2.9. Терміни та поняття\nРинок і регіоналістика (С.П.Сонько В.В.Кулішов,....doc\n•1.4. Питання для обговорення\n•1.5. Тестові завдання\n•1.6. Терміни і поняття\n•2.1. Стислий огляд історії розвитку класичної теорії розміщення.\n•2.2. Модель розміщення сільського господарства і.Тюнена.\n•2.3. “Штандорт промисловості” а.Вебера.\n•2.4. Теорія “центральних місць” в.Кристалера\n•2.5.Теорія дифузії нововведень т.Хегерстранда\n•2.6. Дискусія. Головні положення теорії розміщення, узагальнені з класичних робіт\n•Головні закономірності загальної теорії розміщення:\n•2.7. Питання для обговорення\n•2.9. Терміни та поняття\n•2.10. Практична робота. Конфігурація сировинних зон підприємств харчової промисловості\n•2.11. Практична робота.\n•3.1. Територіальний поділ праці як головна передумова формування відмінностей в організації та функціонуванні господарства\n•3.2. Територіальна структура та територіальна організація господарства\n•3.3. Закономірності, принципи та фактори розміщення продуктивних сил\n•3.4. Дискусія. Нерівнозначність передумов розміщення виробництва\n•Залежність рівня розвитку країн від інфраструктури*\n•3.5. Питання для обговорення\n•3.6. Тестові завдання\n•3.8. Практична робота.\n•Приклад розрахунку Ктгп для Харківської області\n•3.9. Практична робота.\n•4.1. Загальні уявлення про економічне районування та економічний район\n•4.2. Об'єктивність процесу економічного районування\n•4.3. Спеціалізація та комплексність господарства економічного району\n•4.4. Дискусія. Економічне районування як засіб практичного управління територією держави\n•4.5. Питання для обговорення\n•4.6. Тестові завдання\n•4.7. Терміни та поняття\n•5.1. Загальні тенденції технологічного розвитку цивілізації\n•5.2. Уявлення про енерговиробничі цикли та їх систему\n•5.3. Сучасна система енерговиробничих циклів\n•5.4. Структура енерговиробничих циклів\n•5.5. Дискусія. Інформаційно-технологічні енерго-виробничі цикли\n•5.6. Питання для обговорення\n•6.1. Концепція агроекосистем – перший крок до усвідомлення просторового буття людини\n•6.2. Концепції матеріально-інформаційно-енергетичної взаємодії\n•6.3. Загально-планетарні тенденції формування адміністративно-територіальних кордонів\n•Етапи просторово-часового розвитку агроекосистем\n•6.4. Дискусія. Агроекосистеми як низові адміністративні райони\n•6.5. Питання для обговорення\n•6.6. Тестові завдання\n•6.7. Терміни і поняття\n•6.8. Практична робота.\n•Бонітети грунтів для сільськогосподарських культур\n•7.1. Інформаційні технології і регіоналістика\n•7.2. Методологічні проблеми сучасної геоінформатики\n•7.3. Електронні розробки навчально-освітніх матеріалів з просторової проблематики\n•7.4. Можливості розробки елементарної гіс засобами пакету “Місrosoft Оffice”\n•7.5. Дискусія. Концепція Інтернет-проекту електронного регіонального краєзнавчо-довідкового атласу України\n•7.6. Питання для обговорення\n•7.8. Терміни та поняття\n•7.10. Практична робота. Розробка елементпрної гіс “Малий бізнес” засобоми “Microsoft Office”.\n•“Вся класична та неокласична економічна теорія обмежується вивченням “країни чудес”, полишеної будь-яких просторових характеристик”.\n•Частина 2. Сучасні проблеми регіональної економіки розділ 8. Основи теорії економіки регіонів\n•8.1. Регіональні системи ринкових відносин\n•8.2. Особливості регіонального ринку\n•8.3. Специфіка попиту та пропозиції на регіональних ринках\n•8.4. Особливості формування конкурентних переваг в регіоні\n•8.6. Терміни та поняття\n•9.1. Сутність, цілі та задачі регіональної економічної політики.\n•9.2. Принципи і чинники управління регіональним розвитком\n•9.3. Пріоритети, соціально-економічні орієнтири та інтереси регіонального розвитку\n•9.4. Регіональна економічна політика\n•9.5. Терміни та поняття\n•10.1. Цілі і завдання національної регіональної політики\n•10.2. Здійснення національної регіональної політики\n•10.3. Сучасний стан регіонального управління: проблеми та чинники\n•10.4. Цілі, рівні, принципи та пріоритети державної регіональної політики\n•10.5. Терміни та поняття\n•11.1. Основи теорії територіального управління\n•11.2. Пріоритети в управлінні регіональним розвитком\n•11.3. Чинники управління регіональним розвитком\n•11.4. Соціально-економічні орієнтири та інтереси регіонального розвитку\n•11.5. Терміни та поняття\n•12.1. Параметри оцінки інвестиційної привабливості\n•12.2. Оцінка інвестиційної привабливості областей України\n•12.4.Терміни та поняття\n•13. Екологічні проблеми сучасної цивілізації\n•Відношеннями до ресурсів\n•Ті галузі, що обробляли б\n•Міг замінити б “караван”,\n•Проблеми рішення нема...\n•Народ – багатство то найбільше,\n•І Батьківщину на Свободу\n•Ми нову, і народ єдиний Займати місце провідне\n•Робот все більш замайоріло\n•Скажу вам, що в науках точних\n•Залежить, від настільки бистро\nагломераційна економія— зниження собівартості виробництва одиниці продукції внаслідок його територіальної концентрації в одному пункті (промисловому центрі, промисловому вузлі тощо). В регіональній науці існує також поняття від'ємної агломераційної економії — збитки, зумовлені концентрацією виробництва у великих містах і агломераціях населених пунктів внаслідок зростання вартості життя, цін на землю, транспортних витрат, а також витрат на попередження забруднення довкілля.\nвиробничі витрати – сукупність видатків, які забезпечують певний виробничій процес – на оренду приміщень та обладнання, на сировину, паливо та енергію, оплату робочої сили, транспортування сировини та готової продукції та ін.\nвульгарний географізм - соціологічна концепція, що намагається пояснити явища суспільного життя особливостями природних, і географічного положення країни або району. Представники вульгарного географізму вбачають в географічному середовищі або її окремих елементах головну, визначальну силу розвитку людського суспільства. Вульгарний географізм склав головні підвалини антропогеографії, яка почала розвиватись наприкінці ХІХ століття.\nгеографічний детермінізм – концепція, що визнає об’єктивний зв’язок і взаємозалежність між географічними об’єктами і явищами, між суспільством і географічним середовищем. Принципи географічного детермінізму лежать в основі регіональної соціально-економічної політики багатьох країн. Одним з вітчизняних прихильників географічного детермінізму був Л.М.Гумільов. В сучасних дослідженнях географічний детермінізм найчастіше застосовується при розробці геополітичних доктрин.\nекономічне районування – теорія в радянській економічній географії в межах якої доводиться об’єктивність поділу території країни на однорідні її частини – економічні райони і обґрунтовується можливість і необхідність господарського управління цими територіями.\nземельна рента – регулярно одержуваний доход з землі, який потребує від одержувача постійної підприємницької діяльності; рента взагалі - 1) – в багатьох країнах – прибуток, який одержує власник від облігацій державних позик; 2) – доход, який утворюється внаслідок виключного володіння унікальними природними ресурсами.\nзона – територія, в межах якої спостерігається однозначність показників, що характеризують будь-яке явище; ці показники в межах зони можуть варіювати, проте не виходити за межі встановленого інтервалу. Поняття зони і ареалу доже схожі, але якщо для виділення ареалу достатньо знати про те, чи присутнє взагалі певне явище на будь-якій території, то для виділення зон треба знати і інтенсивність цього явища.\nінформаційне поле — певна частина географічного простору, в межах якої відбувається взаємодія між джерелом та одержувачем інформації. Термін інформаційне поле введений шведським географом Т. Хагерстрандом в рамках теорії дифузії нововведень (1953).\nінфраструктура – (від лат. infra – нижче, під і structura- будова, розміщення) – сукупність галузей і видів діяльності, які обслуговують виробництво (виробнича інфраструктура – транспорт, зв’язок, шляхи, лінії електропередач) і населення (соціальна інфраструктура – комплекс закладів освіти , охорони здоров’я, торгівлі та ін.).\nконцентрація виробництва – процес зростання виробництва, зосередження його на великих підприємствах. Рівень концентрації характеризується: питомою вагою великих підприємств в випуску продукції і в загальній виробничій потужності певної галузі; обсягом продукції і розміром потужності в середньому на одне підприємство; середнім розміром виробничих фондів, що припадають на одне підприємство. Великі підприємства мають важливі переваги перед малими, оскільки дають змогу підвищувати економічну ефективність і мають кращі умови для впровадження механізації і автоматизації виробництва. За просторовим змістом концентрація дуже скидається на агломерацію.\nприміське сільське господарство – поєднання галузей сільського господарства, які орієнтуються переважно на споживача, тобто спрямовані на задоволення продовольчих потреб населення великих міст. Представлені переважно галузями, що випускають або мало транспортабельну продукцію, або ту, що швидко псується – овочівництво, садівництво, молочне та молочно-м’ясне скотарство, свинарство, птахівництво.\nполюси розвитку і центри росту - поняття в межах відповідної концепції. Згідно з нею розвиток виробництва не проходить рівномірно у всіх галузях господарства. Виділяються так звані пропульсивні галузі, які і є стимулом розвитку всієї економіки – полюси розвитку. Відповідно до полюсів розвитку виділяються центри росту – місця зосередження підприємств пропульсивних галузей. Автори – Ф.Перру, Ж.Будвіль.\nпросторова модель – взагалі модель – тип, марка, взірець конструкції чого-небудь. Просторова модель – умовна схема, яка різноманітними засобами (математичними, картографічними, схематичними, фізичними та іншими) передає тип, напрямок, динаміку і кількісні характеристики просторових відношень.\nсвітові міста – ті, функції яких мають планетарне значення. У них концентрується виробництво не стільки товарів, скільки інформації, яка поширюється в глобальному масштабі. Світовими містами також є транспортні вузли із зручним географічним положенням, великі морські порти, значні міжнародні центри з рекреаційними функціями. Головні ознаки світових міст, крім їх великої людності – спеціалізація в галузі фінансово-управлінських операцій та ділових послуг, концентрація різних штаб-квартир та ін.\nтеорія "загальної рівноваги" , — теорія регіональної економіки, яка розглядає економічний простір як гомеостатичну систему, що прагне до рівноваги в розміщенні, виробництві й розподілі продукції при будь-якому її "збуренні" з боку гетерогенних факторів, причому основною рушійною силою такої системи є закони ринка, вільна конкуренція виробників.\nтериторіально-виробничий комплекс – взаємопов’язане і взаємообумовлене поєднання галузей виробництва на певній території, частина господарського комплексу країни або економічного району відповідного рангу.\nфактори виробництва – економічні ресурси: земля, капітал, праця, підприємницькі здібності, необхідні для виробництва товарів і послуг. У ринковій економіці управління потоками факторів здійснюється з допомогою ринків.\nфактори розміщення виробництва – сукупність необхідних і детермінованих відносин між об’єктом і місцем його розташування.\n17.12.201880.9 Кб0Римское право- экз. вопр. 27-29.doc\n17.12.2018180.22 Кб0Римское право- экз. вопросы 30,31,33-37,39.doc\n17.12.201886.53 Кб0Римское право-экз. вопр. 6,7,8,10.doc\n20.11.2018274.05 Кб1Римское право.docx\n09.11.20184.64 Mб6Ринок і регіоналістика (С.П.Сонько В.В.Кулішов,....doc\n14.11.2018190.98 Кб0РиС заочники лекции.doc\n11.11.2018294.91 Кб0Риск-менеджмент (лекции).doc\n28.10.20181.42 Mб9Рисунок 2 Документ Microsoft Word (2).doc\n20.12.20181.13 Mб0ркр 2003.doc


