Без Грібаускайте - Міжнародна політика - dt.ua\n31 травня, 2019, 19:42 Роздрукувати Випуск №20, 1 червня-7 червня\nҐітанас Науседа і Даля Грібаускайте © Domantas Pipas / DELFI\nУ Литві завершується десятилітня епоха Далі Грібаускайте. Вона стала першим президентом, котрому вдалося утриматися на цій посаді 10 років поспіль — дві повні президентські каденції.\nРаніше дві каденції у президентському палаці відпрацював лише Валдас Адамкус, але з річною перервою. Українцям Даля Грібаускайте запам'яталася передовсім як послідовний друг та партнер України. Інститут світової політики навіть визнавав Грібаускайте найкращим лобістом України у світі. Обраний президент Ґітанас Науседа має за спиною абсолютно інший життєвий та політичний шлях, ніж Грібаускайте, — втім, від нього можна очікувати головного: продовження політики послідовної підтримки відновлення територіальної цілісності України.\nЛитва, як і Україна, — парламентсько-президентська республіка з доволі обмеженими функціями очільника держави. Основна функція президента Литви — керування зовнішньою політикою країни. Втім, у внутрішній політиці президент також має певну силу, може накладати вето і блокувати рішення уряду. Проте основні функції внутрішньої політики, такі як податки, охорона здоров'я та безпека, є компетенцією саме уряду.\nСвої перші президентські вибори, у 2009-му році, Даля Грібаускайте виграла значною мірою завдяки тому, що була кандидатом з-поза місцевої політичної сцени. З 2004-го року Грібаускайте працювала комісаром Єврокомісії з питань бюджету та фінансового планування і досягла неабияких успіхів у Брюсселі: у 2005-му році Грібаускайте визнали "комісаром року", а у 2008-му — "жінкою року" в Литві. Статус успішного політика з Європи, не заангажованого в місцеві баталії, дозволив Грібаускайте у 2009-му здобути перемогу вже в першому турі, отримавши 68% голосів. Тоді основні очікування від Грібаускайте пов'язували зі стабілізацією економічної ситуації у країні після світової фінансової кризи 2008-го року.\nЗовсім іншим було тло президентських виборів у травні 2014-го року — після анексії Криму та під час наростання бойових дій на Донбасі. Вже тоді за Грібаускайте закріпилася слава одного з найжорсткіших критиків російського імперіалізму. За час другої каденції ця репутація лише зміцнилася. Грібаускайте жорстко критикувала Росію з трибуни ООН, відмовлялася розмовляти з російськими журналістами та записувала вітання українцям українською мовою, чим завоювала неабияку популярність у нашій країні. При цьому у внутрішній політиці Грібаускайте змогла зберегти рівновіддаленість від усіх політичних сил, уміло виконуючи роль арбітра і залишаючись над внутрішніми політичними баталіями. Частково завдяки цьому за десятиліття Грібаускайте Литві вдалося уникнути серйозних політичних криз всередині країни.\nНа чергових президентських виборах 2019-го року стартувало дев'ятеро кандидатів, утім — лише три реально претендували на президентське крісло. Перемога чинного прем'єр-міністра Саулюса Скверняліса, якого підтримувала правляча партія "Спілка селян і "зелених" Литви" (хоча сам Скверняліс не є членом партії), могла б призвести до незвичної для країни ситуації: вперше за понад 20 років президент представляв би правлячу політичну силу. Проте, за результатами першого туру, Скверняліс набрав 19,7% і посів третє місце. Ще перед виборами Скверняліс анонсував, що у разі програшу подасть у відставку, а отже, після зміни президента на Литву чекає ще й зміна прем'єр-міністра.\nДругою поспіль жінкою-президентом Литви могла стати економіст Інгріда Шимоніте, найбільш відома за роботою міністром фінансів Литви з 2009-го по 2012-й рік. Шимоніте пішла на вибори як представник опозиційної консервативної партії "Союз Вітчизни". Представником і лідером цієї політсили є перший в історії голова литовського Сейму та один із "батьків" незалежності Литви Вітаутас Ландсберґіс. Утім, саме це могло зіграти з Шимоніте лихий жарт, адже "Союз Вітчизни" все ще асоціюється в литовців із важкими роками трансформації в дев'яностих. Як і перемога Скверняліса, перемога Шимоніте могла б нашкодити ролі президента як арбітра, що стоїть над політичними баталіями, адже, як представник опозиційної до уряду партії, вона могла б продовжити боротьбу з політичними опонентами з президентського крісла, що, своєю чергою, могло б призвести до політичної кризи в країні.\nСаме Шимоніте з мінімальною перевагою перемогла в першому турі виборів, набравши на 0,2% більше за позапартійного Ґітанаса Науседа.\nЧинний президент Даля Грібаускайте, яка зберігала нейтралітет під час усього періоду передвиборної кампанії, не стала підтримувати жодного з кандидатів і після першого туру, заявивши, що "в другому турі беруть участь достойні кандидати, і люди можуть вибрати того, хто їм ближчий до серця".\nРезультати другого туру не залишили сумнівів у тому, кого литовці хочуть бачити в президентському палаці: Науседа набрав удвічі більше голосів і стане десятим президентом Литви.\n55-річний Науседа раніше ніколи активно не займався політикою, успішно будуючи кар'єру банкіра. На вибори-2019 він балотувався як самовисуванець, і, таким чином, у Литві продовжилася традиція певної "позаполітичності" ролі президента. Хоча перед другим туром Науседа мав підтримку від правлячої "Спілки селян і "зелених" Литви", він не був висуванцем від жодної політичної сили і не має політичних зв'язків з минулого, отже йому легко буде продовжувати внутрішньополітичну лінію Далі Грібаускайте і бути арбітром, який стоїть над політичною боротьбою.\nУже на першій прес-конференції після другого туру Науседа заявив, що він може розпустити чинний парламент. Утім, мотивація обраного президента Литви не політична, а, швидше, економічна. Чергові парламентські вибори в Литві мають відбутися в жовтні 2020-го року, вже після того, як буде ухвалено бюджет на 2021-й рік. Таким чином, новий парламент і, відповідно, новий уряд, муситимуть працювати перший рік після виборів із бюджетом, прийнятим ще попереднім парламентом. Щоб уникнути цієї ситуації, Науседа пропонує розпустити парламент і призначити позачергові вибори на більш ранню дату, аби бюджет на наступний рік розробляв уже новий уряд і ухвалював новий парламент.\nЩо стосується зовнішньої політики, то, попри те, що вона є основною функцією президента, ця тема була другорядною на виборах 2019-го року. Всі основні кандидати мають однакове стратегічне бачення зовнішньополітичного напряму Литви, в тому числі і стосовно України. Ґітанас Науседа напередодні виборів висловив сподівання на нормалізацію відносин із Росією, але зазначив, що для цього спочатку має налагодитися ситуація в Україні. Уже після виборів Науседа висловився більш жорстко:\n"Моя політика щодо Росії навряд чи зміниться. Ми бачимо, що відбулася окупація Криму, що зараз точаться військові дії на сході України. Це неприйнятно. Навряд чи можливо підтримувати теплі відносини з країною, котра, на жаль, зараз є агресором стосовно України", — заявив Науседа в інтерв'ю російській службі BBC.\nОднак, на відміну від попередниці, Науседа не відмовлятиметься давати інтерв'ю російською мовою, адже не пов'язує мову спілкування з геополітикою.\nСвій перший закордонний візит на посаді президента Науседа анонсував у Варшаву, що теж доволі характерно, з огляду на певне охолодження у відносинах між цими двома країнами останніми роками.\nКрім того, обраний президент уже зробив першій реверанс у бік Білорусі, з якою Науседа хоче встановити "щирий діалог між сусідами, котрих об'єднує довге історичне минуле". Президент Білорусі Олександр Лукашенко у своєму вітанні з обранням на посаду президента висловив сподівання на "налагодження конструктивних білорусько-литовських відносин" та натякнув на запрошення новообраного президента у Білорусь, підкресливши, що він сподівається на продовження двостороннього діалогу, "в тому числі на гостинній білоруській землі".\nПривітав новообраного президента Литви і президент України Володимир Зеленський, підкресливши, що українська сторона цінує стратегічне партнерство між двома країнами і розраховує на його зміцнення.\nПрезидентські вибори 2019-го року в Литві показали зрілість литовського суспільства і політикуму. Можна сподіватися, що обрання нового президента не змінить його функцій та ролі в державній системі, що важливо для внутрішньополітичної стабільності в країні. Також напевно залишиться незмінним зовнішньополітичний курс Литви, у тому числі й стосовно України, що дає чудове підґрунтя для подальшої плідної співпраці між двома країнами.


