Бахмацька районна незалежна газета ПОРАДНИК — У весняному полі\nЇї рідний край\nЗайдіть - подякуєте\nУ Белграді розгорнуть борцівські килими\nКримінальна хроніка: Алкоголь.Сварка.Вбивство\nОсвіта в Гетьманщині наприкінці XVII-XVIII століть\nВірні обраній справі\nОкунусь в обитель цветов\nГоловна Категорії статей Вісті звідусіль У весняному полі\nУ весняному полі\nОпубліковано: Четвер, 07 травня 2020, 11:02\nНаш будинок зовсім поруч з магазинчиком, де купуємо хліб, а як листоноша завітає з пенсією, то посмакуємо і ковбаскою. Усе тут смачне, особливо радували пасочки. Усі товари – то результат праці селян. Чи не завадив карантин сівачам, чи будемо з хлібом, чи посмакуємо духмяних паляниць наступного Великодня, якого з Божою поміччю, сподіваюся, дочекаємося. Розкажіть у газеті про життя трударів села, чи не опустилися в них руки?\n- Одні у необхідність карантину вірять, інші – ні, але як кажуть: „Береженого Бог береже”. За цим принципом і діємо, - ділився головний агроном ПСП „Авангард” Дмитро Зуб, демонстративно поправивши маску. – Бачите, озимина дочекалася дощу, то обіцяє порадувати врожаєм. Озимих культур у нас 700 гектарів, крім пшениці, маємо ячмінь та жито.\nУже пробивається з ґрунту ярина. Он ячмінне поле набирає зеленого кольору на очах. Ту площу у 60 га засіяли сортом Каліфорнія, гібрид для нас новий, але випробуваний, сподіваємося збирати не менше минулого літа, коли намолочували по 60 центнерів на круг. До речі, так вродила і пшениця.\nЗавершили сівбу кукурудзи, без неї ніяк. Качанисту вирощуємо і на силос, і на зерно. Перший врожай використовуємо для тваринництва, зерно цікавить трейдерів. Однією кукурудзою тварин не нагодуєш, то маємо ще і потужний клин трав. Ставку робимо на люцерну.\nНе забуваємо і про соняшник, бо без олії не обійдемося, вона на столі українців завжди у попиті. То відвели під цю масляничну культуру 300-гектарний клин.\nТруднощі, завдані коронавірусом, звісно, виникали, але ми їх долаємо. У першу чергу, завдячуючи злагодженому колективу. Не втримаюся, згадаю їх імена. Геннадій Гришко і Станіслав Романенко сіяли, Станіслав Гусол та Станіслав Салій, крім сівби, готували ще й ґрунти. Василь Павленко теж завзятий плугатар. До речі, усі працюють на потужних тракторах «Джон Дір».\nЯк бачите, карантин нас не зупинив. Нехай не переживають покупці курінських паляниць, буде і хліб, і до хліба. Нехай тільки погода нам трішечки підсобить.


Постхолецистектомічний синдром: симптоми і лікування фізичними факторами | Як лікувати\nПостхолецистектомічний синдром: симптоми і лікування фізичними факторами\nГоловна › Як лікувати › Постхолецистектомічний синдром: симптоми і лікування фізичними факторами\nПричини виникнення та види ПХЭС\nКількість хірургічних втручань з приводу хронічного калькульозного холециститу та його ускладнень зростає з кожним роком. У Росії щорічне число таких операцій прагне до 150 тисяч, а в США наближається до 700 тисяч. Більш ніж у 30 % хворих, що перенесли холецистектомію (видалення жовчного міхура), розвиваються різні органічні і функціональні розлади з боку жовчовивідних шляхів і взаємозалежних з ними органів. Все різноманіття цих розладів об’єднують єдиним терміном – «постхолецистектомічний синдром», «ПХЭС». Про те, чому розвиваються ці стани, якими симптомами проявляються, про принципи діагностики та лікування, включаючи терапію фізичними факторами, ви дізнаєтеся з нашої статті.\n1 Причини виникнення та види ПХЭС\nПри повному обстеженні хворого до операції, правильно певних показаннях до неї і бездоганною в технічному відношенні холецистектомії у 95 % хворих ПХЭС не розвивається.\nВ залежності від природи захворювання виділяють:\nістинний постхолецистектомічний синдром (ще його називають функціональним; він виникає як наслідок відсутності жовчного міхура і функцій, що ним виконуються);\nумовний постхолецистектомічний синдром (друга назва – органічний; по суті, цей симптомокомплекс виникає із-за технічних похибок під час операції або неповного комплексу діагностичних заходів на етапі її підготовки – наявності деяких ускладнень калькульозного холециститу, своєчасно не діагностованих).\nКількість органічних форм ПХЭС значно переважає над числом справжніх.\nПровідними причинами функціонального ПХЭС є:\nдисфункція сфінктера Одді, регулює надходження в дванадцятипалу кишку жовчі та секрету підшлункової залози;\nсиндром хронічної дуоденальної непрохідності, який в компенсованій стадії призводить до підвищення тиску в дванадцятипалій кишці, а в декомпенсованій – до його зниження та дилатації (розширення) ДПК.\nПричинами органічної форми ПХЭС можуть стати:\nстриктура (звуження) холедоха (загальної жовчної протоки);\nдовга запалена кукса міхурової протоки;\nневринома або гранульома навколо шва;\nкамінь, залишений в загальному жовчному протоці;\nзнову утворився жовчний камінь в протоці;\nспайковий процес під печінкою, який призвів до деформації і звуження холедоха;\nтравматичне пошкодження великого дуоденального сосочка під час операції;\nнеповне видалення жовчного міхура (з розширеної кукси може утворитися «резервний» жовчний міхур);\nвиразкова хвороба ДПК;\nхронічний билиарнозависимый (вторинний) панкреатит;\nдивертикул ДПК в області великого сосочка;\nкіста загальної жовчної протоки, осложнившаяся дилатацією (розширенням);\nфістула (хронічний свищ), яка виникла після операції;\nреактивний гепатит, фіброз і стеатоз печінки.\nКлінічних проявів постхолецистектомічного синдрому безліч, але всі вони не є специфічними. Можуть виникати як відразу ж після операції, так і через деякий час, утворюючи так званий ” світлий проміжок.\nЗалежно від причини ПХЭС хворий може пред’являти скарги на:\nраптові інтенсивні болі в правому підребер’ї (жовчна коліка);\nболі по типу панкреатичних – оперізують, иррадиирующие в спину;\nпожовтіння шкіри, склер та видимих слизових оболонок, шкірний свербіж;\nвідчуття тяжкості в правому підребер’ї та області шлунка;\nнудоту, гіркоту у роті, блювання з домішкою жовчі, відрижку повітрям або гіркотою;\nсхильність до закрепів або діареї (це так звана холагенная діарея, що виникає після погрішностей в дієті, вживання великої кількості жирної, гострої, смаженої їжі або холодних напоїв високого ступеня газації);\nпорушення психоемоційного статусу (внутрішній дискомфорт, напруження, відчуття тривоги);\nЛікар запідозрить ПХЭС на підставі скарг хворого, даних анамнезу його життя і захворювання (вказівка на нещодавнє проведення холецистектомії). Щоб підтвердити або спростувати діагноз, хворому буде призначено ряд лабораторних та інструментальних методів обстеження.\nСеред лабораторних методів головну роль грає біохімічний аналіз крові з визначенням рівня білірубіну загального, вільного і зв’язаного, АлАТ, АсАТ, лужної фосфатази, ЛДГ, амілази і інших речовин.\nВеличезне значення в діагностиці різних форм ПХЭС надається інструментальним діагностичним методикам, основними серед яких є:\nвнутрішньовенна холеграфія і пероральна (введення в жовчні шляхи контрастної речовини з подальшим проведенням рентгенографії або рентгеноскопії);\nтрансабдомінальна ультрасонографія (УЗД);\nфункціональні УЗ-проби (з нітрогліцерином або жировим пробним сніданком);\nезофагогастродуоденоскопія (ЕФГДС) – дослідження верхніх відділів травного тракту за допомогою ендоскопа;\nендоскопічна холангіографія і сфинктероманометрия;\nендоскопічна ретроградна холангіопанкреатографія (ЕРХПГ);\nмагнітно-резонансна холангіопанкреатографія (МР-ХПГ).\nСправжні форми постхолецистектомічного синдрому лікують консервативними методами.\nНасамперед хворому настійно рекомендують відмовитися від шкідливих звичок – зловживання алкоголем, куріння.\nТакож йому слід дотримуватися дієти в рамках столів № 5 або 5-п по Певзнеру. Дробовий прийом їжі, який пропонують дані рекомендації, покращує відтік жовчі і запобігає розвиток її застою в жовчних шляхах.\nПризначення лікарських препаратів вимагає диференційованого підходу:\nПри спазмі сфінктера Одді та підвищеному його тонусі застосовують миотропные спазмолітики (но-шпа, спазмомен, дуспаталін та інші) і периферичні М-холіноблокатори (гастроцепін, бускопан), а після усунення гіпертонусу – холекінетики або препарати, що прискорюють виведення жовчі (сульфат магнію, сорбіт, ксиліт).\nПри зниженому тонусі сфінктера Одді пацієнту призначають прокінетики (домперидон, метоклопромид, ганатон, тегасерод).\nДля усунення функціональних форм синдрому хронічної дуоденальної непрохідності також застосовують прокінетики (мотіліум, тегасерод та інші), а у декомпенсованій стадії хвороби до них додають повторні промивання ДПК через зонд дезрастворамі з витягом вмісту кишки і введенням в її порожнину кишкових антисептиків (інтетрікс, депендал-М та інші) або антибіотиків групи фторхінолонів (спарфлоксацин, ципрофлоксацин та інші).\nЯкщо має місце недостатність вироблення гормону холецистокініну, вводять близьке йому за складом речовину – церулетид.\nПри недостатності соматостатину призначають октреотид – його синтетичний аналог.\nПри симптоматиці дисбіозу кишечника застосовують пре – і пробіотики (біфіформ, саб-симплекс, дюфалак та інші).\nЯкщо діагностовано вторинний (билиарнозависимый) панкреатит, пацієнту рекомендують поліферментні препарати (панзинорм, креон, мезим-форте та інші), анальгетики (парацетамол, кетанов), миотропные спазмолітики.\nЯкщо має місце соматизированная депресія або ж ознаки дистонії вегетативної нервової системи,\nефективними будуть «денні» транквілізатори і вегетативні регулятори (грандаксин, коаксил, еглоніл).\nДля попередження повторного каменеутворення рекомендовані препарати жовчних кислот (урсофальк, урсосан).\nПри органічних формах постхолецистомического синдрому консервативне лікування, як правило, неефективно, а поліпшити стан хворого можна лише шляхом хірургічного втручання.\nСьогодні фахівці надають велике значення методик фізіотерапії в складі комплексного лікування постхолецистектомічного синдрому. Їх завдання:\nоптимізувати моторну функцію жовчного міхура;\nвідкоригувати регуляцію вегетативної нервової системою моторики жовчних шляхів і розлади психоемоційного стану хворого;\nнормалізувати склад жовчі, стимулювати процеси її утворення;\nвідновити відтік жовчі з жовчних шляхів;\nактивізувати процеси репарації та регенерації тканин в області хірургічного втручання;\nЯк репаративно-регенеративних методів физиолечения хворому можуть бути призначені:\nультразвукова терапія (вплив коливаннями частотою 880 кГц здійснюють на зону проекції жовчного міхура і жовчовивідних шляхів – праве підребер’я, і ззаду на область IV-X грудних хребців; повторюють процедури 1 раз в 2 дні, проводять їх курсом 10-12 сеансів);\nдециметроволновая терапія (випромінювач циліндричної або прямокутної форми розміщують контактно або на 3-4 см над шкірою живота в зоні проекції печінки; тривалість 1 процедури становить від 8 до 12 хвилин, виконують їх через день курсом 10-12 впливів);\nвуглекислі, або радонові ванни.\nЗ метою знеболювання застосовують:\nлікарський електрофорез аналгетичних препаратів;\nДля зменшення спазму мускулатури жовчних шляхів використовують:\nлікарський електрофорез спазмолітичних препаратів (но-шпа, платифілін та інші);\nгальванізацію цих коштів;\nПрискорюють виведення жовчі в кишечник такі методи:\nелектростимуляція жовчовивідних шляхів;\nсліпе зондування, або тюбаж;\nпиття мінеральних (гідрокарбонатно-хлоридно-сульфатних) вод (при зниженому тонусі жовчного міхура рекомендовано вживати охолоджену воду високого ступеня мінералізації; при підвищеній його моториці, навпаки – слабомінералізовану теплу; слід випивати по 150-200 мл води тричі на день за годину до їжі; курс лікування становить від 4 до 6 тижнів).\nЗ метою корекції функцій вегетативної нервової системи та седації хворого застосовують:\nгальванізацію комірцевої зони і головного мозку;\nПротипоказаннями до терапії фізичними факторами є:\nхолангіт в стадії загострення;\nзапущений цироз печінки з асцитом;\nгостра дистрофія печінки;\nстеноз великого сосочка ДПК (дванадцятипалої кишки).\nФізіопроцедури можуть бути рекомендовані людині, що перенесла холецистектомію не тільки тоді, коли у нього виникли симптоми ПХЭС, але і з метою зниження ризику їх появи. В якості методів фізіопрофілактики застосовують седативні, вегетокорригирующие, спазмолітичні і поліпшують відтік жовчі методики.\nЧерез 14 днів після операції по видаленню жовчного міхура хворий може бути направлений на лікування в санаторій місцевого рівня, а через місяць – вже і на віддалені курорти. Умовою для цього є задовільний стан людини і міцний післяопераційний рубець.\nПротипоказання для санаторно-курортного лікування в даному випадку аналогічні таким для фізіотерапії при ПХЭС.\nЩоб запобігти розвиток постхолецистектомічного синдрому, лікарю слід ретельно обстежити хворого до і під час операції видалення жовчного міхура, з метою своєчасно виявити захворювання, які можуть вплинути на якість подальшого життя пацієнта, ставши причиною органічного ПХЭС.\nВажлива кваліфікація оперує хірурга і мінімальна травматизація тканин організму хворого в процесі холецистектомії.\nНе менше значення має образ життя пацієнта після операції – відмова від шкідливих звичок, правильне харчування, диспансерне спостереження з дотриманням всіх рекомендацій лікаря.\nПХЭС сьогодні – збірний термін, що поєднує в собі розлади функцій того чи іншого органу травлення функціональної і органічної природи. Симптоми ПХЭС надзвичайно різноманітні і неспецифічні. Функціональні форми захворювання підлягають консервативному лікуванню, органічні ж вимагають хірургічного втручання. І за тих, і за інших хворому може бути призначена фізіотерапія, методики якій полегшують його стан, усуваючи біль, знімаючи м’язовий спазм, активізуючи процеси репарації та регенерації, покращує відтік жовчі, заспокоюючи.\nІстотно знизити ризик розвитку ПХЭС допоможе тільки повноцінне всебічне обстеження хворого до і під час операції з використанням усіх можливих сучасних методів діагностики.\nДоповідь викладача міжнародної медичної Асоціації «DETA-MED» Гильмутдиновой Ф. Р. на тему «Постхолецистектомічний синдром»:\n← Попереково-крижовий радикуліт: немедикаментозне лікування Посттромбофлебітичний синдром: чи допоможе фізіотерапія? →