Догляд за однорічними квітами, світ розсади\n5 причин покупки розсади у нас:\nАсортимент: різноманітні кольори, перевірені сорти і тільки гібридне насіння. Це забезпечує високу якість вирощуваної розсади!\nСвоя служба доставки: при замовленні від 7000 шт. доставка по Москві і МО в ПОДАРУНОК!\nВирощування розсади під замовлення на певний термін.\nГнучка система знижок, індивідуальний підхід до клієнта.\nМи акредитовані на торгових майданчиках\nОднорічники або однорічні квіти - це рослини, які цвітуть у рік їх посіву і не переносять зиму середньої смуги Росії. Доглядати за ними - справа нелегка, тому що пророщені паростки потребують особливого піклування. Але дотримуючись деяким правилам по вирощуванню розсади, і любитель, і досвідчений садівник зможуть отримати в результаті красиві і міцні саджанці, які будуть радувати оточуючих все літо.\nОсновний догляд за однолітниками включає в себе роботу за кількома напрямками:\nзабезпечення свіжим повітрям і достатньою кількістю світла.\nПерш за все, необхідно враховувати особливості рослини, яке ви поливаєте. Наприклад, петунія, фіалки, колеус, сальвія і чорнобривці потребують сухому режимі, тобто перед зволоженням ґрунту, потрібно дочекатися, поки її верхній шар підсохне.\nНавпаки, саджанці цинерарія, бальзаміну, лобелії, мімулюкса вимагають рясного поливу. Квіти кохіі потребу у великій кількості води тільки в посушливу погоду. Недотримання режиму може привести до повного засихання або гниття саджанців.\nВажливо дотримуватися заходів в поливі однорічних рослин: перезволоження також небезпечно, як і пересушування. Оптимальний час для проведення процедури - ранок або вечір сонячного дня.\nФахівці рекомендують використовувати для повноцінного догляду за будь-розсадою відстояну або талу воду кімнатної температури.\nКлумби з квітами слід очищати від бур'янів у міру їх появи, для деяких квітів, наприклад, фіалок, ця процедура повинна проводитися після поливу. Так і бур'яни легше втечуть, і коріння розсади залишаться неушкодженими.\nОдин раз в декілька днів грунт між квітковими саджанцями потрібно рихлити, щоб в достатній мірі наситити землю киснем.\nПершу підгодівлю однорічної розсади правильніше за все проводити після пікіровки - розсаджування саджанців по окремим стаканчиках. Пікіровка рекомендується після необильного поливу в період дозрівання 2 листочків. При слабкості сіянців краще дочекатися появи 3-4 листочків. Пікіровка буде вдало завершена, якщо після пересадки саджанці притенить на кілька днів для їх зміцнення.\nДля того щоб квіти прижилися, через 10 діб використовуються комплексні мінеральні добрива. Другий раз таку процедуру потрібно провести через 2 тижні.\nВажливо відзначити, що після посадки однорічників у відкритий грунт, підгодівля не потрібна. Родюча земля повністю компенсує можливий недолік корисних мінеральних речовин.\nСаджанці однорічних квітів, як і все живе, потребує свіжого повітря, тому кімнату або парник потрібно провітрювати щодня протягом 20-25 хвилин, прикриваючи розсаду від протягу папером.\nНаявність тепла і світла - настільки ж необхідна умова для повноцінного росту рослин, як і кисень. Якщо сонячного світла не вистачає, варто передбачити використання штучного освітлення. Допомогти в цій нелегкій справі можуть лампи денного освітлення або світловідбиваючі екрани. У похмурі дні досвідчені садівники включають люмінесцентні лампи рано вранці і вимикають пізно ввечері.\nІстотно полегшить працю садівника придбання вже готової розсади однорічних рослин у виробничій компанії ТОВ «Гарант-Груп». Це зніме масу обов'язків по догляду, і крім поливу і видалення бур'янів залишиться тільки одна дуже важлива процедура - висаджування рослин у відкритий грунт.\nКоли заморозки закінчаться, приблизно в кінці травня, саджанці однорічних квітів необхідно гартувати, тобто поступово привчати до температури відкритого грунту. Зазвичай горщики кілька днів виносять на вулицю вранці і заносять в тепло ввечері, потім залишають на ніч і, нарешті, квіти пересаджують.\nПравильний догляд за однорічними рослинами принесе радість від отриманого результату: незвичайної краси клумба стане центром загальної уваги і об'єктом заздрощів оточуючих.\nЖоржини однорічні та їх вирощування з насіння сорту і назви на фото, коли садити на розсаду\nГортензія в ландшафтному дизайні все про догляд за цими квітами фото\nЛітники посадка і догляд за квітами однолітниками, сайт про сад, дачі і кімнатних рослинах\nМолоток повістка в суд\nВарикоз симптоми, причини, профілактика, лікування\nСверблячка шкіри і слизових оболонок\nСтрептококова інфекція - стрептококові інфекції - медична бібліотека\nЛегкий макіяж (45 фото) повсякденний і вечірній, простий щоденний make-up на кожен день,


НБУ скасував ліцензію аудиторській компанії через "неправильну" перевірку "ПриватБанку" - Гроші - TCH.ua\nНБУ скасував ліцензію аудиторській компанії через "неправильну" перевірку "ПриватБанку"\nГроші 20 липня 2017 21:59\nВисновки компанії не відображали реального стану банку.\nНаціональний банк України виключив з Реєстру аудиторів банків компанію "Прайсвотерхаускуперс (аудит)".\nВідповідне рішення 20 липня прийняло правління НБУ за зверненням Комітету з питань аудиту банків України.\nПідставою для такого рішення стала "неправильна" перевірка "ПриватБанку". За даними НБУ, ТОВ "Прайсвотерхаускуперс (аудит)" надало недостовірну інформацію щодо фінансово-господарської діяльності "ПриватБанку", зокрема, щодо розміру кредитного ризику та регулятивного капіталу.\n"Висновки ТОВ "Прайсвотерхаускуперс (аудит)" не відображали реальних ризиків роботи ПАТ КБ "ПриватБанк", які стали причиною визнання банку неплатоспроможним, його націоналізації та суттєвих витрат держави на капіталізацію", - йдеться у повідомленні.\nВідео Міжнародний аудит показав чималу кількість проблемних кредитів "Приватбанку"\nТСН. 19:30 4 липня 2017 20:49


Голова Нацполіції обкатав техніку | NewsNetwork\nГолова Нацполіції обкатав техніку\nОчільник Національної поліції Сергій Князєв повернувся до Рівненської області, де працював до свого призначення на нинішню посаду.\nВиявляється, за його ініціативи місцеві співробітники правоохоронної служби впродовж досить тривалого часу займалися відновленням трьох одиниць військової техніки. Бойовим машинам піхоти, від яких залишилися лише корпуси, дали "нове життя" і тепер хочуть відправити до зони проведення Антитерористичної операції задля боротьби з російськими терористами.\nРоботу військового транспорту перевірив особисто Князєв і, судячи з усього, результатами ремонту залишився задоволений. Окрім нього, бездоріжжям проїхався також губернатор Рівненщини Олексій Муляренко у супроводі представників місцевого самоврядування.\nПід керівництвом голови Нацполіції правоохоронці разом з військовими продемонстрували майстерність у стрільбі з танкового кулемета, автомата та гранатомета. Князєв подякував рівненським колегам за вправність та допомогу захисникам України.


Тиск влади був! Журналістка KyivPost назвала причину закриття видання | UACRISIS.ORG\n15 листопада у прес-центрі Українського кризового медіа-центру відбулося ініційована УКМЦ громадське обговорення “За маскою перезапуску. Чим загрожує свободі слова “тимчасове закриття” KyivPost?” Приводом для обговорення стали новини про “тимчасове” закриття англомовного видання Kyiv Post та заяви колективу газети про примусове звільнення та тиск на свободу слова.\nПро розвиток подій розповіла Анна Миронюк, журналістка KyivPost. За її словами, про поголовне звільнення колектив дізнався на традиційній редколегії 8 листопада, що стало повною неочікуваністю та шоком. Журналісти зателефонували власнику Аднану Ківану та запропонували йому змінити рішення – або ж продати видання трудовому колективу. Розмова тривала понад годину, однак ці спроби виявилися марними.\nЗа словами журналістки, ознаки планів Ківана з трансформації видання з’явилися ще в середині жовтня – коли менеджерка Ківана Олена Ротарі на Facebook написала про плани очолити україномовну версію KyivPost. Головний редактор Брайан Боннер заявив тоді журналістам, що нічого про це не знає – і поїхав до Одеси на зустріч із власником.\nНа зустрічі Ківан підтвердив бажання створити україномовну версію видання – однак погодився, що ключові рішення будуть погоджуватися з редакцією, а найм менеджменту буде здійснений на загальних підставах через оголошення про вакансію. За словами Миронюк, після цього в редакції була здійснена велика робота з підготовки української версії видання, розпочато пошук журналістів тощо.\n“Проблема була абсолютно не в розширенні KyivPost та створенні україномовної версії. Суть проблеми, по-перше, у відсутності транспарентності в комунікації зі своїми співробітниками. А по-друге – це втручання Аднана Ківана в кадрову політику видання та призначення на посади людей з його оточення. Ми вважаємо, що власники не мають права втручатися в кадрову та редакційну політику медіа, якими вони володіють”, – наголосила Миронюк.\nНаталія Гуменюк, директорка Лабораторії журналістики суспільного інтересу, засновниця Hromadske International, наголосила, що незалежно від питань ефективності чи захисту бізнес-інтересів власника, ситуація навколо KyivPost є тиском на свободу слова.\n“Сам факт звільнення редакції у такий спосіб є тиском. Взагалі розмови, що “власник має право” – це хиби українського ринку. Ми звикли, що якщо Коломойський, Пінчук чи хто завгодно захоче раптом звільнити когось, то це нормально. Ні, це ненормально, це є тиском!” – наголосила Гуменюк.\nМедіаекспертка пригадала, що під час купівлі KyivPost декілька років тому головред Брайан Боннер отримав гарантії, що газета залишається незалежним виданням. На переконання Гуменюк, серйозність того, що сталося, недооцінена – знищується незалежне видання з усталеною репутацією. “Після цього складно буде вірити такому власнику”, – резюмувала вона.\n“Багато журналістів, медійників до кінця не усвідомлюють важливості цього видання. Вкрай мало таких видань! Ми говоримо роками про дезінформацію російської влади проти України. Втратити незалежний англомовний голос України в світі, якому довіряють, а не просто газету, до якої не будуть серйозно ставитися – це втрата щита для України загалом. У багатьох випадках, коли починаються суперечливі ситуації, має бути першоджерело, до якого швидко і оперативно в кризовий момент може прийти англомовний читач, з’ясувати щось. KyivPost таким джерелом був”, – пояснила Гуменюк.\nЕкспертка наголосила, що таких одномоментних закриттів якісних видань за останні роки вона не пам’ятає. І закликала не шукати “конспірологію” у заявах колективу газети.\nОльга Токарюк, журналістка, кореспондентка іспанської агенції EFE в Києві, підтримала слова колеги про значимість KyivPost для міжнародного медійного середовища.\n“Мені доводилося читати коментарі, що “хто його читає там” і “невелика втрата”, якісь такі речі, які мене особисто шокують. Насправді це дуже велика втрата для України загалом і для кожного українця, якому важливо, щоб Україна мала потужну міжнародну підтримку і не залишилася сама віч-на-віч з російською агресією, з іншими викликами. Для цього потрібно, щоб було чутно голос України у світі, і щоб це був голос не лише українських політиків, а й незалежний голос, яким і було це видання”, – наголосила Токарюк.\nФранцузький журналіст Себастьян Гобер розповів про свій досвід співпраці з виданням.\n“KyivPost я знаю з 2011 року, він був вказівником для українських ЗМІ. На газету завжди чинили тиск, один з моїх перших репортажів був про конфлікт між Брайаном Боннером і Мінагрополітики ще за часів. Януковича. KyivPost був значно більшим, ніж газета для експатів – він був справжнім відображенням України.\nГобер наголосив, що в ситуації, коли закрилися Ukraine Today, KyivWeekly та KyivPost, західний читач може залишилися наодинці з RT, Sputnik та іншими російськими пропагандистськими медіа.\nПід час другого кола обговорення Анна Миронюк зробила важливу заяву про можливу причину закриття видання – конфлікт головреда Боннера з генпрокуроркою Іриною Венедіктовою.\n“У мене в руках випуск газети, опублікований 6 листопада 2020 року. Тут – критичний матеріал про пані Ірину Венедіктову. Після виходу цього матеріалу вона викликала головного редактора газети Брайана Боннера до себе в кабінет і критикувала його, критикувала газету та погрожувала піти до суду. Тоді цю ситуацію вдалося якимось чином залагодити. Ось випуск за 3 вересня – знову опублікували критичний матеріал про передачу реформу Генпрокуратури, де поставили під питання ефективність пані Ірини Венедіктової. Після цього матеріалу, за словами Боннера, пані Венедіктова відкрила розслідування відносно Аднана Ківана, які потім закрила”, – розповіла Миронюк.\nЖурналістка наголосила, що за 26 років газета критикувала і владу, і опозицію, писала “про Ріната Ахметова, про Ігоря Коломойського і Володимира Зеленського, про Арсена Авакова, про відмивання коштів олігархами та владою, про відсутність реформ, про Медведчука, знову про Порошенка та Медведчука”. Однак фатальним, схоже, став саме цей випадок. Миронюк вказала, що Венедіктовій пропонували надати можливість висловитися у форматі колонки чи інтерв’ю – однак вона нею не скористалася.\n“Тому, говорячи про тиск – я його можу лише констатувати”, – заявила журналістка.\nНаталія Лігачова, шеф-редакторка інтернет-видання “Детектор медіа”, закликала “відкинути евфемізми” і підтримати колектив видання.\n“Власник закрив видання не просто так – тиск був, і не тільки від генпрокурора. Це вкладається у загальну тенденцію. Нас намагаються переконати, що Офіс Президента тут ні до чого. Так, під час війни не можна мочити владу – але має бути конструктивна критика”, – наголосила журналістка.\nНа думку Лігачової, ситуація складається так, що медіа-середовищу пора відновлювати рух “Стоп цензурі”, подібний тому, що існував у 2010-2014 роках за часів Януковича. “Ми маємо об’єднатися, щоб відстояти нашу професію”, – закликала вона.\nНа завершення обговорення Анна Миронюк анонсувала створення нового видання частиною колишньої редакції KyivPost. За її словами, тридцять людей звідти вже працюють над бізнес-моделлю, залученням інвестицій та створенням нового медіа, яке б могло себе забезпечити.\n“Ми мусимо служити нашій громаді та забезпечувати новинами про Україну”, – наголосила журналістка.\nОчолить редакцію Ольга Руденко, колишня заступниця Боннера, попервах робота зведеться до щоденної новинної розсилки. Презентацію нового ЗМІ екс-журналістка KyivPost оголосила вже найближчим часом.\nKyivPostЗМІімідж УкраїниіномовленняІрина Венедіктовамас-медіасвобода словацензура


