Відкритість рятує від «чорних нотаріусів» - Урядовий Кур’єр - газета центральних органів влади України онлайн\nІрина ПОЛІЩУК 19 лютого 2016\nВідкритість рятує від «чорних нотаріусів»\nДоступ до реєстру нерухомості планують зробити безкоштовним\nТрохи більш як рік тому, коли лише почали започатковувати систему відкриття Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, мало хто вірив, що в нашій країні це можливо. А все тому, що зазвичай цю інформацію завжди оберігали від сторонніх очей. Але 1 січня 2015-го цей реєстр було відкрито. Тепер кожен охочий може дізнатися, що є у власності місцевого судді, міністра чи й Президента. Достойно оцінили цю новацію журналісти-розслідувальники, які завдяки цим даним знайшли багато розкішного майна у родичів бідних, як церковні миші чиновників. Щоб спростити процедуру доступу до реєстру нерухомості, Кабмін готує законопроект, у якому передбачено, що звичайні українці матимуть безплатний доступ до нього, а ось юридичні особи користуватимуться цією базою на платній основі. Чи не сприятиме така новація шахрайству, з’ясовував «Урядовий кур’єр».\nПеред відкриттям Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в суспільстві лунало чимало засторог. Експерти казали, що такий крок сприятиме створенню можливості для шахрайств — незаконного переписування майна на підставних осіб. Адже так звані чорні нотаріуси нікуди не зникли.\n«Ця реформа покликана унеможливити махінації з нерухомістю. Адже достовірність внесення до реєстру даних перевірятимуть. Тримач цих реєстрів — Міністерство юстиції. Реєстри захищені відповідно до всіх найновіших сучасних розробок — криптографічне шифрування тощо, — наголошує начальник головного територіального управління юстиції у місті Києві Станіслав Куценко. — Завдяки ідентифікатору зможемо визначити, хто вніс у реєстр інформацію. Тобто всі нотаріуси та спеціалісти відповідних районних адміністрацій матимуть свій ідентифікатор (логін та пароль). Так напевне знатимемо, хто і в якому місці вчинив ту чи іншу дію. І якщо вона була незаконною, зможемо встановити, хто це зробив, і притягти його до відповідальності».\nЯкщо раніше реєстратор зупиняв чи відмовляв у розгляді заяви і оскаржити його дії можна було лише в суді, то тепер можна звертатись у відповідний територіальний орган юстиції. А в разі незадоволення вимоги — і в Мін’юст, де створюватимуть спеціальні комісії.\nБагатьох українців розбурхала новина з інтернету про те, що люди повинні брати свої документи на нерухомість і самостійно вносити ці дані до держреєстру. Станіслав Куценко переконує, що ця інформація не відповідає дійсності.\n«Людям не треба нікуди бігти і щось кудись вносити, — наголошує чиновник. — Якщо людина турбується за своє майно, тоді їй варто зайти на сайт Мін’юсту, потім у Реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і взяти витяг. Раніше видані свідоцтва чинні. Тобто ці документи на певному етапі правовстановлюючі. Проте з 1 січня 2016 року свідоцтв як таких уже немає. Державні реєстратори не видають свідоцтв із печаткою на бланку, просто дані вносять у реєстр, і людина під час реєстрації отримує інформаційний витяг про те, що на неї зареєстровано речове право. Потім за потреби людина в будь-який момент може взяти собі цей витяг».\nНасправді відкритість реєстру нерухомості сприяло захисту українців, які є власниками нерухомості, від шахрайських дій. Адже з відкриттям реєстрів суспільство дізналося багато цікавого про прокурорів, державних службовців різного рангу, які були змушені пояснювати, звідки в них, таких чесних чиновників, які протягом останніх 20 років працюють на державній службі, з’явилися за цей час котедж площею тисячу квадратних метрів, а в тещі — кілька машин вартістю не менш як 100 тисяч доларів і ще багато чого.\n«Вважаю, що відкриття цих реєстрів — перший крок у боротьбі та запобіганні корупції», — наголошує міністр юстиції Павло Петренко.\nВідкриваючи реєстри, в Мін’юсті подбали і про захист власника нерухомого майна. Для цього було визначено, що людина, яка отримує інформацію про власника того чи іншого майна, повинна ідентифікувати себе (вказати своє прізвище, паспортні дані тощо). Це роблять для того, щоб у разі можливих шахрайських дій законний власник знав, хто і коли цікавився його майном і потім мав змогу пред’явити претензії до тієї особи.\nДругий фільтр, який тоді поставили, — плата в розмірі 20 гривень, яку беруть за отримання витягів з реєстрів. Завдяки цим двом способам вдалося відокремити спам і запобігти незаконному втручанню в реєстр, а також тому, щоб він «не підвисав» через надто велику кількість запитів.\n«Минув рік, і тепер можемо констатувати, що і суспільство, і Мін’юст готові до того, щоб цей реєстр був безплатний для користувачів, — наголошує Павло Петренко. — Таке рішення обгрунтовується тим, що за минулий рік завдяки введенню мінімальної плати до бюджету надійшло 3,5 мільйона гривень. З погляду глобального економічного формування бюджету це невеликі кошти, але з точки зору доступу простих українців до реєстру і можливості для пошуку інформації ця плата створює певні перепони. Особливо це стосується журналістів, які проводять масові розслідування. Тому хочу ініціювати введення системи безплатного отримання інформації з реєстру. Ми повинні забезпечити захист персональних даних власника через IDBanking, а також через цифрові підписи, ідентифікацію особи, яка фактично робить запит на отримання інформації щодо нерухомого майна. І якщо у нас усі ці механізми працюють, то фільтр 20 гривень не має жодного значення ні для бюджету, ні для запобігання спаму».\nУ Мін’юсті пропонують залишити плату для юридичних осіб, які масово отримують інформацію. Йдеться про адвокатські об’єднання чи компанії, які займаються продажем нерухомості. Для них передбачено можливість укладення з Мін’юстом договору і плати за цю інформацію, а українські громадяни, які займаються продажем потребують інформації із приватною метою, нехай її отримують безкоштовно. Тобто якщо запитів щодо об’єктів більш як 10, то цей пошук платний, якщо менше — безкоштовно. Це буде імперативна норма закону.\nПісля ухвалення цього закону в Мін’юсті пообіцяли буквально протягом тижня зняти питання оплати за інформацію, отриману з цього реєстру, для українських громадян.\nТак запропонована Мін’юстом реформа повинна захистити майно звичайних українців, а також спростити доступ до реєстрів.\nДо речі. Нещодавно інтернет збурила інформація, що в результаті визнання «Авант-Банку» банкрутом стало неможливим отримати дані про нерухомість в офіційному реєстрі Міністерства юстиції.\nУ Мін’юсті повідомили, що справді протягом доби 1—2 лютого у зв’язку з технічними проблемами, які виникли у банку — члена платіжної системи, тимчасово не було змоги здійснювати оплату через кабінет електронних сервісів за отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в електронному вигляді та подання звернень у сфері державної реєстрації актів цивільного стану громадян.\nНині проблему ліквідовано. Оплата проводиться через Державний ощадний банк України.