Усі без винятку кар’єри на Тернопільщині планують легалізувати - 0352.ua\nУсі без винятку кар’єри на Тернопільщині планують легалізувати\nЛегалізація всіх без винятку кар’єрів — це незворотній шлях розвитку видобувної галузі області. Про це наголосив очільник Тернопільської обласної державної адміністрації Степан Барна під час наради з розвитку з питань розвитку добувної галузі промисловості в області.\n«Всі поклади корисних копалин — для тих підприємців, які мають намір працювати лише прозоро. Сплачуючи податки, створюючи робочі місця та забезпечуючи гідну заробітну плату своїм робітникам. Зі свого боку я гарантую максимальний супровід в оформлення необхідної документації», — підкреслив голова Тернопільської ОДА.\nУ вказаному заході взяли участь контролюючі та правоохоронні органи області, голови райдержадміністрацій, керівники підприємств та суб’єкти господарювання, які працюють в сфері надрокористування. Присутні обговорили проблемні питання та перспективи розвитку добувної галузі промисловості області.\nЗа підсумками наради, районні державні адміністрації протягом місяця повинні оновити бази даних кар’єрів та суб’єктів господарювання у районі, а також забезпечити використання продукції місцевих підприємств добувної галузі для реалізації інвестиційних проектів, що фінансуються за кошти державного та місцевого бюджетів. Окрім цього, спільно з органами місцевого самоврядування активізувати контроль за надрокористуванням.\nТернопільщина кар'єри легалізація


У Луцьку відбудеться виставка про Соломію Крушельницьку - «Волинь» — незалежна громадсько–політична газета\nПульс дня 21.01.2018, 19:36\nУ Луцьку відбудеться виставка про Соломію Крушельницьку\nОхочих запрошують на культурно-мистецьку акцію пам’яті Соломії Крушельницької\n«Вона володіла тією таємничою субстанцією, – писав італійський музикознавець Рінальдо Кортопассі, – яка розливаючись рікою, зачаровує публіку і несе в собі присмак безсмертної слави».\nОсновою фондової колекції музею, яка налічує понад 22 тисячі музейних предметів, є особистий архів Соломії Крушельницької.\nНа виставці демонструються оригінальні матеріали з фондів Музею Соломії Крушельницької, які розкривають найважливіші етапи біографії української співачки, її виступи на найвідоміших оперних та концертних сценах світу. Це – фотографії С. Крушельницької в різних ролях та в приватному житті, програми, клавіри опер та нотні видання з бібліотеки артистки, її особисті речі, документи. Окремим розділом виставки є твори живопису сучасних українських художників, які були створені в рамках мистецького проекту Solomiya під патронатом благодійного фонду «Україна – це ми»: портрети С. Крушельницької, а також пленерні роботи, на яких зображені будівлі у Львові, що пов’язані із життям і творчою діяльністю видатної артистки. Доповнюють експозицію реконструкції сценічних костюмів Соломії Крушельницької. Всі ці матеріали дають відвідувачам виставки можливість краще пізнати велич і надзвичайний талант однієї з найбільших оперних співачок кінця ХІХ – початку ХХ ст.


60 результатів для: Люстрація\nВ Чернівцях пройшов семінар «Люстрація: чому це потрібно»\nЛюстрація, 10 грудня 2015\nФундація «Відкритий Діалог» провела вже другий за ліком семінар, присвячений люстрації. Цього разу дискусія щодо проблем очищення влади відбувалася в Чернівцях.\nЛюстрація, 08 грудня 2015\nНа запрошення Фундації «Відкритий Діалог» до Варшави приїхав Віталій Купрій – український політик, депутат Верховної Ради України. У рамках візиту 03.12.2015 він взяв участь у зустрічі з українською діаспорою в центрі «Український світ».\nЗапрошуємо на семінар «Люстрація: чому це потрібно», який відбудеться 09.12.2015 у м. Чернівці\nЛюстрація, 25 листопада 2015\n«Люстрація: чому це потрібно» - на це питання будемо давати відповідь 9.12.2015 в Чернівцях на семінарі, який проведе Фундація «Відкритий Діалог». Метою семінару є ознайомлення місцевих активістів та журналістів з проблематикою люстрації.\nПолтавські ЗМІ про семінар «Люстрація: чому це потрібно?»\nЛюстрація, 13 листопада 2015\n28.10.2015 у Полтаві відбувся семінар на тему люстрації в Україні, в якому взяли участь активісти та громадські діячі. Від імені Фундації «Відкритий Діалог» виступила Агнєшка Пясецька – координатор люстраційної програми. Захід висвітлювався полтавськими засобами масової інформації.\nЛюстрація, 02 листопада 2015\nФундація «Відкритий Діалог» провела семінар з люстрації у Полтаві\nЛюстрація, 29 жовтня 2015\nФундація "Відкритий діалог" провела семінар "Люстрація: чому це потрібно" в м. Полтава.\n28.10.2015 у Полтаві на семінарі «Люстрація: чому це потрібно» експерти і місцеві активісти обговорювали питання очищення влади.


Курсовая работа: Танкова битва за станцію Чоповичі - BestReferat.ru\nНазвание: Танкова битва за станцію Чоповичі\nТип: курсовая работа Добавлен 05:27:29 18 мая 2009 Похожие работы\nГітлерівське командування за будь - яку ціну намагалося відбити Київ. Для цього на Київському напрямку були зосередженні значні танкові та моторизовані сил, але і ці спроби виявилися марними. Після форсування Дніпра та взяття Києва перед радянськими військами стояло завдання розширити захопленні плацдарми та створити умови для очищення від німецько-фашистських загарбників всієї Правобережної України. Відвоювавши Київ, війська 1-ого Українського фронту почали наступати в напрямку на Коростень, Житомир та Фастів. За десять днів вони пройшли на захід на 150 кілометрів і зайняли багато населених пунктів, в тому числі і місто Житомир з Фастовим. Німецьке командування, розуміючи всю небезпеку створеного положення, зосередило південніше Житомира великі сили танків та піхоти. Вони повинні були нанести удар з південного-сходу та півдня, щоб ліквідувати радянський плацдарм та на правому березі Дніпра і знову зайняти Київ. 13 листопада ворожа група в складі восьми танкових та моторизованих і сімома піхотними дивізіями пішла в контрнаступ. В другій половині листопада тривали кровопролитні бої. В деяких боях ворог виводив в бій 300-400 танків. Ціною великих втрат йому вдалося 20 листопада знову захопити Житомир і до 25 листопада прорватися до Києва на 40 кілометрів. Але наступні спроби фашистів прорватися до Києва були безуспішні .В тей же час війська правого крила 1-ого Українського фронту продовжували наступ. 18 листопада 13-а армія у взаємодії з партизанськими батальйонами генерала А. Н Сабурова вибили гітлерівців з Овруча.Київська наступальна операція 1-ого Українського фронту була однією з найбільших операцій Великої Вітчизняної Війни. В ній брали участь с обох сторін більше 90 дивізій, 1 150 000 військ, майже 14 000 мінометів, більше 1 000 танків, близько 1 500 літаків. В ході операції з 1 по 12 листопада було ліквідовано 15 ворожих дивізій, вбито і взято в полон 41 000 солдат та офіцерів, знищено 90 літаків та 900 танків. Внаслідок Київської наступальної операції була звільнена вся Лівобережна Україна та Київ. Звільнивши Київ, війська 1-ого Українського фронту почали наступ на захід, з метою повного звільнення України від німецько-фашистських загарбників. 12 листопада 1943 року 60-а армія звільнила Малин, Черняхів, Житомир, а через 2 дні - Базар, Бродники, Недашки, Скурати, Йосипівку, Чоповичі, Стремигород. Згодом, тією ж 60-ю армією був звільнений Коростень. Але розлючені німці, не бажаючи здаватися, нанесли контрудар. Внаслідок якого, 15 листопада на Брусилівському напрямку було кинуто близько 800 ворожих танків и 15 дивізій (сім піхотних, сім танкових і однієї моторизованої). Завдяки цьому з 18 до 27 листопада німцями був відбитий: Житомир (18 листопада 1943 р.), Черняхів (22 листопада 1943 р.), Коростень (27 листопада 1943 р.).\nЛопух 09:13:46 08 июля 2017\nРаботы, похожие на Курсовая работа: Танкова битва за станцію Чоповичі