Конструктивний нігілізм: так характеризують свою творчість автори лялькових вистав | Харківський обласний організаційно-методичний центр культури і мистецтва\nКонструктивний нігілізм: так характеризують свою творчість автори лялькових вистав\nСереда, 06 листопада 2013 р.\tКоментарів: 0\nТворча зустріч з художником Костянтином Зоркіним і режисером Євгеном Демещенком в рамках виставки сценографії «Театр. Сцена. Життя» пройшла 5 листопада в Харківському обласному центрі культури і мистецтва. Показ фрагментів створеного ними ляльково-музичного перфомансу «Живі речі» за мотивами творчості М.Гоголя чергувався з вільним спілкуванням з глядачами.\nУ виставковому залі центру культури і мистецтва встановили валізу, який у розкладеному вигляді стає прозорим екраном з перемикачами підсвічування. Крізь цей екран глядачі змогли спостерігати частину вистави. І режисер, і художник ставали то ляльководами, то акторами, то музикантами. Показані фрагменти перфомансу «Живі речі» тут же обговорювалися, автори відповідали на запитання глядачів.\nХотіли поставити «Мертві душі», а вийшли «Живі речі»\nСпівпраця режисера і художника почалася близько двох років тому. Євген Демещенко поскаржився своєму знайомому , що для його нового спектаклю не може знайти художника. Той порадив звернутися до Костянтина Зоркіна.\n«Моїм скульптурним композиціям завжди не вистачало руху. Театр дав їм не тільки рух, а й сцену, голос, певну атмосферу. Так вони виглядають набагато повніше і завершеніше», - зазначив художник Костянтин Зоркін.\n«Я хотів зробити виставу за твором Гоголя «Мертві душі», але чим більше ми працювали з Костею, тим більше хотілося відійти від традиційних канонів театральної постановки, - каже режисер Євген Демещенко. - Зрештою, ми майже повністю прибрали з вистави весь текст, привнесли в нього алюзії на інші твори Гоголя (наприклад, «Шинель» або « Вій») і творчість інших російських письменників. Від первинної задумки мало що залишилося. Вийшов ляльково-музичний перфоманс, сюрреалістичний. Його ми назвали «Живі речі» як перевернута назва «Мертвих душ».\nУ виставі «Живі речі» на сцені актор читає уривок з поеми Пушкіна «Мідний вершник» і управляє ляльками - жителями Петербурга (місто символізує алюмінієва композиція, що служить сценою) . «Городяни» під акомпанемент електрогітари і голос актора, який читає поему, один за іншим падають в отвір в сцені. Цей сюжет може бути зрозумілий як розчинення особистості в урбаністичному середовищі, пояснюють автори. В іншій сцені на підлозі лежить лялька людини, а актори управляють алюмінієвими собаками. Спочатку звірі «обнюхують» один одного, а потім «відтворюють» діалог з «Мертвих душ» і врешті починають... їсти мозок лежачої ляльки людини. Закінчується вистава «Живі речі» сценою з танцюючою балериною за прозорим екраном, легкий образ якої символізує душу.\nКазки - не для дітей\nЛяльки та декорації до другого спільного спектаклю Євгена Демещенко і Костянтина Зоркіна представлені на виставці театральних художників «Театр. Сцена. Життя» - це казка «Іван Царевич і Сірий Вовк», поставлена в Харківському театрі ляльок ім. Афанасьєва.\n«Це був мій дипломний спектакль. Ми розраховували, що в перспективі він увійде до репертуару театру, - розповів Євген Демещенко. - Але на дебютний показ прийшли в основному діти, тоді як постановка розрахована на старшу аудиторію. Виходить, що вікова категорія, на яку орієнтується театр ляльок, дитяча, а ми орієнтуємося на підліткову аудиторію. Тепер декорації і ляльки ми хочемо з театру забрати».\n«Взагалі з підлітками працювати дуже цікаво. Складно утримати увагу дітей, так як вони дуже рухливі і легко відволікаються. Привернути увагу дорослих теж нелегко, оскільки вони найчастіше мають свої усталені погляди на світ, закриті для нового досвіду, а підлітки, навпаки, відкриті і уважні. Я працюю з підлітками в школі мистецтв і знаю, про що говорю», - поділився досвідом Костянтин Зоркін .\n«Ми не хочемо вкласти в голови якісь певні ідеї»\nПокази робіт майстерні Зоркіна і Демещенко пройшли обмеженим тиражем на різних майданчиках Харкова та Києва. Зараз на рахунку творчого дуету режисера і художника поки що дві спільних постановки.\n«Для нас вистава складається з чотирьох складових: текст, звук, візуальна картинка і ідея. У сумі вони дають готовий продукт, - каже Костянтин Зоркін. - Ми можемо рухатися від звуку до візуальної картинки, від ідеї до звуку, від картинки до тексту і так далі. Працюємо з образами - дво- та тривимірні (плоскі та об'ємні ляльки), - світлом, звуком, використовуємо для перфомансів музичне обладнання, текст, втілюємо в ляльках різні ідеї. Ми граємо з цими засобами вираження».\nСеред ідей, втілених у ляльках, можна відзначити персонажа Акакія Акакійовича для постановки «Живих речей». Це алюмінієва лялька з рухомою шиєю, дуже згорблена, в шинелі. За сюжетом, коли у персонажа відбирають шинель, він виявляється беззахисним, хворіє і вмирає. Коли від ляльки «відділяється» алюмінієва шинель, від неї залишається тільки довга шия і голова, яка символізує навіть не людину, не її душу, а жалюгідну істоту. Інша лялька, використана в постановці «Живі речі», являє собою металеву трубку, складену у формі прямокутника. На неї, як ключі на кільце, нанизуються руки і ноги, зроблені зі столових виделок , і голова. Лялька може грати людину, звіра, може трансформуватися. Художники представили також алюмінієву книгу, яка розкладається в метрову ляльку. Ще одна лялька виконана у вигляді голови, у якої очі і мозок, ніс і нижня щелепа розділені і рухливі, причому, щелепа постійно трясеться, відтворюючи жувальний рух.\n«Ми не працюємо на глядача, не чекаємо певної реакції, не хочемо збагатитися або стати відомими, або вкласти в голови людям якісь певні ідеї. Наша мета - це робити те, що ми робимо зараз, в даний момент. Ми отримуємо від цього задоволення, і для нас не важливо, чи буде у наших проектів якесь продовження, певний результат», - зізнається Євген Демещенко.\n«І я, і Женя - дорослі люди, які кожен день ходять на роботу. А наші експерименти, майстерня - це спосіб існування, - зазначив Костянтин Зоркін. - На багато речей нам дійсно наплювати. Думаю, нас можна назвати нігілістами, але тільки в конструктивному сенсі».\nЗараз режисер і художник отримують задоволення від роботи над новим проектом, назва і тема якого поки тримаються в таємниці. Єдине, автори розповіли, що в ньому буде використана анімація. Презентація проекту планується навесні наступного року.\nФотографії з творчої зустрічі