Роль мотивації при лікуванні наркоманів » Діагноз\nРоль мотивації при лікуванні наркоманів\nПри фінансуванні Національного Інституту Досліджень в галузі охорони здоров'я у Великобританії було проведено дослідження на тему ефективності грошового заохочення наркозалежних під час проходження курсу вакцинації від гепатиту В.\nСпоживачі ін'єкційних наркотиків є групою високого ризику для зараження вірусом гепатиту В. Однак самі наркозалежні не поспішають слідувати програмі вакцинації. Метою дослідників було з'ясувати, чи стануть наркомани частіше відвідувати клініки та проходити лікування від гепатиту, якщо їх заохочувати матеріально.\nУ дослідженні брали участь двісті десять чоловік, яких поділили на 3 групи. Всі учасники були героїновим наркоманами і проходили лікування під час дослідження. Першій групі пацієнтів видавали продовольчі сертифікати на суму десять фунтів при кожній вакцинації (три рази). Другій групі також видали сертифікатів спільною цінністю в 30 фунтів, але суми щоразу змінювалися. Третій групі нічого не пропонували.\nВідповідно до отриманих даних, завершили вакцинацію всього 9% пацієнтів з тих, хто не був мотивований продовольчими сертифікатами. Серед тих, хто отримував ваучери на фіксовану суму, курс пройшли 45% наркозалежних, а в останній групі всі етапи вакцинації пройшли 49% піддослідних.\nСтоматологічна клініка "Альфа-Клінік" допоможе, якщо у вас болять зуби. Дана стоматологія спеціалізується на вініра, а також проводить медичне лікування зубів. У наш час\nв медицині набувають найбільшу популярність серед бажаючих зробити свою посмішку прекрасною і красивою.\nВчені довели марність дієти по групі крові Новини медицини Сенсація - дієта по групі крові неефективна! Новини медицини Унікальна методика раз і назавжди позбавляє від гепатиту С. Новини медицини Медитація допомогла запобігти зрив у алкоголіків Новини медицини Про важливість щеплень при підготовці до вагітності Вагітність Гепатит D Діагноз


смт Гніздичів - Асфальт під білосніжну шубу!.. Інформаційний сайт селища Гніздичів\nСереда, 12.05.2021, 23:45\nНеділя, 02 грудня 2012, 14:58\nПримітка норми ДБН ( державні будівельні норми) : 5 ВЛАШТУВАННЯ ТОНКОШАРОВИХ ПОКРИТТІВ\n5.1 Погодні умови. Роботи з влаштування ТШП виконують, якщо температура повітря протягом 48 год. була не менше ніж плюс 10 °С та за прогнозом має тенденцію до підвищення. У будь-якому випадку, коли відносна вологість повітря перевищує 80% або погода є похмурою, необхідно перевірити прогноз погоди і прийняти рішення щодо виконання робіт.\nДжерело - http://www.newtime.lviv.ua/


Парфуми, годинники, COVID-тести: на кордоні з РФ затримано контрабанду\nФото: dpsu.gov.ua Загальна вартість товару може досягати більш ніж 9 млн грн\nПрикордонники на кордоні з Росією виявили спробу ввезення контрабандних товарів. Зловмисники встигли втекти на територію РФ, кинувши ящики з товаром на велику суму грошей.\nУ Сумській області на березі річки Ворскла біля населеного пункту Олександрівка прикордонники помітили чотирьох невідомих, ймовірних контрабандистів. Після попереджувального пострілу вгору невідомі, кинувши ящики, втекли на територію Росії, повідомляє прес-служба Держприкордонслужби України. У 12 картонних коробках, які належали контрабандистам, прикордонники виявили велику кількість медичних засобів, включаючи тести для виявлення коронавірусу. Також в ящиках містилися два швейцарських годинники люксового бренду HUBLOT, ексклюзивні чоловічі запонки Patek Philippe, два флакони парфумів Accento Sospiro і Sospiro Opera, чотири футляри для зберігання елітних годинників. Загальна вартість контрабанди може досягати більше дев’яти мільйонів гривень. Товар доставлений до прикордонного підрозділу. Йдуть заходи щодо пошуку осіб, причетних до скоєння протиправної діяльності.\nНагадаємо, що в аеропорту Києва у пари контрабандистів знайшли в трусах 40 грамів діамантів різної ваги, які були розфасовані в шести пакетиках. Також ми писали, що на Закарпатті затримали прикордонника і священика на контрабанді сигарет. Офіцер Держприкордонслужби збирався переправити в Румунію сигарети за допомогою літального апарата типу автожир. Новини від Корреспондент.net в Telegram. Підписуйтесь на наш канал https://t.me/korrespondentnet


TOYOTA на CEE2017\nПерша швейна машина ТОYОТА була створена під безпосереднім контролем засновника корпорації TOYOTA Motor Corporation Kiichiro Toyoda, який був твердо переконаний, що товари домашнього вжитку повинні бути не тільки "функціональними", але й "красивими". Завдяки високій оцінці першої швейної машини ТОYОТA HА-1 було дозволено використання торговельної марки автомобілів ТОYОТА. З тих пір швейна машина ТОYОТА стрімко розвивається під девізами "Якість перш за все", "Простота у використанні" і "Ергономічний дизайн" з сильним акцентом на "Екологічну безпеку".\nЦікаве на стенді TOYOTA\nНа стенді бренду TOYOTA будуть представлені новинки з асортименту швейних машин TOYOTA, а також унікальна швейно-вишивальна комп'ютеризована машина Toyota Renaissance 50R. Toyota Renaissance буде представлена в двох колірних рішеннях: червоному - Toyota Renaissance 50R і чорному - Toyota Renaissance 50В. Унікальність даної моделі полягає в можливості регулювати ширину строчки в реальному процесі вишивки. Наприклад, щоб зробити рядок більш вузьким, вам досить відпустити педаль. Якщо ж необхідна строчка ширше - просто сильніше натисніть на педаль. Ця функція є унікальною і була розроблена японськими фахівцями саме для моделей серії Toyota Renaissance.\nНовинки на стенді TOYOTA\n«Toyota Renaissance 50R» «T-OE50R» – Обливістю даної серії являється модернізування процеса вільної вишивки. Завдяки функції вільної вишивки, Ви тепер зможете прикрасити плаття, блузи, джинси, дитячу одежу, а також салфетки, подушки, ковдри, фіранки та ін. своїми неповторними мотивами та рисунками або створювати нові оригінальні та красиві аплікації. Функция вільної вишивки – Контроль ширини строчки за допомогою натиску на педаль. Наприклад, щоб зробити строчку вже, Вам достатньо відпустити педаль. Якщо ж необхідна строчка ширше – просто сильніше натисніть на педаль. Дана функція являється уникальною та була розроблена спеціалістами саме для моделей серії Renaissance. В комплекті до машини також йде унікальна лапка, яка призначена для прошивки кількох слоїв джинсової тканини. Особливо дана лапка допоможе Вам виконати якісну строчку при підшивці джинсів.\n«Toyota ECO15CG» «T-E15CG» - Це електромеханічна швейна машина. Машина виконує 15 строчок на різні випадки життя та петлю-напівавтомат. Крім робочих строчок машина має еластичні строчки для трикотажних тканин, оверлочні строчки, потайну підшивку низа. Приємною та не менш важливою особливістю стане можливість регулювання ширини та довжини строчки. Поряд з підсвіткою робочої поверхні це збереже Ваші очі від лишньої напруги. Змінити лапку на машині можна в один дотик. Швейна машина Toyota ECO 15 CG працює з разними типами тканин.\n«Toyota JEANS 17CT» «T-J17CT» – Це нова модель від виробника швейної техніки Toyota. Toyota JEANS17CТ - сучасна електромеханічна швейна машина, підійде і для досвідчених майстрів, так і для початківців швачок. Проста в роботі і в обслуговуванні, виконує 17 швейних операцій, включаючи основні строчки, різноманітні оздоблювальні строчки, потаємну підшивку низу, зигзаг, петля-напівавтомат. Машина прекрасно справляється з різними типами тканини, тонка тканина або товста - строчки будуть рівномірні і якісні. Особливістю даної моделі є швейний столик, який помітно збільшує простір для роботи. І якщо Ви любите працювати з ковзаючими тканинами - швейна машина Toyota Jeans 17CT - просто знахідка!