Сьогоднішній огляд хочеться присвятити такому чудовому рослині, відомому усім як приправи, як коріандр. Ми його використовуємо в нашому повсякденному житті для приготування різних страв, хтось частіше, хтось рідше. Але, погодьтеся, застосовувати в кулінарії який-небудь інгредієнт і не знати про нього нічого: ні властивостей, ні особливостей, як-то не зовсім правильно.\nОсь про те, що являє собою коріандр ми сьогодні і поговоримо.\nЯк виглядає рослина коріандр\nПочнемо з того, що походженням це рослина з Середземного моря. Проте в дикій природі воно зустрічається в Індії, Китаї, Південній Америці, а також на півдні європейської частини Росії і на Кавказі. А ось це рослина культивується практично повсюдно.\nЩо стосується назви рослини, тут є один нюанс. Справа в тому, що хоча назви рослини на латині звучить як коріандр Coriandrum sativum, однак так називають лише круглі коричневі насіння. А ось зелень називається іншим, але також добре всім відомою назвою – кінза.\nТаким чином, якщо говорити про рослину, то правильно буде називати кінза, а якщо говоримо про приправі – то це коріандр. Виходить, що унікальність цієї рослини полягає в тому, що в кулінарії використовуються і сама рослина – його зелена частина, і насіння, як приправа.\nЯкщо ви вирішили вирощувати цю рослину у себе, то треба відзначити, що воно є солнцелюбивым і посухостійких. Тому поливати треба помірно, але регулярно. Йому необхідна слабокисла супіщаних або суглинних грунт, а от важкий глинистий грунт просто протипоказаний. Між кущами має бути 10 см, а рядами — 25 див. Крім того, чим менше світла отримує кінза, тим повільніше вона росте. Рослина морозостійка, тому його можна висаджувати восени. У березні з’являється перша зелень. Але основна посадка припадає на весну. Урожай можна зібрати до кінця літа.\nКінза — овочеві рослиною і відноситься до сімейства зонтичних. У висоту досягає 70 см Коренева система веретеновидная і досягає 40 см в довжину. Стебло прямостояче, голе і гіллястий. Листя яскравого зеленого кольору. Вони бувають трьох видів залежно від їх розташування: прикореневі, верхні і нижні стеблові.\nРослина має специфічний запах і такий же смак, який подобається не всім. Зовні кінза схожа на петрушку та використовується аналогічно – тільки в свіжому вигляді. При нагріванні аромат цієї рослини втрачається.\nЗастосовується кінза найчастіше для приготування сальси, соусів і супів.\nЩо стосується коріандру або насіння кінзи, то вони мають пряний горіховий аромат. Може поєднуватися за своїми смаковими якостями з кмином і корицею.\nЙого зазвичай додають в каррі, страви з рису і м’яса, овочеві рагу і мариновані овочі. Причому, застосовується коріандр як в зернах, так і в порошку. Для додання зернам більшого аромату їх нагрівають, а ось порошкоподібний нагрівати не рекомендується. Тому його додають у страви вже після їх готовності.\nКінза коріандр є традиційними в кавказькій кухні. У салатах ця зелень часто стає важливим і часом основним компонентом.\nАле тут ми ближче познайомимося не з зеленою частиною рослини, а з його насінням, під назвою коріандр і активно використовуються як приправа.\nКоріандр – що це за приправа\nКоріандр у кулінарії застосовується досить широко і різноманітно. Його використовують не тільки для приготування гарячих страв або різних соусів і маринадів, але і для приготування різних напоїв.\nСвій неповторний пряний аромат зерна мають завдяки високому вмісту ефірних олій. За смаком насіння коріандру чимось нагадують аніс – трохи солодкуватий відтінок.\nСмак і аромат зерен відрізняються від сорту. Умовно виділяють їх два: це овочевої та ефірно-масляний.\nОвочеві сорти коріандру використовуються виключно для кулінарних цілей. Вони мають приємний запах і специфічний смак спеції.\nЕфірно-олійні сорти вирощуються в косметичних і парфумерних цілях. Зерна цих сортів мають вже стійкий аромат, характерний для косметики запах. Само собою, що для кулінарних цілей вони не підійдуть.\nНайпопулярніші овочеві сорти – це Авангард, Кариби, Пікнік, Бородинський, Дебют, Тайга і Вірменський кориандры.\nЯк збирати і зберігати насіння\nЯкщо ви вирощуєте коріандр або вірніше кінзу самостійно, то крім зелені можлива заготівля і насіння. На насіння збирати рослину необхідно тільки в кінці серпня, коли вони повністю дозріють. У незрілих насіння присутній неприємний запах, який збережеться навіть після сушіння.\nДля збору вибирається суха погода. У рослини збираються всі парасольки, які потім кладуться для просушування в добре провітрюваному приміщенні, але без доступу сонячного світла. Потім вони перетираються, в результаті відокремлюються, таким чином, насіння. Після цього насіння кладуть або в мішечок з тканини, або в скляну банку і забираються в сухе і темне місце на зберігання. Термін зберігання становить не більше 4 років.\nДивіться також: Що таке портфель? Опис значень портфеля як шкільного ранця, модного аксесуара, міністерського атрибута і т. д.\nМожна зберігати коріандр не тільки в зернах, а перетерти їх в порошок за допомогою, наприклад, кавомолки.\nКоріандр є низкоаллергенной приправою і може легко переноситься навіть тими, у кого є алергенна реакція. Однак з цього приводу є так само рекомендації все-таки звернутися до лікаря для консультації, перш ніж використовувати приправу в їжу.\nРослина володіє рядом корисних властивостей, які знайшли застосування не тільки в кулінарії, але і в медицині.\nПочнемо з того, що з’ясуємо, які корисні речовини містяться в цій рослині. У великій кількості в кориандре міститься ефірних масел, це головний лікарський компонент. Велика кількість вітамінів. Це А, Е, РР, К, В, а також різні мікроелементи. Найбільше їх міститься у стеблі та корені рослини. З мінералів в найбільшій кількості представлені йод, натрій, фосфор, кальцій і калій, який впливає на роботу серця. Його основний зміст – в зелені рослини.\nУ невеликій кількості, але надають позитивний вплив на наш організм, в кориандре містяться дубильні речовини, алкалоїди.\nЗ інших не менш корисних речовин для нормального розвитку організму людини варто відзначити крохмаль, білок, пектини і харчові волокна.\nОднією з важливих особливостей коріандру, його дуже низька калорійність. Так в 100 г цієї приправи міститься всього 23 ккал. Тому вона дуже добре підходить для різних дієт.\nВелике поширення насіння коріандру отримали в народній медицині\nКорисні властивості, якими володіють насіння полягають у наступному:\nПідвищення кількості гемоглобіну.\nЗастосування при стоматиті і карієсі.\nЗниження нервозності, зняття стресу і різних депресивних станів. Нормалізація сну.\nОсобливо ефективним вважається застосування зерен при зубних болях, захворюваннях ротової порожнини. Гіркота, притаманна цій приправі допомагає виробляти підшлунковий сік і ферменти.\nЯкщо щодня з’їдати пучок зелені, то це допоможе позбавитися від проблем з травленням, Це, звичайно, за умови, що вони є.\nПо різному впливає рослина на жіночий і чоловічий організм\nТак, наприклад, у жінок воно допомагає при виникненні хворобливих менструаціях, полегшує біль і знімає м’язові спазми. У період клімаксу, трава кілька приглушує клімактеричні припливи. Допомагає позбутися від депресії, згладжуючи перепади в настрої.\nПроте у всьому потрібна міра, якщо надмірно користуватися коріандром або кінзою, то в результаті може порушитися менструальний цикл.\nЩо стосується чоловіків, у них коріандр, позитивно впливає на ерекцію і потенцію. Як з’ясували останні дослідження, коріандр зменшує залежність від тютюну та алкоголю. У деяких випадках може навіть позбавити від цієї тяги. При вживанні коріандру курцями, нікотин із організму виводиться сильніше.\nКрім перерахованих вище у коріандру є ще ряд корисних профілактичних властивостей\nРослина володіє противірусним ефектом, антимікробною і протизапальною дією\nЗміцнює суглоби, кісткову і м’язову тканини\nЗміцнює судини і покращує роботу травної системи\nЗнімає набряки і покращує роботу сечовидільної системи\nВиявляє діуретичну дію\nНадає болезаспокійливу дію\nНормалізує глікемічний профіль при цукровому діабеті II типу\nНезважаючи на таку різноманітність корисних властивостей, у коріандру є і протипоказання. До них відносяться: гіпотонія, хвороби шлунку та кишечнику (причому це стосується, в першу чергу, гострої фази виразки), ішемічна хвороба серця та інфаркт міокарда, тромбоз судин.\nЧастим питанням є можливість використання в їжу продукту під час вагітності та при годуванні. Вважається, що протипоказань немає. Проте все ж таки радять звернутися до лікаря або ж на цей час обмежити використання приправи або не застосовувати її в стравах взагалі.\nВ дитяче меню додавати коріандр рекомендується тільки після трьох років. І це стосується не тільки коріандру, а взагалі будь-якої приправи.\nІ ще. Коріандр, при його застосуванні, може в окремих випадках викликати деякі побічні ефекти. Наприклад, різке зниження глюкози в організмі, прояв алергічних реакцій на шкірі. Розвиток підвищеної чутливості організму, а також харчове отруєння при надмірному використанні меленого коріандру.\nСеред інших протипоказань можна назвати й такі, як індивідуальна непереносимість, цукровий діабет і підвищена згортання крові.\nДля чого використовують сушений коріандр в медицині\nУ народній медицині коріандр використовується активно. Його застосовують не тільки внутрішньо, але й зовнішньо. Так, наприклад, меленими зернами присипають порізи і гнійні рани, що може дещо прискорити загоєння.\nПри кон’юнктивіті застосовується відвар із столової ложки приправи і склянки окропу. Відвар настоюється з півгодини, потім фільтрується і вже їм промиваються ока 4 рази на день.\nВикористовується коріандр ще й як протипаразитарний засіб. Якщо людина ще не заражений, але може підхопити паразита, то для профілактики приправу додають в щоденне харчування. Використовують приправу в рецептах, призначених для схуднення та очищення організму.\nКрім застосування самих насіння, їх використовують в різних зборах проти геморою, жовтяниці і запалення жовчного міхура. Настої і відвари допомагають від печії, запорів, знімають збудливість.\nДивіться також: З чим носити зелену сумку? Під які відтінки одягу підбирати? Взуття та аксесуари. З чим поєднувати зелену сумку — приклади.\nПри гастриті або виразці допомагає так званий чистий цукор. Береться 20 зерен і перемелюється з 30 грамами цукру. Дві чайні ложки отриманого порошку розчиняються у 200 мл теплої води і приймаються двічі на день.\nВикористовується коріандр в приготуванні ефірного масла.\nЕфірна олія застосовується проти простудних захворювань, нетравлення шлунка, артриту, від м’язових болів, проти грибка. Усуває масло і від неприємного запаху з рота. Запобігає воно і запалення сечовивідних шляхів у чоловіків.\nЩоденне вживання меленого коріандру очищає організм від шлаків і токсинів, зміцнює кістки і суглоби, покращує шкіру, прискорює метаболізм. При кашлі викликає відхаркувальну дію.\nНа основі меленої спеції готуються різні настої, відвари, зігріваючі мазі і бальзами.\nЗміст в приправі великої кількості ефірних масел дозволяє використовувати її ще й для ароматерапії. У цьому як приправа надає тонізуючий, розслаблюючий, захисне, заспокійливу і навіть трохи снодійну дії.\nДекілька лікарських засобів, які можна приготувати на основі коріандру\nНастій. 12 г насіння заливаються 250 мл окропу, закривають і настоюють таким чином протягом 15 хвилин. Використовується такий настій при проблемах з органами травлення. Застосовується ліки по 75 мл три рази на день до їди. Якщо ж у вас нервове перезбудження, дратівливість або звичайна застуда, то приготований настій можна вживати замість звичайного чаю, але не більше 400 мл на день.\nНастоянка проти депресії. Так, з допомогою коріандру, виявляється, можна позбавити себе від цього стану. Для цього беремо чи готові 100 г меленого коріандру, або подрібнюємо таку ж кількість насіння. Потім заливаємо їх літром червоного сухого вина і ставимо в темне приміщення на 7 діб. При цьому щодня дістаємо бутель і збовтуємо. Після закінчення визначеного строку проціджуємо і можна використовувати ліки: три рази в день по 100 мл\nНастій при застуді. При наявності застуди і підвищеної температури беруться 15 г насіння і заливаються 250 мл холодної води. Залишаємо на ніч, а вранці перед сніданком випиваємо все відразу.\nНастій від шкірних запалень. 6 г насіння заливаються 250 мл окропу і настоюють протягом 40 хвилин. Запалені ділянки шкіри необхідно протирати змоченою в настої ваткою 5-6 разів на день.\nДля лікування жовтяниці і запалень жовчного міхура можна приготувати чай з насіння коріандру. Для цього необхідно приготувати наступні компоненти:\nКвітка цмину (або безсмертник) – 4 р.\nЛистя вахти – 3 р.\nВсі компоненти добре подрібнюються до стану порошку. Потім кладуть в ємність і заливаються 400 мл окропу. Після цього посуд з відваром ставиться на вогонь і доводять до кипіння. Вариться ще 10 хвилин, знімається з вогню і повністю остуджується. Як тільки настій охолов, його проціджують, а потім можна застосовувати. П’ють такий чай за 20 хвилин до прийому їжі по 100 мл 2-3 рази на день. Напій сприяє кращому виділенню жовчі.\nПриправа коріандр – застосування\nАле, в першу чергу, коріандр це все-таки кулінарна приправа. Використовують її практично у всіх стравах. Це супи, приготовлені з бобових культур (горох, квасоля, сочевиця), маринади для риби, салати, страви з буряка, моркви і гарбуза, гуляші і капустяні рагу. Застосовується приправа і у виготовленні житніх хлібобулочних виробів, їм присипають хліб, батони і булочки, додається в зігріваючі напої, такі, як глінтвейн, грог, пунш, кава, гарячий шоколад.\nБез коріандру не обходиться і приготування різних соусів: ткемалі, аджики, сацебелі, молі тощо\nЯкщо засахарить насіння, то їх можна використовувати для приготування десерту. Додають коріандр при виробництві ковбас, овочевих і рибних консервів.\nЯк складова частина, коріандр входить в такі приправи, як хмелі-сунелі і каррі, де він займає близько 30% від усього обсягу.\nМелений коріандр використовується зазвичай при приготуванні моркви по-корейськи, в’єтнамської супу Фо, узбецького плову, квасолі з карі, індички Чилі і яєчні по-мексиканськи. Ось такі ось дещо екзотичні страви, але само собою, що додавати коріандр ви можете і в звичайні.\nЦільні насіння добре підійдуть для приготування розсолів і маринадів, варених і копчених ковбас, балику. М’ясні продукти з коріандром зазвичай виробляються на промислових виробництвах.\nЗастосовується і в такий відомої індійської суміші, як масала. Добре підходить коріандр для консервації огірків, при засолюванні капусти та грибів.\nУ Греції коріандр додають в маринади для оливок. А в стародавній Русі на його основі готували смачну настоянку. В Англії ж і Німеччини насіння і донині додають пиво\nРецепти страв з коріандром\nЯкщо ви хочете використовувати коріандр для будь-яких страв, але не знаєте куди його додати, наведу кілька варіантів.\nОдним з варіантів його використання — це застосування коріандру при випічці різних хлібо-булочних виробів.\nДивіться також: Як відбілити білі махрові рушники? Способи відбілювання в домашніх умовах. Як їх сушити і зберігати?\nНа один кілограм хлібного тіста додається 2-3 шт. коріандру. Потім з тіста за формою робиться хліб і запікається в печі. Можна насінням коріандру ще й посипати це виріб.\nЯкщо ви любитель шашлику, то при приготуванні для нього маринаду необхідно взяти трохи насіння коріандру. Якщо ви використовуєте не мелений коріандр, а насінням, то їх попередньо треба перемолоти. Потім змішуємо з іншими спеціями і додаємо оливкову олію. Вийде чудовий маринад.\nДобре підходить коріандр для приготування напоїв, наприклад, кави.\nКава з коріандром\nДля цієї мети нам знадобиться:\nкава (мелена) — 1 ч. л.\nкоріандр — 1/3 ч. л.\nПерець і насіння коріандру подрібнюються в порошок, можна перемолоти в кавомолці, а можна зробити це в спеціальній ступці. Потім готовий порошок, кава кладуться в турку, заливаються водою і варяться до готовності.\nДля додання ще більшого аромату можна додати трохи листя базиліка. Якщо ви їх будете використовувати, то, попередньо, кава трохи остуджується, потім додаються листя і настоюється хвилин 10. Готовий напій проціджують. Він готовий до вживання.\nЗ коріандром можна приготувати і чай. Для цього знадобляться наступні компоненти:\nчорний чай (краще заварний, не в пакетиках) — 0,5 ч. л.\nлимон — 1 зубчик.\nЗаварка змішується з меленим коріандром. Потім окремо кип’ятимо воду і заливаємо окропом заварку. Наполягаємо п’ять хвилин, проціджуємо і можна пити.\nВідома багатьом суміш приправ під назвою хмелі-сунелі готується наступним чином.\nБеремо прянощі, базилік, майоран, коріандр і кріп за обсягом – все по 30 р. Всі вони подрібнюються до стану порошку і змішуються. Потім додається 2 г червоного перцю і 0,5 г шафрану.\nРецепт – свиняча лопатка з вином і коріандром\nсвиняча лопатка — 800 р.\nсолодке вино — 500 мл\nмелений коріандр — 30 р.\nчервоний перець (мелений) — 5 р.\nолія соняшникова — 30 р.\nцибуля ріпчаста — 200 р.\nСвинину нарізати на невеликі шматочки і покласти в скляну банку. Потім додаємо спеції і сіль, наливаємо вино. В такому маринаді свинина витримується приблизно близько години.\nПотім м’ясо виймається з маринаду і обсмажується до готовності (поки не з’явиться рум’яна кірочка). Після цього обсмажене м’ясо в спеціальній глибокої посуді поміщається в духовку на 40 хвилин.\nПісля цього до м’яса додається маринад і дрібно нашатковану цибулю, продовжуємо готувати в духовці ще хвилин 40. Як гарнір можна використовувати картоплю або рис.\nА ось інший варіант застосування коріандру. Тут, навпаки, він використовується при приготуванні гарніру, до якого можна додати м’ясо або сосиски.\nКартопляне пюре з коріандром\nБеремо 500 г картоплі, миємо, чистимо і розрізаємо на чотири частини. Потім кладемо в пароварку і варимо близько 30 хвилин.\nЗа цей час готуємо приправную суміш. 50 г вершкового масла треба розтопити, додати до нього 2 ч. л чорного кмину, 1 ч. л розчинної бульйону (бульйонний кубик), 100 мл вершків і пару чайних ложок меленого коріандру.\nПриготована в пароварці картоплю треба розтовкти до стану пюре, додати в нього приготовану суміш. Розмішуємо і подаємо до столу.\nЯк вже говорилося, коріандр хороший при приготуванні різних соусів. Для прикладу один з цікавих варіантів.\nСоус із слив і коріандру\nДля приготування соусу знадобляться наступні інгредієнти:\nСливи — 300 р.\nПортвейн — 4 ст. л.\nЧервоний базилік — 4 гілочки\nБеремо сливу, моєму і прибираємо з неї кісточки. З червоного перцю видаляємо все насіння. Потім беремо кухлик, кладемо сливу і наливаємо портвейн. Ставимо на вогонь, выпариваем портвейн. Потім наливаємо воду, кладемо перець і доводимо до кипіння. Після цього зменшуємо вогонь (робимо його повільним), кладемо в кухлик коріандр, дрібно нарізаний базилік і цукор. Варимо на повільному вогні 10 хвилин.\nПотім додаємо в суміш оцет, перчимо і солимо за смаком, знімаємо з вогню. Остуджуємо соус до кімнатної температури. Слива, природно не розвариться, тому зливаємо соус в блендер, проганяємо його до тих пір, поки соус не стане однорідною масою. Після цього прибираємо його на 12 годин у холодильник.\nА у висновку огляду подивіться відео з відомої програми з Малишевої «Жити Здорово», де розповідається про корисні властивості коріандру.\nОсь таке це чудове рослина коріандр.\nВіскоза і еластан – що за тканина, опис віскоза 95% і еластан 5%\nМожна дарувати скатертина в подарунок: що символізує скатертину?