Продовження. Початок див. у вип. 33, листопад 2003.\n7. ЧОМУ ПОРУШУЮТЬСЯ ПРАВА ЛЮДИНИ?\nМЕТА - підштовхнути слухачів до роздумів про те, чому відбуваються порушення прав людини. Хоч їм пропонується обговорити це в найбільш загальних рисах, однак, слухачі повинні поміркувати як над власною поведінкою, так і над поведінкою своїх колег.\nЦей матеріал можна використовувати на будь якому етапі навчального курсу.\nВикладач ділить слухачів на групи по 3-4 чоловіки. Кожна група має стенд з перекидними аркушами паперу і фломастери. Завдання слухачів - придумати причини, які можуть навести поліцейські, виправдовуючи порушення ними прав людини. У кожної групи своя категорія причин. У межах цієї категорії група придумує якомога більше причин і записує їх на папері.\nМОЖЛИВИМИ КАТЕГОРІЯМИ Є:\n- політичні причини\n- особисті причини\n- економічні причини\n- соціальні/культурні причини\nВиконання цього першого завдання повинно тривати приблизно 20 хвилин. Згодом усі групи вивішують свої аркуші паперу на стіні, і один представник від кожної групи представляє всій аудиторії викладені на папері результати роботи цієї групи. Якщо в інших слухачів виникають запитання, коментарі, або ж інші додаткові причини, вони можуть поділитися ними з усіма. Кожна група має близько 10 хвилин для представлення своїх результатів.\nПісля цього викладач просить кожну з підгруп знову зібратися біля їхньої дошки з аркушем паперу й обговорити можливі способи запобігання таким видам порушення прав людини. Таким чином, коли причиною є.... то цьому можна запобігти завдяки.... Потім слухачів запитують, як кожен із них особисто може запобігти порушенню прав людини. На цей раз потрібно буде більше часу - від 45 до 60 хвилин.\nВикладач знову просить слухачів записати їхні відповіді на великому аркуші паперу. Цього разу обирається інший представник від кожної групи, який коротко пояснює результати роботи групи. Інші слухачі можуть ставити запитання. Кожна група має до 10 хвилин на таке представлення.\nТРИВАЛІСТЬ: уся вправа триває близько 3 годин.\nДля цієї вправи потрібне таке обладнання:\n- стенд з перекидними аркушами паперу для кожної групи\n- фломастери для кожної групи\n- додаткові приміщення або одне велике приміщення з достатньою кількістю місця для роботи окремих груп\nЗ метою економії часу другу частину дискусії можна проводити відразу. В цьому випадку викладач запитує у слухача, який представляє написані на аркуші результати роботи його групи, що може бути зроблене для запобігання порушенням прав людини. Викладач повинен залучити до відповіді на це запитання всю групу.\nПісля вправи викладач може обговорити з цілою аудиторією питання про те, чи існують превентивні заходи в їхніх особистих випадках. На розсуд викладача таке обговорення може бути здійснене як з усією аудиторією, так і окремо з кожною з груп.\nПрава людини порушуються з різних причин. Для подолання таких причин потрібні різні превентивні заходи.\nТі, хто знаходиться при владі, хочуть зберегти таке становище. Інколи вони використовують для цього такі методи, як залякування супротивників, і залишаються при цьому безкарними.\nПоліцейський з якоїсь причини налаштований вороже до підозрюваного. Це є не загальноприйнята на всіх рівнях організації форма утиску, а суто особиста.\nКорупція, зловживання владою, привласнення чужої власності, розслідування справи тільки після того, як хтось заплатить за це тощо.\nЛюдські права меншин порушуються, але такі факти вважаються загальноприйнятими. Інколи порушення прав людини навіть не визнаються порушеннями, наприклад, коли порушуються права жінок.\nРізні категорії причин спричинюють порушення різних прав людини, і тому для запобігання таким порушенням потрібно використовувати різні засоби. Широкомасштабним засобом у запобіганні порушенням прав людини є професіоналізм поліції.\nРобота поліції повинна бути прозорою, і населення повинне мати змогу оцінювати таку роботу та впливати на неї. Кінцеву оцінку роботи поліції повинен робити незалежний судовий орган. Як звичайні службовці поліції, так і її керівники повинні сприйняти той факт, що вони відповідають за свої дії.\nСьогодні в роботі поліції існує тенденція до підвищення якості роботи. В подібних випадках поліцейська організація сама намагається покращити рівень своєї роботи і власний професіоналізм. Робота поліцейського повинна оцінюватись не лише кількістю розкритих злочинів, але також і якістю його роботи. Одним із способів такої оцінки є, наприклад, кількість поданих проти поліцейського скарг.\nКрім того, слід оцінювати ставлення поліцейського до його роботи. Це може бути складовим компонентом під час кваліфікаційних іспитів. Ставлення поліцейського має підтверджувати, що він з повагою ставиться до людей та їхніх прав, незалежно від раси, релігії, статі, етнічного походження, переконань або мови. В разі, коли відбувається порушення прав людини, таке порушення повинно розслідуватись неупередженим та незалежним органом. Результати цього розслідування мають бути оприлюднені.\nДля того, щоб дійсно представляти суспільство, якому вони служать, поліцейські своїм кадровим складом повинні відображати суспільство з точки зору расового, релігійного, статевого його складу тощо. Це посилить визнання поліції громадськістю та довіру до поліції.\nЗвичайно, законодавча система країни має бути такою, щоб будь-які порушення прав людини були неможливими. Коли права людини порушуються органами влади, які залякують населення, то таким порушенням може запобігти лише внутрішня або зовнішня опозиція.\nЦілком можливо, що слухачі звернуть особливу увагу на складні фінансові умови в своїй роботі і цим намагатимуться виправдати порушення прав людини. У цьому випадку викладач може обговорити ті порушення прав людини, що виникають немовби через фінансові труднощі, зазначаючи, однак, що недостатність фінансових або інших засобів не може слугувати виправданням.\n8. ЧИ МОЖУТЬ БУТИ ВИПРАВДАНІ ПОРУШЕННЯ ПРАВ ЛЮДИНИ?\nСлухачі опиняються переди дилемою, яка може поставати перед ними під час їхньої роботи. Дилема полягає в тому, що інколи трапляються випадки порушень прав людини, причини яких видаються "зрозумілими".\nМЕТА цього матеріалу - пояснити, що дії, які здаються припустимими з позицій моралі або психології, є неприйнятними з точки зору закону.\nМатеріал можна використовувати на будь якому етапі навчального курсу. Цей матеріал є особливо корисним тоді, коли слухачі не можуть визнати окремі випадки поведінки як порушення прав людини.\nВикладач пропонує слухачам такий випадок:\n"Поліцейський допитує чоловіка, якого підозрюють у викраденні шестирічної дитини. Цю дитину заховано в невідомому місці. Дитина перебуває в такому стані, що їй залишається жити не більше години, а потім настане смерть. Поліцейський переконаний, що підозрюваний знає про місцезнаходження дитини. До яких крайніх засобів може вдатись поліцейський для того, щоб дізнатись про місцезнаходження дитини?"\nОбговорення має бути сконцентроване на завданні як цього конкретного поліцейського, так і поліції в цілому. В цьому випадку зрозумілим є те, що поліцейський вдасться до крайніх засобів для того, щоб з’ясувати, де схована дитина. В цей момент дії поліцейського підпорядковані тому, щоб врятувати дитину, а не тому, щоб розслідувати злочин та притягнути винних до відповідальності. Це зрозуміло. Однак, коли він битиме підозрюваного, він вчинить порушення прав людини, яке багато хто вважатиме прийнятним у такій ситуації.\nЯкщо слухачі схиляються до "гуманних способів", викладач може запитати у групи:\n- "Чи будете ви вважати прийнятним, коли поліцейський, який веде допит, дасть ляпаса по обличчю підозрюваного, для того щоб "примусити" його видати місце, де переховують дитину?"\n- "До яких меж може дійти в своїх діях поліцейський?"\nПід час обговорення можливих дій поліцейського, який проводить допит, слухачі, як правило, визнають можливим порушення прав людини в цьому випадку. В такому разі викладач повинен запитати:\n- "Чи вважаєте ви, що дії цього поліцейського мають розслідуватись або бути покарані?"\n- "Яким має бути покарання?"\nПід час обговорення питання про те, чи має бути покараний поліцейський, викладач повинен спиратись на те, що "покарання має бути відповідним злочину", він також повинен врахувати, хто, врешті-решт, є відповідальним, та наскільки ефективним є покарання.\nКоли умови дозволяють це зробити, викладач може наприкінці обговорення поставити запитання про те, чи побиття підозрюваного принесе бажаний результат. Відповідь - ні. Зі страху через можливі побої підозрюваний скаже все, що хоче почути від нього поліцейський, і це, само собою зрозуміло, не обов’язково буде правдою.\nТРИВАЛІСТЬ: близько ЗО хвилин.\nОБЛАДНАННЯ: не потрібне.\nВикладач може запропонувати ситуацію, коли підозрюваною особою виступає:\n- представник однієї з національних меншин країни, з якої походять слухачі\n- вісімдесятирічна хвора літня людина\n- визнаний терорист з кримінальною судимістю\nХоч інколи порушення прав людини можуть бути виправдані з точки зору моралі, тим не менше вони залишаються порушеннями прав людини. Їх повинен розслідувати неупереджений та незалежний орган, навіть якщо вважається, що не варто карати особу, яка вчинила це порушення.\nНайбільш вірогідне непорозуміння в даному випадку виникає у зв’язку з тим, що слухачі погоджуються із застосуванням сили з боку поліцейського та, крім цього, не визнають таке застосування як порушення прав людини.\nМожливим аргументом є і те, що життя дитини є важливішим за порушення прав людини. Однак, якщо порушення прав людини буде вважатись допустимим цього разу, що трапиться наступного разу і в майбутньому? Де буде проведено межу? Як вирішити, де закінчується межа припустимості порушення? Це є складним питанням. Порушення прав людини відповідно до міжнародних норм завжди є протизаконним. Заборона жорстокого поводження або катування є повною і носить абсолютний характер (стаття З Європейської конвенції з прав людини). Це є неоспорювані факти, хоч в реальному житті їх інколи важко усвідомити.\nВиникають проблеми і при тлумаченні випадків застосування сили. Врешті-решт, міжнародні інструменти не забороняють застосування сили, навіть із смертельними наслідками, передбачаючи, що використання сили має бути пропорційним рівню загрози і абсолютно необхідним. З посиланням на це дехто із слухачів може в даному випадку аргументувати використання сили як допустиме (та законне). Однак міжнародні норми не передбачають такого тлумачення. В них не передбачено застосовувати фізичну силу до однієї особи з тим, щоб намагатись врятувати життя іншій особі. Сила може бути застосована для врятування життя лише тоді, коли існує безпосередня загроза.\nСлухачі можуть сказати про те, що для обговорення цієї ситуації у них недостатньо інформації. Викладач може дати всі необхідні детальні уточнення, не змінюючи основи справи.\n9. ЗМІНА РОЛІ НА ПРОТИЛЕЖНУ\nМЕТА цієї вправи - примусити слухачів помінятись ролями з підозрюваною особою. Що буде відбуватись, коли вони самі будуть у ролі підозрюваних у вчиненні злочину? Як вони хотіли б, щоб з ними поводились у цьому випадку?\nМатеріал можна використовувати на будь-якому етапі навчального курсу. Цей матеріал може бути використаний для того, щоб допомогти слухачам поставити себе на місце осіб, які стають жертвами порушень прав людини, а також нагадати їм про їхні власні права.\nВправа є короткою. "Припустимо, що вас підозрюють у вчиненні правопорушення (аморальна поведінка, порушення прав людини, крадіжка або будь-що інше). Як би ви хотіли, щоб з вами поводились?"\nВикладач ставить це запитання всій аудиторії і дає час на розмірковування. Детальне обговорення непотрібне, оскільки і так все зрозуміло. Викладач може ускладнити ситуацію, ставлячи запитання про те, на яке поводження вони хотіли б розраховувати, якби вони були: а) не винуваті; б) винні. Чи це впливає якось на суть питання?\nТРИВАЛІСТЬ. Хвилин 10 має бути достатньо. Обговорення, звичайно ж, може потребувати більше часу. Викладач сам вирішує, чи варто продовжувати обговорення.\nЦя тема є ідеальною для рольової гри в групі, де панує дух співробітництва та взаємодовіри. Один слухач виступає у ролі поліцейського, якого звинувачують у крадіжці. Інший слухач є поліцейським, який проводить допит. Як він веде допит? Чи впливає на його поведінку те, що обвинуваченою особою є поліцейський? Інші слухачі слідкують за розвитком ситуації. Рольова гра може бути ще більш реалістичною, якщо розпочати її з моменту арешту. Така ситуативна гра може бути підготовлена в невеликих групах, а потім представлена всій аудиторії.\nВисновком має бути те, що права людини існують для всіх, і кожен хоче, щоб до нього ставились з належною повагою. Демонстрування поваги збільшує бажання співпрацювати.\nЦя вправа може викликати у слухачів згадку про різні історії, які трапились з їхніми колегами, яких було обвинувачено в чомусь і з якими поводились брутально. В деяких прикладах слухачі будуть скаржитись на погане керівництво з боку своїх начальників. Якщо такі історії матимуть місце, то викладач повинен дозволити слухачам поділитись власним досвідом та міркуваннями, не виказуючи при цьому своєї згоди або незгоди з тим, про що йде мова.\nМЕТА. Ці матеріали спрямовані на те, щоб слухачі задумались над сприйняттям осіб протилежної статі. Що чоловіки думають про жінок та навпаки?\nМатеріал можна використовувати на будь якому етапі навчального курсу. Цей матеріал є особливо потрібним, коли викладач планує привернути увагу слухачів до проблеми ставлення до груп меншин. Слід зазначити, що обговорення буде результативним лише тоді, коли в групі присутні представники різної статі. При цьому тих, кого менше, має бути не менше 30%, а представники превалюючої статі, відповідно, не повинні перевищувати кількісно 70 %.\nВикладач бере два стенди з перекидними аркушами паперу. На одному він записує: "Чоловіки - це...", а на другому: "Жінки - це ...."\nАудиторія розділяється на дві групи. Одна складається з жінок, друга - з чоловіків.\nЧоловічій половині аудиторії пропонується заповнити аркуш: "Жінки - це...." , а жіночій - "Чоловіки-це...". Писати можна все, що завгодно. Хвилин через 15-20, коли обидві групи закінчують роботу і об’єднуються в одну групу, всі разом переглядають, що написано па обох аркушах паперу. Далі чоловіки обговорюють те, що написане на аркуші: "Чоловіки - це...", а жінки, відповідно, аркуш: "Жінки - це ..."\nКожна група вибирає 5 міркувань про представників своєї групи, з якими вона погоджується (чоловіки визначають 5 міркувань про чоловіків, а жінки - 5 міркувань про жінок), і відзначає (підкреслює) ці міркування на аркушах. Ці міркування обговорюються представниками обох статей перед усією аудиторією.\nЗгодом викладач просить аудиторію висловити свої думки. Що вони думають з приводу цієї вправи?\nЗазначте, що викладач повинен також пристати до своєї групи - до чоловіків або до жінок, відповідно.\nТРИВАЛІСТЬ: Вся вправа потребує близько 60 хвил.\nОБЛАДНАННЯ: два стенди з перекидними аркушами паперу; фломастери; скотч; дві окремі аудиторії або .дошка та крейда.\nЯкщо немає ані стенда, ані дошки, то можна записати міркування на аркушах паперу, але це ускладнює колективну роботу над вправою.\nЦя тема може бути легко використана і стосовно будь-яких інших груп меншин - політичних, етнічних, релігійних і т. д. (але за умови, що аудиторію складають не менше ЗО відсотків представників таких меншин).\nУ всіх у нас є упереджене ставлення до осіб, які відрізняються від нас. Такі упередження впливають на нашу поведінку і наше ставлення до цих людей. Часто буває цікаво розглянути й проаналізувати такий вплив. Кожна людина є особистістю, а не стереотипом, що представляє расу, стать, релігію тощо. Не всі жінки поводяться "типово по-жіночому", не всі євреї поводяться як "типові євреї", врешті-решт, насправді "типових" людей не існує.\nСеред поліцейських жінки все ще є в меншості у порівняння з переважаючою кількістю чоловіків-поліцейських. Через це їх інколи сприймають як "символи". Американський соціолог Розабет Мосс Кантер пояснює, що згідно з "теорією символів", група людей, яка становить менше 15 % з-поміж членів організації, вважається "символами", тобто вони розглядаються не як індивідуальні особистості, а як представники цієї маленької групи. Через це поширені в суспільстві упередження та стереотипи щодо жінок, як правило, переносяться і на жінок, що працюють у поліції.\nЗавдяки цій вправі аудиторія краще зрозуміє і, можливо, навіть змінить па краще ставлення одне до одного, і таке розуміння та краще ставлення може бути поширене і на людей поза межами групи.\nМожливо, слухачі відмовляться виконувати цю вправу на тій підставі, що вони не можуть робити такі узагальнюючі твердження. Однак це не буде правдою, ми всі знаємо приклади стереотипів, зокрема, стосовно нашої власної національності!\n11. РОЗМОВЛЯТИ З КЛІЄНТОМ\nМЕТОЮ є досягти того, щоб слухачі розглядали цивільне населення як клієнтів, що користуються послугами поліції. Чого очікує населення від поліцейських? Що потрібно для того, щоб у населення була довіра до поліції? Як поліція може покращити рівень своїх послуг?\nМатеріал можна використовувати на будь-якому етапі в другій частині навчального курсу. Краще його використати після теми "Поліція - це силова структура чи організація з надання послуг населенню?" (матеріал № 4). Цю вправу рекомендують відпрацьовувати в невеликій групі, в якій не більше 8 слухачів.\nДо аудиторії запрошується цивільна особа, яка розповідає слухачам про те, чого вона очікує від роботи поліції. Слухачі мають бути підготовлені до такої розмови і продумати запитання, які вони хочуть поставити гостеві. Поліція, зазвичай, тісно спілкується з цивільним населенням у таких ситуаціях:\n- під час демонстрацій;\n- коли збирається інформація про злочин; коли цивільна особа є свідком;\n- коли цивільна особа є жертво;\n- коли цивільна особа є підозрюваною особою.\nВикладач може також поговорити про представників тих груп цивільного населення, з якими, як правило, контактує поліція і до яких належать:\nжурналісти; лікарі; вчителі; політичні діячі.\nТРИВАЛІСТЬ: уся вправа триває півтори-дві години. Слід зазначити, що слухачам потрібен буде час для підготовки (близько 30 хвилин), та приблизно одна година часу для спілкування з гостем, так само, як і трохи часу для підведення підсумків та обговорення результатів дискусії.\n"ОБЛАДНАННЯ". Само собою зрозуміло, що потрібен буде гість. Ним може бути представник неурядової організації, член місцевої общини або будь-хто інший, чию кандидатуру викладач вважає цілком відповідною.\nЯкщо в групі більше, ніж 8 осіб, її слід поділити на менші групи і запросити більшу кількість гостей (цивільних осіб). Після роботи в групах усі слухачі та гості повинні зібратись разом на пленарне засідання для обговорення результатів роботи.\nМожна також використати інший метод, коли запрошуються декілька гостей, які розміщуються в різних аудиторіях або в різних кінцях однієї аудиторії, а групи або група слухачів, переходячи від одного гостя до іншого, ставлять їм запитання відповідно до визначеного вчителем завдання.\nЗавдяки цій вправі покращиться рівень взаємопорозуміння між поліцією та цивільним населенням - адже і ті, й інші хочуть жити в безпечному та спокійному суспільстві. Висновок такий - поліція служить суспільству, а не навпаки. Якщо суспільство втрачає довіру до поліції, то поліція втрачає сенс свого існування.\nПоліцейські повинні розуміти, що для виконання своїх обов’язків вони потребують підтримки з боку населення. Врешті-решт, часто саме населення надає поліції необхідну інформацію. Але суть справи полягає не лише в цьому. Поліцейські повинні розуміти, що співробітництво з населенням приносить цінні результати. Самостійно поліція більше не може боротись із злочинністю, особливо з все більш широкомасштабною організованою злочинністю.\nДеякі слухачі можуть сприймати цивільних осіб не як клієнтів, а як потенційних злочинців, єдиним бажанням яких є уникати поліції. Таким слухачам варто нагадати, що вони самі теж є цивільними особами, так само, як і їхні родичі, діти, друзі.\nМЕТА - стимулювати розмірковування слухачів про зв’язки між можливими порушеннями прав людини та повсякденною роботою поліції.\nМатеріал можна використовувати, у принципі, на будь якому етапі навчального курсу. Цей матеріал є особливо корисним у групі, яка занадто захопилась теоретичними та філософськими аспектами прав людини, або коли слухачі визнають з неохотою те, що поліція може порушувати права людини. Малюнки можна також використати і для теми "Реальне життя" (матеріал № 13).\nВикладач пояснює мету вправи і підкреслює, що в даному випадку група працює з вигаданими, а не з реальними прикладами з власної практики слухачів. Слухачі можуть вільно фантазувати і вигадувати будь-які ситуації. Це допоможе створити розкуту, цілком позбавлену конфронтаційності атмосферу в аудиторії.\nДля кожного малюнка, який має обговорюватись, викладач запрошує одного добровольця, який буде розповідати історію. Кожен з добровольців отримує малюнок, якого більше ніхто не бачить, і приблизно на 5 хвилин виходить з аудиторії для того, щоб підготувати розповідь за цим малюнком. Розповідь має тривати приблизно 5 хвилин і містити відповіді па такі запитання:\n1. Що відбувається на малюнку?\n2. Які порушення прав людини ви спостерігаєте, або можете припустити, що вони можуть мати місце?\n3. Що далі відбуватиметься з особою або особами, які зображені на малюнку?\nПід час розповіді добровольцем підготовленої ним історії малюнок демонструється всій аудиторії. Щоб усі могли побачити його, краще робити це за допомогою епідіаскопа. Якщо епідіаскопа немає, можна повісити збільшену копію малюнка на дошку. Після розповіді добровольця викладач запитує думку інших слухачів, зокрема й про те, чи може таке відбутись насправді. Обговорення повинно тривати недовго, після цього група вислуховує іншого добровольця.\nТРИВАЛІСТЬ залежить від кількості малюнків, які обговорюються, та від того, скільки часу є в розпорядженні викладача.\nОБЛАДНАННЯ - малюнки (один примірник для добровольця та один для того, щоб демонструвати його всій аудиторії); папір або копія кожного малюнка на слайді; епідіаскоп. (Ілюстрації створені художником Жеральдом Манганом)\nРозповідь можна підготувати і вести не лише від імені спостерігача, але також і від цивільної особи або поліцейського, яких зображено на малюнку.\nСитуація, що видається нейтральною і в якій задіяна поліція, може легко призвести до серйозних порушень прав людини.\nПоліцейські часто не розуміють, що звична для них ситуація може видаватись загрозливою для цивільної особи.\nПоліцейські можуть образитись, оскільки співробітник поліції на малюнках представлений у негативному образі. Викладач може це пояснити тим, що перебільшення часто є необхідними для виразнішого зображення проблеми.\n13. РЕАЛЬНЕ ЖИТТЯ\nМЕТА ВПРАВИ - дати слухачам можливість поміркувати про свій власний досвід та про робоче середовище, в якому вони перебувають. Слухачам пропонується також розглянути власну поведінку в різних ситуаціях.\nЦей матеріал може бути сприйнятий негативно групою і, як результат, викличе небажання обговорювати цю тему. Тому рекомендується використати цю тему наприкінці навчального курсу (але не в останній день!). Викладач сам на власний розсуд обирає час для обговорення цієї теми. Інколи можливий опір з боку слухачів можна подолати, поставивши відкрито питання про те, чи хочуть вони виконувати цю вправу. Якою б не була відповідь групи, деякий час варто приділити попередньому обговоренню самої вправи.\nВикладач пояснює, що метою вправи є роздуми про порушення прав людини, з якими слухачі мали справу під час своєї роботи, а не з’ясування того, хто саме порушив права людини. Така постановка питання допоможе слухачам багато чому навчитись з реального досвіду. Всі приклади, які будуть запропоновані, мають бути анонімними, і викладач звертається до слухачів з проханням не розголошувати їх поза межами аудиторії.\nКожному слухачеві пропонується деякий час (до 5 хвилин) для того, щоб поміркувати над порушенням прав людини, з яким він мав справу під час своєї роботи. Це може бути випадок, який слухач особисто спостерігав, чув щось про нього або безпосередньо був задіяний у ньому.\nКожен із слухачів записує свій випадок на аркуші паперу, викладач збирає ці аркуші та ділить аудиторію на дві невеликі групи. Після цього викладач вибирає приклади і дає кожній групі по одному прикладу. Щоб стимулювати обговорення, на дошці можна написати запитання, які група повинна обговорити:\n- Які права людини порушені в даному випадку?\n- Як відреагували на це колеги поліцейські, яким стало відомо про цей випадок?\n- Як вплинув на ситуацію культурний рівень поліції/групи?\n- Наскільки типовим є такий випадок для вашої країни/регіону/організації?\n- Як можна було б запобігти такому порушенню?\n- Що слід було б змінити в поведінці поліцейського для того, щоб воно не викликало критики?\n- Як слід було б поводитись у даній ситуації відповідно до національних та міжнародних правових норм?\nЯк і під час будь-якої роботи в групах, викладач повинен слідкувати за процесом обговорення, переходячи від однієї групи до іншої, заохочуючи до дискусії та ставлячи запитання, коли обговорення відбувається мляво.\nПісля того, як усі приклади будуть обговорені, кожна група може зробити коротке повідомлення про результати обговорення перед усією аудиторією. Якщо часу обмаль, то можна розповісти лише про найбільш суперечливі / складні / найпоширеніші випадки. Знову ж таки, коли час дозволяє це зробити, слухачі можуть обмінятись своїми враженнями від цієї вправи. Наприкінці викладач повинен подякувати всім за їхню відвертість та готовність працювати разом.\nТРИВАЛІСТЬ залежить від кількості слухачів, та, відповідно, від кількості прикладів для обговорення. Слід обмежити обговорення кожного прикладу для того, щоб встигнути обговорити всі приклади і не втрачати темпу дискусії. На кожен приклад має бути відведено до 15 хвилин (не таким важливим є дотримання визначених часових меж, головне - це стимулювати слухачів, щоб вони "відчували часові рамки"). Тривалість обміну враженнями по закінченні дискусії знову ж таки залежить від кількості груп та прикладів, про які має бути зроблене повідомлення. Викладач повинен сам вирішувати, як найкраще розподілити аудиторний час.\nОБЛАДНАННЯ. Для виконання цієї вправи важливо мати достатньо місця для кожної з груп, щоб вони могли проводити обговорення в достатньо закритій для тих, хто не належить до цієї групи, атмосфері. Потрібна також дошка, на якій треба буде писати запитання. Якщо дошки немає, викладач може продиктувати ці запитання, а кожна з груп просто занотовує їх для себе.\nЯкщо в аудиторії вже встановилась довірлива атмосфера, викладач може запропонувати слухачам навести приклади порушень прав людини, які вони вчинили самі. У цьому випадку головним питанням є таке: "Поміркуйте над ситуацією, в якій порушником прав людини були безпосередньо ви самі".\nЯкщо група ще не є достатньо підготовленою, або ж не бажає обговорювати власні приклади, викладач може запропонувати свої приклади. Однак у цьому випадку не буде досягнуто головної мети цієї вправи - поміркувати над своїм власним досвідом. Викладач повинен сам вирішити, чи зупинятись на такому єдино можливому варіанті виконання вправи, чи краще взагалі відмовитись від цієї вправи.\nПитання може бути сформульоване і в абсолютно протилежному значенні: "Чи можете ви навести приклади поведінки у вашій роботі, коли було продемонстровано високий рівень захисту прав людини?" Далі відбувається процедура обговорення, яка вже була наведена вище.\nГоворити про порушення прав людини, спираючись при цьому на свій власний досвід, завжди важко. Вже не говорячи про те, що така поведінка є неприпустимою. Однак завдяки цій вправі підкреслюється, що порушення прав людини відбуваються у реальному житті.\nЩе одним важливим фактором є так звана "стіна мовчання". Поліцейські не "закладають" один одного. Це ставить перед вибором. Що ви повинні робити, коли ваш колега чинить якесь порушення? Стосовно кого чи чого ви будете зберігати вірність - стосовно цього поліцейського чи суспільства, якому ви служите? Адже вірність колегам є надзвичайно важливим фактором у культурі стосунків між поліцейськими, - під час несення служби поліцейські повинні довіряти один одному. Однак така вірність не може служити виправданням терпимого ставлення до неприпустимої поведінки.\nЗрозуміло, що найкраще - це не допускати порушень прав людини, і як перший крок на шляху до цього може бути забезпечення того, щоб формувались групи, керування якими будуть здійснювати професіонали.\nМоже трапитись і так, що дехто зі слухачів заявить про те, що взагалі ніколи не зустрічався з порушеннями прав людини. Оскільки це є маловірогідним, викладач повинен розцінювати таку відповідь як небажання виконувати вправу. Замість того, щоб намагатись переконати слухачів у тому, що вони повинні знати хоча б про один випадок, викладач повинен звернути увагу на причини, через які чиниться опір: "Як мені здається, ця тема видається важкою/неважливою/такою, що не стосується наших занять. Це правда?"\nМожливо також, що дехто з членів групи був свідком порушень прав людини, але не знав, що такі дії становили порушення. В цьому випадку викладач повинен навести приклади декількох незначних випадків як ілюстрації. Можна сформулювати питання іншим чином: "З якими випадками неетичного поводження ви зустрічались?"