Лісівники Волині проводять фенологічні спостереження на об’єктах лісонасінневої бази – Волинське ОУЛМГ\nЛісівники Волині проводять фенологічні спостереження на об’єктах лісонасінневої бази\nОдним з найголовніших завдань лісогосподарських підприємств є заготівля достатньої кількості насіння лісових деревних та чагарникових порід.\nЛісівники з метою прогнозування очікуваного врожаю насіння проводять фенологічні спостереження на об’єктах лісонасіннєвої бази підприємств – лісонасіннєвих плантаціях, постійних лісонасіннєвих ділянках, в плюсових насадженнях головних та особливо цінних порід. Це – сосна звичайна, ялина звичайна, модрина європейська, дуб звичайний, береза повисла.\nНа досліджуваних площах закладаються постійні та тимчасові пробні площі.\nФенологічні спостереження проводяться протягом календарного року з прив’язкою до фаз розвитку рослин – ріст бруньок, бутонізація і цвітіння, формування і достигання плодів, опадання стиглих плодів.\nУ період цвітіння, бутонізації, достигання плодів спостереження проводяться частіше – до 2 разів на тиждень. У період спокою (осінньо-зимовий) – рідше, двічі на місяць.\nПри проведенні спостережень наявність цвіту чи плодів обліковується кількісно – переліком. Облік проводиться окомірно. Дані обліку порівнюються з табличними і встановлюється відповідний показник плодоношення в балах та градаціях. Шкала оцінки – шестибальна, від 0 до 5: 0 – плодоношення відсутнє, 5 балів – дуже сильне.\nЗгідно з результатами фенологічних спостережень, на сьогоднішній день оцінка плодоношення досліджуваних порід середня – 3 бали, тобто врожай насіння деревних порід буде не значний.\nОтже лісівникам необхідно буде приділити більше зусиль для заготівлі достатньої кількості насіння, щоб забезпечити посівним матеріалом постійні та тимчасові розсадники державних лісогосподарських підприємств.


США про події навколо Саакашвілі: «Закликаємо Україну поважати верховенство права»\n06 Грудень 2017, 10:05\nРечниця Державного департаменту США Гедер Науерт під час брифінгу 5 грудня прокоментувала події в Києві, де за невдалою спробою правоохоронців затримати колишнього президента Грузії, українського опозиційного політика Міхеїла Саакашвілі відбулися акції протесту.\n«Я б сказала, взагалі ми уважно стежимо за цією ситуацією і тим, що відбувається в Києві», – заявила речниця Державного департаменту.\n«Ми перебуваємо в тісному контакті, маємо добрі стосунки з урядом України. Однак це не означає, що ми погоджуємося з ними абсолютно в усьому. Ми закликаємо владу України до деескалації цієї ситуації. Ми, звичайно, бачили повідомлення про різну активність на вулицях там. Ми закликаємо всі сторони уникати насильства та дотримуватися верховенства права та міжнародних зобов’язань. Що ж до подробиць справи, ми не можемо про це говорити, тож я маю спрямувати вас з цим запитанням до уряду України. Але уряд України, і ми казали про це багато разів раніше, як ми робимо і стосовно інших урядів, – якщо вони когось затримують, заарештовують когось тощо, це повинно відповідати законам і нормам цієї країни, а також міжнародним зобов’язанням щодо прав людини, і ми закликаємо Україну поважати верховенство права».\nРаніше у вівторок Генеральна прокуратура України оприлюднила запис буцімто розмови представників Саакашвілі та представників бізнесмена-втікача Сергія Курченка, а також власне Саакашвілі та Курченка про варіанти співпраці. Відповідно до записів, на повернення Саакашвілі до України з проривом кордону раніше було витрачено сотні тисяч доларів.\nДерждепартамент про видворення грузинів: Київ має уникати дій, схожих на політично мотивовані


Різанина в Марганці через дитячий булінг: суд виніс вирок одному з батьків\nРізанина в Марганці через дитячого булинга: суд виніс вирок одному з батьків\nРаніше Nikopolnews повідомляв про те, що сталася різанина у Марганці через дитячий булінг. Один чоловік підрізав іншого. Нападник пояснював свої дії тим, що захищав дочку, над якою тривалий час знущалися діти. Злочин стався невдовзі після того, як запис знущань над дівчинкою підлітки виклали в мережу.\nТакож ми повідомляли, що 11 вересня приблизно о 16.30 біля приватного будинку по вулиці Єдності в Марганці чоловіки посварилися через дітей, між якими був конфлікт. Один з батьків прийшов додому до іншого, щоб з’ясовувати стосунки. Під час сварки підозрюваний вдарив 50-річного потерпілого ножем у груди, після чого втік з місця злочину. Пораненого доставили в реанімаційне відділення лікарні, де надали невідкладну медичну допомогу. Поліцейські розшукали і затримали зловмисника на наступний день на автовокзалі, коли він намагався виїхати з Марганця в Нікополь. Його затримали в порядку ст. 208 КПК України.\nПотерпілий вижив. Однак нападника судили за статтею 115, ч. 2 (умисне вбивство), оскільки, на думку суду, він здійснив всі необхідні для вбивства дії. А вижити потерпілому вдалося з незалежних від нападника причин – йому вчасно була надана медична допомога.\nСуд над батьком дівчинки відбувся 29 листопада. Про це Nikopolnews повідомляє, посилаючись на Єдиний реєстр судових рішень.\nУ суді чоловік свою провину не визнав, хоча не заперечував факту конфлікту і бійки. Він заявив, що не пам’ятає, як завдавав ножові поранення потерпілому і тим більше не мав наміру його вбивати.\nПроте, суд визнав чоловіка винним і засудив до 7 років і 6 місяців позбавлення волі. Також він повинен виплатити потерпілому 7408 гривень в якості компенсації за матеріальний збиток і 30000 – за моральний.\nРізанина у Марганці через дитячий булінг стала темою передачі на UA:Перший – ситуацію обговорювали у студії: відео\nНасильно утримував у квартирі 16-річну дівчину: офіційно про інцидент в Марганці\nКоронавірус у Нікополі і районі 16 грудня: кількість нових випадків