Офіційний сайт ЗОШ № 22 м. Білої Церкви - Бесіди\nПонеділок, 12.04.2021, 16:19\nНавчально-методичним центром ЦЗ та БЖД Київської області надано набір пам’яток про безпеку життєдіяльності у зимовий період.\nЯк вести себе під час обстрілу та бомбардування\nВ тривожні часи варто сподіватися на краще, але важливо бути підготовленим до будь-якого розвитку подій. Нехай ніколи не знадобляться правила дій на випадок попадання під артобстріл або бомбардування: що робити, куди бігти і як ховатися? Радить ветеран Збройних Сил України полковник Андрій Куліш.\nЯкщо ви почули свист снаряда (він схожий більше на шерех), а через 2-3 секунди - вибух, відразу падайте на землю. Не панікуйте: вже те, що ви чуєте сам звук польоту, означає, що снаряд пролетів досить далеко від вас, а ті секунди перед вибухом лише підтвердили досить безпечну відстань. Однак наступний снаряд полетить ближче до вас, тому замість самозаспокоєння швидко і уважно озирніться навколо: де можна сховатися надійніше?\nУ разі, якщо обстріл застав вас в маршрутці, тролейбусі або трамваї - слід негайно зупинити транспорт, відбігти від дороги в напрямку «від будівель і споруд» і залягти на землю. Озирніться і очима пошукайте більш надійне укриття неподалік. Перебігати слід короткими швидкими кидками відразу після наступного вибуху.\nЯкщо перші вибухи застали вас в дорозі на власному автомобілі - не розраховуйте, що на авто ви зможете швидко втекти від обстрілу: ви ніколи не будете знати, в яку сторону перенесеться вогонь, і не почнеться далі обстріл, скажімо, з мінометів. Крім того, бензобак вашого авто додає небезпечного ризику обгоріти. Тому знову-таки: негайно зупиняйте машину і швидше шукайте укриття.\n- Під'їзди будь-яких будівель, навіть прибудовані невеликі споруди. Від багатоповерхових / багатоквартирних будинків взагалі слід відбігти хоча б метрів на 30-50;\n- Місця під різною технікою (скажімо, під вантажівкою або під автобусом);\n- Звичайні жеківські підвали будинків. Вони зовсім не пристосовані для укриття під час авіанальотів або ракетно-артилерійських обстрілів (мова йде про слабкість перекриття, відсутність запасних виходів, вентиляції тощо). Є великий ризик опинитися під масивними завалами. Захаращення таких підвалів спричиняє ризик моментальної пожежі або задимленості. Ніколи не слід ховатися зовні під стінами сучасних будівель! Нинішні бетонні «коробки» не мають ні найменшого запасу міцності і легко розсипаються (або «складаються») не тільки від прямого попадання, але й навіть від сильної вибухової хвилі: є великий ризик зсувів і завалів. Не можна також ховатися під стінами офісів та магазинів: від вибухової хвилі зверху буде падати багато скла; це не менш небезпечно, ніж металеві осколки снарядів. Іноді люди інстинктивно ховаються серед будь-яких штабелів, в місцях, закладених контейнерами, заставлених ящиками, будматеріалами і т. п. (вступає в справу підсвідомий рефлекс: сховатися так, щоб не бачити нічого). Ця проблема небезпечна тим, що навколо вас можуть бути легкозаймисті предмети і речовини: виникає ризик опинитися серед раптового пожежі.\nЧасом люди зі страху стрибали в річку, ставок, фонтан і т. д. Вибух бомби або снаряда у воді навіть на значній відстані дуже небезпечні: сильний гідроудар і - як наслідок - важка контузія.\n- У спеціально обладнаному бомбосховище (якщо пощастить). Від звичайного жеківського підвалу справжнє бомбосховище відрізняється товстим надійним перекриттям над головою, системою вентиляції і наявністю двох (і більше) виходів на поверхню;\n- В підземному переході;\n- В широкій трубі водостоку під дорогою (не варто лізти занадто глибоко, максимум на 3-4 метри);\n- Вздовж високого бордюру або фундаменту забору;\n- В каналізаційних люках поряд з вашим будинком, це дуже хороша схованка (але чи вистачить у вас сил швидко відкрити важку залізяку? Важливо також, щоб це була саме каналізація або водопостачання - ні в якому разі не газова магістраль!)\n- В ямах-«воронках», що залишилися від попередніх обстрілів або авіанальотів. В гіршому випадку - коли в полі зору немає укриття, куди можна перебігти одним швидким кидком - просто лягайте на землю і лежіть, закривши голову руками!\nПереважна більшість снарядів і бомб розриваються у верхньому шарі грунту або асфальту, тому осколки в момент вибуху розлітаються на висоті не менше 30-50 см над поверхнею. Отже, загальне правило: ваше укриття повинно бути хоч мінімально поглибленим і, разом з тим, повинен знаходитися подалі від споруд, які можуть впасти на вас зверху при прямому попаданні, або можуть загорітися. Ідеальний захист дає траншея або канава (подібна окопу) глибиною 1-2 метри, на відкритому місці. Сховавшись в укритті, лягайте і обхопіть голову руками. Прочиніть рот - це вбереже від контузії при близькому розриві снаряда або бомби. Не панікуйте. Займіть свою психіку. Можна рахувати вибухи: знайте, що максимум після 100-го вибуху обстріл точно закінчиться. Можна спробувати подумки рахувати хвилини. По-перше, це відволікає. По-друге, так ви зможете орієнтуватися в ситуації: артилерійський обстріл не триває вічно, максимум - двадцять хвилин; авіаналіт - значно менше. В наш час не буває довгих бомбардувань, великі групи бомбардувальників не застосовуються.\nЗалишаючи місце притулку, не давайте собі розслабитися. Тепер вся ваша увага повинна бути сконцентрована собі під ноги! Не піднімайте із землі ніяких незнайомих предметів: авіабомба, ракета або снаряд могли бути касетними! Бойові елементи часто розриваються при падінні, але можуть вибухнути пізніше, в руках - від найменшого руху або дотику. Вся увага - дітям і підліткам: не дайте їм підняти що-небудь з-під ніг! Найбільші втрати в югославському конфлікті були на самому початку війни серед цивільних людей, яких бойові дії застали блискавично: відсутність підготовки і дотримання елементарних правил - величезна небезпека, якої можна уникнути.


Державні службовці нашого району забезпечують високоорганізований демократичний, правовий, і результативний розвиток Томашпільщини. Вірно, чесно, шляхетно служити своєму народі і державі в ім’я її процвітання в усі часи було почесним обов’язком. Демонструючи високий професіоналізм, компетентність, ініціативність, відданість справі, держслужбовці сприяють розв’язанню завдань соціально-економічного розвитку, поліпшенню життя громадян району.\nМіцного здоров'я, творчого натхнення у Вашій нелегкій та відповідальній роботі, плідних та реальних здобутків, високої професійної майстерності. Нехай з Вами завжди буде мудрість, витримка і сила духу, які допоможуть зробити все можливе для створення економічно сильного, соціально заможного та духовно багатого Томашпільського району.