У гостях у винороба Івана Урсти У гостях у винороба Івана Урсти\nЗапитання про вік не заведено ставити жінкам. Тому ми, не порушуючи законів толерантності, поцікавилися в Івана Івановича Урсти, а скільки ж йому років? Звісно, не для складання анкети. Просто були здивовані, наскільки цей вочевидь не юний фізично чоловік сповнений молодечого запалу до виноградарства та натхнення до своєї щоденної праці. Мудрий виноградар відповів: «Я не маю віку. Щороку народжуюся з новим розпусканням лози, з новим урожаєм, з молодим вином».\nІван Іванович живе в селі Великі Береги Берегівського району, що на Закарпатті, поблизу кордону з Угорщиною. За своє життя займався і рослинництвом, і тваринництвом. І в усьому мав успіх, бо брався до справи відповідально і праці докладав чимало. Але останні кілька десятків років він присвятив виноградарству й виноробству — справі, яка є його стихією, пристрастю, його філософією. Бо без щирого ентузіазму людина навряд чи впоралася б із таким обсягом роботи. «Я вже 30 років не був у відпустці. Узимку починаю обрізування, восени ще листя опадає, а я вже обрізаю. Десять гектарів, 34 тисячі кущів — на одні руки. Син допомагає. Для збирання урожаю наймаємо робітників, бо самі вчасно все зібрати не встигли б».\nСім’я Урста має глибокі традиції у виноградарстві. Власником виноградників був дід Івана Івановича, який і прищепив онукові основні навички. Має шато Івана Урсти навіть свій герб, який створила, використавши прізвище прапрадіда-винороба, вже онучка Івана Івановича. Цей знак бачимо на всьому в дегустаційному підвалі: серветках, діжках. Навіть для фото господар одягає фартух із сімейним гербом. Винороб сподівається, що колись ім’я його сімейного шато буде відоме, а герб — впізнаваний. Хоча наразі домовитися з державою про офіційність своєї справи дуже важко.\n«Я уже 30 років на тій гірці, взяв в оренду землю ще від колгоспу. Потім колгосп розпався, я завис у повітрі. Ці землі стали належати сільській раді. Потім з’ясувалося, що, згідно із законами, землю за межами населеного пункту сільська рада не могла давати мені в оренду, районна рада теж ні. Все! Мене нема! От прийде якийсь фраєр із Києва і скаже: «Все, діду, забирайся звідси — земля моя!». За 30 років тут, у мене, багато впливових людей побувало, які обіцяли, що владнають питання, але рішення дотепер нема».\nЦей край сам надихає на справу виноградарства й виноробства: чудовий теплий клімат, гори. «Мій виноград росте на висоті 250 метрів над рівнем моря. Це урочище називається Мала гора. Поруч село мало виноградники, були гори Велика та Мала. На Великій уже давно ліс заріс, і там навряд чи хтось щось посадить. А на Малій — 35-гектарна площа. Виноград росте під сонцем. Щоб не згорів кущ, один гектар винограду випаровує 10 тонн води щодня. Виноградні корінці сягають на глибину 30 метрів у пошуках вологи. Бог сотворив гори для винограду», — пояснює Іван Іванович.\nУ наш час закласти виноградник, як пояснив нам Іван Урста, дуже дорого — близько 15 тисяч доларів за гектар, тому нові насадження виноградар собі дозволити не може. Свої найдавніші плантації він закладав на Малій горі 30 років тому, а наймолодшим насадженням — п’ять років. «Зараз уже вступили в плодоношення 15 тисяч восьмирічних кущів. Вони почали давати врожай у п’ятирічному віці й третій рік плодоносять, але навантаження зростає поступово — обриваємо частково грона. До трьох років зриваємо все, крім листочків, щоб кущ набрався сил. До п’яти — одне-два грона залишаємо. Ці саджанці 8–9 років тому отримав із Херсонської області. А ще брав чотири тисячі кущів сорту Голубок. Це український сорт, який мав би бути нашою гордістю, як Сапераві для Грузії».\nЗагалом у своїй колекції виноградар має шість сортів білого винограду та дев’ять — червоного. Щороку з усіх сортів Іван Урста готує вино. «Ось підвал. Тут зберігаємо вина попередніх років. У підвалі вони дозрівають, – веде нас господар у святая святих. — Півтора року тут зберігаємо вина. Коли вже дозріли, перевіряємо, чи варті вашої уваги. Ми збираємося сім’єю, відкриваємо діжку й дегустуємо вина. Якщо вони нам не подобаються, то ви їх не побачите у продажу. Це як у рекламі кажуть: «Для людей — як для себе». Вина не відбраковуємо взагалі, а залишаємо дозрівати далі, щоб повернутися до дегустації згодом».\nНа жаль, придбати ці й справді якісні авторські вина, виготовлені з душею, можна тільки безпосередньо в Івана Івановича. Знову ж таки через недосконале законодавство у сфері виноробства. «Мої вина не купите в магазині. До мене зверталися великі ресторани, бо знають мою продукцію, але як я можу дати вино їм на реалізацію, якщо не надам акцизної марки, сертифіката якості? Мене ж нема офіційно в Україні як винороба».\nВиноробством займається і син Івана Івановича, який теж має свій дегустаційний зал. З винним погребом сина — цікава історія. Його відкрили випадково, як розказав Іван Іванович: «Коли син купував комору, то вона була розміром два на два метри. Але нас насторожила підозріло товста стіна. Ми її розбили й виявили величезний винний погріб, що простягався на 25 метрів. Йому приблизно 400 років. Ми побудували там підставки під бочки, пробили вентиляцію. Підвал заходить углиб гори, в кінці підвалу над ним 25 метрів скали. Там температура стала: і влітку, і взимку — плюс дванадцять. Це найкраще природне місце для збереження вин: температура й волога відповідні. А в моєму підвалі це все створено штучно, вже не так».\nВино Іван Урста любить. Не тільки в тому сенсі, щоб його вживати, хоча і вживає теж, як він зізнався, по 400–600 грамів щодня. Але робить вино з любов’ю і розповідає про нього так само:\n– Це Ліаночка — угорський сорт вина. Вино наших матерів, наших дівчат. З угорської «ліанка» перекладається як «дівчина». Вино має гірчинку, як жіночі турботи, переживання. З цього вина ми починаємо дегустацію. Це «сухарик», щоб освіжити, очистити рецептори. Якщо вино вам подобається — смакуйте малими ковточками, це не горілка, щоб пити залпом. А якщо не до вподоби, то це не ваше вино, ваші рецептори його не сприймають. Не змушуйте себе, а вилийте в глечик. Є такий звичай у поводженні з цим напоєм. Так, як ви хочете, щоб жінки або чоловіки ставилися до вас: якщо любить — приголубить, якщо ні — нехай іде геть».\nГосподар винного підвалу наливає кожне нове вино для дегустації обережно, запрошує роздивитися його колір біля полум’я свічки, вдихнути й оцінити його аромат: «Ці два вина — Розе і Кадарка королівська – зроблені з одного сорту винограду. Син учився виноробства в Австрії, де дізнався про технологію приготування цих вин. У сухому вині майже нема залишку глюкози — 0,3–0,5 грама на літр. Ваші рецептори на це не зреагують. А в напівсухому молодому Розе — від 15 до 30 грамів глюкози, вона не збродилася. І це відчуваєте: вино м’якше, бо глюкоза завуалювала кислотність. Маю вино, яке через 10, 15, а то й 20 років стане вином — чорний токай. А це Совіньйон — виноград-бродяга. Його так називають, бо росте всюди: в Австрії, Новій Зеландії, Південній Африці, Австралії. Це класика червоних вин. Найкраще вино Совіньйон роблять у Німеччині. Якщо на європейський фестиваль чи показ вина німці дають заявку, то французи туди й не потикаються. І хоча німці живуть значно північніше від французів, але екстремальні умови виноградарства й німецька педантичність у виноробстві творять дива».\nПісля дегустації вин ми вмовили Івана Івановича поїхати на ту гірку, про яку нам уже так багато розповів. Погода наприкінці серпня була надзвичайно спекотна, тому покидати прохолодний винний погріб аж ніяк не хотіли. Але підвал — це лише вершина айсберга, результат титанічної роботи, а ми прагнули подивитися на весь айсберг — на самі виноградники. Приїхавши на гірку, не тільки побачили акуратні ряди виноградників на схилах гори, а й відчули те, що відчуває Іван Урста, – любов до цих рослин, до визрілих під щедрим сонцем соковитих грон, до неймовірних карпатських краєвидів. Зрозуміли, що виноградарство насправді може бути сенсом життя і його філософією. Але, напевно, відчули і зрозуміли лише на соту частину те, що сповна розуміє цей мудрий, добрий, працьовитий сивочолий чоловік.\nОксана Дзененко, Зоряна Різничок


Довибори в Раду: Ляшко відстає від «слуги народу» майже на пів тисячі голосів - Главком\n27 Жовтня, 06:41\nСтаном на ранок 27 жовтня Олега Ляшка підтримали 14 878 виборців (32,21%)\nВ результаті опрацювання 78,89% протоколів на 208 окрузі, де йде боротьба за вакантне місце депутата Верховної Ради, лідер «Радикальної партії» Олег Ляшко відстає від представника «Слуги народу» Анатолія Гунька на 490 голосів.\nПро це йдеться у даних на сайті ЦВК\nСтаном на ранок 27 жовтня Гунька підтримали 15 368 мешканців округу (33,27%), а Ляшка – 14 878 (32,21%).\nДещо меншу підтримку здобуває самовисуванка Людмила Давиденко. За неї наразі проголосували 12,5 тис. виборців, що складає трохи більше 27%.\nЗазначимо, що у бюлетені також присутні два кандидати з таким же прізвищем як і в «слуги» Гунька. На двох вони набрали майже дві тисячі голосів.\nЯк відомо, Олег Ляшко відмовляється визнавати результати виборів у своєму окрузі.\nВсього ЦВК зареєструвала 18 кандидатів в народні депутати. Серед них - дружина загиблого нардепа Людмила Давиденко, лідер «Радикальної партії» Олег Ляшко та кандидат від «Слуги народу» Анатолій Гунько.\nТеги: Верховна Рада Олег Ляшко вибори політика Радикальна партія партія Слуга народу


15 вересня - найближча дата\nЗначення імені Богдан: «даний Богом» (старослов'янське)\nБогдан завжди більше любить матір. Він довіряє їй всі секрети, грає з нею в ігри і для нього вона кращий друг. З однолітками Богдан не завжди ладнає. Він спілкується завжди з тими, хто старше. У них він може і рада запитати і інтереси зі старшими дітьми у Богдана спільні. Але через сильну прихильності до матері він може вирости розпещеним, тому хоча б іноді потрібно обмежувати його в чомусь і щось забороняти. Ще одним не дуже гарним якістю Богдана є його лінь. Саме через неї в нього часом руйнуються справи.\nВже подорослішавши, Богдан змінюється і стає самостійним хлопцем. Він стає більш врівноваженим і цілеспрямованим. Але прихильність до матері залишається.\nВін домагається більших успіхів у кар'єрі, так як будь-яка робота йому під силу. Але в спілкуванні з людьми Богдан сухий і небагатослівний, часто навіть зарозумілий. Його жінці завжди з ним важко, так як характер у нього непростий. Більш того він вимагає від своєї жінки те, що йому давала його мати: безмежну любов. Якщо цього він не відчує, то й шлюбу не бути.\nІнші форми імені Богдан: Богданчик, Богдашів, Даня, Бодя, Боденьки.\nІменини: 15, вересня Біографія | 4 березня, 17 липня\n«Богом даний» - ось ти хто,\nНе відразу тебе ніхто,\nТи - наполегливий і твердий,\nХоч часом іншим буваєш,\nЩо ж, таким ти Богом дано!\nМи Богдана вітаємо,\nІ в Богданова деньок\nШолом серцевий поздравок!\nЗ днем народження, Богдан!\nНам ти, як земний бог, дано!\nМи купити тобі бажаємо\nДжип, кабріолет, седан.\nБудь розумний, сильний і стрункий,\nСин і брат, чоловік, друг і воїн.\nСлави, честі і нагород\nБудь, Богдан, завжди гідний!\nМи сьогодні для Богдана\nСтрибнули з аероплана,\nОпустилися на дно моря,\nПіднялися високо в гори,\nРозвели багаття в лісі,\nЗапікали ковбасу -\nОсь такий наш друг Богдан\nДень рожденья зазначав,\nМи за це його любимо\nПоважаємо, цінуємо. Будемо\nРазом ми завжди -\nМи з ним кращі друзі!\nБільше немає таких на світі,\nДуже щаслива я цим -\nГосподом мені богом дано:\nДоріг, весел, що не противний,\nАтлетічен і спортивний -\nНенаглядний мій Богдан!\nДорогий Богдан, ми вітаємо тебе з святом! У тебе вірна дружина і чудові діти, прекрасний будинок, в якому багато чого зроблено твоїми руками, ти багато чого домігся на роботі. Бажати щось людині, у якої все є, важко, але ми бажаємо тобі міцного здоров'я, щоб ти завжди був поруч зі своїми близькими!\nЯк у нашого Богдана\nВся рідня сита й п'яна,\nАдже у Боді - іменини,\nТут друзі прийшли з повинною:\nМи трохи спізнився,\nВсі подаруночок шукали,\nПідбирали не поспішаючи -\nДата боляче хороша!\nОтримуй наш поздравок,\nНаливай на ціпок,\nТа не нам, - рідня втомилася,\nЗ нами починай спочатку!