Чи вистачить Скопусу на всіх: бар’єри перед науковцями – Освіта.UA\nЧи вистачить Скопусу на всіх: бар’єри перед науковцями\nТреба кардинально змінити процедуру захистів дисертацій, виключивши з неї МОН і вчені ради\nОстаннім часом найбільш болючим для обговорення у науковому середовищі стає питання встановлення нездоланних (на думку переважної більшості учасників дискусій) бар’єрів у вигляді певної кількості публікацій у провідних наукометричних базах. Мова йде про Scopus і WoS, але від критиків чомусь найбільш дістається Scopus, а термін «скопусні» фактично вже став усталеним не тільки у кулуарних розмовах, а й на шпальтах серйозних видань і навіть у нормативних документах.\nУ системі вищої освіти такі бар’єри виросли як перед окремими викладачами (продовження дії контракту, обрання за конкурсом, здобуття наукового ступеню, отримання вченого звання), так і перед вищими навчальними закладами (ліцензування і акредитація, отримання державного замовлення, рейтингування тощо).\nДещо про це ми писали у попередніх публікаціях: «Науковий вал чи провал», «Фальшива тривога», «Наукові публікації: страсті по Scopus і WoS»; «Мережа, етика і фінансування української наукової преси».\nСпробуємо повернутися до цієї теми знову, бо не можна не звернути уваги на шквал особливого невдоволення у питанні кількості і якості обов’язкових публікацій, який був спровокований проектом наказу «Про затвердження змін до наказу Міністерства освіти і науки України від 17 жовтня 2012 року №1112 «Про опублікування результатів дисертацій на здобуття наукових ступенів доктора і кандидата наук» https://mon.gov.ua/ua/news/mon-proponuye-dlya-gromadskogo-obgovorennya-proekt-nakazu-pro-zatverdzhennya-zmin-do-nakazu-ministerstva-osviti-i-nauki-ukrayini-vid-17-zhovtnya-2012-roku-1112 .\nЗагальне враження щодо цього проекту таке: цей документ є набагато більш прогресивним відносно існуючої практики, писався він з метою скоротити кількість захистів дисертацій до мінімуму і підвищити якість публікацій українських авторів.\nСпробуємо проаналізувати деякі його положення (на жаль, якось не зібралися написати свої рекомендації до МОН у встановлені терміни).\nПроект наказу розглядає різні варіанти захисту і, відповідно, різні вимоги. Тому, хто бажає захисти дисертацію за сукупністю опублікованих статей, встановлено бар’єр, який практично неможливо взяти. Спробуйте знайти кандидата наук, який відважиться опублікувати у журналах з 1 (не менше 2 статей) або 2 квартилів Scopus та/або WoS не менше 10 статей. А якщо він їх вже опублікував, то для чого визнаному у світі науковцю взагалі науковий ступінь доктора наук?\nТут хочемо звернути увагу на ту обставину, що Проект наказу рекомендує зараховувати публікації з журналів Scopus та/або WoS і при цьому не вказує, що ці журнали повинні бути у категорії «А» ПНФВУ. Це означає, що сміливцям, які вирішили захищатися за сукупністю статей, пропонується друкуватися не тільки у вітчизняних журналах. Слід віддати належне здоровому глузду або скептицизму авторів Проекту наказу, бо з усіх українських журналів у 1 або 2 квартіль Scopus та/або WoS потрапляють максимум два (!).\nЯкщо здобувач обирає варіант захисту шляхом представлення рукопису дисертації або монографії (зверніть увагу, що раніше треба було писати рукопис, а монографія входила у перелік обов’язкових наукових праць), то йому слід розуміти, у яку групу науковців він потрапляє. Автори Проекту наказу поділили здобувачів наукового ступеню доктора наук на три таких групи в залежності від тягаря (у вигляді мінімальної кількості публікацій), який вони можуть витримати (потенційних докторів філософії така градація не торкнулося).\nНайбільш міцними, відповідно до думки авторів Проекту наказу, серед тих, хто збирається захищати дисертацію на здобуття наукового ступеню доктора наук, є фахівці з біології (спеціальність тут і нижче вказується згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 №266), хімії, фізики та астрономії, прикладної фізики та наноматеріалів. Вони повинні опублікувати не менше 10 публікацій у виданнях категорії «А» Переліку наукових фахових видань України (ПНФВУ) та іноземних фахових виданнях (не менше 4 публікацій), включених до міжнародних наукометричних баз Scopus та/або Web of Science Core Collection.\nТут від авторів Проекту наказу ще бажано було б отримати пояснення відносно того, що слід розуміти під терміном «іноземні фахові видання» або «рецензовані іноземні видання» (у Проекті наказу використовується і одне, й друге). Теза з Проекту наказу «Під іноземними фаховими виданнями, зазначеними в підпунктах 2.1-2.2 цього наказу необхідно розуміти ті, які не є перекладом відповідних наукових фахових видань України», ситуацію не роз’яснює.\nДо речі, ще одне питання: яке видання вважати українським, а яке іноземним? За якою ознакою визначати приналежність видання до країни? За місцем заснування (реєстрації) чи за видавцем? Наприклад, є журнали (електронні), які створені фізичними особами, на своєму сайті засновників і видавця не вказують, у різноманітних базах і бібліотеках вказують суперечливу інформацію і при цьому індексуються у Scopus і WoS. А як бути з журналами, які мають українського засновника і у нас видаються українською мовою, а іноземним видавцем за кордоном – англійською? Ці питання потребують кваліфікованих пояснень.\nСуттєво менш потужними автори Проекту наказу вважають фахівців з: соціальних та поведінкових наук; управління та адміністрування; природничих наук (101 – екологія, 103 - геологія, геофізика, мінералогія, геохімія, вулканологія, сейсмологія та інші фізичні науки про Землю, метеорологія та інші атмосферні науки, гідрологія, океанологія, 106 – географія); механічна інженерія; електрична інженерія; автоматизація та приладобудування; хімічна та біоінженерія; електроніка та телекомунікації; виробництво та технології; архітектура та будівництво; аграрні науки та продовольство; ветеринарна медицина; охорона здоров’я; транспорт; публічне управління та адміністрування; міжнародні відносини. Їхня мінімальна планка для здобуття наукового ступеню доктора наук – 6 публікацій у виданнях категорії «А» ПНФВУ та іноземних фахових виданнях (не менше 2 публікацій), включених до міжнародних наукометричних баз Scopus та/або Web of Science Core Collection.\nНу і взагалі «легковики» – це усі інші, а саме фахівці з: освіти/педагогіки; культури і мистецтва; гуманітарних наук; богослов’я; журналістики; права; соціальної роботи; сфери обслуговування; воєнних наук, національної безпеки, безпеки державного кордону; цивільної безпеки. Для них порогове значення для здобуття наукового ступеню доктора наук – 3 публікації у виданнях категорії «А» ПНФВУ та іноземних фахових виданнях (не менше 1 публікацій), включених до міжнародних наукометричних баз Scopus та/або Web of Science Core Collection.\nЯк бачимо, найбільші поступки отримують не тільки представники гуманітарних наук, а ще багато інших, але так склалося, що найбільш невдоволеними необхідністю друкуватися у провідних міжнародних журналах є саме вони.\nЩе цікава річ. Для першої і другої груп науковців три публікації можуть бути замінені патентами на винахід, зареєстрованими в країнах ОЕСР. А от для третьої – ще одне послаблення. Вони можуть замінити статтю з іноземного видання на розділ у монографії, яка видана у видавництві категорій A, B або С за класифікацією SENSE. Хоча це послаблення є дуже умовним, бо у цьому класифікаторі SENSE немає жодного видавництва з України.