Перипетії з Гофманом. Польський режисер давно відомий своєю прихильністю до України | Український тижневик Міст\nПерипетії з Гофманом. Польський режисер давно відомий своєю прихильністю до України\nСам він каже, що закоханий в Україну. Стіни його заміського будинку прикрашають козацькі шаблі, а у вітальні висить портрет його другої, уже покійної, дружини — киянки Валентини. Уже три роки поспіль стрічки Єжи Гофмана, який, до речі, 15 березня відсвяткував свій 80-й день народження, відкривають кінофестиваль «Молодість». А чотирисерійна стрічка «Україна. Становлення нації», знята ним 2008 року, змусила навіть завідувача кафедри історії та етнографії Одеського національного політехнічного університету професора Григорія Гончарука заявити журналістам, що за такий «блискучий фільм про Україну» Єжи Гофман заслуговує звання Герой України…\nПісня — крадена?\nІ раптом — новина: Гофман незаконно використав українську пісню у фільмі «Вогнем і мечем». У своєму фільмі «Вогнем і мечем» польський режисер незаконно використав пісню «Наливаймо, браття» київського поета-пісняра Вадима Крищенка. «Єжи Гофман у фільмі «Вогнем і мечем» використав пісню «Наливаймо, браття». Слова до неї написав я, а музику — композитор Віктор Лісовод. Гофман використав цю пісню, нікого не питаючи. Нас із Віктором те обурило. Воно ж не гоже при живих авторах так чинити. Пісня офіційно зареєстрована, а авторського права ніхто не скасовував. Фільм вийшов на екрани, а авторів пісні немає в титрах чи хоча би в якихось анотаціях», — розповів Вадим Крищенко.\n«Звернулися в серйозну юридичну фірму. Сказали, що суму відшкодування поділимо з адвокатами пополам. Вони одразу ж узялися за це діло. Підготували цілу теку паперів, обґрунтувань. Два місяці тривала тяганина, а потім ці адвокати прийшли й сказали: «Нічого не вийде. Ще міжнародна конвенція не підписана, нічого не вдасться зробити». Звернулися ще в одну юридичну фірму. Ті трохи повозилися, але доводити справу до кінця відмовилися», — додав Вадим Крищенко.\nВін припускає, що фірма Єжи Гофмана задобрила адвокатів, щоб ті не починали судового процесу: «На Заході такого моменту чекають цілий вік. У них авторські права суворо виконуються. Як тільки помітять якесь порушення, легко можуть відсудити мільйон за матеріальну та моральну шкоду. Виявилося, що в нас це зробити неможливо. Є два варіанти — або нашим адвокатам не вистачає фаховості, або їх просто задобрили аґенти Єжи Гофмана».\nВадим Крищенко вважає, що за цим має слідкувати аґентство захисту авторських прав. «Зверталися й до них, але вони ніяк не допомогли», — додав поет.\nКіна не буде…\nУтім, це — уже не перший конфлікт, чи то пак, непорозуміння відомого всьому світові поляка з українцями. Так, на відкритті кінофестивалю «Молодість» торік восени Єжи Гофман сказав, що не буде знімати фільму за романом Василя Шкляра «Чорний Ворон», бо книжка йому не сподобалася. Його рішенням, схоже, найбільше був засмучений Віктор Ющенко, який особисто шукав режисера для екранізації цього твору й надіслав режисеру до Варшави книжку, а тому не приховував свого розчарування. Сам Гофман щодо цього не давав жодних коментарів.\n«Я ще до «Молодості» знав, що Гофман не захотів знімати фільму за моїм романом. Прочитав про це в Інтернеті, — сказав тоді Василь Шкляр. — Хоча спочатку він говорив, що готовий узятися за екранізацію. Якщо йому книжка не подобається, то чому він її прочитав по складах українською мовою до кінця? Якщо книжка мені не до вподоби, я відкладаю її вбік після першої сторінки. У «Чорному Вороні» є речі, які могли Гофмана не влаштовувати. Можливо, це лінія про чекістів і євреїв. Ні я, ні Ющенко не мали великих сподівань на поляка, бо режисер уже в поважному віці».\nЗрештою, не дивно, що режисер єврейського походження не вподобав книжки, яку багато хто вважає антисемітською. А може, не варто робити якихось однозначних висновків: можливо, Гофман просто взяв тайм-аут? Кажуть, зараз він сів за черговий сценарій, це нібито буде «Сибіріада» — кіноповість про його дитинство в засланні.\nЄ ще Голівуд!\nА тим часом до «Чорного Ворона» вже приглядаються американські режисери. Про це розповів народний депутат України від фракції НУНС, активіст «Зарваницької ініціативи» Тарас Стецьків, зазначивши, що перекладений англійською мовою роман Василя Шкляра зараз читають режисери в Голівуді.\nНародний депутат повідомив, що романом Василя Шкляра в Голівуді зацікавилися серйозні люди. Серед них — і ті, що мають українське походження.\nУтім, Тарас Стецьків зазначив, що в тому разі, якщо мова йтиме про написання сценарію, це коштуватиме не менш як 2 млн USD. Позаяк держава таких грошей на екранізацію «Чорного Ворона», швидше за все, не дасть, тому варто сподіватися на меценатів і різноманітні фонди. Якщо все ж за роман візьметься хоч одна студія в Голівуді, то, за словами нардепа, є всі шанси назбирати потрібні гроші.\nТарас Стецьків наголосив, що Україна робить серйозну помилку, не надаючи пільг при зйомці фільмів. Зокрема, в інших країнах, якщо підприємство вкладає гроші в кіно, то воно автоматично платить менше податків. Тому бізнес зацікавлений у розвитку кінематографа. Натомість в Україні ані попередня, ані нинішня влада такої практики не провадить…


Видавав себе за австрійця: на польсько-українському кордоні затримали турка\nЕспресо Захід Суспільство Видавав себе за австрійця: на польсько-українському кордоні затримали турка\nЧоловіка виявили в пункті пропуску "Ягодин" під час оформлення на виїзд з України.\nПро це повідомляє Державна прикордонна служба, передає "Еспресо.Захід".\nСьогодні, 11 жовтня, іноземець їхав до Польщі в як пасажир "BMW". Він надав на оформлення паспорт та ID-картку громадянина Австрії. Під час перевірки документів у інспектора виникли сумніви щодо їх дійсності.\nКоли дослідили паспорт та ідентифікаційну картку за допомогою спеціального обладнання, прикордонники з'ясували, що ті повністю підроблені. Крім того, вони звернули увагу й на зріст чоловіка – в паспортному документі зазначалося 191 см, проте, справжній зріст був набагато меншим.\nІноземця правоохоронці затримали за спробу незаконного перетинання державного кордону. Крім того, через підроблені документи, прикордонники проінформували співробітників Національної поліції.\nЧитайте також: У Львові затримали юнака із 116 згортками наркотиків\nЗараз встановлюють особу затриманого та всі деталі справи.


Сіроманка: Ірина Вовк. "СЛОВО ПРО ДОЛЮ І ВОЛЮ" - ВІРШ, Вірші, поезія. Клуб поезії\nСайт поезії, вірші, поздоровлення у віршах :: Сіроманка: Ірина Вовк. "СЛОВО ПРО ДОЛЮ І ВОЛЮ" - ВІРШ\nІрина Вовк. "СЛОВО ПРО ДОЛЮ І ВОЛЮ"\n«Єсть на світі доля, та хто її знає? Єсть на світі воля, та хто її має?».\t(Тарас Шевченко) - О земле вкраїнська… Розкішная земле вольготно козацької слави. Тебе осіяло від сходу до заходу сонце премудре стоглаве, Тебе ізорали волами, засіяли диво-словами… То ж чим проростеш? - Синами-орлами… дівками-зірками... всебожих нащадків малими ногами - від меж і до меж… - О земле плодюча - розвийся, налийся, Шевченковим словом святочно умийся… Що, ниво весела, на мирнії села у дар понесеш? - Зароджу копами… рясними хлібами… у церкві козацькій майну хоругвами в убранстві одеж… Всебожії діти, чи вольно вам жити, чи Доля блага? Чи мати навчила: де правда – там сила, де зброя – снага! Чи є вас багато – щоб копи збирати, танок свій зухвалий досвітку гуляти, мечі перед ворогом з піхов виймати, світе-воленько, гей! - Багато нас, Мати… вели починати - мечі освятити, малих научати, на нивах окроплених жнива збирати – і миром відпити єлей!\tО земле вкраїнська, що кров’ю дідів наших рясно полита, Де сонце, мов фенікс, старим догорає і зранку преюним стає, Ми тут народились з правіку, щоб волею жити, Ми ті, котрі були і будем, ми – ті, котрі є! * (Зі збірки "Обрані Світлом". - Львів:Сполом,2013) * Сьогодні у мене один з чорних днів - сьогодні ховають давню мою приятельку, ще зі студентських днів - львівську поетесу Зоряну Гладку, яка померла в ніч на 30 липня на 51-му році життя. Вона керувала літстудією "Галиця" при Львівській МАН. Виховала багато творчих особистостей. Видавала альманах "Весняний легіт" для найбільш обдарованих творчих дітей, проводила щороку обласний конкурс молодої поезії.У моїй пам'яті виринають роки юності, коли ми в студентському запалі утворили театральний гурток на філологічному факультеті і з професором Денисюком Іваном Овксентійовичем поставили "Лісову пісню" Лесі Українки, де я грала Мавку, а Зоряна Гладка - Килину. З її уст народна лайка звучала особливо смаковито. Об'їздили з виставою і Луцьк, і Димку, родинне гніздо Кобилянської, і університет в Чернівцях, не кажучи про Львівські школи, військові частини та зоряну виставу у Львівському Клубі Творчої Молоді в час його найбільшого розквіту. Зоряна була весела, чуйна і добра, не зважаючи на тяжку хворобу, якою відболіла з дитинства... Хай Душа її спочиває З МИРОМ!!! СВІТЛА ПАМ'ЯТЬ"\nдата надходження: 02.08.2017 10:17:36\n© дата внесення змiн: 03.08.2017 09:54:17\nВ Обране додали: Володимир Верста, Світла (Імашева Світлана)\nnorton, Новоградець, Володимир Верста, @NN@, Крилата, Світлана Семенюк, Світла (Імашева Світлана), Ілея, геометрія, Валя Терен, Оксана Дністран, Аяз Амир-ша, Svitlana_Belyakova, КВолынский, Микола Холодов\nОксана Дністран, 03.08.2017 - 09:13\nгеометрія, 02.08.2017 - 18:44\nДуже гарний вірш, Іринко!\nВажко усвідомить, ще важче змиритись,\nщо була людина, сповнена тепла,\nгарна поетеса та ще і актриса,\nми з вами сумуєм, що її нема!..\nСіроманка відповів на коментар геометрія, 02.08.2017 - 19:00\nСвітла (Імашева Світлана), 02.08.2017 - 14:17\nПоети - зорі ті, що сходять, а не падають. Вічна Пам'ять Зоряні, її світло не згасне. Поезія Ваша, Ірино, чудова\nСіроманка відповів на коментар Світла (Імашева Світлана), 02.08.2017 - 19:00\nСвітлана Семенюк, 02.08.2017 - 12:35\nСіроманка відповів на коментар Світлана Семенюк, 02.08.2017 - 19:02\nКрилата, 02.08.2017 - 11:48\nДуже гарний вірш. А приятельці вічна пам'ять.\nСіроманка відповів на коментар Крилата, 02.08.2017 - 19:03\n@NN@, 02.08.2017 - 11:44\nПрийміть співчуття і Царства Небесне, Вашій приятельці\nМИ ТІ, КОТРІ Є!\nСіроманка відповів на коментар @NN@, 02.08.2017 - 19:03\nВолодимир Верста, 02.08.2017 - 10:34\nВічна їй пам'ять Вірш просто чудовий, рази три перечитав, захоплює\nСіроманка відповів на коментар Володимир Верста, 02.08.2017 - 10:39\n"...ми ті, котрі були і будем, ми ті, котрі Є!!!"


Глава МЗС Польщі закликав США не ховатися у "мушлю" і адресувати чіткий сигнал Путіну\nМіністр закордонних справ Польщі Вітольд Ващиковський закликав НАТО зміцнювати східний фронт для протидії Росії.\n11:38, 27 квітня 2016\nПро це він написав у своїй статті для видання Foreign Policy, інформує "Газета.Ru".\nНа думку Ващиковського, ситуація у сфері безпеки в Східній Європі різко погіршується через дії Росії, НАТО необхідно посилити практичні заходи щодо забезпечення безпеки своїх громадян. Під ними міністр передбачає значні капіталовкладення в інфраструктуру і розгортання військ на землі, підкріплене чіткими планами дій на випадок атаки.\nЧитайте також Міністр оборони Польщі: Росія планомірно готується до агресії проти НАТО\nВащиковський заявляє, що президент Росії Володимир Путін «прагне перекроїти європейський порядок, що склався після «холодної війни». Тому, на думку міністра, США повинні не «ховатися в раковину і проводити ізоляціоністську політику», а «адресувати чіткий сигнал путінській Росії».\nГлава зовнішньополітичного відомства Польщі також зазначив, що вітає рішення США розгорнути в регіоні бригаду важкої бронетехніки. При цьому ці заходи націлені не на провокацію, а на зниження ризику конфлікту, як заявляє глава МЗС. Ващиковський також пише, що не виключає вибудовування дружніх відносин з Росією в майбутньому.\nНагадаємо, раніше глава міноборони Польщі Антоні Мацеревич звинуватив Росію в підготовці агресії проти НАТО.


"Вокзальна" попередила про можливе закриття на вхід | Українські Новини\n"Вокзальна" попередила про можливе закриття на вхід\n31 травня 2013, пʼятниця, 17:42\t822\n2013-05-31T17:42:00+03:00 Новини 2018-11-15T08:14:40+02:00\nТаке оголошення вивісили у вестибулі "Вокзальної".\n"Щоб на платформі не виникало стовпотворіння, станцію закриваємо на вхід і всі ескалатори працюють тільки на вихід. Коли пасажиропотік зменшується, станцію знову відкривають на вхід", - уточнили в службі.\nВхід на станцію метро "Вокзальна" можуть тимчасово закривати по вихідних днях і в п'ятницю.\nВідповідне розпорядження з'явилося у вестибюлі станції, пише "Комсомольская правда в Украине".\n"Насправді ці заходи не нові. "Вокзальна" приймає величезну кількість пасажирів, близько 80 тисяч осіб на добу", - розповіли в прес-службі метрополітену.\nЯк повідомляли Ukranews, 26 березня в Києві найдовший затор становив більш ніж 18 км. Вранці було зафіксовано десятибальний затор, а станція метро "Вокзальна" обмежувала вхід з 8:42 до 9:30.\nСтанція "Вокзальна" побудована в 1960 році, коли кількість пасажирів була меншою. Вона не має другого виходу.\nБільше новин про:\tМетро Выходные Киевский вокзал вокзальная вход


Учасник жорстокого вбивства студентки в Запоріжжі втік до Криму, скориставшись бюрократичною помилкою | | Громадське ТБ Запоріжжя\nУчасник жорстокого вбивства студентки в Запоріжжі втік до Криму, скориставшись бюрократичною помилкою\nЗвинувачуваний у резонансному вбивстві Сергій Казаков втік до Криму з-під домашнього арешту. Це з’ясувалося під час засідання Апеляційного суду Запорізької області, на яке він не з’явився вчора, 21 червня.\nУ прес-службі суду повідомили, що дані про Казакова з невідомих причин тимчасово зникли з поліцейської бази, чим він і скористався.\nЙдеться про резонансне вбивство в листопаді 2013 року, коли Казаков разом зі спільницею в стані алкогольного сп’яніння вбили та розчленували, а згодом спалили тіло своєї подруги, що навчалася разом з ними. Рештки вбитої були знайдені поблизу “Червоної річки” по вулиці Яценка.\n16 січня цього року 26-річний Казаков був визнаний винним Орджонікідзевським районним судом Запоріжжя у вбивстві Світлани Єгоренкової, з якою він разом навчався у ЗДМУ у 2013 році, та засуджений до 14 років позбавлення волі.\nСпівучасницю Казакова – Євгенію Заборську – було засуджено до 13 років позбавлення волі. Після втечі Казакова її справа буде розслідуватися окремо. Адвокати наполягають, що під час скоєння вбивства вона виходила до ванної кімнати.\nЗгідно з вироком, обидва частково визнали свою провину.\nМешканці Криму Казаков та Заборська приїхали навчатися до Запоріжжя у медичному університеті. Вони мали стосунки. Під час навчання Казаков зблизився також з вбитою Єгоренковою, що приїхала навчатися у виші з Херсону. Між дівчинами встановилися неприязні ревниві стосунки, проте вони продовжували одночасно зустрічатися з Казаковим.\nВ ніч вбивства студенти втрьох знаходилися в орендованій квартирі по вулиці Яценка, вживаючи алкоголь. “Було приблизно вжито 2 пляшки коньяку по 0,5 літрів, 1 пляшка горілки ємкістю 750 грам, та декілька літрів пива”, – йдеться у вироку.\nВечіркою відбулася сварка, під час якої, на думку прокуратури, Казаков та Заборська задушили Єгоренкову. Перед тим вбивці, за матеріалами вироку, мали статевий акт.\nПісля вбивства злочинці знищили речі Єгоренкової та поїхали переночувати до одного з міських готелів під назвою “Купідон”.\nПо дорозі назад вони заїхали на ринок “Анголенко”, де придбали пилку по дереву, за допомогою якої згодом відрізали кінцівки тіла.\nСклавши тіло та кінцівки у валізу обвинувачувані прийшли з нею на пустир неподалік квартири, спалили труп та повернулися додому. Поліція затримала їх там наступного дня.\nПід час слідства Казаков та Заборська визнавали провину частково, змінювали покази та свідчили одне проти одного.\nПід домашнім арештом Казаков знаходився на підставі довідки про онкологічну хворобу. Заборська утримується в СІЗО.