п’ятниця, 20 липень 2018, 19:51\nСеред доказів є фотографії та документи щодо дорогих покупок: високоякісний одяг, східні килими та автомобілі Mercedes-Benz і Land Rover. На думку слідства, Манафорт їх придбав за гроші від українського екс-президента.\nСпеціальний прокурор США Роберт Мюллер опублікував список із 500 доказів у справі проти екс-глави передвиборного штабу Дональда Трампа Пола Манафорта. Відповідні матеріали представлять присяжним у майбутньому кримінальному провадженні в справі проти американського політтехнолога, передають Патріоти України.\nВарто нагадати, що в жовтні 2017 року Роберт Мюллер висунув звинувачення Манафорту щодо відмивання грошей і відсутності реєстрації іноземного агента при заняттях лобістською діяльністю в інтересах іноземного уряду.


Тернополяни поклали квіти та постановили лампадки до пам’ятника Небесній Сотні. У заході взяли участь представники Тернопільської територіальної організації партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність».\n«Вшановуємо пам’ять Героїв, які ціною власного життя відстояли світле майбутнє нашої країни. Рівно п’ять років тому сотні тисяч українців об’єдналися, щоб захистити Незалежність України та її право бути частиною європейської спільноти. Ці події стали основою абсолютно нового етапу історії нашої держави і початком великої, тривалої боротьби проти ворога. Відстоюючи цінності Революції Гідності, ми обов’язково здобудемо перемогу», – зазначив керівник секретаріату Тернопільської територіальної організації партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність» Володимир Дзудзило.


Тарас Мельничук – поет Прикарпаття - Реферат Безплатно скачать реферат, курсову, дипломну роботу\nГоловна → Література українська → Тарас Мельничук – поет Прикарпаття - Реферат\nТарас Мельничук – поет Прикарпаття - Реферат\n"Тарас Мельничук - поет Прикарпаття."\nЛітературними талантами славився він не від сьогодні, його літературна доля напрочуд цікава. Через чотири роки після смерті Григорія Сковороди в гіганькому селі Уторопах 1797 року народився перший гуцульський літописець Петро Ступницький, а майже через півтори сотні літ тут же прийшов на світ відомий поет, лауреат Державньої премії імені Т.Г.Шевченка Тарас Мельничук - поет розкованої уяви, волелюбної душі, навдивовижну щедрої творчої праці.\nУ різні періоди свого життя Т.Мельничук мешкав, або часто бував у Коломиї. З Коломиєю пов'язана і його літературна творчість. Тут він написавбагато своїх поезій, тут вони з'явилися друком у газетаг. Причому, більшість з них, особливо ранні вірші кінця 1950-х - початку 1960-х рр, так і залишилися у першодрках.\nПерший коломийсьий період в житті і творчості Мельничука дещо формально можимо числити від часу найранішої публікації його віршів у міськрайонній газеті "Червоний прапор" (беркзень 1959) по 1967 рік, коли про нього ця ж газета писала як про автора збірки поезій "Несімо любов планеті". Далі ж ім'я Т.Мельничука надовго зникає зі сторінок коломийськой періодики. Перший навколоколомийський період у біографії Т.Мельничука позначений такими етапами: Яблунівську школу (у сусідньому з Уторопами селищі) Тарас закінчив із відмінними оцінками, і після цього почалися його ненастанні пошуки й митарства. Працював коректором косівської райгазети "Радянська Гуцульщина", далі доля закинула поета в Комі, де він рубав ліс, теслярем у Сибіру, наваловідбійником на Донбасі. Після служби в армії 1958 року і маючи вже життєвий досвід, уявляючи чого хоче в житті, вступає до Чернівецького університету, але на третьому курсі покинув науку і поїхав, як тоді казали, за комсомольською путівкою на будівництво Криворізького гірничо-збагачувального комбінату, потім упродовж двох років працював теслею на будовах Красноярського краю. Однак, не забував Коломиї. Скажімо, в листопаді 1961 року в анотації до добірки віршів, опублікованої в "Червоному прапорі", йдеться про Т.Мельничука як людину, яка колись співпрацювала з газетою, а тепер є членом бригади комуністичної праці на новобудовах Красноярська. 1964 року Т.Мельничук поновився в університеті, але за півтора року за вільнодумство його відраховоють. Після цього працює журналістом у редакціях газет Глибокої, Хотина, Косова, Верховини, Івано-Франківській обласній молодіжній газеті. 1976 року в видавництві "Карпати" виходить перша збірка віршів "Нексімо любов планеті". А в 1968 році Тарас вступає на заочне відділення Московського літературного інституту. Але й тут не пощастило закінчити навчання - недремне око КДБ, давно "засікло" стихійного бунтаря. Рукопис збірки віршів "Чага" поданий у ужгородське видавництво "Карпати" і київське - "Радянський письменник", книга з прозорою символікою й образністю, прсякнута ідеєю національної окремішності українців, стала останньою краплею, що переповнила чашу терпіння тодішнього політичного режиму. 24 січня 1957 року, під час хвилі ркпресій проти української інтелігенції, заарештували й Т.Мнльничука. за "Чагу" Тарас віл дзвінка до дзвінка відсидів три роки в колонії суворого режиму, звідки вийшов на волю в березні 1975 року. Знаходився під наглядом органів безпеки. І квітні 1979 року за вчиненя опору працівникові міліції, а насправді за антирадянську діяльність арештований на 4 роки. Далі - кілька років адміністративного нагляду, поневіряння в пошуках роботи.\nЦькованого в Україні поета - інакодумця знали і видавали за рубежем. 1982 в Торонто, видавництво "Смолоскип" видало збірку віршів "Із-за грат". Уже в час так званої перебудови у Велекобританії видано книгу Т.Мельничука "Строфи із Голгофи" (1990). Та і в Україні - Київське видваництво "Молодь" видало збірку поезії "Князь роси" (1990). Саме за енї Т.Мельничукові й присудили 1992 року Державну премію України імені Тараса Шевченка. Та поет вважав, що краща поезія згоріла в батьківськії хаті, коли вдруге повернувся з в'язниці. Висока відзнака, присуджена нашому краянинові, правдиво підтвердила, що Тарас Мельничук - один із найталановитіших українських поетів нашого часу, який плідно розвивав свій власний творчий стль.\nОстанньою з прижиттєвих кних Т.Мельничука була збірка "Чага". І коли чеємо, що книга як і люди, мають свою долю, та Мельничукова "Чага" - цьому ще одне, хоч і трагічне підтвердження : впорядкований під цією назвою рукопис книжки був ув'язнений і перебув під недоступним спецзамком понад двадцять років. Визволення його з неволі - це немов дивовижне повернення з небуття. Його поетичне слово немов наново народилася на світ, стало вільним і життєдайним. 20 серпня 1993 року в Коломиї офіційно повернули рукопис "Чаги" Т.Мельничукові. за кілька днів до смерті друзі принесли Тарасові в лікарню сигнальний примірник виданої коломиїсьим видавництвом "Вік" вистражданої "Чаги". Поет глянув на книжку, заплакав і сказав : "Тепер я можу померати".\nВідтоді, як 1990р згоріла батьківська хата, а з нею рукописи ще не опублікованих поезій, в тому числі, й книги "Політичних в'язнів; Т.Мельничук постійно жив в Коломиї.\nКоломиїський адрес Т.Мельничука декількаа - іофіційних і неофіційних. Починаючи з 1998 р., він жив нетривалі відтинки часу у свого побратима Дмитра Гриньківа на нинішній вульці С.Бандери, 11, кв.28, й у Євгена Пашковського на вул. Б.Хмельницького, 1 кв..35. 1988-1989р. - у Дмитра Гриньківа на вул. Шкрумелюка, 36а, кв.4, а такожу майстерні художника Василя Андрушака та у Генадія Романюка на вул. Леонтовича, 81а, кв. 38.\nУпрлдовж 1990-94р. Т.Мельничук мав помешкання, надане міською владою на вул. Карпатській, 35, кв.4.Далі - також державну квартиру на вул. С.Бандери. а з липня 1994р. - останньою, наданою місьвиконкомом квартиру на вул. С.Стрільців. Якийсь час Т.Мельничук жив на вул. Євгена Коновальця. Останні місяці жмття уже невиліковно хворий поет жив у письменниці Ірини Том'як в Коломиї, на вул.Крушельницьких.\nРішення виконкому Коломийської міської ради 1996р. встановлено щорічну літературну премую імені Тараса Мельниука. Присуджують її за видатні літературно художні твори, котрі сприяють духовному росту громадян і здобіли широке громадське визнання. Першим лауреатом премії стала поетеса з Городенки член Спілки письменників України Орися Яхневич 1997 за збірку поезії "Нескорена"\n"Гуцул і "Гуцульщина".\nВикладач Сербенюк Л.М.


Арабіка, Руанда, мита, спешіаліті, кава, бурбон, пібері\nРуанда, Мухара, пібері\nМісце: округ Гацібо\nВиробник: кооператив Мухара\nВисота: 1600 м\nСорт: Червоний Бурбон\nМухара – кавовий кооператив у північно-східній частині Руанди, поблизу кордону з Танзанією. Кооператив було засновано в 2010 році. Зараз більше 1000 приватних фермерів приносять на переробку на млин свій урожай ягід кави. На депульпері з ягід видаляється шкірка і частина м’якоті, а потім каву поміщають у бетонні басейни з водою, де на протязі 18-24 годин проходить ферментація, щоб відділити від кави залишки м’якоті. Після цього каву промивають і сортують у похилих каналах з водою і у парчменті (тобто у шкарлупках) сушать на довгих сітчастих столах на протязі 10-15 днів. За цей час на столи кожного дня потрапляє кава свіжих лотів і за всім цим великим сушильним господарством потрібен постійний кваліфікований нагляд, щоб перевертати, сортувати, накривати від опадів і від надто жаркого сонця. Під час сушки і після облущування парчменту – зерна вручну сортують.\nЧастіше за все у кожній ягоді кави знаходиться дві зернини. В ягоді ці зернята притулені одне до одного плоскими сторонами, де проходить розріз (образно кажучи «жопка до жопки»). Зерна ж типу «пібері» знаходяться в ягоді по одному і вони мають не плоску жопку, а округлу. Ці зернята вручну відсортовуються і таким чином формуються спеціальні лоти «пібері». Вважається, що ці округлі зернята мають більш тверде тіло і відповідно, дають більш сильний і концентрований аромат у напої.\nПокупець кави норвезький Нордік Аппроч, який знайшов цю каву – в основному сконцентрований на каві з південної і західної частини Руанди. Але вони також пильнують і за ексклюзивними лотами з інших місць, особливо за лотами пібері. Якраз цей лот пібері з Мухари і привернув їх увагу своїм непересічним ароматичним профілем. Капери Нордіка оцінили цю каву у 85 балів: «Чудове Пібері, виділяється характеристиками, схожими на Ефіопію, з рослинно-цитрусовими тонами і вершковою текстурою»\nВ чашці: свіжий, чистий букет, вершкове тіло, цитрусові нотки, врівноважені тростинною солодкістю.\nКава без кофеїну 185грн. /250гр.\nКонго, Ківу 145грн. /250гр.