\nТака градація науковців на вказані групи дещо дивує. Звідкіля вона? Можливо, виходячи з наявної загальної кількості публікацій вітчизняних науковців у провідних журналах світу по галузям наук? А можливо, з кількості журналів за галузями знань? А можливо, виходячи з досвіду за кількістю захистів дисертацій? Чи це встановлено експертним шляхом? А можливо, за кількістю фахових видань за галузями наук? Щодо публікацій у Web of Science Core Collection, то це питання також потребує обговорення.\nУ WoS, яку ми знаємо як міжнародну наукометричну та реферативну базу даних http://mjl.clarivate.com/ , найбільш поважними є три індекси: SCIE (Science Citation Index Expanded); SSCI (Social Science Citation Index); AHCI (Art and Humanities Citation Index). Вітчизняні журнали у SCIE та AHCI поки що не індексуються взагалі, а у SSCI їх не більше двадцяти, з яких суто українських (таких, що засновані і видаються українськими видавцями) – п’ять, а інші в основному є перекладами журналів НАНУ, які видаються іноземними видавцями.\nСлід мати на увазі, що імпакт-фактор розраховується тільки для журналів з SCIE та SSCI. У перший квартіль українські журнали не потрапляють взагалі, а у другому наразі присутні лише 2 журнали.\nЗ 2015 року WoS запровадив новий ресурс, а саме ESCI (Emerging Source Citation Index) http://mjl.clarivate.com/cgi-bin/jrnlst/jloptions.cgi?PC=EX , до якого наразі включено понад 50 українських журналів. Через декілька років присутності журналів у ESCI буде проведено їхню повторну оцінку, на основі якої відбудеться переведення у основні індекси або виключення. Поки що ми маємо тільки один приклад виключення українського журналу з ESCI і жодного з переведення в основний індекс.\nРоз’яснень потребує теза з Проекту наказу про те, що монографія, на підставі опублікування якої автор може захищати дисертацію, «повинна містити всі раніше опубліковані результати за темою дисертації». Тут питання до тих, хто знається на понятті плагіату і самоплагіату. Чи не суперечить це принципам публікаційної етики? Відповідно до ДСТУ 3017:2015 «Видання. Основні види: терміни та визначення понять» монографія – це наукове або науково-популярне видання, що містить повне дослідження однієї проблеми або теми та належить одному чи кількома авторам. Ні для кого не є секретом, що наразі при підготовці монографії доволі часто до її змісту включаються тексти раніш опублікованих статей. Якщо автор буде використовувати саме такий підхід, то чи буде це вважатися плагіатом? Скоріше за все відповідь на таке питання буде «Так».\nТакі ж сумніви з приводу такого положення з Проекту наказу: «За темою дисертації не зараховуються публікації, у яких повторюються наукові результати, опубліковані раніше в інших наукових публікаціях, що ввійшли до списку публікацій за темою дисертації». Скоріше за все це випадок плагіату. І якщо таке буде мати місце, то, відповідно до нових тенденцій, така робота не може бути допущена до захисту взагалі.\nДобре, що Проект наказу надає рівні права друкованим і електронним виданням. Ситуація на сьогодні така, що практично 100% друкованих журналів (за невеликим виключенням) мають електронні версії, і ця межа між друкованими і електронними журналами поступово нівелюється.\nПроект наказу встановлює нижню планку для здобувачів наукового ступеню доктора наук у 100 балів. Для потенційних докторів філософії (кандидатів наук) обрахування балів не передбачається.\nТут виникає питання щодо пропорційності так скажімо «наукової ваги» журналу і кількості балів. Пропонується статті у виданнях, що входять до Scopus та/або WоS з 1-го квартиля (Q1) оцінювати у 12 балів, з 2-го квартілю – у 10 балів, а усі інші – у 8 балів. Начебто усе добре, крім того, що не можна ні за яких умов порівняти журнали з 3-го і, навіть, 4-го кварталів з журналом з ESCI (Emerging Sources Citation Index), який також входить до WoS і також отримає 8 балів.\nУ Проекті наказу є така умова: Не зараховуються: публікації у кількості більше двох в одному випуску (номері) наукового фахового видання. Однозначно, для того, щоб це не суперечило міжнародний видавничий практиці, слід обмежити кількість можливих публікацій у одному номері не двома, а однією.\nЦе те, що стосується побажань до Проекту наказу «Про затвердження змін до наказу Міністерства освіти і науки України від 17 жовтня 2012 року №1112 «Про опублікування результатів дисертацій на здобуття наукових ступенів доктора і кандидата наук». Тепер щодо його критики колегами.\nБажаючих прийняти участь у дискусії виявилося чимало, і їхні думки «за» і «проти» голосно вихлюпнулися у тому числі і у соціальні мережі.\nЩо доволі дивно, долучилося до процесу обговорення проблеми і головне вітчизняне офіційне видання «Голос України». Розпочали зі статті «Scopus замість науки: чи потрібно це Україні?» фахівців Інституту держави і права ім. В.М.Корецького НАНУ (Скопус не потрібен). Навіть у середовищі НАНУ ця публікація була сприйнята неоднозначно і, як наслідок, з’являється стаття «Без Scopus: чи потрібна Україні хуторянська наука?» (Скопус дуже потрібен). Але на цьому «Голос України» не зупинився і надрукував ще одну статтю «Куди й навіщо йдемо?» а потім ще одну – «Повертаючись до проекту наказу «Про…» (Скопус не потрібен).\nЗрозуміло, що «потрібен / не потрібен» - це утрируваний підхід, але загальний вектор вказаних статей демонструє саме такі думки.\nДо речі, якщо у авторів першої, третьої і четвертої статей (Скопус не потрібен) взагалі відсутні статті у журналах, які індексуються у Scopus, то другу написали науковці, у яких індекс Гірша (скопусівський) – 20. Це означає, що кожна з їхніх статей, опублікованих у журналах зі Scopus, була процитована мінімум 20 разів також виданнями зі Scopus.\nВкажемо на декілька цікавих, на наш погляд, моментів, на які слід звернути увагу у цих статтях.\nСтаття «Scopus замість науки: чи потрібно це Україні?», опублікована у «Голосі України» 1 червня, вже з самої назви підштовхує до думки, що нам однозначно потрібна наука, не якийсь там Scopus. Ось перше речення статті: «Науковим установам доручили терміново відреагувати на нові вимоги МОН до публікації результатів наукової діяльності, що викликало хвилю обурення серед учених, які близькі до чергової поразки у протистоянні з бюрократичним монстром. Результати ймовірного впровадження цього наказу матимуть катастрофічні наслідки і для науки, і для держави в цілому» (виділено нами).