У Львові представили прем'єру комедійної п'єси Старицького "За двома зайцями" | Газета «День»\n24 лютого, 2018 - 22:13\nФото «Дню» надав Гліб ДРАЧ\nВиставу підготували актори Львівського національного академічного українського драматичного театру ім. Марії Заньковецької. Режисер-поставник – заслужений діяч мистецтв України Орест Огородник. Художник-постановник – Мирок Кипріян. Хореограф – Олена Балаян.\nРежисер задіяв у виставі два склади акторів. Зокрема – Голохвастий, промотаний цирульник – Андрій Войтюк та Юрій Хвостенко, Проня Сірко – Інна Калинюк та Юлія Михайлюк-Коржук, Прокіп Свиридович Сірко – Ігор Гаврилів та Януш Юхницький…\nНа сцені наживо грать й сім музикантів-духовиків заньківчанського оркестру.\nІ це перша прем'єрна постановка на Великій сцені театру цього року.\nП'єсу корифей українського побутового театру Старицький написав 1883-го. Твір тоді вважали спільним дітищем Михайла Старицького та Івана Нечуя-Левицького, і перша його публікація містила ці два прізвища (як опрацьована Старицьким малосценічна п’єса Нечуя-Левицького «На Кожум'яках»). Іншою, менш відомою назвою п'єси є «Панська губа, та зубів нема».\nПерша прем’єрна постановка «Зайців» відбулася у Києві 4 листопада 1883-го, мала великий успіх і відтоді вже ніколи не виходила з репертуару українського театру. Відомо, що роль цирульника Голохвостого зіграв Панас Саксаганський, Проні – Марія Садовська, Сірка – Іван Карпенко-Карий.\nУ ХХ столітті п’єса набула популярності завдяки фільму «За двома зайцями» (1961 рік) у постановці Віктора Іванова. Історія про голяра Свирида Голохвостого, який намагається розбагатіти, одружившись із заможною міщанкою Пронею Сірко і водночас залицяється до бідної красуні Галі, тоді нікого не залишила байдужим. Чудовими були Олег Борисов (Голохвостий), Маргарита Криницина (Проня Прокопівна), Микола Яковченко (батько Приськи)… До слова: роль Химки у стрічці виконала тепер народна артистка України, легендарна заньківчанка Таїсія Йосипівна Литвиненко.\nЩодо теперішньої постановки «За двома зайцями» на заньківчанській сцені, то її режисер Орест Огородник говорить таке: «Брехня править світом. Брехня лицемірна, брехня дволика. Брехня як засіб замилювання очей, брехня як шлях до збагачення. Брехня як символ теперішнього часу. Брехня як поїзд до вершин влади, як засіб обману електорату і спосіб збагачення. Така брехня згодом спричиняє революції, адже все таємне стає явним. З іншого боку – довіра. Ми віримо навіть тоді, коли брехня розвіяна, навіть тоді, коли маємо докази. Навіть тоді, коли весь світ кричить, що нас обдурили. На брехні будуються замки – вони повітряні, на брехні створюються сім'ї – вони недовговічні, з брехні складають долі – трагічні долі. Від брехні народжуються діти – нещасні діти. Брешіть і добрешетеся…»\nСкласти враження, хто як брехав і до чого добрехався, глядачі мали можливість сьогодні, під час першого показу «За двома зайцями». Зможуть і завтра, у неділю, 25 лютого. Також у вівторок, 28 лютого, а потім – 11 і 17 березня.\nПо квитки треба квапитися, бо, кажуть у касі, їх розмітають як гарячі пиріжки.