Крісло комп'ютерне, ігрове, спортивне Sofotel Scorpion Біле: продажа, цена в Киеве. офисные и компьютерные кресла от "Интернет-магазин "УДАЧНАЯ ПОКУПКА"" - 1327771743\nКрісло комп'ютерне, ігрове, спортивне Sofotel Scorpion Біле\nКласичний поворотний стілець в спортивному стилі. Матеріал оббивки - екошкіра хорошої якості. Вентиляційний отвір на основі. Вставки з мікросіткою на спинці і сидінні (2 кольори на вибір). Міцні пластикові підлокітники, стійкі до подряпин і ударів. Газовий ліфт забезпечує плавне регулювання висоти сидіння. Міцна пластикова основа. Відмінно підійде для роботи і вдома. Надійне і стійке.\n- Висота 91- 103 см.\n- Ширина сидіння 43 см.\n- Висота спинки 55 см.\n- Висота від підлоги до сидіння: 39-51 см.\nШирина кресла 43.0 (см)\nВысота с учетом спинки 103 (см)


Андрій Шимановський: «українофіл» з TikTok-у - Накипіло\nАндрій Шимановський — український TikTok-блогер, який популяризує літературну українську мову через короткі веселі відео в соцмережах. Він проводить мовомарафони для компаній та навчає ораторству. Ми погуляли з Андрієм Харковом, розповіли йому про будинок «Слово», місцеві діалекти, дізнались про його плани та обговорили український контент.\nСкільки в тебе зараз переглядів?\nПід одним відео мільйон чотириста тисяч, але в мене кілька відео по мільйону вже є. Але тут справа така, останній тиждень я майже нічого не знімав.\nЯк там поживає український TikTok, як ти себе в ньому почуваєш?\nЯ спочатку дуже не хотів заходити в TikTok, я з Інстаграму почав, це моя аудиторія, молодь, мені здавалось, що TikTok більш дитяча мережа. Але багато моїх друзів ледь не змушували це зробити, казавши «це твій формат, ти там себе знайдеш» і я вирішив спробувати, власне, створити навчальний контент, який буде сприйматися не як нав'язування чогось, а просто, як легка подача, яку люди додивляться до кінця і їм ще буде весело. Тут я використовую свою акторську освіту й знання української мови.\nЧи думав ти створювати великі відео для YouTube?\nЯ почав десь півроку тому займатися блогерством, але я такий далекий у монтажі, мені так складно монтувати ці ролики по 15 секунд, що коли я уявляю, як монтувати для YouTube і складати це все дуже складно і забирає дуже велику кількість часу. Хоча бажання створювати щось більш об'ємне та тривале в мене є однозначно.\nЯкі взагалі в тебе є проєкти? Я бачила ти робиш Мовомарафон. Що ще?\nОстанній місяць я працював для торгових організацій, що пов'язано із законом про перехід сфери обслуговування на українську мову, тому створив такий Мовомарафон для працівників «Сільпо» по всій Україні, і зрештою він став відкритим для всіх. Він триває 42 дні, це щоденні відео та завдання, для того щоб допомогти людям краще оволодіти українською мовою, і це головна задача, яку я собі ставив.\nЩо ти, взагалі, думаєш про цей закон?\nМені приємно, коли зі мною в закладах тут спілкуються українською, але це буває не завжди. Десь 50 на 50. Причому іноді я прям відчуваю оцю нотку, що я принципово не перейду з тобою на українську. Я реагую «ну, шкода». Я не влаштовую скандали, це теж одна з моїх принципових позицій, бо я вважаю, що мовне питання в Україні в дуже таких гострих стосунках, особливо з частиною російськомовною. І я не хочу це підсилювати, навпаки, намагаюсь робити акцент на чеснотах української мови, на тому, що красиво, показувати багатство мови і так далі, через це якось захоплювати, але не намагатись якось зробити тут конфлікт. Тобто, я цим захоплююсь і показую, чому я цим захоплююсь і все. Принаймні я помітив, що це краще працює, бо в багатьох викликає агресію нав'язування. Я не люблю, коли мені щось нав'язують і сам намагаюсь цього не робити.\nА як ти зі своїми друзям, ти їх якось тролиш, виправляєш?\nТільки найближчих, які мене попросили це робити. Якби ви мене попросили це робити, я б виправляв, якщо не просили, то я ніколи цього робити не буду.\nТи сам створюєш весь контент чи маєш команду?\nВідсотків вісімдесят сам, а частинку мені от допомагає дівчина Уляна щось знімати. Я живу власне у Львові разом з одним блогером, що якраз працює в YouTube і він хороший в монтажі, щось складніше він мені допомагає зробити.\nЧи думав про колаборацію зі співаками сучасними, лідерами думок з різних сфер, там як Latexfauna, приклад?\nТак, я сьогодні думав про це, щоб створювати щось з тими, хто мені подобається на українській естраді. Можливо, з часом. Є декілька колаборацій з іншими блогерами, що також зацікавлені.\nЯ подивилась останній випуск «Телебачення Торонто», і там якраз був огляд Харкова і мене він засмутив, бо його показали виключно з поганих сторін. Як тобі наше місто?\nНасправді, як сталося, я був у Харкові минулого разу десь чотири роки тому, і ми тоді теж мандрували з моїми однокурсниками по всій Україні. І Харків був одним з останніх міст. І от коли змінюється багато міст, і це ледь не щодня, воно вже складно все сприймати. Але пам'ятаю, що саме Харків мене так зупинив та заспокоїв. Тому що тут дуже багато цікавих речей для мене, неочікуваних абсолютно. Особливо в центрі, біля театру «Березіль», насправді в нього є щось спільне зі Львовом. Якщо поєднати саме архітектуру, то щось спільне між Львів/Київ. Але Харків мене однозначно зацікавив, і я не можу конкретно сказати, що саме, але такі цікаві фасади і якось так класно.\nКого ти ще дивишся з блогерів і як інші почувають себе саме в українському просторі TikTok?\nПам'ятаю, коли я перший раз завантажив собі додаток і почав гортати, що в нас знімають, що відбувається, чесно, мені одразу трішки не вистачило якості. Є ось це відчуття, що, по-перше, TikTok — це дуже легко, що взяв, зняв — і все, маєш мільйони переглядів, але це насправді геть не так. І навіть коли людина збирає аудиторію, коли це вже 20–50 тисяч, мені здається, з'являється якийсь обов'язок, що ми не можемо там будь-що транслювати. Мені здається, що є якесь поверхневе ставлення до цього, і це проблема. Але зараз це потрохи змінюється.\nІ про суржик та діалекти — це погано чи добре?\nДіалект — це нормально, він залежить від регіону, тут люди так жили й органічно ці слова заходили і це потрібно вивчати. Суржик — погано, це фактично, що ми не знаємо мови і використовуємо чужі слова. А діалекти я теж вивчаю, і може бути в мене така цікава колаборація з одними блогерами, де ми будемо по всій Україні вивчати діалекти. Для тих, кому потрібна літературна — будь ласка, моя сторінка.\nЯка зараз молодь, що їй цікаво?\nДуже різна, так, вона ділиться на частково несвідому до того, що відбувається, а частина — і мене саме більше такої оточує — яка свідома того, що за процеси в країні. Здається, у Харкові є «Українська Академія Лідерства», і я от відносно недавно з ними познайомився, і, мені здається, що за цією молоддю майбутнє. Багато школярів-старшокласників хочуть брати участь в цій Академії та навчатись.\nЧим ти ще займаєшся?\nНу взагалі я актор театру та кіно, і ще півроку тому це була моя основна професія. Я займався виключно цим, ще викладав час від часу. Кіно та поезія цікавлять найбільше.\nТи більше про грати чи дивитись?\nІ те, і те. Грати і досліджувати. Складно знайти кіно, в якому б дуже хотів зіграти, бо його не так багато. А якщо воно є, туди складно потрапити, тому дивитися мені поки вдається краще.\nДивився якісь останні українського виробництва фільми?\nЗараз я підсів на документальне кіно. Зараз відбувається фестиваль документального кіно Docudays, і найбільше я дивився саме його. А з художнього пригадую фільм «Черкаси» останнє, що дивився.\nЧи бували в тебе якісь курйози у переписках з аудиторією?\nНасправді відбувається так, що мене багато людей хоче виправити, але вони помиляються, «просто нас так у школі вчили», але це не так. І я рекомендую розвернути словничок, почитати, що й до чого. Іноді буває кумедна агресія, хтось не розбиреться в чому справа, чим я займаюсь, і вони чують українську мову, а значить треба атакувати цей контент. І смішно формулюють — «українофіл».\nTikTok UKактор UKблогер UKзакон про мову UKініціативи UKлідери думок UKлітературна мова UKломи UKмолодь UKсуржик UKукраїнська мова UKХарків UK


Привітання з Днем державного службовця: 5 найкращих СМС | Факти\nФакти / Lifestyle / Привітання з Днем державного службовця: 5 найкращих СМС/ Червень, 23 в 11:20\n23 червня українці святкують День державного службовця.\nВперше це свято почали відзначати в Україні у 2003 році.\nДата була обрана спеціально – у цей день святкується День державного службовця і у світі.\nГенеральна Асамблея в своїй резолюції 57/277 постановила оголосити 23 червня Днем державної служби Організації Об’єднаних Націй.\nЧитайте: Де в Україні заробити мільйон – досвід держслужбовців\nДень державної служби в Україні є звичайним робочим днем і окремий вихідний не передбачено.\nТрадиційно в цей день вітають держслужбовців з професійним святом. Співробітникам, які найбільше відзначилися, вручаються урядові нагороди, грамоти, премії, пам’ятні подарунки.\nФакти ICTV підготували 5 найкращих привітань.\nСлужбовців України ми вітаємо,\nУ вас сьогодні професійний день,\nВам сил, наснаги ми бажаємо,\nЩоб не жалілись на мігрень,\nЩоб не була нудною робота,\nЩоб зарплатня була велика,\nДе відпочить, була б лише турбота,\nПечаль була для вас безлика!\nДержслужбовці, вас вітаю\nЗ святом професійним,\nБуда хай зарплата вище,\nСоцпакет — надійним.\nРадості вам у роботі,\nХай цвіте держава,\nБудні протікають хай\nВесело і жваво.\nЯ державних всіх службовців\nВід душі вітаю.\nВ серці мужності, наснаги,\nВіри вам бажаю.\nХай важлива ваша служба\nЛиш вам в радість буде.\nА держава своїх вірних\nТеж хай не забуде.\nМи скажемо сьогодні вам,\nНайкращі у світі слова,\nХочемо сердечно привітати,\nЗа турботу спасибі сказати,\nХай повна буде оселя теплом,\nХай гості приходять с добром,\nЗдорові, радісні, красиві.\nЗ вашим славним святом,\nРадує нехай завжди\nПремія й зарплата.\nХай кар’єра в гору йде,\nРанг нехай зростає,\nХай завжди сумлінна праця\nВас лиш надихає.\nНагадаємо, згідно з новим законом про пенсійну реформу всі спеціальні пенсії для держслужбовців скасовані.\nОпубліковано Червень, 23 в 11:20\nТеги: День державного службовця, Привітання