\nТакий тон було задано з самого початку, і таким він залишився протягом усього тексту. Запровадження нових правил, на думку авторів статті, є: перекладанням відповідальності на міжнародні бізнес-корпорації; неприйнятним через формальний характер справи, провокує безвідповідальність експертів, імітацію, шахрайство, корупцію тощо; свідченням невизнання МОН кваліфікації вітчизняних головних редакторів і членів редакційних колегій. Але не будемо вдаватися у полеміку відносно логіки і обґрунтованості окремих тверджень авторів, бо завжди можна знайти тих, кому вони подобаються, і тих, кому не подобаються. Спробуємо звернути увагу лише на деякі конкретні речі.\nАвтори стверджують, що нормативні акти, які нормують «використання зарубіжних публікацій та публікацій у наукометричних базах для оцінки результатів наукових досліджень», порушують низку норм Конституції та законів України, міжнародно-правових актів, ратифікованих Україною. Начебто порушуються свобода творчості, власності, авторські права, право на поширення інформації, свобода думки і висловлювання…. Про яке порушення прав і свобод йде мова, і яким чином нам забороняється, наприклад, поширювати інформацію про отримані результати наукового дослідження? До того ж, у Проекті наказу мова йде про кваліфікаційні вимоги, і вони стосуються лише присудження наукового ступеню. Скажіть, будь ласка, хто заперечує право науковця опублікувати, крім статей (монографій), необхідних для захисту, ще скільки завгодно у будь-яких виданнях? Були б результати, достойні цього, і бажання автора. Де тут порушення прав і свобод? Відповідь чітка і однозначна: Ніде! Яке відношення до обговорюваного Проекту наказу відноситься стаття 10 Конституції України про те, що державною мовою в Україні є українська? Відповідь: Ніякого!\nРекомендуємо також уважно прочитати статтю 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» http://zakon5.rada.gov.ua/laws/show/2210-14 і спробувати знайти хоча б щось у її тексті, щоб можна було вважати дії МОН відносно надання пріоритету журналам зі Scopus та WoS антиконкурентними (про пишуть автори статті), якщо до послуг науковців пропонується понад 30 тисяч журналів.\nАвтори пишуть, що «згідно з оцінкою трьох надзвичайно авторитетних зарубіжних академій наук – Академії наук Франції, Німецької академії природничих наук («Леопольдіна»), Королівської академії наук Великої Британії (спільна заява від 27.10.2017 р.), наявність публікацій у журналах, що включено до наукометричних баз, не може розглядатися як один із основних інструментів оцінювання результатів наукових досліджень; покладання на цей показник «веде до поверхових, занадто спрощених і ненадійних методів оцінювання».\nСкоріше за все мова йде про заяву «Statement by three national academies (Académie des Sciences, Leopoldina and Royal Society) on good practice in the evaluation of researchers and research programmes». Це звернення стосується методів оцінювання дослідників і дослідницьких програм і наголошує на необхідності використання думки професійних експертів. У заяві дійсно висловлюється занепокоєність тим, що при оцінюванні значимості робіт деякі експертні комісії занадто покладаються на бібліометричні показники і бази даних, що може спричинити появу поверхневих, спрощених і ненадійних методів оцінювання.\nОсь пряма цитата з заяви: «However, there has been too much reliance on bibliometric indices and indicator-based tools as measures of performance by many evaluation committees and exercises, leading to the danger of superficial, over-simplified and unreliable methods of evaluation». І як бачимо, вона у статті з «Голосу України» виглядає дещо перекрученою.\nКрім того, у заяві відмічається ще таке: «Impact factors of journals should not be considered in evaluating research outputs. Bibliometric indicators such as the widely used H index or numbers of citations (per article 4 or per year) should only be interpreted by scientific experts able to put these values within the context of each scientific discipline. The source of these bibliometric indicators must be given and checks should be made to ensure their accuracy by comparison to rival sources of bibliometric information. The use of bibliometric indicators should only be considered as auxiliary information to supplement peer review, not a substitute for it».\nХотілося б також довідатися, що це за польські вчені, які, як стверджують автори статті, у своїх дослідженнях «також аргументовано доводять, що багатовимірна оцінка місцевих журналів не повинна спиратися лише на бібліометричні показники, засновані на Web of Science або Scopus»? Як мінімум треба б було на них послатися, хоча звісно серед десятків тисяч польських науковців можна знайти багато таких, кому не до вподоби Scopus та WoS. Але взагалі, що означає вищенаведена теза? Про що вона? І до чого вона у контексті питання, що розглядається?\nА ось ще один приклад маніпулювання і перекручування. Автори статті пишуть: «Прикладом неприйняття всього цього є ініціатива «The cost of knowledge», що маніфестувала відмову майже 17 тисяч учених-математиків із різних країн від співпраці з журналами, включеними до бази Scopus». Дійсно є така ініціатива The cost of knowledge, але вона спрямована на бойкот не Скопуса, а Ельзівера (засновника Скопусу). Тобто закликають бойкотувати не базу Скопус, а видавця.\nЩе одна теза авторів статті: «Згадані наукометричні бази насамперед орієнтовані на природничі та технічні науки. Представлення у них журналів соціогуманітарної проблематики абсолютно не відповідає загальному співвідношенню наукових періодичних видань у світі, не враховує цілих галузей наукових знань – і це ніяк не засновано на якісному критерії». Насправді це твердження не відповідає дійсності. Так, з 24385 журналів, які представлені у Скопусі, 3570 – це журнали, які віднесені до Arts and Humanities, 5716 – до Social Sciences. Щодо WoS, то до SCIE (Science Citation Index Expanded) – включено приблизно 8300 журналів, до SSCI (Social Science Citation Index) – 2900, до AHCI (Art and Humanities Citation Index) – 1600 журналів. Тобто «соціогуманітарні» журнали тут представлені у широкому асортименті.\nЩодо «англомовного домінування і денаціоналізації в науковій сфері», то навіть самі автори статті відмічають, що третина журналів з WoS видаються не англійською, а іншою мовою. Хіба це мало? І хіба це «сприяє зниженню обсягу україномовного наукового контенту і матиме наслідком гальмування і неповноцінність розвитку української культури»? І хіба є якісь перепони у тому ж Scopus для включення журналів, які видаються українською мовою? Немає. Єдина вимога стосується метаданих, які слід наводити англійською.