В Україні знімуть обмеження на розмір пенсій: з'явилися нові подробиці | Голос Херсону\nВ Україні знімуть обмеження на розмір пенсій: з’явилися нові подробиці\nІніціатива Міністерства соціальної політики скасувати обмеження максимальної пенсії торкнеться дуже мала кількість українців — в основному, спецпенсіонерів.\nПро це розповіла старший науковий співробітник Інституту демографії і соцдосліджень НАН України Лідія Ткаченко, пише Оглядач.\nЗа її словами, нинішня формула розрахунку пенсій майже виключає можливість отримання виплат в розмірі 10-15 тис. грн і вище.\n“Ініціатива зняти обмеження на пенсії пов’язана з пропозиціями зняти “стеля” по зарплатах, з якого сплачується ЄСВ. Зараз хоч він і високий, але є певне обмеження зарплати, на яку нараховується ЄСВ. Пропонується скасувати зовсім і встановити регресних шкалу”, — пояснила вона.\n“У нас небагато людей, які такі захмарні зарплати отримують. Ті люди, які отримують пенсії понад 10 тис. грн — як правило, спецпенсіонери. За звичайним закону про загальнодержавне пенсійне страхування таку зарплату не отримаєш”, — зазначила вона.\n“Справа в тому, що у нас більшості пенсіонерів, коли нараховують пенсії, використовують показник зарплатної бази 3764 грн. Навіть якщо у вас стаж 40 років і зарплата була в 2-3 рази вище середньої, все одно з зарплатної базою 3764 грн ви ніяк на 15 тис. грн не вийдете”, — пояснила Ткаченко.\nЕксперт підкреслила, що зарплатна база повинна з наступного року проиндексироваться і стане більше, але вона все одно буде відставати від поточного розміру зарплат.\n“Очевидно, що це не останні зміни в формулі і порядок нарахування пенсій. Насправді, люди з високими зарплатами ніколи не зможуть отримати такі ж високі пенсії, хіба що порівняно з середнім рівнем”, — уклала вона.


Patrick Moraz | Біографії | Core Metal Shop :: портал важкої музики\nПатрік Філіп Мораз народився у швейцарському місті Моргес 24 червня 1948. Скрипку і піаніно хлопчина почав освоювати з трьох років, а в дев'ять вже щосили вивчав класичну музику, граючи на трубі, ріжках, флейті, органі і вібрафон. Закінчивши початкову школу, Патрік продовжив свою освіту в консерваторії Лозанни. Там він грунтовно познайомився з творчістю Моцарта, Шуберта, Шумана і Бетховена, а завдяки спілкуванню з однокласниками пізнав секрети імпровізації.\nТреба сказати, що Мораз був дуже працьовитий. Коли він, навернувшісь на роликах, пошкодив пальці правої руки і лікарі сказали що про піаніно можна забути, Патрік продовжував займатися.\nУ підлітковому віці Мораз почав виступати на різних джазових конкурсах і фестивалях і в 1961 році отримав титул "Best Young Soloist" на "Jazz Festival" у Цюріху. Потім були ще деякі перемоги, і це дало Патріку можливість попрацювати в компанії таких джазових гігантів як Стефан Грапеллі і Джон Колтрейн.\nУ середині 60-х Мораз не тільки об'їздив майже всю Європу, але і побував в Японії і Бразилії, в Індії та африканських країнах, а також на Близькому Сході. У 1968 році, будучи вже професійним музикантом, Патрік разом з Джином Рісторі організував авангардну групу "Mainhorse". Проект проіснував близько трьох років і після випуску однойменного альбому розпався. На початку 70-х Мораз спробував себе у створенні саундтреків, а в 1973 році, переїхавши до Лондона, разом з колишніми учасниками "The Nice" Лі Джексоном і Брайаном Дейвісоном заснував команду "Refugee". Однак тут йому не вдалося багато опрацювати, оскільки в серпні 1974-го Патрік був запрошений в "Yes" на заміну пішов Уейкману.\nПісля виходу "Relayer" учасники цієї групи зайнялися випуском сольників, і Мораз послідував їхньому прикладу. В кінці 1975 року він записав свою першу платівку, "Story Of I". У створенні диска брало участь безліч сесійних музикантів, в тому числі і 16 бразильських перкусіоністів. "Story Of I" на ті часи був новаторською роботою і згодом був визнаний першим альбомом в жанрі "world music".\nНаступні два роки Патрік провів у Бразилії, де за участю місцевих музикантів записав ще один подібний диск, "Out In The Sun". У 1978-му Мораза запросили в турне з відродженими "Moody Blues", в 1980-му він став офіційним членом цієї команди, а в 1981-му перша платівка з його участю ("Long Distance Voyager") досягла вершин хіт-парадів. Втім, Патрік не забував і про сольну кар'єру. З творчості Мораза того періоду варто відзначити революційні роботи "Future Memories" і альбом "Co-Existence", записаний з флейтистом Саймоном Станси. Також музикант співпрацював з замовником Коріа і Казума Ватанабе і випустив два диски на пару з Біллом Бруфордом.\nНа початку 90-х артист розлучився з "Moody Blues" і пустився в одиночне плавання. У 1994-му він записав свій перший піано-альбом "Windows of Time", а в 1995-м здійснив глобальний американський тур "Coming Home America Tour", за підсумками якого вийшов концертний альбом "PM in Princeton". У 2000 році Мораз випустив електронно-клавішну платівку "Resonance", а в 2003-му повернувся до класичних витоків з роботою "ESP (Etudes-Sonatas-Preludes)".


Гострі запитання: у Вінниці міністр Милованов спробував пояснити аграріям навіщо їм ринок землі (Фото+Відео) | Всі Новини Вінниці\n22 листопада 2019 - 19:20\nОсновні тези озвученні аграріями та контраргументи міністра можна звести до наступного:\nМилованов апелював - ринок потрібен, щоб люди стали повноцінними власниками та змогли розпоряджатися землею. Розвиток економіки навпаки допоможе швидше припинити війну та покращити життя людей в Україні. Якщо цього не зробити, то більшість виїде за кордон.\nТакож у міністерстві пропонуватимуть об'єднаним громадам встановити для мешканців, які проживають на їх територіях, суму для придбання землі в розмірі 80% від загальної вартості. Тобто щоб місцеві купували її на вигідніших умовах за інших учасників аукціону.\nСлово брав і президент Вінницького Національного аграрного університету Григорій Калетник. Він зауважив, що сільське господарство на сьогодні одна з найприбутковіших галузей, яка дає значний внесок до бюджету, тому реформувати систему, яка успішно працює, не варто. Він згадав про інші реформи, зокрема, медичну та поліції, які досі залишаються незавершеними.\n- Ви пропонуєте фермерам неіснуючу формулу кредитів. Ми вже ці кредити до вас пережили. Кожен раз, коли держава давала компенсацію під взяття кредитів, то їх брали лише ті, хто сидів у владних кабінетах, - сказав Калетник.\n- Це ви про себе? Ви були ким? Головою аграрного комітету при Януковичі. Де земля зникла у цей час? (мова про державні землі, які не дорахувалися після перерахунку - ред.) Далі. Перехожу на персоналії. Зміни не відбуваються у цій країні саме через таких людей як ви. Друге, Аграрна академія (мається на увазі ВНАУ - ред.) Скільки у вас карних справ за незаконний вивід земель? Знаєте? Я вам скажу - сотні. Тому не потрібно малювати із себе захисника аграріїв , - емоційно говорив міністр. - Де ви були 20 років? Чому ви не зробили правильний ринок землі, а тепер не даєте зробити його нам.\n«Київстар» збільшив територію покриття 4G на Вінниччині\n"Київстар" збільшив територію покриття мережі 4G у 19 областях України. Швидкісний Інтернет став доступним у 3,5 тис. населених пунктів, зокрема й на Вінниччині. Про це повідомляють у компанії Київстар. "З лютого 2022 року компанія Київстар модернізувала 3 тисячі базових станцій, підключивши на них сучасну технологію LTE-900. В основному, це базові станції, я...\nМобільну сонячну станцію для ЗСУ розробили у Вінниці (Фото)\nКомпанія KNESS, яка має завод у Вінниці, представила розробку, яка допоможе бійцям на передовій. Інженери створили автономну мобільну сонячну станцію на колісній базі. Установка здатна одночасно живити кілька споживачів загальною потужністю до 3 кВт. Про це повідомив заступник Вінницького міського голови Андрій Очеретний. "До станції можна підключати праску, мобільний телеф...