"Холостячка" Злата Огнєвіч зачарувала новим образом у білому костюмі\nДо Злати Огнєвіч тепер прикута особлива увага публіки, адже зовсім скоро вся країна спостерігатиме за тим, як жінка обиратиме чоловіка своєї мрії на проєкті "Холостячка".\nНе залишаються поза увагою дописи виконавиці у соціальних мережах. Підписниці Злати слідкують за її стилем і надихаються на нові образи. Днями артистка зачарувала серією нових фото.\nСпівачка позувала на підлозі перед дзеркалом посеред кімнатних рослин. Вона постала перед камерою у білому oversize худі з зухвалим принтом на спині та білих штанах. На фотографіях Огнєвіч зображена босоніж, що додає особливого затишку.\nЧитайте також: Бант і сукня з секонд-хенду: Злата Огнєвіч показала миле архівне фото\nВолосся красуня вклала у красиві локони, а на обличчі зробила бездоганний макіяж у коричневих відтінках. Яскравим акцентом образу став червоний манікюр.\nУ коментарях прихильники артистки засипали її компліментами. Вони нетерпляче чекають на сезон "Холостячки", де побачать свою улюбленицю.\n"Яка ви класна!"


Володимир Винниченко | Усе для ЗНО з укр. літ\nПерекажіть мій, так би мовити, скромний заповіт\nлюдям… Скажіть їм: нема більшої, нема почеснішої, нема\nвеликодушнішої і прекраснішої мети та сенсу існування\nяк окремих людей, так і цілих націй, як творення щастя.\nНе сили, не могутності, не панування, не розкошування,\nа щастя. Розумієте? А колегам моїм, письменникам і\nмитцям, перекажіть, що немає вищої, цікавішої теми\nдля їхніх творів, як щастя.\nВолодимир Винниченко народився 26 липня 1880р. в місті Єлисаветграді (нині — Кіровоград).\nЗмалку хлопчик мав добру пам’ять. Рано навчився читати, і сталося це непомітно для батьків. Можливо, першим «букварем» для нього були принесені братом (робітником друкарні) афіші, з яких він, граючись, вирізав літери і клеїв на стінку, запитуючи в дорослих, що то за буква. Сусідських дітей «тримав… трохи в терорі, бо був дуже сильний для свого віку й вольовий, упертий».\nПопри скруту, Володимир не залишив навчання. Він продовжував готуватися до матури (атестата зрілості) і ск.чав іспит екстерном у Златопільській гімназії.\nУ 1900 р. Винниченко вступає на юридичний факультет Київського університету. У цей час — на зламі століть —.національно-культурницький рух різко політизується. Молодь уже не задовольняється етнографізмом і просвітницькою роботою. Виникають українські політичні партії, що висувають демократичні гасла й вносять до своїх програм ідею автономності України. Модними стають соціалістичні гасла, а в українських партіях вони поєднуються з національновизвольними прагненнями. Головною постаттю в революційних процесах стає студент, про це один історик дотепно зауважив: «На політичну сцену виходить тип революційного юнака з «Комуністичним маніфестом» в одній кишені й з »Кобзарем» — у другій».\nПриловчившись до студентської громади, Володимир увійшов до новоствореної Революційної української партії, симпатії якої були на боці європейської соціал-демократії. У лютому 1902 р. Винниченка заарештували й відправили до Лук’янівської в’язниці. Певна річ, з університету відрахували, а восени забрали на військову службу. Тут він продовжував революційну роботу, але чергового арешту не став чекати й утік з батальйону, щоб податися в Галичину. То була перша еміграція письменника. Відтоді він став професійним революціонером.\nПарачельно з пропагандистською роботою, арештами, тюрмою й солдатчиною Винниченко займався літературною діяльністю. Восени 1902 р. він надрукував своє перше оповідання «Сила і краса» в журналі «Киевская старина» — так відбувся дебют Винниченка-прозаїка.\nУ Львові Володимир налагоджує зв’язки з галицькими партіями, пише брошури й листівки, які сам нелегально доставляє в Наддніпрянщину. Його знову заарештовують і ув’язнюють аж на два роки.\nЗ 1906 р. виходять друком одна за одною п’ять книжок його оповідань. Ім’я Винниченка стає популярним, про нього позитивно відгукується критика.\nІ в еміграції, і після повернення додому письменник, крім оповідань, створює низку психологічних драм («Дисгармонія», «Брехня», «Гріх», «Чорна Пантера і Білий Ведмідь», «Великий Молох») і романів («Чесність з собою», «Рівновага», «Божки», «Записки Кирпатого Мефістофеля»). Щ твори були новаторськими, незвичними в тодішньому літературному процесі, тому й сприймалися неоднозначно, вони провокували суперечки, словом, були помітними.\nПатріот і меценат Є. Чикаленко виплачував молодому письменникові значну стипендію, аби лише той залишився в рідній літературі. Поступово популярність перевищила неприйняття. Романи Винниченка користуються небачеіпім попитом, драматичні твори з успіхом ставляться в театрах Києва, Харкова, Москви, їх перекладають і ставлять у Західній Європі.\nЯкраз у цей бурхливий період разюче й фатально для України й для нього самого виявляться суперечності його світогляду. Все життя він самовіддано обстоював два ідеали: національний і соціальний (розвиток національної мови, культури, українську демократичну державність і визволення гнобленого народу, соціальну справедливість). Такими близькими, взаємопов’язаними вони здаються. Однак і Винниченкові, і всьому нашому народові доля судила жертвувати одним заради іншого, а в результаті втратити і те, і те.\nОдне слово, унаслідок зовнішньої інтервенції та помилок уряду Україна втратила незалежність. 22 січня 1918 р. УНР ще встигла проголосити цілковитий суверенітет, але вже було пізно. На початку лютого до Києва вдерлися російські більшовицькі війська й почали безглузде варварське бомбардування беззахисного міста, ріками текла кров, загарбники вбивали киян за українське слово, вишивану сорочку, портрет Шевченка. Кілька разів протягом 1918-1919 рр. удавалося витіснити зайд зі столиці й України, але вони поверталися знову і знову. Трагедію довершили роз’єднаність політичних українських сил, голод і холод, масові епідемії.\nНавчившись на тяжких помилках. Директорія відкидає лівий популізм, відтак Винниченко ображено іде у відставку і виїздить за кордон. Тут створює тритомну мемуарно-публіцистичну працю «Відродження нації», у якій аналізує перипетії становлення української державності. Сумнівається в собі, побоюється, що державник переміг у ньому соціаліста, критикує радикальні дії Петлюри. Навіть намагається створити Українську комуністичну партію (як альтернативу проросійській комуністичній партії більшовиків України). У цей час більшовики спокушають Винниченка казками про нібито їхні наміри здійснити «українізацію» та «соціальне визволення трудящих», сподіваючись скористатися його популярністю, пропонують увійти в їхній уряд. 1920 р. він хоч з осторогою, але таки вирішує повернутися.\nУ 1933 р. Винниченко написав відкритого листа до комуністичних московських вождів, у якому звинуватив їх в організації геноциду проти українського народу, у «відновленні старої тюрми народів». За це сталінська влада назвала письменника «старим вовком української контрреволюції», його гонорари, які доти надходили з УСРР, було скасовано, видання творів припинено, усі книжки вилучено з бібліотек і знищено, навіть згадувати його ім’я заборонялося. Так тривало понад півстоліття.\nВинниченко залишається без засобів до існування, у самотності (більшість українців-емігрантів мають його за зрадника), але знаходить сили жити. Допомагають вірна дружина, творчість і давня селянська працьовитість. Винниченки на останні гроші купзтоть занедбану садибу в містечку Мужен, неподалік від м. Канни на півдні Франції. Лагідно іменують своє скромне обійстя — «Закуток». Самотужки ремонтують будинок, розводять сад і город. Розраховзтоть лише на власні сили: дітей у родині не було. Більшість часу у Володимира Кириловича забирає фізична праця. Однак його самодисципліна вражає: кожного дня він присвячує кілька годин для творчості.\nТворчий доробок майстра величезний. Протягом свого життя Винниченко написав понад 100 оповідань, п’єс, сценаріїв, статей і памфлетів, тритомний історикополітичний трактат «Відродження нації», двотомну філософську працю «Конкордизм», 14 романів (11 з них — за кордоном), 40 записних книжок «Щоденника» (від 1911 до 1951р.), майже 10 романів і досліджень залишилися в начерках.\nЙого п’єси «Брехня», «Чорна Пантера і Білий Ведмідь», «Закон», «Гріх» перекладалися європейськими мовами й ставилися в театрах багатьох країн. Так само неодноразово перекладали його романи. На екранах Німеччини в 1922 р. демонструвався фільм «Чорна Пантера». П’єси Винниченка постійно ставили і в українських та російських театрах (до початку 1930-х років), зокрема, такі геніальні режисери, як Микола Садовський і Гнат Юра, Лесь Курбас. З драматургом співпрацювали Костянтин Станіславський і Володимир Немирович-Данченко.\nПід час окупації Франції фашистами Винниченко категорично відмовився з ними співпрацювати, за це перетерпів арешт і ув’язнення в концтаборі.\nСтиль. Володимир Винниченко започаткував в українській літературі таку течію модернізму, як неореалізм. Хоча іноді в його неореалістичному письмі зблискують і неоромантичні, імпресіоністичні чи символістські елементи (новели-етюди «Промінь сонця», «Зіна», «Момент», малярська спадщина).\nСвітогляд письменника. Головною метою творчості для Винниченка було дослідження найпотаемніших глибин людської душі, отже, пізнання сенсу життя. Як соціаліст, він завжди стояв на позиціях атеїзму. Тому для нього єдиною таємницею й цінністю залишалася психіка людини.\nБурхлива капіталізація межі ХІХ-ХХ ст. спричинила руйнування старої, патріархально-міщанської моралі, нерідко виявляючи її показну, лицемірну сутність. Натомість з’явився вибір: повна аморальність («мораль грошей» — що вигідно, те й морально) або пошук якоїсь нової моралі.\nСлідуючи цій концепції, він у багатьох творах • психологічно тонко і водночас нещадно викривав безглуздя й штучність старої святенницької моралі; страхітливо-бридку аморалізацію людини капіталізмом (це сп’яніння від раптового скасування заборон); • здійснював болісний, часом суперечливий пошук нових моральних підвалин.\nТака викривальна відвертість шокувала й обурюва.та багатьох, насамперед тих же передових інтелігентів.\nЛюбов дає людині шанс на щастя. Щастям Винниченко вважав зрівноваження різних первин, граней людської душі. Звідси й назва його трактату «Конкордизм» (від латин, сопсогсііа — погодження, згода).\nЯк уже мовилося, Винниченко дебютував 1902 р. в журналі «Киевская старина» повістю, яку він сам називав оповіданням, «Сила і краса» (згодом назву змінив на «Краса і сила»), незабаром побачили світ у різних часописах ще кілька творів, а 1906 р. з’явилася перша прозова збірка «Краса і сила».\n• Передовсім це відмова від збаналізованих традицій старого народницького романтизму й реалізму. Так, уже в дебютному оповіданні «Краса і сила» бачимо полеміку із заснованою на фольклорних штампах давньою народницькою манерою змальовувати дівочу красу: «То була краса, що виховується тільки на Україні, але не така, як малюють деякі з наших письменників. Не було в неї ні «губок, як пуп’янок, червоних, як добре намисто», ні «підборіддя, як горішок», ні «щок, як повная рожа», і сама вона не «вилискувалась, як маківка на городі»».\nНатомість Винниченко віддає перевагу точному реалістичному малюнку, намагаючись залишатись об’єктивним, безстороннім спостерігачем.\nВ оповіданні йдеться про людей, викинутих на дно життя. Серед голодранців і п’яниць, серед люду, що «не боїться ні тучі, ні грому», вирізняються Ілько та Андрій — молоді злодії. Ілько — вродливий, добрий, але безвольний, Андрій, навпаки, — негарний, жорстокий, але завзятий. Міська-сільська дівчина Мотря намагається прихилитися чи до «краси» (Ілько), чи до «сили» (Андрій). Проте і «краса», і «сила» обплутані злодійством і розбишацтвом, тому у фіналі твору вони опиняються за бортом життя: Ілько потрапляє до губернської в’язниці, «звідкіль уже не вертався», а Мотря з Андрієм хоча й побралися, але «виїхали на поселення, куди присудили Андрія за «покушенії на убійство»».\nОкрема сторінка у творчості митця — оповідання про дітей і для дітей. Ранні: «Федько-халамидник», «Кумедія з Костем», «Бабусин подарунок», пізніший цикл «Намисто» — усі вони вражають дивовижним знанням дитячої душі, трепетною любов’ю до дітей і болем за їхню тяжку, нерідко трагічну долю в жорстокому, бездушному світі дорослих.\nТепер у центрі тааги письменника перебуває революційна інтелігенція, Гі далеко не завжди світлий, взірцевіпї духовіппі світ. Автор ніби поміщає своїх позитивних і негативних персонажів у «моральну лабораторію»: кидає їх у найскладніші ситуації, аби перевірити слушність, правдивість своїх етичних ідей.