500 пісень Ераста Сороки - Далекосхідна хвиля\nПівстоліття проживає у Владивостоку Ераст Данилович Сорока. Родом з України, приїхав сюди після закінчення Тамбовського музичного училища, покликаний романтикою незвіданих доріг. Всі ці роки міцно зв’язаний з Палацом культури залізничників міста Владивостоку, де працює й досі. За цей час працював і в ансамблі прикордонників, а після його реорганізації – створював його заново, викладав у місцевому музичному училищі. Але його другим домом став на все життя Палац культури залізничників, якому віддані найкращі роки, де створено не один самодіяльний колектив, з яким пов’язані найдорожчі творчі досягнення . Тут у 1960 році Ераст Данилович створив хор ветеранів війни і праці, який об’єднував більше 80 любителів пісні. Сьогодні це – ансамбль «Сударушка», з яким Ераст Даниловича продовжує працювати. Тут разом з відомою у Приморському краї Ніною Омелянівною Широковою створював російський народний хор. Тут отримав почесне звання «Заслужений працівник культури Росії.\nВ 1985 році, коли Палац залізничників поставили на реконструкцію, Ерасту Даниловичу довелося довгі сім років їздити на станцію Углову, куди переселилися творчі колективи Палацу. На новому місці зібралися нові люди, працівники станції - так з:явився новий колектив - вокальний ансамбль «Росіянка», який згодом став ансамблем авторської пісні. Автором став Ераст Данилович Сорока, якого поїздки на віддалену станцію підштовхнули до написання пісень, спочатку вузькопрофільних – про залізничників, а потім – всіх інших. Сьогодні у його архіві – майже 500 пісень і два пісенні збірники.\nДва роки тому Ераст Данилович прийняв новий колектив – український, назвали його – вокальний ансамбль української народної і авторської пісні «Надія». Народження цього колективу співпало з виходом українського журналу «Далекосхідна хвиля». Вже перші числа журналу, які потрапили Ерасту Даниловичу, стали через короткий час джерелом для написання нових пісень. Авторські пісні композитора Ераста Сороки прозвучали у Владивостоку в 2007 році на 1У Далекосхідному фестивалі української культури «Наша дума – наша пісня», а потім - на 11 і 111 Приморському фестивалі української культури «Солов’їна пісня», який відбулися у 2008 році – у його рідному Палаці залізничників та у 2009 році – в місті Уссурійську. За словами самого Ераста Даниловича, ансамбль «Надія» став творчою лабораторією, де розправляють крила його нові пісні, набувають сили, щоб розпочати свій політ. Сьогодні ми пропонуємо Вашій увазі деякі із майже 50 українських пісень, які написав за цей час Ераст Данилович Сорока.


«Ісус і нас запрошує жити в дусі і правді», - Владика Димитрій — Бучацька єпархія УГКЦ\n«Ісус і нас запрошує жити в дусі і правді», - Владика Димитрій\n30 травня 2021 р. Б. з пастирським візитом Владика Димитрій (Григорак), ЧСВВ - єпарх Бучацький, відвідав парафію Перенесення Мощей Святого Миколая Чудотворця у с. Велеснів, що на Монастирищині, де очолив Архиєрейську Божественну Літургію та освятив іконостас.\nПідчас Євангельської проповіді єпископ звернувся до вірних: «У цій Божественній Літургії єднаємось з Христом у Пресвятій Тайні Євхаристії, а також єднаємось з Його Словом у розповіді про самарянку. Зазвичай, у час полудній люди ховаються від сонця, відпочивають. У цей період жінка йде по воду, йде тоді, коли інші не йдуть, бо розуміє, що живе неправильно. Там вона чує Слово Ісуса по живу воду».\nДалі Владика доповнив: «Жива вода - це благодать Божа. Ця благодать може бути у кожній людині, яка повірить у Джерело, звідки витікає ця вода. Ми можемо прожити без живої води - Божої благодаті ціле життя. Але це не буде життя. Життя - це те, яке дає сам Христос. Те, що Христос воскрес - є історичним фактом. Смерть душі - це розрив людини з Богом, життя у грісі. Це сталося тоді, коли Адам і Єва пізнали зло. Можна існувати у цьому світі, але це не життя гідне людини, це існування. Життя у Бозі відкриває людині очі, тоді вона не бере від світу все підряд. Як нам ту воду живу знайти і який є знак, коли ми є справді спраглі? Той, що грішить і каже, що є щасливий - обманює себе, бо все рівно має тривогу і його совість кричить, душа все рівно болить. Людина може ще більше падати в гріх, пити, вживати наркотики ,вести неморальний спосіб життя. Але цим хіба лише прирікає себе на цілковите знищення, на тваринячий спосіб життя. І тільки Слова Ісуса, Його благодать через Святі Тайни, молитву є здатні оживити такі мертві стосунки з Ним».\n«Бог прагне бути з нами. Бог любить нас безумовно, але це нам потрібно жити у правді, щоб прийняти Божу любов. Ісус ламає стереотипи тогочасних звичаїв і перший говорить до жінки. Жінка говорить правду про свій упадок і тоді починається її навернення, вона пізнає правду про Бога в Ісусі Христі. Ісус зустрів її біля криниці, але то Він був джерелом правдивим. Ісус і нас запрошує жити в дусі і правді, бути собою, зректися гріха, гордині, які нас спотворюють. Це стане теж нашим початком навернення. Спасаючи себе - спасаєш інших. Нехай нас Бог благословить, щоб ми дійсно жили в дусі і в правді, на Божу славу», - завершив єпарх Бучацький.\nТого ж дня, підчас Святої Літургії, Владика Димитрій уділив священичі свячення диякону Степану Заворотняку, та побажав нововисвяченому священикові бути ревним у служінні Церкві і її вірному людові.\n«Ісус і нас запрошує жити в дусі і правді», - Владика Димитрій https://buchacheparchy.org.ua/ Super User https://buchacheparchy.org.ua/templates/gk_academy/images/logo.png


Ані Лорак подала на розлучення: коли суд - новини | UAportal\nАні Лорак подала на розлучення: є документальне підтвердження\n19 грудня 2018 12:44 1т\nСпівачка Ані Лорак (справжнє ім'я – Кароліна Куєк (читайте, до речі, як веде соцмережі її батько)) подала в суд документи на розлучення з її чоловіком Муратом Налчаджіоглу.\nНа сайті Шевченківського райсуду Києва з'явилося відповідне повідомлення, в якому позивач Кароліна Куєк хоче розірвати шлюб.\nПодача документів зафіксована 4 грудня.\nСудовий розгляд призначено на 24 грудня в Шевченківському суді.\nУ липні чоловіка Лорак Мурата Налчаджіоглу застукали з іншою дівчиною в нічному клубі Києва.\nАні Лорак не коментувала цей інцидент.\nЇй зараз 40 років.\nЗ 1996 року по 2004 рік вона жила у фактичному шлюбі зі своїм продюсером Юрієм Фальосою.\nЗа громадянина Туреччини Мурата Налчаджіоглу, якому зараз 41 рік, Ані Лорак вийшла заміж 15 серпня 2009 року.\nВін тоді був одним з власників туроператора Turtess Travel.\nПара розписалася в центральному РАГСі Києва, а після цього відсвяткувала своє весілля в Туреччині.\nЗі своїм майбутнім чоловіком співачка познайомилася в 2005 році в Анталії на відпочинку.\nУ 2006 році Мурат переїхав в Україну. А через два роки зробив співачці пропозицію руки і серця.\nУ них є дочка Софія Муратовна Налчаджіоглу. Їй зараз 7 років.\nХрещеним батьком став Філіп Кіркоров, хрещеною матір'ю - депутат Верховної Ради Ірина Бережна.


Весільні послуги - Місця для фотосесій - Музей Води\nУ Києві є безліч місць, де можна провести приголомшливе, захоплююче і романтичне весільне фотографування. Безліч парків, красивих пам'ятників, архітектурних споруд і монументів, історичних пам'яток немов запрошують Вас на прогулянку по закутках і старих вуличках столиці України. Проте, є одне " але": там фотографуються усі, причому, напевно ще з часів Ваших батьків. Душа починає вимагати чогось оригінального.\nЯкщо Ваша пара відрізняється особливим епатажем і ексцентричністю, тоді "зелена столиця" приготувала для Вас особливе місце для весільної фотосесії - Музей Води.\nМузей Води - один з новітніх і популярних музеїв Києва, який знаходиться в самому центрі Києва, у будівлі першої міської водонапірної вежі, побудованої в 1872 - 1876 р. Вежа ця сама по собі є пам'яткою - пам'ятником архітектури дев'ятнадцятого століття. Фотографії, зроблені на тлі такої старої архітектури, справлять враження навіть на найекстравагантніших знавців мистецтва фотографії.\nПісля фотосесії біля будівлі музею, пройдіть всередину і пориньте в могутність і силу водної стихії, яка представлена тут в різних текстурах, формах і статуях. Улюбленим місцем для весільного фотографування в експозиції Музею Води являється величезний унітаз розміром з людське зростання. Зазвичай, тут " знущаються" з жениха: посадивши свого коханого на це диво сантехніки, у нареченої є вибір для вдалого кадру - або " врятувати" другу половинку від неминучої долі, або гордо і безпринципно змити воду. Ваші весільні фотографії вийдуть дійсно дуже забавними і оригінальними.\nЄ у цього музею і 1 особливість: вже близько року цю будівлю, присвячену потужній стихії, охороняє пара білосніжних голубів, які з радістю фотографуються з щасливими молодожонами. Чи це не знак до щасливого сімейного життя?.


XV спеціалізована виставка «Готельний та ресторанний бізнес» - speedment.2event.com\n19-21 жовтня на «АРЕНІ ЛЬВІВ» відбудеться\nXVспеціалізована виставка «Готельний та ресторанний бізнес»\nДинамічний світ щоденно ставить нові виклики, тому, хоч і зі значними втратами, готельно-ресторанна сфера відновила свою діяльність та навчилася жити в сучасних умовах. Питання швидкої адаптації, пошуку нових рішень і втілення їх у життя залишатимуться актуальними.\nДо березня 2020 року спостерігався швидкий розвиток готельно-ресторанного бізнесу в Україні. У світі цей бізнес залишався однією з найприбутковіших складових туристичної галузі, водночас і найризикованішою. Тож пріоритетним залишається повне відновлення діяльності і досягнення принаймні докарантинних тенденцій розвитку галузі в нових реаліях.\nЗапрошуємо відвідати спеціалізовану виставку «Готельний та ресторанний бізнес» 19-21 жовтня у Львові!Ми збираємося в дружній атмосфері професіоналів готельного та ресторанного бізнесу для обговорення поточного стану галузі, аналізу помилок та перспектив. Разом дамо новий поштовх розвитку сфери готельно-ресторанного бізнесу!\nВиставка об’єднає понад 100 експонентів зі всієї України, які презентують товари та послуги для готельного та ресторанного бізнесу, представлять новинки та запропонують вигідні пропозиції для відвідувачів.\nУ 2021 році особливу увагу в експозиції буде приділено IT-рішенням для удосконалення сервісу та автоматизації процесів готелів та ресторанів, адже все більше клієнтів бронюють житло, замовляють їжу, порівнюють пропозиції, читають відгуки, використовуючи свої гаджети і цей тренд і надалі залишатиметься одним з найактуальніших.\nУ рамках виставки вшосте відбудеться Спеціалізований «Форум для готелярів і рестораторів», який щорічно збирає власників і керівників закладів не лише Західної, а й усієї України для вирішення найактуальніших питань індустрії HoReCaі туризму.\nЦільова аудиторія відвідувачів виставки: власники, менеджери та ключові працівники готелів, оздоровчих та санаторно-курортних комплексів, інших закладів розміщення та харчування, ресторатори, інвестори та інші професіонали індустрії гостинності.\nБудемо раді бачити Вас на спеціалізованій виставці «Готельний та ресторанний бізнес»!\nКоли? 19-21 жовтня\nДе? Нове місце проведення – АРЕНА ЛЬВІВ, вул. Стрийська, 199\nВартість? Вхід на виставку безкоштовний за попередньої реєстрації на сайті\nДізнавайтеся новини на сайті http://www.galexpo.com.ua/hotel/ та facebook-сторінці


ФотоСамоучітель поцілунків від зірок | Курйози | OBOZREVATEL\nФотоСамоучітель поцілунків від зірок\nСамовчитель поцілунків голлівудських звез розбурхав нью-йоркську громадськість! О, це не просто фотографії, це уроки сексуальних поцілунків від найбільших знаменитостей.\nПравда, самі зірки зовсім не підозрювали, що вони цілуються "по-науковому". Це відкриття належить одному з популярних психологів і психоаналітиків Нью-Йорка Джорджу Роммінгстону. Саме він зібрав в одній великій книзі фотографії поцілунків голлівудських зірок і зробив під ними відповідні моменту "наукові підпису".\n"Зовсім не випадково Девід Бекхем воліє цілувати свою дружину в ніс, - стверджує він. - Це говорить про твердість його характеру і впевненості у своїх почуттях ". Ось так, не більше і не менше. Поцілунки, вважає вчений, можуть розповісти про людину набагато більше, ніж ми собі це уявляємо. А у зірок Голлівуду є чому повчитися, - наприклад, пристрасності ...\nвмієте Ви цілуватися, наприклад, як Кеті Холмз і Том Круз? Чи не слинити губи, вуха та інші місця партнера, не залишати "засосов", вважаючи це ознакою великої любові, що не кусаючись, не стикаючись зубами, а саме цілуватися! Якщо не вмієте, тоді дивіться уважніше. Саме цей поцілунок можна вважати канноніческім.