У Тернополі цитували Івана Франка : 27:08:2018 - te.20minut.ua\nУ Тернополі відбулось покладання квітів до пам’ятника Івана Франка з нагоди 162-ї річниці від дня народження.\nМи запитали тернополян, чи люблять вони творчість Франка.\nУчні Тернопільської гімназії ім. Івана Франка інсценізували поему письменника "Мойсей".\n- Це видатна людина, яка тримала у своїх руках величезну силу,-розповідає громадська діячка Дарія Чубата. - Кожен повинен у своєму житті прочитати й усвідомити принаймі одну його книгу, бо кожен твір, написаний Франком, несе для людей особливий зміст.\nЧимало тернополян зібралося вшанувати пам'ять видатного українського письменника.\nТернополянка Ольга прийшла на урочисті з нагоди вшанування пам'яті Івана Франка з кумою. Пані Ольга розповідає, що вона неодноразово читала синові перед сном казки Франка.\n- Я читала чимало книг Франка, люблю його вірші,- каже тернополянка.\nМаленька тернополянка Настя розповідає, що вона любить казку Івана Франка "Фарбований лис".\n- Я дивилась разом з мамою ще мультфільм про хитрого лиса,- розповідає дівчинка.\nГромадське середовище Центр Пам'ятник


Як дитяча мрія стала професією | РОСТ-info\nГлавная Публикации Як дитяча мрія стала професією\nОпубликовал: Rost-infoon: 23.02.2018 : Публикации, СоциумКомментариев пока нетПросмотров: Просмотров 605\nШвидке та якісне виконання бойового завдання пожежного розрахунку багато в чому залежить від професійної майстерності водія, його вміння орієнтуватися у місті, знання розташування місць вододжерел, а також володіння практичними навичками управління спецагрегатами та механізмами пожежної машини.\nЗнайомтесь – Плотніков Вадим Вікторович, старший водій 13 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління ДСНС України у Запорізькій області, старший прапорщик служби цивільного захисту. Від нього ми дізнаємось про особливості професії «водій пожежної машини», про можливі ризики в роботі, устаткування пожежної частини міста, а також спробуємо розвінчати деякі популярні міфи про роботу вогнеборців.\nВадим розпочав знайомство з рятувальною справою у підлітковому віці. Тоді активному хлопчині, який постійно брав участь у різноманітних позашкільних акціях та заходах, запропонували відвідати гурток «Юний пожежний». Пропозиція йому сподобалась, він з захопленням почав цікавився роботою пожежних. Восени 1995 року юнака призвали до армії. За розподілом він потрапив до учбового центру «Десна», що на Чернігівщині. А вже через півроку навчання Вадима перевели до пожежної частини, де він проходив службу старшим водієм. Мабуть, сама доля розпорядилась, щоб його життєвий та професійний шлях зупинився на сфері пожежної охорони.\n«Мені завжди подобалась автотехніка і все, що з нею пов’язано. Навіть не згадаю зараз, коли вперше сів за кермо, мабуть, років 16 було. Перші спроби керування автівкою були під особистим наглядом батька. Тоді, звичайно, моїй радості не було меж, а емоції зашкалювали! Якщо пригадати перший бойовий виїзд, це однозначно було в армії. Навколо нашого військового містечка розташовувались села. Це був виклик в одне з цих селищ. Горіла приватна оселя. У той час, коли ми виїхали на ліквідацію пожежі, почуттю страху не було місця, адже відповідальність вчасно дістатися до місця та надати допомогу – завжди на першому місці», – натхненно говорить наш співрозмовник.\nДосвідчений рятувальник поділився з нами різними історіями зі своєї біографії. З-поміж них є два випадки, які закарбувалися у пам’ яті Вадима на все життя.\nПерший стався на початку 2000-х. Це був ранок, кінець зміни. На пульт «101» надійшло повідомлення про пожежу в квартирі по вулиці Радянській, 33. На жаль, тоді внаслідок пожежі загинула мати зі своєю дитиною. І навіть зараз, коли рятувальник проїжджає повз цей будинок, із сумом пригадує цю подію.\nДругий емоційний випадок трапився в акваторії Каховського водосховища біля села Іванівка. Тоді за одну ніч з дрейфуючої криги зняли 8 рибалок. Одного з них ціною власного життя врятував інший рибалка.\nЗа багаторічну працю було багато історій – як приємних, так і не дуже. Але є речі, які ще й досі дивують нашого співрозмовника. Наприклад, коли спецтранспорту не поступаються дорогою, і через це рятувальним службам складно виконувати свою роботу. Хотілось би нагадати водіям автотранспортних засобів: право на перевагу в русі мають автомобілі швидкої допомоги, аварійно-рятувальних служб, пожежної охорони, міліції, військової автомобільної інспекції та інкасації. Побачивши машину з увімкненим сигналом, необхідно дати їй дорогу. Адже згаяні хвилини можуть вартувати людського життя!\nСпецифіка роботи водія пожежної охорони така, що в разі екстреного виїзду треба терміново доставити черговий караул до місця надзвичайної події і якнайшвидше підготувати машину до виконання бойового завдання.\n«У енергодарському пожежному підрозділі є 8 одиниць спецтехніки, серед них 4 автоцистерни, автодрабина, катер на повітряній подушці (МАРС 700), спеціальна аварійно-рятувальна машина (САРМ 131) та аварійно-рятувальний автомобіль. На початку кожної робочої зміни водій зобов’язаний прийняти техніку, за яку особисто відповідає під час несення служби, якщо є потреба, то ремонтує її», – розповідає рятувальник.\n– Іноді очевидці пожеж кажуть, що рятувальники приїхали без води, або цистерна «дірява», бо по дорозі вода виливається. Чому так буває?\n«Наша єдина машина без води – це автодрабина. Ми завжди приїжджаємо з повними цистернами, кожна з яких вміщує близько 2,5 тонни води. Для створення струменя використовуємо ручні пожежні стволи. Кожен такий ствол витрачає 3-7 літрів в секунду. Наскільки вистачить води, буде залежати і від того, скільки пожежних стволів використовується від однієї цистерни. Саме ця обставина і створює ілюзію у громадян, що пожежні автомобілі приїхали на пожежу без води», – наголошує рятувальник.\nДалі Вадим пояснив, що, як правило, на місце виклику виїжджають кілька пожежних розрахунків. Тому, коли одна цистерна спустошується, пожежні переключаються на інші машини. Порожня, в свою чергу, їде забирати воду з найближчих водогідрантів.\n«Багатьом людям дійсно може здатися, що з пожежної машини під час руху виливається багато води. Справа в тому, що у цистерні існує контрольна труба рівня води, і коли ємність переповнена, то зайва рідина переливається. Відбувається це зазвичай при різких маневрах на дорозі. На проїжджій частині, немов шлейфом, простягається вологий слід. Тож, коли бачите, що вода виливається з пожежної машини, знайте: вона їде з повною цистерною!» – підсумовує нашу розмову Вадим.\nПід час спілкування з сьогоднішнім нашим героєм публікації вкотре переконуюсь, що в Енергодарі працюють справжні професіонали. Адже в рятувальники йдуть люди із чітким розумінням того, з чим їм доведеться зіткнутися. Тут немає місця байдужим, боягузливим чи психологічно неврівноваженим. Вогонь – це природна стихія, яку треба поважати та вміти приборкати.


Проектування прямоходового трансформатора | Світ електронних схем\nОпубликовано 01 Aug 2012 в рубриці «Джерела живлення»\nНа відміну від обратноходового, прямоходовой трансформатор не накопичує енергії. Вся енергія на прямому ходу передається в навантаження.\nГоловний критерій, за яким розраховується прямоходовой трансформатор – максимальна індукція Вшах (Тл).\nде А – максимальний робочий цикл.\nКількість витків у первинній обмотці:\nАр – площа поперечного перерізу сердечника (м2), В – максимальна індукція, V – максі-\nmax J 7 inmax\nмальное вихідна напруга.\nКількість витків у вторинній обмотці:\nФункція вихідного дроселя в прямоходовом джерелі – збереження енергії на прямому ходу і передача енергії в навантаження в режимі, коли всі ключі розімкнуті. Таким чином вихідні імпульси згладжуються, і на виході виходить постійний струм з деякими пульсаціями. Вихідний дросель може працювати як в режимі переривчастого струму, так і в режимі безперервного струму, останній використовується частіше через менший рівня пікових струмів в ключах і діодах і менших пульсацій на конденсаторі. Дросель для двотактних схем розраховується по аналогії з дроселем для однотактного перетворювача.\nМінімальне значення індуктивності дроселя:\n/ – Мінімальний вихідний струм, Т-час,\noutmin 7 on г ‘\nпротягом якого ключі замкнуті, V. – Мак-\n1j ■> Штах\nмальна напруга на виході випрямляча, V\n– Напруга на навантаженні. Проектуючи Двуполярность джерело живлення, вихідні дроселі можна об’єднувати і мотати бифилярно на одному сердечнику. Початковий висновок обмотки першого дроселя підключається до випрямляча, початковий висновок обмотки другого – до вихідного конденсатору.\nВхідний протизавадний фільтр може бути виконаний за різними схемами (рис.48 – П-подібний одноступінчатий, рис. 49 – П-подібний двоступінчастий).\nЗавдання вхідного мережевого фільтра – придушити перешкоди, викликані комутацією силових тран-\nРис. 48. Одноступеневий П-подібний фільтр.\nРис. 49. Двуступенчатий П-подібний фільтр.\n□ Проектування прямоходового дроселя\nзістором. Перешкоди бувають двох типів – синфазних перешкода і диференціальна. Синфазних перешкода – перешкода, присутня на двох мережевих дротах одночасно. Диференціальна перешкода – перешкода, яка з’являється на нейтралі. Для придушення синфазної перешкоди використовується П-подібний LC-фільтр, що складається із плівкових конденсаторів Х1-Х2 Hitano, Epcos, Vishay і здвоєного фільтра. Здвоєні фільтри випускає Wuert Electronik (we-online.com), Epcos і Murata. У додатку наведена більш детальна інформація за даними дроселя. Murata виготовляє дроселі з секційної намотуванням, це дозволяє знизити міжві-ковую ємність. Завдяки зниженню межвітковой ємності досягається краще придушення перешкод на високих частотах.\nДиференціальна перешкода пригнічується невеликими роздільними дроселями (на кожен мережевий дріт свій) і конденсаторами Y1 (Hitano, Murata, Epcos), включеними між мережевими висновками і нейтраллю. Існують комбіновані дроселі для придушення синфазної і диференціальної перешкоди.\nТеги: Дроселі, дроселя, енергії, П-подібний, перешкода, режимі, фільтр\nФільтр для модему (0)


“Haвiщo плaтити зa тe, чим yкpaїнцi нe кopиcтyютьcя?”: Cкacyвaти oплaтy зa дocтaвкy тa зa тpaнcпopтyвaння пpиpoднoгo гaзy – Пeтицiя – Укр-Позиція\n“Haвiщo плaтити зa тe, чим yкpaїнцi нe кopиcтyютьcя?”: Cкacyвaти oплaтy зa дocтaвкy тa зa тpaнcпopтyвaння пpиpoднoгo гaзy – Пeтицiя\nТaк, 2 жoвтня нa caйтi Oфiцiйнoгo iнтepнeт-пpeдcтaвництвa Пpeзидeнтa Yкpaїни бyлo oпyблiкoвaнo пeтицiю №22/106394-eп з вимoгoю cкacyвaти oплaтy зa дocтaвкy тa тpaнcпopтyвaння гaзy. Iнiцiaтивy виcyнyлa Бoчкoвcькa Мapiя Cepгiївнa.\nМи мeшкaнцi Yкpaїни, вимaгaємo нeгaйнoгo cкacyвaння oплaти зa тpaнcпopтyвaння тa дocтaвкy гaзy!\nY дeяких людeй aвтoнoмнe oпaлeння i дo гaзy нe мaють жoдгoгo вiднoшeння. Тo чoмy людинa пoвиннa плaтити зa тe, чoгo нe мaє?\nНaвiщo плaтити зa тe, чим нe кopиcтyєтьcя??\nЛюди в чacних бyдинкaх caмi coбi гaз дo хiти ввeли i щe пoвиннi плoтити? Гaзoвi cлyжби caмi пoвиннi нaдaвaти пocлyги и блaгaти людeй кyпyвaти y нтх цi пocлyги…\nХтo пoвepнe кoшти людeй,якi кiлoмeтpи тpyби вeли дo oceлi?\nНa нaш пoгляд ypяд yмиcнo oбиpaє людeй, цими пpимycoвими oплaтaми.\nВи як влaдa пoвиннi peaгyвaти нa зaпити людeй!\nНapaзi тpивaє збip пiдпиciв. Для poзглядy пeтицiї тpeбa нaбpaти мiнiмyм 25 тиcяч гoлociв.\nПpoгoлocyвaти зa дaнy пeтицiю ви змoжeтe ТYТ\nНaгaдaємo, щo вiднeдaвнo cпoживaчi мaють плaтити oкpeмим paхyнкoм зa poзпoдiл (дocтaвкy) гaзy. Тapиф нa poзпoдiл (дocтaвкy) — цe вapтicть гapaнтoвaнoї дocтaвки кyбiчнoгo мeтpy гaзy дo cпoживaчa. Тapиф — єдинe джepeлo фiнaнcyвaння гaзopoзпoдiльних мepeж тa oпepaтopa ГPМ.