\nТаким чином, у цілому читач повинен з даної статті зробити наступні висновки: не можна вводити показники щодо кількості необхідних статей для захисту дисертацій; не можна змушувати авторів друкувати свої статті англійською; не треба орієнтуватися на журнали зі Scopus і WoS; не треба долучати до редакційних рад журналів іноземних науковців... Ну і, схоже, автори статті взагалі проти наукометрії і показників цитованості. А дарма, бо однозначно, що їхня статті вже на сьогодні отримала багато посилань, а переглядів ще більше.\nСпівзвучною за назвою до проаналізованої і фактично відповіддю на неї стала стаття «Без Scopus: чи потрібна Україні хуторянська наука?» у «Голосі України» від 16 червня. Її підготували академіки НАН України Вадим Локтєв і Ігор Мриглод, індекс Гірша у кожного з яких (скопусівський, а не сколарівський) дорівнює 20. Це означає, що кожна з двадцяти статей, опублікованих цим автором у виданнях зі Скопус, була процитована мінімум 20 разів також у скопусівських виданнях. Результат дуже пристойний навіть і для провідних західних науковців.\nЦі автори, навпаки, вважають, що Проект наказу слід підтримати (з конструктивними доопрацюваннями). При цьому вони констатують вкрай неприглядну ситуацію у вітчизняному науковому співтоваристві, а саме: «стрімке старіння наукових кадрів, небезпечний для країни відтік освіченої молоді та низьке представництво середнього покоління у частці дослідників найвищої кваліфікації, особливо якщо мати на увазі природничі науки; невпинно зростаючий вал дисертацій у соціогуманітарних науках (при одночасному спаді у природничих)». Складно не погодитися.\nСвою позицію щодо підтримки Проекту наказу вони вдало аргументують і наводять конкретні стратегічні завдання, але і у цій статті, на жаль, є певні неточності. Наприклад, автори стверджують, що Науковий комітет Національної ради України з питань розвитку науки і технологій України, подаючи свої пропозиції, які вилилися у Проект наказу, діяв «у повній відповідності до вимог чинного Закону «Про наукову і науково-технічну діяльність», де зазначено: наукові результати для захисту дисертації мають бути опубліковані у вітчизняних і міжнародних рецензованих фахових виданнях, перелік яких затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки, тобто МОН України». Насправді, у цьому законі про публікації науковців згадується лише один раз, і це у статті 28. Буквально текст такий: «Дисертації осіб, які здобувають ступінь доктора філософії, та дисертації (або наукові доповіді у разі захисту наукових досягнень, опублікованих у вигляді монографії, або сукупності статей, опублікованих у вітчизняних та/або міжнародних рецензованих фахових виданнях) осіб, які здобувають ступінь доктора наук, а також автореферати та відгуки опонентів оприлюднюються на офіційних веб-сайтах відповідних наукових установ (вищих навчальних закладів) згідно із законодавством» http://zakon3.rada.gov.ua/laws/show/848-19/print1518163727259691. Тобто у згаданому законі про вітчизняні та/або міжнародні рецензовані фахові видання мова йде тільки тоді, коли обговорюється захист дисертації шляхом доповіді за сукупністю статей, про те, що начебто їхній перелік затверджується МОН не вказується взагалі.\nЦя стаття не залишилася поза увагою фахівців, і фахівці, які представляють юридичну науку, з відповіддю не забарилися. Вже 19 червня все у тому ж «Голосі України» з’являється стаття «Куди й навіщо йдемо?». Автор (Володимир Горбатенко, провідний науковий співробітник Інституту держави і права ім. В.М. Корецького НАН України) одразу висловлює свою позицію, вказуючи на те, що держава нічого не зробила задля вивчення нашими науковцями іноземних мов. Ось цитата: «… чи законно застосовувати адміністративні методи оцінки статусу наукового працівника через іншомовні наукометричні cистеми, якщо вся попередня система його освіти не забезпечувала глибоких знань з іноземних мов?» А пропозиція така: безоплатно цільовим шляхом навчити їх спочатку англійської (!). А для початку перекласти англійською шеститомну «Юридичну енциклопедію», яку підготували фахівці співробітник Інституту держави і права ім. В.М. Корецького НАН України.\nАле тут автор суперечить сам собі, стверджуючи, що «ще не позбувшись експансії однієї іноземної мови (російської) ми можемо отримати взамін іншу (англомовну) експансію». І взагалі нас очікують складні часи, бо «у разі масового переходу українських науковців на англійську вони перестануть розробляти українську наукову термінологію».\nОт з чим беззаперечно слід погодитися, то з пропозицією «розробити й поступово здійснювати державну програму з комплексної підтримки, розвитку і просування кращих вітчизняних наукових видань у провідні наукометричні бази».\nЩодо статті Олександра Батанова з дивною назвою «Повертаючись до проекту наказу «Про…», то нічого нового у порівнянні зі статтями його колег з Інституту держави і права в ній немає.\nНе можна не згадати ще про одну публікацію у «Голосі України», яка з’явилася 6 липня 2018 року. Це переклад статті Джона Теннана (Jon Tennant) «Elsevier руйнує відкриту науку в Європі», яка була опублікована у The Guardian.\nБезпосередньо питання публікації у журналах, що індексуються у Скопус, дана стаття не стосується, але з’явилася вона у «Голосі України» не випадково і стоїть у одному ряду з більш ранніми антископусівськими статтями. Нам начебто хочуть сказати: «Куди ви нас штовхаєте у Скопус? Погляньте на той Ельзівер. Та вони наскрізь корумповані і стоять на заваді відкритої науки». Тільки от мова у статті Джона Теннана не про якість журналів і статей, а про бізнес-модель, яку використовує Ельзівер, про незгоду з позицією Єврокомії, яка долучила у якості субпідрядника до виконання робіт з розвитку проекту відкритої науки організацію, яка це не дуже підтримує, та про необхідність надання відкритого доступу до наукових знань.\nДо цього слід додати, що непогано було б «Голосу України» надати слово і Ельзіверу. Вірніше, надрукувати те, що він вже з цього приводу сказав у себе на сайті, а саме статтю «Elsevier serves the global research community to deliver open science».\nЗвісно, що тут ми звернули увагу тільки на найбільш помітні (резонансні) думки щодо новацій МОНУ у питанні кількості наукових публікацій.