«Країна Інкогніта»: Будинок по вулиці Банковій.\n11 січня 2005, 03:32\nНевідоме – поруч. І слово “невідоме” тут, очевидно, варто вжити одразу у кількох сенсах.\nПротягом останніх років назва київської вулиці Банкової стала стійким синонімом поняття “Адміністрація Президента України”. А масштабний шестиповерховий будинок по Банковій 11 із шістьма колонами коринфського ордеру по фасаду став зосередженням справжньої, а не декоративної державної влади. Справжньої, хоча й позаконституційної, оскільки що таке “адміністрація президента”, не знає, мабуть, і сам Леонід Кучма, принаймні такого поняття Конституцыя України не містить.\nА ще в останню чверть ХІХ століття нічого тут не нагадувало майбутній урядовий центр. Неправильний чотирикутник між Банковою, Інститутською, Лютеранською й Хрещатиком кияни називали “садибою Мерінга” – на ім’я землевласника, Фрідріха Фрідріховича Мерінга, професора медицини Київського університету святого Володимира й популярного лікаря з величезною практикою.\nСадиба являла собою парк із алеями, оранжереями, виноградниками й ставком на місці теперішнього театру Франка, - і забудова її розпочалася лише після смерті професора спеціально організованим будівельним товариством.\nЗ боку Липок до садиби Мерінга прилягала садиба генерал-ад’ютанта Трепова. Через неї в 1870-ті роки було прорізано вулицю, якій судилося упродовж кількох років бути то Царедарською, то Треповською, аж поки за нею не закріпилася назва “Банкова” – на честь Київської контори державного банку (що містилася спершу в пристосованому будинку по Інститутській 7, - аж поки спеціально для неї в 1902-05 роках не було збудовано імпозантну споруду по Інститутській 11, де й сьогодні розміщено Національний банк України).\nВтім, обличчя нової вулиці ще принаймні чотири десятиліття визначала зовсім не та споруда, яка робить її відомою сьогодні. Увагу дореволюційних киян привертав насамперед “будинок з химерами”, зведений у 1901-03 роках за проектом знаменитого Владислава-Лешека-Дезидерія Городецького.\nА на тому місці, де нині височіє Адміністрація Президента, аж до 1936 року стояли два скромні триповерхові будинки архітектора Шіле – ровесники вулиці Банкової. Стоять вони й досі – але вмуровані в монументальні стіни Банкової 11.\nПро історію цієї споруди чимало цікавого знає відомий києвознавець, Дмитро Малаков, заступник з наукової роботи директора Музею історії Києва.\nЩе в 1870-х роках там за проектами архітектора Шіле було споруджено двоповерховий будинок для штабу Київського військового округу. Поруч було споруджено такий самий будинок, дзеркально йому тотожній для інтендантства Київського військового округу.\nВ такому вигляді ці будинки існували до початку ХХ ст., а коли 1934 року столиця УСРР стала замість Харкова Київ, і до Києва приїхав уряд, керівництво республіки, то одночасно прибула велика група архітекторів, яка зайнялася проектуванням урядових будинків. Очолював цю групу архітектор Сергій Григор’єв.\nСергій Григор’єв, працюючи до цього в Харкові мав досвід спорудження кількох будинків, при чому дуже сміливо використовував елементи українського барокко в декорі.\nВ Києві за його проектами було споруджено низку житлових будинків сірих, потинькованих “під шубу”, так називалася ця технологія для Раднаркому. Оцей будинок на Банковій 11 було розбудовано, надбудовано, добудовано, і він прибрав того вигляду, який має зараз.\nЦей будинок несе всі характерні риси властивій тоталітарній добі: велична колонада, великий портал такий, гранітні поліровані кулі біля входу. Воно дуже імпонувало тій добі. Це було зведено для штабу Київської особливої військової округи (КОГО) в такому вигляді будинок проіснував до 1941 року.\nВін, як і решта будинків урядових, адміністративних, громадських в Києві був під мінований інженерними частинами радянської армії і призначався під вибух. На щастя його розмінували вже німецькі сапери. Під час окупації там містився генерал-комісаріат київський.\nПісля визволення Києва в 1943 році будинок було передано під ЦК КПУ, тому що на той час округ військовий не існував, бо йшла війна, і округ був фактично діючою армією. А цей будинок зайняла партія, оскільки будинок споруджений для ЦК КПУ на теперішньому Михайлівському майдані стояв сплюндрований, розграбований і фактично не був придатний до використання. Цей був готовий до використання.\nБудинок споруджений і з точки зору архітектури і містобудівної архітектури дуже вдало, незважаючи на вузьку вулиці і затісну забудову він проглядається з усіх сторін.\nЗа документами того часу йшлося саме за добудову тих самих 2 старих будинків Шіле, які майже вмуровані в майже недоторканному вигляді в новий будинок.\nРіч у тому, що саме тоді у д.п. 30-тих скрізь, окрім Москви, було запроваджено драконівські обмеження на нове адміністративне будівництво: кожну копійку країна мусила витрачати на підготовку до нової переможної війни! Але вихід було знайдено: спорудження нового масивного будинку штабу КВО за документацію провели як уже сказано реконструкцію.\nА те, що у будинку виявився інший господар має ще одне пояснення, адже новий урядовий центр планувалося спорудити в 30-ті саме на місці Святої Софії і Михайлівського Золотоверхого.\nАле амбітний проект архітектора Лангбарда здійснили на чверть. Справді, на той будинок, де нині розташоване МЗС. Отже, Раднарком, а тоді Кабінет Міністрів мусив перебрати собі будинок, який будувався для НКВД. В будинку Кабміну досі є внутрішні тюрми тієї доби. А НКВД натомість зайняло будинок колишнього земства де, до речі, під час війни була схожа за профілем установа Гестапо.\nПо війні господарями будинку ЦК КПУ послідовно були Микита Хрущов (із кількамісячною перервою для призначеного і невдовзі відкликаного Лазаря Кагановича), Леонід Мельников, Олексій Кириченко, Микола Підгорний, Петро Шелест, Володимир Щербицький, і, вже наприкінці радянського періоду – Володимир Івашко й Станіслав Гуренко. То були люди різного мірила особистості, різних уподобань і уявлень про порядність, різного ставлення до українства.\nВідразу ж після провалу московського путчу у серпні 1991 року й проголошення незалежності республіканську компартію як посібницю путчистів було заборонено указом Президії Верховної Ради. А будинок на Орджонікідзе 11 простояв усю осінь 1991-го порожній.\nСьогодні мало хто пам’ятає, що в перші грудневі дні 1991-го щойно обраний президентом Леонід Кравчук уже почав відгороджувати для президентської канцелярії крило будинку Верховної Ради разом зі спікерським кабінетом. Він бо з його досвідом дуже не хотів переїздити в цю споруду на Банкову обтяжену різними комплексами.\nАле принциповість нового спікера Івана Плюща, який буквально витурив новообраного президента до колишнього будинку ЦК, парадоксально прислужилася початку формування авторитарної президентської влади.\nПроцитую самого Леоніда Макаровича, одне з його недавніх інтерв‘ю: “Загалом, коли я прийшов Президентом і сказав зняти панелі, то під панелями ми знайшли 2 кг жучків. Це "слухала" Москва. Відносно "жучків" - раз слухали президента, то, можливо, там такі жучки, які знайти не здатні. Але це справа не приміщення, а людей, що у ньому. Приміщення не може примушувати людей діяти добре або погано”.\nТреба віддати належне Леоніду Макаровичу – весь час його правління президентська канцелярія лишалася відносно демократичною установою, що майже не намагалася перебирати на себе урядові чи парламентські повноваження.\nІ потрапити на Банкову (вулиця повернула історичну назву 1992 року, після того, як майже півстоліття пробула вулицею Орджонікідзе) було відносно нескладно.\nУсе змінилося з приходом на Банкову Леоніда Даниловича. Одним з перших указів Кучми президентську канцелярію було перетворено на Адміністрацію Президента на чолі з усевладним Дмитром Табачником.\nВ кабінети в’їхали нові господарі, що не надто прагнули спілкування з народом. То ж вулицю перегородили, лишивши тільки смужку тротуару з протилежного від президентських вікон боку для проходу пішоходів. Пізніше закрили для руху машин й шмат сусідньої вулиці Лютеранської.\nМи не будемо займатися детальним політичним аналізом того, що відбувалося на Банковій 11 упродовж минулих десяти років. Про звичаї й інтелектуальний рівень господарів і гостей цього будинку можуть багато оповісти плівки Мельниченка.\nЗа свідченням людей обізнаних, відтоді, як майор припинив робити записи чотири роки тому, нічого на краще не змінилося. А саме слово “Банкова” отримало для більшості громадян стійкі негативні конотації.\nТому я можу зрозуміти тих, хто пропонує сьогодні перейменувати Банкову на честь загиблого журналіста Георгія Гонгадзе. І я розумію Віктора Ющенка, якому дуже не хочеться в’їздити в скомпроментовану впродовж кількох останніх десятиліть споруду.\nМаксиме, проблема, мабуть, не тільки у компрометації. Адже, попри витягнені два кілограми “жучків” для підслуховування, в будинку ЦК КПУ напевне залишилися інші пристрої для підслуховування. Слово має політолог Віктор Каспрук.\nЩе в далеких 1920-х роках в СРСР, була започаткована, а в 30-х повністю склалася система тотального контролю за усіма владними приміщеннями, за усіма вищими посадовцями. В подальші роки система стеження поглиблювалася, вдосконалювалася, поповнювалася новими засобами, котрі відповідали найновішим технічним досягненням.\nБезпосередньо усю цю досить об`ємну і дуже відповідальну роботу виконували спеціальні служби НКВД, потім КДБ і, в незалежній Україні, СБУ, котрі ще й відповідали за урядовий зв’язок. До речі, саме в цій службі працював майор Мельниченко.\nДесь з 1950-х років на озброєння цієї служби надійшли засоби відеонагляду, котрі наряду з аудіоматеріалами надавали можливість візуального контролю за високопосадовими підопічними. Це, безперечно, значно підвищило якість супроводу об’єктів моніторингу спецслужбою.\nВід усевидючого ока тепер не можна було сховатися ні за допомогою жестикуляції, ані за допомогою любих ще з ленінських часів записочок. Саме про таку систему моніторингу вищих посадовців повідомив в одному з останніх інтерв’ю перший і останній президент СРСР Михайло Горбачов. Він розповів журналістам про це, згадуючи про події, що передували 19 серпня 1991 року.\nГорбачов розповів, що у нього були відеоматеріали таємного засідання майбутніх ініціаторів ГКЧП, в котрих містилися усі їх конфіденційні перемови. На здивоване запитання журналіста екс-президент відповів, що система моніторингу в колишньому СРСР була на дуже високому рівні.\nТака система не могла не існувати в приміщеннях ЦК КПУ на вулиці Банковій 11. Найшвидше, саме з цього, практично неосяжного та невичерпного джерела, черпав інформацію майор Мельниченко з товаришами по справі.\nНа мою думку, оточення президента України Віктора Ющенка має винести свої уроки з експлуатації приміщень, в яких позбутися чужих вух і очей принципово неможливо.\nТа й чи потрібна демократичному президенту така велетенська споруда для адміністрації? Скажімо, у Польщі, як і в Україні, існує змішана форма правління, але апетити глави держави там зовсім інші. Перед мікрофоном головний редактор львівського журналу “Ї” Тарас Возняк.\nПрезидент Польщі не є такою фігурою, якою був президент Кучма. Попри те, що існує президентський палац, який виконує таку саму представницьку функцію, як і Маріїнський палац у Києві, то Адміністрація Президента не є такою розбудованою.\nМало того, вона безсумнівно не відіграє такої ролі, як по суті в першого чи другого уряду в державі. Тому такого величезного приміщення для обслуговування потреб президента немає. Наскільки це обґрунтовано в Україні теж важко сказати, тому що у нас по великому рахунку другого уряду, очевидно, що не потребує.\nЗ приводу Адміністрації Президента України та її майбутнього кінорежисер Леонід Кантер каже таке.\nПротягом оцього стояння у нас була така думка, що ми розійдемося тоді, коли знімуть огорожу, коли відійде ОМОН, відійдемо ми і сюди заїде президент. Ми чекали, що заїде Ющенко. Звичайно, що якщо він відчуває, що не може там управляти державою, несумісність якась буває.\nАле ми це приміщення виборювали і ми його вибороли. Тепер воно вже зовсім іншого значення. У нас була мирна революція, мирним штурмом вона взята. Тепер так само можна відмовлятися від всіх адміністративних будівель, можна з цієї ситуації вийти більш простим чином, зараз всіх пересаджувати, витрачати додаткових коштів.\nЯ думаю, що краще їх спрямувати на найбільш швидку радість для людей, які цього чекають.\nУ пресу просочилися відомості про те, що команда Ющенка розшукує інший будинок для його канцелярії. Але чи можливо сьогодні в Києві знайти таку споруду – адже всі підходящі презентабельні особняки давно зайнято посольствами? Чи варто будувати нову резиденцію? Чи займати тимчасово будинок по вулиці Банковій? Чи Ющенкові варто спробувати повернути Банковій добру славу доброю роботою президента Ющенка?