Решение № 91389600 от 01.09.2020 — дело № 626/1758/20\nРешение № 91389600, 01.09.2020, Красноградский районный суд Харьковской области\n1) ФІЛІЯ-ХАРКІВСЬКЕ ОБЛАСНЕ УПРАВЛІННЯ ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ"\nСправа № 626/1758/20\nПровадження № 2/626/520/2020\n01.09.2020 року м. Красноград\nв складі: головуючої - судді Рибальченко І.Г.\nрозглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківське обласне управління АТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-\nАкціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківське обласне управління АТ"Державний ощадний банк України" (далі по тексту позивач, АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк") звернулось до Красноградського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 в яком просить стягнути заборгованість за Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 18.04.2017 року у розмірі 20018,81 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн.\nВ обґрунтування позовних вимог вказує, що 18.04.2017 року між АТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_1 було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua. Відповідно до умов договору відповідач приєднався підписавши заяву про приєднання та Заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту), якою він погодився на одержання Кредиту та його умови. В результаті чого, Банку встановив ОСОБА_1 відновлювальну кредитну лінію у розмірі 15 000,00 грн. на строк до 24 місяців, з процентною ставкою 30 % на картковий рахунок з використанням платжної картки.\nВідповідно до умов договору позичальник зобов`язувався погашати кредит і нараховані відсотки, а також інші платежі, передбачені кредитним договором, не пізніше 25 числа кожного місяця, яке відбувається шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку клієнта.\nВідповідач умови договору виконував не належним чином, кредитні кошти не повертав, відсотки за користування кредитними коштами не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 07 липня 2020 року становить 20018,81 грн., з яких:\n14584,49 грн. -загальна сума заборгованості за кредитом,\n3917,53 грн.- загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користуванням кредитом;\n483,81 грн. - загальна сума нарахованої пені;\n247,94 грн.- витрати від інфляції на суму простроченого кредиту;\n285,62 грн.- витрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів;\n299,68 грн.- 3% річних (згідно ст.625 ЦПК України) на суму простроченого кредиту,\n191,74 грн.- 3% річних (згідно ст.625 ЦПК України) на суму нарахованих та несплачених процентів, які позивач просить стягнути з відповідача і судові витрати по справі.\nВ судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду клопотання в якому просить розглядати справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами, про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про те, що він не заперечує проти заочного розгляду справи .\nВідповідач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, нааравив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги АТ "Ощадбанк" визнає та не заперечує проти стягнення заборгованості у заявленому розмірі.\nВраховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу.\nДослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.\nСудом встановлено, що 18.04.2017 року між АТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_1 було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua. Відповідно до умов договору відповідач приєднався підписавши заяву про приєднання та Заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту), якою він погодився на одержання Кредиту та його умови. В результаті чого, Банку ОСОБА_2 відновлювальну кредитну лінію у розмірі 15 000,00 грн. на строк до 24 місяців, з процентною ставкою 30 % на картковий рахунок з використанням платіжної картки.\nВідповідно до умов договору позичальник зобов`язувався сплачувати відсотки за користування кредитом з розрахунку 30% річних, а також інші платежі, передбачені кредитним договором. Також відповідач повинен щомісячно здійснювати повернення кредиту в розмірі мінімального платежу, розмір якого встановлений договором, не пізніше 25 числа кожного місяця, яке відбувається шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку клієнта.\n191,74 грн.- 3% річних (згідно ст.625 ЦПК України) на суму нарахованих та несплачених процентів, яка підтверджується розрахунком заборгованості.\nВідповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.\nСт.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).\nСт.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.\nПоложеннями ст.ст. 638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.\nЗгідно ст. 634 ЦК України договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.\nВідповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.\nЗгідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).\nЧ.1 ст.610 ЦК України встановлює, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.\nВраховуючи, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.\nОскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.\nКеруючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 550, 1049-1054 ЦК України,ст.ст. 4-5, 12, 76-83,141,ЦПК України, суд,\nПозов Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Харківське обласне управління АТ "Державний ощадний банк України" - задовольнити.\nСтягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Харківське обласне управління АТ "Державний ощадний банк України" юридична адреса: 61003, м. Харків, Конституції Майдан, 22, код ЄДРПОУ 09351600 (р/р НОМЕР_2 у філії ХОУ АТ "Ощадбанк", МФО 351823) суму заборгованості за кредитним договором від 18.04.2017 року в розмірі 20018 (двадцять тисяч вісімнадцять) гривень 81 коп.\nСтягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Харківське обласне управління АТ "Державний ощадний банк України" юридична адреса: 61003, м. Харків, Конституції Майдан, 22, код ЄДРПОУ 09351600 (р/р НОМЕР_3 у філії ХОУ АТ "Ощадбанк", МФО 351823) судовий збір у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.\nРішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області шляхом подачі в 30 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.\nПредыдущий документ : 91389598\nСледующий документ : 91389607


Які навики XXI сторіччя потрібно розвивати як і дітям так і дорослим\nНаш світ змінюється щосекунди, і змінюється він з такою швидкістю, що просто необхідно розвивати певні навички, щоб не застрягти в минулому.\nУ новому складному світі освіта повинна спиратися на прикладні навички для того, щоб наші діти могли жити, працювати і взаємодіяти в ньому.\nСвітлана Булгакова, академічний директор DEC life school\nЯ б виділила ключових п'ять навичок, до яких, я вважаю, важливо придивитися і як мінімум дізнатися про них більше. Я постараюся показати, чому ці навички важливі, які умови сприяють їх виходу в пріоритет, як їх можна розвивати і приведу приклади практик того, як ми робимо це в DEC life school.\nКонцентрація і управління увагою. Базовий навик ХХІ століття, за версією доповіді «Навички майбутнього. Що потрібно знати і вміти в новому складному світі ».\nЧому навик набув величезного значення?\nробота з величезним масивом даних;\nдоступ до знань;\nрозвиток соціальних мереж.\nЯк можна розвивати увагу?\nслухати фонову музику без слів;\nвправи на концентрацію уваги;\nсказати «ні» соціальним мережам перед сном.\nВ нашій школі практикам уважності є окреме місце і час. У розкладі кожен день перед початком занять ми виділяємо 10 хвилин на те, щоб попрацювати над концентрацією. Важливо, що це роблять і дорослі, і діти. Що саме ми робимо:\nхвилина тиші на початку кожного уроку;\nтихе спостереження (споглядання);\nчас без гаджетів.\nЗа нашими спостереженнями після коротких вправ концентрація, зібраність і включеність дітей в навчальну діяльність набагато вище.\nЕмоційна грамотність - розуміння своїх емоцій і потреб, а також розуміння почуттів і потреб інших, емпатія.\nЧому навик придбав величезне значення?\nДалай-Лама каже, що ХХІ століття - століття ненасильства і діалогу;\nспівробітництво - одна з базових потреб людей;\nпрогрес в дослідженні психології людини (Клод Штайнер визначив, що серце - первинно, а інтелект - вторинний; нейробіолог Антоніо Дамасіо каже, що «ми не обов'язково думаючі машини, ми - машини, що відчувають машини та думають);\nеволюція людства - колишні авторитарні методи або малоефективні, або не працюють зовсім.\nЯк можна розвивати емоційну грамотність?\nрозуміння своїх емоцій і потреб, а також емоцій і потреб інших;\nвідстеження критичних думок і розуміння, яка в цьому порушена потреба;\nнавчання та тренінги по цій темі;\nрозмови з дітьми про почуття і потреби;\nпрактика рефлексії (обговорення кожен день, того що сталося хорошого і не дуже, кому і за що вдячні сьогодні).\nУ DEClifeschool ми дійсно багато приділяємо розвитку EQвзрослих і дітей. Ми проходимо багато годин навчання і практики. Працюємо з тренерами і систематично в практичній групі. Під все це виділено час і місце. Що саме ми робимо:\nдорослі і діти вивчають і практикую ненасильницьку комунікацію (Маршалла Розенберга);\nпроводимо медіацію конфліктів за допомогою ННК;\nпроводимо заняття з соціально-емоційного і етичного навчання;\nтьюторіали - особисті щотижневі індивідуальні зустрічі тьютора і учня з метою обговорення цілей, результатів, кейсів, відчуттів та ін.\nу нас проходять ресурсні годинник з психологом для вчителів, щоб відновити енергію і ресурс.\nВажливо, щоб дорослі були прикладом для дітей, адже вони вчать не те, що ми їм говоримо, а те, як ми щось робимо.\nНавчання протягом усього життя (life-longlearning)\nЩоб зрозуміти, чому цей навик важливий, наведу цитату з того ж звіту «Навички майбутнього»:\n«У новому складному світі буде все менше фіксованих професій і все більше ситуативних ролей, які людина стане займати в процесі реалізації колективних та індивідуальних цілей. Робоче середовище буде постійно змінюватися. »\nЦе означає, що людині доведеться весь час освоювати нові знання і вміння на протязі всього життя.\nЯк розвивати навик «самонавчання»:\nважливо трансформувати систему освіти. У школах повинні вчити вчитися;\nсамостійний вибір інтересів дітьми і дотримання ним;\nпростір для дітей для самостійних дослідження і експериментів;\nробота з MOOC (Massive open online courses).\nЩо ми робимо в нашій школі:\nпрацюємо за індивідуальним освітнім планом кожного учня,\nдаємо дітям можливість для вибору діяльності і занять за інтересами;\nпідтримуємо учнів в реалізації особистих і колективних ідей і проектів;\nдаємо можливість змінити інтерес і діяльність після досягнення результату або усвідомлення, що інтересу немає;\nвідмовляємося від компенсаторного принципу (вчити тільки те, що погано виходить), а формуємо навчальну діяльність на сильних сторонах дитини;\nдіти можуть впливати на те, що відбувається в школі (встановлення і зміна нов, правил і ін.);\nпроводимо зустрічі з людьми різних професій і бекграундом;\nвчимося не тільки в стінах школи.\nГнучкість і адаптивність. Чому це важливо?\nшвидко мінливий світ;\nрізницю систем (переконань, вірувань, політичного ладу та ін)\nрозвиток технологій, роботизація;\nдоступність подорожей по всьому світу;\nлюдина - це динамічна система, яка постійно щось набуває і втрачає, тобто постійно змінюється.\nЯк розвивати гнучкість і адаптивність?\nцілепокладання і відстеження досягнення цих цілей;\nбрати паузу перед тим, як давати відповідь;\nпіддавати інформацію здоровому сумніву;\nдавати і отримувати зворотний зв'язок;\nусвідомлене розвиток якоїсь звички (наприклад, навчитися чистити зуби лівою рукою);\nдослухувати співрозмовника до кінця;\nУ DEClifeschool ми\nдаємо простір фантазіям і творчості;\nчасто ставимо запитання «Чому»;\nрозвиваємо критичне мислення;\nпроводимо рефлексію кожен день;\nпрактикуємо подяку собі і іншим (як дорослі, так і діти);\nвідстежуємо власний прогрес;\nдопомагаємо дітям ставити собі цілі і їх відслідковувати;\nдаємо багато зворотного зв'язку;\n5. Співпраця та комунікація\nрозуміння, що в різниці сила;\nпотенціал команди більше, ніж одного її учасника;\nвеличезну кількість конфліктів і нерозуміння в світі;\nрозвиток віртуальної комунікації;\nскладність і багатоаспектність проблем і завдань;\nзв'язок - базова потреба людини;\nЯк можна покращувати навички співпраці та якість комунікації:\nпрактикувати активне слухання (слухати іншого не перебиваючи, з відкритим серцем, з щирим бажанням почути і зрозуміти людину);\nпрацювати з командами за допомогою інструментів фасилітації та спільно приймати рішення;\nбути відкритим і щиро намагатися зрозуміти іншу людину;\nВ нашій школі ми\nпрактикуємо активне слухання через ННК;\nприймаємо спільні рішення командою школи;\nпроводимо медіацію конфліктів між дітьми і між дорослими;\nпроводимо загальношкільні збори і приймаємо спільні рішення;\nпрацюємо в проектній діяльності;\nусвідомлюємо, що дорослі - рольові моделі для дітей.\nОсь такий мій погляд на топові навички 21 століття і практичні рекомендації по їх розвитку. Важливо пам'ятати, що для розвитку навичок повинно бути спеціально виділене місце і час, а також вплетення їх у будь-яку іншу діяльність. І щоб розвинути ті чи інші навички у дитини, ці навички у себе повинні розвивати навколишні дітей дорослі. Це - запорука успіху. Успіхів вам, дорогі читачі!\nНавчання Приватні школи Емоційний інтелект