Фламінго — на Тузлівських лиманах | Газета «День»\nСпівробітники національного парку зафіксували на фото 65 птахів\n7 жовтня, 2021 - 20:26\nБіолог Іван Русєв разом з іншими колегами-співробітниками Національного природного парку «Тузлівські лимани» зібралися в рейд, аби перевірити, чи немає ніяких правопорушень на піщаному пересипі лиманів (боротьба з браконьєрами в унікальному парку постійно стоїть на порядку денному). Натомість працівників парку очікувала чудова знахідка — зграя рожевих фламінго. Іван Русєв нарахував аж 65 птахів.\nВін нагадав у фейсбуці, що першу зграю цих красивих пернатих зафіксували на початку вересня. «Тоді багато туристів, особливо бедвотчерів, приїхало до нас у нацпарк спостерігати за ними. Але не всім вдалося їх знайти. Вони мандрували різними мілинами лиманів. І ось тепер ми спостерігали на лимані Бурнас, неподалік від села Тузли, 65 птахів. Вони кочували мілинами в пошуках їжі. Тож хто мріяв побачити це диво природи наших лиманів, будь ласка, можете їхати і шукати їх у бінокль. Може, комусь і пощастить, — зазначав у ФБ Іван Русєв. — А ми будемо сподіватися, що рожеві фламінго скоро загніздяться в нашому нацпарку».\nДля цього треба підготувати птахам специфічні острови. У нацпарку нагадують, що в Україні фламінго — рідкісний залітний птах. Гніздування цілком можливе, перші такі випадки спостерігались у 2017 році біля озера Сиваш. «Ареал проживання цих птахів — Африка, Південна Америка і Південно-Східна Азія, — ідеться на ФБ-сторінці НПП «Тузлівські лимани». — Це доволі рідкісний птах, через що він занесений у Міжнародну Червону книгу як вразливий вид. А тому поява цілої зграї фламінго стала справжньою диво-подією. Фламінго населяє великі озера з солоною водою, морські лагуни і лимани. Живиться на мілководді з мулистим дном, проціджуючи воду дзьобом. Живляться фламінго дрібними ракоподібними, молюсками, личинками мух, а також одноклітинними водоростями та насінням деяких рослин. Саме тому їм комфортно перепочити та знайти собі поживу і на наших лиманах. Наявність у живленні ракоподібних і червоних водоростей забезпечує рожеве забарвлення птахів».


10 правил, про які потрібно розповісти дитині, щоб він міг за себе постояти - Weekend\nДодому Психологія 10 правил, про які потрібно розповісти дитині, щоб він міг за себе...\nКожен батько переживає за свою дитину, неважливо, скільки йому років, 5 або 20. Але як би не було важко, ні мама, ні тато не можуть бути поруч з ним цілодобово. Дитячий сад, школа, дитячі майданчики, в будь-якому місці може виникнути конфліктна ситуація. Дуже важливо з самого раннього віку вчити дитину давати відсіч кривдникам. Зробити це можуть тільки батьки, їм необхідно підготувати дитину до таких ситуацій морально і фізично.\nЯкщо у вас підростає дитина, не варто постійно оберігати його. В іншому випадку він виросте слабким «тепличним рослиною». Такій людині дуже складно знайти своє місце в житті, його будуть ображати в школі і інституті. На роботі він теж буде об’єктом насмішок, хлопчиком або дівчинкою для биття. Ви ж не хочете, щоб це сталося з вашою дитиною. Тоді вже зараз займіться його вихованням. А ми пропонуємо вашій увазі 10 правил, про які потрібно розповісти дитині, щоб він міг за себе постояти.\nБудь впевнений у тому, що робиш і думаєш\nТільки ви можете вплинути на самооцінку своєї дитини. Частіше його хваліть, підбадьорюйте, говорите йому про свою любов. Цінуйте свою дитину, навчіть його відповідати за свої вчинки, правильно реагувати на думку оточуючих. Більшість людей надають занадто велике значення думки оточуючих, тому їм важко навчити дитину бути незалежним. Почніть з себе, пам’ятаєте, з вас бере приклад ваша дитина. Не критикуйте і не висміюйте дитини, якщо його думка відрізняється від вашої. Вислухайте його точку зору, ставитеся до нього як до особистості. Якщо дитина росте невпевненим у собі, не сподівайтеся, що по досягненні певного віку, він повірить у себе.\nВаша дитина повинна знати, що у нього є таке право. Суворі батьки не прислухаються до думки дитини навіть у найпростіших ситуаціях. Вони самі вирішують, якого кольору зошит потрібно купити, які вибрати цукерки або що надіти йому завтра в школу. А потім не перестають дивуватися, чому їхня дитина не слухає нікого. Але це ще не найгірший варіант розвитку подій. Все може бути набагато сумнішим, дитина може вирости слабкою, безвольною, ніколи не навчитися відстоювати свою точку зору. Як можна частіше говоріть дитині, що вам важливо його думку, і, звичайно ж, прислухайтеся до нього.\nНе підтримуй тих, хто дражнить\nДіти дуже жорстокі, часто вони обирають собі жертву і знущаються над нею. Поясніть дитині, що це негарно, навчіть його не піддаватися стадному інстинкту. Тільки ви зможете переконати дитину, що Петя носить окуляри, бо погано бачить, а у батьків Каті немає можливості купити їй хороший телефон. Дражнити їх не потрібно, вони в цьому не винні. Якщо ж ваша дитина стала об’єктом насмішок, тоді вам доведеться постаратися подвійно. Якщо ви правильно виховуєте дитину, його не буде хвилювати думка сторонніх людей, а ваша підтримка надасть йому впевненості в собі.\nНіхто не повинен порушувати твої права\nНасамперед, ви повинні прищепити дитині почуття власної гідності. Нехай зрозуміє, що він – особистість, у нього є свої права, ніхто не може їх порушувати. Він не повинен підкорятися чужій волі. Якщо хтось ображає його, застосовує фізичну силу або чинить психологічний тиск, нехай дає відсіч. Вчіть його відстоювати свої права, однак будьте готові до того, що одного разу він скористається цими знаннями проти вас. Хочете виростити впевненого в собі людини, дотримуйтесь його права.\nВіддайте дитину в яку-небудь спортивну секцію. Зрозуміло, враховуйте його інтереси. Дуже корисним для подальшого життя буде вміння битися, тому якщо він захоче піти на боротьбу, не отговаривайте його. Не бійтеся, що вашого хлопчика поб’ють, навпаки, там йому дадуть необхідні знання. Якщо йому ближче інші види спорту, не наполягайте, нехай займається тим, що йому до душі. Будь-які спортивні заняття зроблять дитину сильним і витривалим, піднімуть його самооцінку, він почне вірити в себе. Якщо він не ходить ні в які секції, все одно заохочуйте його до спорту. Влітку – грайте у футбол, бігайте, взимку – катайтеся на лижах, ковзанах, грати в хокей.\nТакож важливо навчити дитину вірити в краще. Оптимісту живеться набагато легше, він не зациклюється на неприємності. Він може знайти спільну мову з навколишніми, у нього багато друзів, які завжди допоможуть і підтримають. Подавайте дитині позитивний приклад, не сваріться через дрібниці з чоловіком, не лайте дитину, не влаштовуйте скандали. Ставтеся до всього з гумором. Дивлячись на вас, дитина зрозуміє, що не варто надавати великого значення неприємностей. Тепер він не буде сильно засмучуватися через сварки з однокласником, а глузування хлопців із старших класів не викличуть нічого, крім посмішки.\nНе соромся мати свою точку зору\nБільшість маленьких дітей бояться висловити свою думку компанії, тим більше, якщо в ній багато незнайомих людей. Створюйте різні ситуації, в яких дитина зможе відстоювати свою точку зору. Частіше спілкуйтеся з різними людьми, нехай ваша дитина бачить не тільки маму і тата, але і ваших друзів, знайомих, їхніх дітей. Знову ж якщо ви зустрічаєтеся з людьми, не потрібно відправляти дитину в дальню кімнату, щоб не плутався.\nНе бійся говорити «ні»\nНе кожен дорослий може сказати «ні». Навчіть свою дитину відмовляти, цим ви значно спростите його життя. Люди, які не вміють говорити «ні», все життя будуть виконувати чужі прохання і доручення. Ви ж не хочете такої долі для своєї дитини? Нехай ваша дитина розуміє, що йому не обов’язково погоджуватися на всі прохання і пропозиції. У нього є вибір, він сам повинен вирішити погодитися або відмовитися. Обов’язково поясніть дитині, що говорити «ні» не соромно. Відмовляти – це нормально, тим більше, якщо для допомоги іншій людині доведеться жертвувати своїми інтересами.\nБійка – не найкращий вихід\nВи вже зрозуміли, що потрібно навчити свою дитину захищати себе. Тепер ви повинні пояснити, що необов’язково відстоювати свої інтереси за допомогою фізичної сили. Навчіть його вирішувати конфлікти словами та не лізти в бійку. Конфлікти кулаками не вирішують. Навчіть дитину техніці самоконтролю, нехай він навчитися стримувати свою злість: зробить глибокий вдих, дорахує до десяти. Знову ж таки, якщо кривдник дозволить собі зайве, то дитині доведеться захищати себе. Краще якщо така поведінка противника не буде для нього несподіванкою. Дитина повинна знати, що діти іноді б’ються.\nЗвертайся до дорослим\nМабуть, найважливіше, що ви можете донести до своєї дитини – у будь-яку хвилину він може звернутися за допомогою до дорослих. В першу чергу, до вас, батьків. Вам доведеться попрацювати, щоб заслужити довіру дитини, але це того варто. У вас не виникне проблем у майбутньому, дитина стане ділитися з вами найпотаємнішим, просити у вас поради. Цінуйте його довірою. Якщо дитина розповіла вам по секрету, що його «задирає» однокласник, допоможіть йому радою, а не несітесь стрімголов до його батькам з вимогою відшмагати. Так вашій дитині буде тільки гірше, тепер всі однокласники стануть називати його ябедою. Перш ніж щось зробити, подумайте, як це відіб’ється на вашій дитині.\nпопередня статтяЗачіски на довге волосся своїми руками в домашніх умовах, легкі зачіски на кожен день\nнаступна стаття10 речей, які багаті люди не купують