Шафа-купе в дитячій кімнаті – вирішення багатьох завдань | Дизайн фото\nДобре облаштована дитяча кімната – одночасно спальня, ігрова та гардеробна, місце для навчання і розвиваючих занять. Особистий простір\nне повинно бути захаращене меблями, особливо якщо габарити невеликі. Зростаючому організму потрібен простір для руху і можливість прибирати речі по місцях, щоб швидко їх знаходити. Шафа купе в дитячу кімнату – відмінне рішення для обстановки багатофункціонального приміщення, і важливо зробити правильний вибір.\nОформлення шафи-купе в дитячій кімнаті\n1 Шафа-купе для дитячої: різновиди\n2 Переваги шаф купе\n3 Вибирати готовий або замовляти вбудована шафа для дитячої?\n4 Вибір фасаду дитячих шаф\n5 Важливі вимоги до дитячих меблів:\n6 Як відкрити дверцята шафи-купе\n7 Яким має бути внутрішньо простір дитячого шафи?\n8 Шафа-купе в дитячу кімнату\n9 45 фото ідей шаф купе в дитячу кімнату\nШафа-купе для дитячої: різновиди\nДитяча кімната – вмістилище безлічі речей, які розкладають по полицях і відділам по різновидах:\nсезонний одяг та взуття;\nмашинки, ляльки та інші іграшки;\nнастільні ігри, дитячі музичні інструменти;\nм'ячі, ролики, ковзани та інше спортивне спорядження;\nкниги, зошити і альбоми для малювання;\nканцтовари, олівці і фарби;\nвідеотека з улюбленими мультфільмами і дитячими піснями;\nпостільні речі та білизна;\nдорогі серцю речі і дитячі секрети.\nВсьому цьому важливо знайти своє місце, і чим більше речей в кімнаті, тим ширшими повинен бути шафа купе. У великому будинку частина сезонних речей, які затребувані кілька місяців, зберігають в шафах і на антресолях в передпокої. При нестачі місця все залишається в дитячій.\nДизайн дитячого шафи-купе\nШафа «купе» зручніше інших видів корпусних меблів, його стулки розсуваються в сторони, тому він займає менше простору. Його назва – від подібності з типом дверцята вагона. У даного типу меблів багато різновидів:\nз двома або трьома розсувними дверцятами;\nз усіма пересувними сворке або частково стаціонарними перегородками (глухими);\nповністю дзеркальний фасад або зі вставками;\nкутовий конфігурації (симетричний шафа або з правої і лівої частинами різної довжини);\nз прямокутними частинами або зі скошеними або радіальними фасадами і кутовим модулем;\nз боковим стелажем або полками;\nз відкриваються зовні антресолями і внутрішніми верхніми полками;\nз класичним дерев'яним фасадом або з особливим дитячим декором;\nпереносний або вбудована шафа.\nКорпусні меблі в дитячу купується, в першу чергу, для дитини.\nПолиці для основних речей повинні бути на зручній висоті.\nБажано, щоб не було гострих кутів на торцях шафи, де полки або стелаж.\nДля кожної речі або предмета відводиться полку або ящик, привчайте дитину до порядку.\nЗручно, коли висувні ящики і дверці забезпечені доводчиками – для автоматичного закривання і висунення.\nЯкщо дітей двоє і більше, у кожного повинні бути свої відділи, за винятком відсіку для плічок, якщо він один.\nНа верхні полиці і антресолі батьки кладуть речі, які рідко затребувані дітьми.\nЯкщо штанга для плічок високо, забезпечите шафа додатково нижнім рядом вішалок.\nДітей обов'язково навчити, як відкривається кожен відділ шафи, всі вони повинні бути безпечні!\nБатьки, які купували «купе» в передпокій або спальню і оцінили його переваги, купують його і в дитячу. Основні переваги:\nзаймає небагато місця, дверцята розкриваються в сторони, без ризику для вбіг до кімнати дитини;\nдля кожної речі передбачений відсік або полку;\nнемає необхідності в інших корпусних меблів, за винятком навчального або комп'ютерного столу;\nвсі речі швидко забираються, їх легко приховати за дверцятами і знайти на своїх місцях;\nвибору фасаду з класичним виглядом або забавним дитячим декором.\nПорада: Для зручних меблів знайдеться місце в будь-якій кімнаті. Якщо габарити дитячої гранично малі, стаціонарну конструкцію замінюють вбудованої. Їх роблять за індивідуальним замовленням, враховуючи габарити шаф і розміри виділеного під монтаж простору.\nШафа-купе дзеркальний для дитячої кімнати\nШафа купе в дитячу кімнату незамінний – фото підтверджує їх зручність, а також демонструє різноманітність оформлення фасаду.\nВибирати готовий або замовляти вбудована шафа для дитячої?\nБатьки нерідко ставлять запитання – де знайти місце для вбудованої шафи з розсувними дверима, якщо в дитячій мало місця? Варіантів кілька:\nна глухій стіні, до торця можна прилаштувати ліжко;\nв будь-якому кутку;\nв простінку між вікнами;\nв порожній ніші;\nзамість старої корпусних меблів;\nу суцільний стіни, а розкладний диван трансформувати уздовж фасаду;\nв якості перегородки при зонуванні в кімнаті двох дітей.\nКупити готову меблі набагато простіше, особливо якщо для шафи достатньо місця. Залишається вибрати, враховуючи:\nпалітру відтінків дитячої кімнати, колір фасаду, наявність дзеркал;\nспіввідношення висоти моделі і стелі в кімнаті;\nвнутрішнє наповнення (полиці, відсіки, відділи);\nконфігурацію (прямий або кутовий, з стелажем на торці, з антресолями).\nВбудовані «купе» для дитячої (та інших кімнат) розробляють за індивідуальним замовленням. Майстер повинен прийти до замовника і уточнити деталі, зробивши точні виміри. Обговорення з менеджером фірми (в загальних рисах) – на початковому етапі, а всі подробиці обговорюються з майстром, щоб врахувати всі переваги батьків і дітей. Тип фасаду вибирають з того, що має дана фірма, а кількість полиць і функціонал залежить від побажань клієнтури.\nШафа купе в дитячу кімнату можна зробити своїми руками, якщо є досвід і хороші приклади – фото.\nДизайн дитячої кімнати з шафою купе\nВибір фасаду дитячих шаф\nРозсувні дверцята шафи – відмінний спосіб поліпшити дизайн кімнати дитини. Їх роблять з різних матеріалів:\nнатуральне дерево (елітні меблі);\nшпон поверх фанери або ДСП;\nламіновані матеріали (найпоширеніші);\nРізноманітність декору дитячої корпусних меблів вражає – всілякі малюнки, скляні і дзеркальні вставки. Маса варіантів по різновидам обробки скла, щоб шафа мав неповторний дизайн:\nвітражі і фьюзинг (наплавлені шматки кольорового скла);\nпіскоструминна обробка (поєднання гладкою прозорою поверхні і шорсткуватих непрозорих ділянок);\nматово і рифлене скло;\nкольорова фотодрук та ін.\nУвага: Якщо дитяча кімната на північній стороні будинку або недостатньо висвітлена, а шафа стоїть у віддаленій стіни торцем до вікна, варто замовити купе з внутрішньою підсвіткою, вона буває і зовнішня.\nІдеї оформлення дитячого шафи купе\nНайбільше дітям подобаються фасади із зображенням сцен з улюблених мультфільмів – «Мадагаскар», «Маша і Ведмідь», «Тачки» або «Шрек». Часто саме вони диктують загальний дизайн дитячої кімнати. Корпусні меблі для дитячих спалень випускається в різній стилістиці:\nкантрі або прованс;\nмінімалізм і функціоналізм та ін.\nПорада: Іноді дівчинці і хлопчику доводиться зберігати свої речі в загальному просторому шафі. Якщо вони хочуть, щоб їх половина купе закривалася на ключ, варто прислухатися до їхніх бажань, особливо коли це підлітки. Безпека і раціональний розподіл внутрішнього простору – компетенція батьків, а вигляд нехай вибирають самі. Особливо вимогливі до дизайну шафи купе в дитячу кімнату підлітки.\nВажливі вимоги до дитячих меблів:\nКорпус, фасад і внутрішні поперечини шафи повинні проводитися з якісних і екологічно чистих матеріалів, без токсичних компонентів і алергенів.\nДзеркальні і скляні вставки, якщо вони передбачені на фасаді, повинні бути безпечні, випущені з особливо міцного скла і добре закріплені. Це вказується в технічній документації.\nМеблі для дитячої повинна бути якісною і доступною за ціною. Купівля у виробника (і самовивезення) обходиться дешевше.\nКонструктивно меблі для дітей повинна мати закруглені кути (їх відсутність).\nЧим безпечніше і зручніше дитячий шафа, тим більше довіри він повинен викликати у батьків.\nЯк відкрити дверцята шафи-купе\nДизайнери пропонують все нові і нові варіанти розсувних дверцят типу «купе». Але іноді не зрозуміло, як їх відкривати – гладка дзеркальна поверхня, ручки відсутні взагалі. Напевно, дитині необов'язково напружуватися, і штовхати дверцята шафи на роликах по направляючої, де передбачено:\nспеціальна виїмка у краю або в торці двері;\nпедаль у нижній панелі;\nдоводчики, що приводять у рух фасад від невеликого поштовху в бік.\nУвага: При покупці уточніть, наскільки зручні для вас дитини стулки шафи. Це вказують у технічному описі моделі.\nОформлення шафи купе для дитячої кімнати\nПри оформленні індивідуального замовлення на вбудовану меблі тип відкривання дверцят обумовлюють заздалегідь, щоб не було розчарування. Майстер повинен запропонувати всі варіанти, а клієнт вибирати. Якщо щось не влаштовує в готовому виробі, домашній майстер за викликом здатний усунути будь-якої недолік.\nЯким має бути внутрішньо простір дитячого шафи?\nОскільки цей різновид корпусних меблів відноситься до багатофункціональної, то розподіл має бути максимально продуманим:\nнижні полиці – для взуття і спортивного інвентарю;\nверхні антресолі – для постільних речей, теплих ковдр і зимових речей;\nперекладина для демісезонного і верхнього одягу, суконь та костюмів;\nбічні ніші і ящики – для трикотажу і натільної білизни;\nвелика викочування секція – для іграшок;\nверхні полиці – для головних уборів і аксесуарів;\nзовнішні полки – для книг і навчальних посібників, виробів і сувенірів.\nІдеї оформлення шафи купе для дитячої\nШафи купе для дитячої кімнати дуже зручні дітям і батькам. Коли до них звикають, і потім з якоїсь причини шафа доводиться повністю звільняти, дивно, як туди містилося стільки речей? Вражає, як уздовж однієї стіни легко розмістилося вмістилося все наполеніе спальні, вбиральні, ігровий і спортивної кімнати! При плануванні більшості міських квартирі ці меблі стає чи не єдиним рішенням – для правильної організації простору. А діти швидко звикнуть класти всі речі на своє місце.\n45 фото ідей шаф купе в дитячу кімнату


Розкішні готелі – Потсдам | Hotels.com\nкласу «люкс» готелі в місті Потсдам\nГотелі у місті Потсдам: класу «люкс»\nUetz-Paaren11,4 км до центру міста\nРозкішна відпустка у м. Потсдам — яка вона?\nРозкішні готелі м. Потсдам з їх ексклюзивними послугами та фантастичним сервісом запам'ятаються вам надовго. Потсдам пропонує 11 розкішних готелів на сайті Hotels.com, серед яких є і саме ваш! Ви навіть можете забронювати номер поруч з такими визначними па'ятками як Палац Сан-Сусі і Кінопарк в Бабельсбергу; або ж оберіть номер «люкс» у віддаленому районі. Якщо ви підшукуєте готель з центральним розташуванням у міста Потсдам або готель подалі від центральних площ, на сайті Hotels.com ви можете обрати одну з розкішних пропозицій, що напевне не розчарує.\nНайкращі розкішні готелі у м. Потсдам\nПісля повного враженнями дня у м. Потсдам, почастуйте у ресторані та відпочиньте у розкішному номері готелю. Hotels.com пропонує 11 розкішних помешкань у місті Потсдам і ось найпопулярніші серед них:\nГотель на озері, що пропонує 2 бари; поблизу знаходиться Палац Сан-Сусі\n• ресторан • басейн • сауна • послуги лімузина або автомобіля • район, зручний для прогулянок\nГотель на озері; недалеко знаходиться Грібніцзее\nГотель категорії «4 зірки»; поруч знаходиться Музей Барберіні\nГотель у центрі міста; недалеко знаходиться Палац Сан-Сусі