Помер київський режисер і актор Ігор Славінський: причина смерті\nПомер київський режисер и актор Ігор Славінський\n7 серпня 2018, 10:50\nРежисер Театру на Подолі Ігор Славінський помер на 66-му році життя\nПомер Ігор Славинський © Facebook\nВідомий київський режисер Театру на Подолі Ігор Славінський помер. Народний артист України помер на 66-му році життя. Про смерть Ігоря Славінського повідомив у своєму Facebook театральний критик Олег Вергеліс.\nІгор Славінський тривалий час хворів. Але, незважаючи на погане самопочуття, режисер продовжував наполегливо працювати і ставив спектаклі. Точна причина смерті Ігоря Славинського поки не відома. Відомо тільки те, що в 2005 році режисер переніс операцію на серці. Тоді акторові встановили штучний клапан.\nЗа свою театральну кар'єру Ігор Славінський отримав три Київські пекторалі: як кращий режисер, а також за кращі спектаклі - "Мертві душі" та "Люксембурзький сад". У 2003 році отримав Пектораль за кращу камерну виставу - "Парнас дибом".\nДо слова, в Театрі на Подолі Ігор Славінський працював з 1987 року, постановником став у 2008-м. У 2018 році отримав звання народного артиста України.\nА не так давно померла засновниця руху Femen Оксана Шачко. Подробиці про смерть дівчини читай тут.\nРедакція tochka.net висловлює свої співчуття близьким і родичам Ігоря Славінського.\nновини умер новини tochka.net новини шоу-бізнесу новини сьогодні Театр на Подолі Ігор Славинський


Балісонг — Вікіпедія\nБалісонг у складеному та відкритому положенні.\nБалісонг (таг. Balisong), також відомий як ніж-метелик — складаний ніж, в якому клинок у складеному положенні схований у руків'ї, розділеному вздовж на дві частини. Кожна з частин руків'я шарнірно з'єднана з хвостовиком ножа та має пази, в котрі клинок ховається. При відкриванні дві рукоятки роблять оберт на 180 градусів у протилежні напрями щодо клинка та з'єднуючись, утворюють одну рукоять.\nМайстерність маніпулювання з балісонгом називається фліпінг (від англ. flipping — «обертання», «крутіння»).\nПопулярність ножі-метелики отримали після другої світової війни завдяки американським солдатам, які привозили незвичайні ножі з Філіппін як сувеніри. Саме Філіппіни вважаються батьківщиною цього ножа, але походження його конструкції достовірно невідоме. Існують дві версії — філіппінська та західна.\nФіліппінська версія. Слово балісонг в перекладі з тагальської мови означає зламаний ріг, походження цієї назви пов'язують з тим, що для виготовлення рукояток використовувалися роги худоби, зокрема водяного буйвола. За твердженням місцевих жителів, балісонг був відомий на Філіппінах з VIII століття. Згідно з місцевими переказами, ніж передавався у спадок від батька до сина і був сакральною зброєю — в розкритому вигляді його три кінці символізували три космічні начала — небо, землю і воду. Існує багато легенд про подвиги воїнів, озброєних балісонгом. За однією з них воїн в бою вразив своїм балісонгом 29 ворогів. У переказах деяких бойових мистецтв Філіппін, перш за все, системи Ескріма вважається, що балісонг винайдений саме на Філіппінах. Однак немає жодних документальних підтверджень древньої історії балісонга. Швидше за все в філіппінських легендах і переказах йдеться про зовсім інші ножі. Малоймовірно, що у VIII столітті стародавніми філіппінцями могла бути освоєна технологія виготовлення балісонга в його класичному вигляді з використанням шарнірного з'єднання.\nЗахідна версія. Згідно з іншою версією, ніж був завезений на Філіппіни з Європи через Іспанію, тобто десь між висадкою на Філіппінах Фернана Магеллана у 1521 році і Філіппінською революцією у 1896—1898 роках, і його конструкція була взята за основу місцевими майстрами. На відміну від філіппінської, західна версія має документальні підтвердження. У середньовіччі французькі корабельні майстри при будівництві і ремонті кораблів використовували спеціальний вимірювальний інструмент — «п'є-де-ру», що отримав свою назву від старовинної французької міри довжини — «королівський фут» (pied-du-rou). З метою компактності його часто виготовляли у вигляді складної лінійки з двох половинок. У музеї «Musée de la Coutellerie», що розташований у муніципалітеті Тьєр, зберігається старовинна книга «Le Perret», видана в 1710 році. Згідно з цією книгою, наприкінці XVII — початку XVIII століття існували комбіновані вимірювальні інструменти п'є-де-ру, суміщені з ножем. У книзі наведено й відповідний малюнок.\nНайпростіший спосіб відкривання/закривання\nТим не менш поширився балісонг саме з Філіппін. Достовірно відомо, що масове виробництво цих ножів було організовано Перфект де Ліоном у місті Батангас у 1905 році. Спочатку метелики виготовлялися із залізних відходів, автомобільних ресор, обойм шарикопідшипників або сталевих напилків. Найстаріший балісонг філіппінського походження, відомий за фотографією, був виготовлений в 1910 році.\nПік популярності ножів-метеликів у США припав на 70-80 роки XX століття, у зв'язку зі зростанням інтересу до східних бойових мистецтв. Звідти вони поширилися в Європу і СРСР. Ефектне відкривання балісонга активно використовувалося в кінематографі, причому ніж виступав як атрибут криміналітету. Згодом балісонги з екрану перекочували на вулиці і сформувалася стійка асоціація ножа-метелика з організованою злочинністю.\nСкладові частини ножа\nКонструкція балісонга проста, у класичному варіанті ніж складається всього з восьми частин:\nКлинок — робоча (бойова) частина з лезом на одній стороні.\nНебезпечна рукоятка — рукоятка, яка закриває лезо.\nБезпечна рукоятка — рукоятка, яка закриває обух.\nШтифт хвостовика — штифт посередині хвостовика, який затискається рукоятками у відкритому положенні.\nКлямка — фіксує руків'я, прикріплена до небезпечної рукоятки.\nТри заклепки — прикріплюють рукоятки до хвостовика і клямку до рукоятки.\nДля надійного відкривання ніж має бути збалансований, тому деякі виробники вставляють підшипники в шарнірні вузли для кращого обертання рукояток, це дає можливість зменшити їхню масу. Деякі моделі обладнані кліпсами для більшою зручності носіння.\nТака конструкція стійка до забруднень та дозволяє використовувати практично будь-які форми клинків. Серед мінусів конструкції можна виділити те, що на більшості моделей рукоятки частково або повністю виготовлені з металу, тому використання ножа в холодних кліматичних умовах може бути незручним.\nЧерез стереотип що ніж-метелик є небезпечною холодною зброєю, яку використовують злочинці, законодавці багатьох країн частково або повністю заборонили обіг таких ножів. Хоча насправді, балісонг не є небезпечнішим від звичайного складаного ножа і не має виняткових властивостей для завдання тяжких тілесних ушкоджень.\nЗаконодавство України не встановлює спеціальних обмежень для ножів типу балісонг. Згідно з чинним законодавством, балісонги не є холодною зброєю якщо вони не підпадають під загальні техніко-криміналістичні вимоги до холодної зброї, згідно з Методикою криміналістичного дослідження холодної зброї. Носіння, зберігання, придбання, передача та збут таких ножів не забороняється.\nВ Росії, згідно з федеральним законом «Об оружии», заборонений вільний обіг ножів, які відкриваються за рахунок сили тяжіння або прискореного руху і автоматично фіксуються, при довжині клинка понад 90 мм. Аналогічні правила діють у Білорусі. У Литві балісонги не відносяться до холодної зброї, якщо клинок коротший, ніж 8,5 см. Жодних обмежень немає в таких країнах як Австрія, Польща, Чехія, Фінляндія. Існують обмеження на носіння ножа в громадських місцях у Великій Британії, Норвегії, Франції, Швеції. Абсолютна заборона діє у Данії, Нідерландах, Німеччині, Швейцарії.\nЗаконодавство щодо обігу ножів-метеликів відрізняється в межах окремих штатів. У більшості з них зберігання не заборонено, але обмежено носіння. Причому законодавство окремих штатів може сильно відрізнятися від інших. Наприклад у штаті Каліфорнія заборонено будь-яке носіння, у Огайо, Орегоні, Юті дозволено тільки відкрите носіння, у деяких (Вашингтон, Гаваї, Колорадо) заборонено навіть зберігати такі ножі, а у інших (Аризона, Канзас, Кентукі, Техас, Флорида) навпаки немає ніяких обмежень.\nСКРИЛЄВ, Ігор. Полная энциклопедия оружия и снаряжения — ножи. Эксмо, 2008. ISBN 978-5-699-18827-7\n↑ Балісонг. Клинок з пурхаючими крилами, История оружия стран мира.\n↑ Телохранитель, Об'єднання охоронців і професійних охоронців.\n↑ balisong.net, Guillaume Morel.\n↑ Філіпінський ніж-метелик, або «Знайомтесь — балісонг», Всеукраїнська громадська організація «Українська асоціація власників зброї».\n↑ Методика криміналістичного дослідження холодної зброї та конструктивно схожих з нею виробів зі змінами та доповненнями відповідно до вказівки МВС від 21.08.99 N 19/3302, Верховна Рада України.\n↑ Федеральный закон «Об оружии» от 13.12.1996 N 150-ФЗ, Законы и Кодексы Российской Федерации.\n↑ Закон Республики Беларусь, Об оружии, 13 ноября 2001 г. № 61-З, Национальный центр правовой информации Республики Беларусь.\n↑ Об ассоциации, о ножах и обо всём, что с этим связано, Peilininkų asociacija.\n↑ Ножі та інші небезпечні об'єкти, Сайт шведської поліції (polisen.se).\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Балісонг&oldid=24531983\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 06:11, 21 лютого 2019.


Експерт: вкладникам "Михайлівського" повернуть гроші завдяки мітингам під НБУ / Новини / Finance.ua\n15.11.2016, 16:00 - 1621 0\nЕксперт: вкладникам "Михайлівського" повернуть гроші завдяки мітингам під НБУ\nМітингувальникам під НБУ Вадиму Рабиновичу і його партії “За життя”, а також тисячам киян вдалося домогтися від влади виконання однієї зі своїх вимог: вкладникам банку Михайлівський повернуть гроші.\nТак політичний експерт, директор Київського інституту мирних досліджень Андрій Мішин прокоментував рішення міжвідомчої групи, яка за участю президента України Петра Порошенка 10 листопада зробила ряд дій для виплати грошей вкладникам банку “Михайлівський”.\n“Банк Михайлівський лопнув в травні 2016 року. Безстрокова акція протесту під НБУ розпочалася 8 листопада, влада відреагувала через два дні. Громадські акції організували Вадим Рабинович і його партія “За життя” і майже відразу отримали певний результат.\nЗвичайно, це далеко не всі їхні вимоги, вони заявляють, що не розійдуться, поки не буде звільнена глава НБУ Гонтарева, поки влада не розбереться з тарифами і тп. Але як для старту – це вже позитивно, адже йдеться про заощадження 10-ти тисяч українців”, – повідомив експерт.\n“Суспільство має свої важелі впливу на владу. Один з таких “важелів” – акції громадської непокори. Це законний спосіб людей захищати свої права. Як бачимо – працює. Люди вийшли, заявили, що не підуть, поки їхні вимоги не виконають. Ясна річ, що влада швидше за все буде пручатися, але перша ластівка є”, – прокоментував Андрій Мішин.\n“Як правило, людей навколо себе об’єднує новий політичний лідер, в даній ситуації – це Вадим Рабинович і його партія “За Життя”. Минулого тижня до них приєдналася Надія Савченко, це як ланцюгова реакція, перший вийти не побоявся, що і зробив Рабинович, а решта за інерцією підтягнуться. Головне в цьому – що є результати, які захищають інтереси людей. Більш того – тепер це прецедент, завдяки позиції суспільства щодо банку “Михайлівський” вкладники інших банків, що лопнули, а їх в Україні близько 60-ти, мають шанс на виплати”, – підсумував він.\nПоліція відтіснила мітингувальників вкладників банку "Михайлівський" з проїжджої частини вулиці Хрещатик в Києві 03.11.2016, 16:50 2845 111\nПоліщук заявляє про продаж банку "Михайлівський" власнику Платинум Банку напередодні введення тимчасової адміністрації 01.11.2016, 13:30 2338 4


Дослідження: Дитячі сухі сніданки містять неприпустиму кількість цукру і солі - Здоров’я - dt.ua\nДослідження: Дитячі сухі сніданки містять неприпустиму кількість цукру і солі\n12 червня, 2009, 18:21 Роздрукувати Випуск №21, 12 червня-19 червня\nДитячі сухі сніданки популярних марок містять до 55% цукру і до 2% солі, що робить їх непридатними для регулярного використання в дитячому раціоні...\nДитячі сухі сніданки популярних марок містять до 55% цукру і до 2% солі, що робить їх непридатними для регулярного використання в дитячому раціоні. Такі результати дослідження, проведеного фахівцями кафедри товарознавства та експертизи харчових продуктів Київського національного торговельно-економічного університету (КНТЕУ).\n«Сухі сніданки позиціонуються як здорове харчування — збалансоване, збагачене мінералами і вітамінами. І, звісно ж, суперкорисне дітям. А насправді в сухій речовині цього сніданку міститься до 55% цукру і 1—2% солі. Але ж дітям надлишок солі і цукру може серйозно зашкодити», — прокоментувала дослідження керівник проекту Європейського союзу і Програми розвитку ООН «Співтовариство споживачів і громадських організацій» Клавдія Максименко.\nПорівняльне тестування пройшли шість зразків сухих сніданків, які, судячи з реклами й оформлення упаковок, призначені в першу чергу для дітей. Це хрусткі медові зірочки Kosmostar і зернові подушечки з молочною начинкою «Хрутка» (торгової марки (ТМ) Nestle), три зразки від ТМ Start: кукурудзяні пластівці медові, глазуровані кілечка чотирьох видів зернових і шоколадні кульки, а також мультизернові пластівці Harmony ТМ Axa.\nДослідження показало: багато сухих сніданків на 45–50% складаються з цукру. Подушечки «Хрутка» і пластівці Harmony менш солодкі, вони мають нижчі показники — 17,8 % і 18,7% відповідно. Високим виявився і зміст солі — воно коливається від 0,7% в зірочках Kosmostar і подушечках Хрутка до 1,9% в пластівцях Harmony.\n«Біда в тому, що ці сніданки не містять достатньої кількості калорій — енергетично цей сніданок неповноцінний для організму дитини. коляр разом із сніданком має отримати 500 калорій, щоб добре почуватися до обіду», — стверджує Клавдія Максименко.\nВона розповіла, що енергетичну цінність експерти розраховували виходячи з порції 30 г сухого сніданку і 125 г молока. Максимальним виявився показник у молочних подушечок «Хрутка» — 39,9%, а мінімальний — у шоколадних кульок Start — вони забезпечують всього 29, 7% енергетичній потребі дитини.\nЗа даними дослідження, мінімальну кількість вітамінів містять зернові подушечки з молочною начинкою «Хрутка», а найбідний комплекс мінералів — у медових зірочках Kosmostar і подушечках «Хрутка». Інші зразки мають приблизно однаковий мінеральний і вітамінний склад.\nКрім того, жоден виробник не позначив на маркуванні харчові добавки відповідним міжнародним символом Е, хоча вони присутні у складі продуктів. У шоколадних кульках Start харчові добавки «сховали» серед даних про вітамінний і мінеральний комплекси. Крім зернової основи, тут можна знайти і барвники, і емульгатори, і ароматизатори, ідентичні натуральним.\nДокладніше читайте в статті Ольги Скрипник «Такий сніданок краще віддати ворогу» у свіжому номері «ДТ».


В Україні змінять правила рибальства: скільки дозволять ловити? - Тернопільський Медіа Центр\n25 Жовтня 2021 Р. - 07:51\nВ Україні змінять правила рибальства: скільки дозволять ловити?\n«Дані правила були розроблені з урахуванням норм Угоди про асоціацію Україна – ЄС з урахуванням кращих практик сталого управління і досвіду європейських країн в частині норм вилову і застосування знарядь лову», – йдеться в повідомленні.\n16.06.2021 о 12:40 135\nТеги: ТМЦ.ІНФОТМЦТернопільський медіа центррибаРибальствоправилорибак


Як вибрати кращий жіночий епілятор | Техніка\nГоловна » Ремонт » Техніка » Як вибрати кращий жіночий епілятор\nНа читання 8 хв Переглядів 14 Оновлено 29.11.2018\nДівчині доводиться витрачати багато часу на підтримку краси. Сюди відноситься питання видалення волосся на тілі. Для видалення небажаної рослинності використовуються різноманітні способи, але зручних вважається використання епілятора. Пристрій відрізняється невеликими розмірами, його легко застосовувати в домашніх умовах без додаткових витрат.\nСучасні епілятори являють собою технологічні і функціональні пристрої. На ринку представлений великий вибір моделей від відомих виробників. Перевірені бренди викликають набагато більше довіри споживачів і отримують схвальні відгуки експертів.\nНімецька компанія Braun – найбільший виробник споживчої та побутової техніки в Європі. В асортименті безліч лінійок для краси і здоров’я. Епілятори бренду відрізняються якістю, надійністю і великим набором функцій.\nЯпонський бренд займає лідируючі рейтинги на ринку побутової техніки. Асортимент електротоварів приваблює якістю і довговічністю. Кожен споживач підбере епілятори відповідної цінової категорії для простого і швидкого видалення рослинності.\nКомпанія з Нідерландів відома по всьому світу. Вона пропонує велику і дрібну побутову техніку, у тому числі для краси і здоров’я. Модельний ряд епіляторів відрізняється різноманітністю пристроїв, як бюджетного, так і дорогого сегмента.\nПід торговою маркою Rowenta випускається великий модельний ряд пристроїв для догляду за тілом. Популярністю користуються фени, випрямлячі і епілятори. Головна перевага продукції – простота, ергономічність і доступна вартість.\nВидалення небажаного волосся з тіла являє собою поширену процедуру для дівчат. При епіляції волоски висмикується разом з корінням із шкіри. У цьому полягає головна відмінність від депіляції, при якій вони просто збриваються. Принцип роботи епілятора заснований на захопленні волосків і висмикування їх з шкіри швидко і безболісно. Його можна порівняти з пінцетом, діє тільки він продуктивніше.\nбарабан з щипчиками та додаткові насадки;\nГоловна частина конструкції – рухомий барабан, на якому розташовуються дрібні щипчики. При русі по поверхні шкіри, вони захоплюють волоски і витягають їх разом з цибулинами. Захоплення поперемінно відкриваються і закриваються при русі валу.\nБарабан швидко обертається і здійснює до 300 об/хв. Рух щипчики непомітні неозброєному оку, але вони ефективно справляються з небажаною рослинністю на тілі. При необхідності підбираються режими роботи або встановлюються додаткові насадки.\nУ продажу зустрічаються наступні різновиди:\nВони відрізняються особливостями і вартістю. При купівлі доводиться оцінювати характеристики і функції.\nПристрої пинцетного типу приваблюють невеликими розмірами. Вони більше підходять для обробки невеликих ділянок шкіри.\nприпадає 2-3 рази обробляти ділянку шкіри.\nЦі пристрої відрізняються простотою конструкції. Багато виробників вже переходять на інші конструктивні рішення, щоб запропонувати споживачам максимум функцій. Принцип роботи заснований на вищипуванні з допомогою розходяться дисків, що обертаються на єдиному валу.\nЯкщо потрібно простий і недорогий епілятор, то дискові моделі являють собою хороший варіант. Але навряд чи вдасться часто ним користуватися хворобливих відчуттів.\nПередові моделі більшості виробників – гібридні епілятори. Їх принцип роботи схожий з дисковими і пинцетными пристроями, але в комплекті є спеціальна насадка, що знижує болючі відчуття до мінімуму. Процес стає схожий на гоління, але при цьому волоски висмикується з цибулиною. Ці моделі підходять для чутливих зон.\nУніверсальний безболісний епілятор підійде багатьом, але він коштує дорожче інших моделей. Крім того, з-за спеціальної насадки частина волосків не висмикується, а зрізається.\nм’яка, безболісна епіляція;\nдеякі волоски не висмикується.\nПросунуте пристрій для видалення небажаної рослинності, яка не справляє прямого впливу на шкіру. Дія здійснюється за рахунок високоточного інтенсивного світіння, в результаті чого розвиток кореня сповільнюється і навіть зовсім припиняється.\nПобутові фотоепілятор з’явилися на ринку відносно недавно. Вони поступаються за якістю професійних пристроїв в салоні. Крім того, враховується стан шкіри і необхідно чітко витримувати час сеансів.\nпобутові пристрої поступаються за професійним можливостям;\nДівчатам пропонується вибір від простих до багатофункціональних і професійних моделей. Щоб зробити правильний вибір, орієнтуйтеся на власні уподобання та вимоги.\nтип та конструктивні особливості епілятора;\nтип живлення (акумуляторні, мережеві, змішані);\nПоширені моделі – мультипинцетные і дискові епілятори. Вони використовують барабани з маленькими щипчиками або дисками для захоплення волосків. Пинцетные моделі за одне обертання вихоплюють до 40 волосків, а дискові близько 20-30. Це оптимальний варіант, якщо кількість пінцетів буде менше, то на епіляцію витрачається більше часу.\nПристрої мають 2-3 швидкісних режиму. Чим вище швидкість, тим швидше епіляція. Швидкість обертання також допомагає справлятися з довгими і жорсткими волосками. Але разом з цим зростають і хворобливі відчуття, так що краще мати можливість вибору. Низькі швидкості використовуються для ретельного очищення від дрібних волосків. Акуратна епіляція дозволяє витягувати їх разом з корінням.\nЗа типом джерела живлення пристрою поділяються на акумуляторні і мережеві. Перший варіант зручний, так як не доводиться залежати від розеток. Акумуляторної батареї вистачає на 30-40 хвилин роботи, чого вистачає для проведення декількох процедур. Зручні та ефективні епілятори зі змішаним типом живлення, які можуть працювати як від акумулятора, так і від мережі. Вони ні в чому не обмежують власника і зручні в будь-якій ситуації.\nВажливим аспектом є захист від води, тому що епілятори використовуються у ванній та душі. Сучасні моделі оснащуються герметичним корпусом, що захищає від попадання вологи всередину. Завдяки цьому процедура епіляції проводиться на мокрій і розпареній шкірі для зменшення неприємних відчуттів.\nЕфективність кожного способу окремо складно оцінити, так як це залежить від індивідуальних особливостей людської шкіри.\nСучасні епілятори являють собою функціональні пристрої. Вони використовуються як бритва, тример або безпосередньо епілятор. Для цього потрібно тільки поміняти насадки.\nВ комплекті можуть поставлятися:\nтріммери для волосся;\nЗавдяки цьому проводиться епіляція та багато інших процедур.\nЯкщо потрібно простий пристрій для видалення небажаного волосся, то підійде дисковий епілятор, особливо якщо ви не мучитеся від сильної болі у процесі. Додаткові насадки зроблять епіляцію швидкої.\nДля тонкої і чутливої шкіри краще підбирати епілятори зі спеціальними увігнутими головками і знеболюючим ефектом – вібрацією, обдувом або охолодженням. Вони допоможуть позбутися від надмірного подразнення.\nЗверніть увагу на тип живлення. Пристрої, що працюють як від мережі, так і від батареї, є оптимальним варіантом. Також варто звернути увагу на інші функції, наприклад, наявність підсвічування.\nПрості моделі дискових або пинцетных епіляторів коштують у межах 1000-1500 рублів.\nПристрої з додатковими можливостями і насадками (плаваючий хід, подвійна головка, підсвічування зони, волога очистка) коштують від 3000 до 8000 рублів.\nЦіна просунутих моделей з повним набором функцій і насадок досягає 10000-12000 рублів.\nУ наступній статті наші експерти розповідають, як вибрати плойку для волосся.