\nЩодо заключних тез, то вони такі:\n1. Без наукометрічних (бібліометричних) показників для оцінювання науковців, наукових колективів і журналів наразі обійтися неможливо. Але при цьому не треба робити культу з якої б то не було реферативної бази або системи цитування. До процедур включення і оцінювання журналів за кожною з них можна пред’явити певні претензії. У кожній з них можна знайти журнали, які ніяким чином не відповідають заявленим критеріям щодо включення. По кожній з них є непоодинокі приклади відмов журналам, які відповідають усім встановленим критеріям. Застосування виключно тільки бібліометричних показників при оцінюванні діяльності науковців і наукових організацій призводить до маніпулювання даними і накручування необхідних результатів.\n2. Наявність і постійне оновлення міжнародних реферативних баз даних та систем цитування разом з установами і асоціаціями, які опікуються питаннями видавничої етики (наприклад, СОРЕ), стимулюють журнали до удосконалення власного менеджменту і наближення до найкращих видавничих практик. Потрібно створити інститут незалежного аудиту наукових журналів на предмет їхньої відповідності кращим видавничим практикам на основі ініціативи, яка б надавала можливість визначити для їхніх редакцій орієнтири для подальшого розвитку. Як приклад можна розглянути досвід Journal's International Compliance Index (JIC Index).\n3. Не можна одразу привчити вітчизняних науковців друкуватися в рейтингових рецензованих журналах. Необхідна довготривала робота з навчання елементарним правилам підготовки і подання наукової статті, її подальшої популяризації. Необхідно також вчити рецензуванню статей. Можливо, тут потрібні гранти МОН для проведення роботи (у першу чергу, цикл семінарів) з підвищення грамотності авторів наукових статей, рецензентів, редакцій наукових журналів.\n4. За прикладом інших країн на рівні уряду слід реалізувати проект з визначення декількох найбільш перспективних журналів (приблизно 50) і виділити їм фінансування на рік для впровадження інновацій у менеджмент редакції з метою наближення до кращих видавничих практик;\n5. Необхідно взяти під патронат МОН роботу з просування вітчизняних журналів у провідні бібліотеки світу і різноманітні бази даних. Для цього у тому числі налагодити роботу з їхніми представництвами у регіонах (не обмежуючись при цьому питаннями надання доступу до ресурсів і політикою пропагування необхідності створення різноманітних профілів вчених);\n6. Слід суттєво доопрацювати Порядок формування Переліку наукових фахових видань України, звернувши увагу не тільки на наявність формальних ознак для включення у ту або іншу категорію, а й на дотримання журналами принципів публікаційної етики та їх відповідність кращим видавничим практикам;\n7. Потрібно виважено підійти до внесення змін у наказ Міністерства освіти і науки України від 17 жовтня 2012 року №1112 «Про опублікування результатів дисертацій на здобуття наукових ступенів доктора і кандидата наук. Не можна обмежуватися при оцінці ваги статті тільки двома наукометричними базами (Scopus і WoS). Слід включити у цей перелік, наприклад, такі реферативні бази і системи цитування як Astrophysics Data System, PubMed; MathSciNet; zbMATH; Chemical Abstracts Service; Springer; Agris; GeoRef та інші реферативні бази, розміщені на платформі Web of Science Clarivate Analytics. При цьому обов’язково слід виключити з цього переліку ESCI WoS (Emerging Sources Citation Index).\n8. Треба кардинально змінити систему і процедуру захистів дисертацій, повністю виключивши з неї МОН і спеціалізовані вчені ради у теперішньому їхньому вигляді і надати дійсну і повну автономію університетам у присудженні наукових ступенів.\n9. Останнє і головне. Треба набратися сміливості і почати працювати у напрямку прийняття законодавчих і нормативних актів, які б у сукупності поступово призвели до припинення практики обов’язкових доплат за рахунок бюджетних коштів до заробітної плати за науковий ступінь і вчене звання (хай цим питанням займаються університети і наукові установи на свій розсуд), доплат за звання «заслужених» і «народних», а також довічної плати дійсним член-кореспондентам і академікам різноманітних академій. Такі дії суттєво знизять потік статей, єдиною метою яких є необхідність прозвітувати або виконати якісь вимоги щодо наявності певної їх кількості.\nАвтори: д.е.н., проф. Сергій Козьменко, к.е.н. Людмила Остапенко, ТОВ «Ділові перспективи».\nThis is very informative thanks for thsis hope you can visit https://games.lol/racing/ too\n20.12.2018 в 10:49 Відповісти\nСкопусу вистачить, а от грошей у викладачів - ні, при зарплаті у 150 дол., друкуватися за 500 нереально, навіть, як кажуть паравозіком, по 3-4 особи. Платити 12 тис. грн. за публікацію, це просто жах, вимагають, щоб сім’я викладача животіла і поклала зуби на полицю, МОН - реальний терорист, вже потрібно, щоб НАБУ розібралося з цими пройдисвітами, які відпрацьовують лобіювання компанії Елзівер.\nДля дореформувалися: Слушна точка зору. Любіювання Елзіверу з боку МОН стало очевидним. Очевидно, що МОН має бути реалістом у питання необхідної кількості статей у такого роду виданнях з огляду на вартість публікації в них.\n"При цьому обов’язково слід виключити з цього переліку ESCI WoS (Emerging Sources Citation Index)". Названа база є повноцінною базою WoS, видання знаходяться в очікуванні IF. Така рекомендація є не коректною.\nДля Oleg: У Вашого твердженні є сенс, бо щоб зробити висновок відносно нікчемності ESCI WoS, необхідно чітко визначити мотивацію компанії-власника. Такі заяви, це нікчемні атаки прихильників Елзіверу та СКОПУСа на конкурента - Томпсон Ройтерс. Цікаво, що сам Елзівер такої неповаги до конкурента собі не дозволяє.\nНемає жодної атаки на WoS, відбір до WoS Core Collection ще більш жорсткий ніж у Scopus і рецензування статей у даних видань є якісним. Стосовно того що ESCI WoS є "повноцінною" базою, а що ви розумієте під повноцінністю? Так статті з цих видань дійсно реферуються, але це не означає що статті є пристойної якості, адже як вірно було вказано IF для цих журналів не обраховується, і поки журнал не буде переведений до основних баз обраховуватись не буде. Для того, щоб журнал був включений в ESCI WoS вимоги дуже формальні (склад редколегії, doi, сайт, переклад рефератів та списку літератури і обов’язкова підписка видавця на WoS, яка чимало коштує). Саме тому включення журналу до ESCI WoS не є гарантією того, що там не будуть публікуватися роботи сумнівної якості.\n01.08.2018 в 10:19\nЧудова стаття від порядного лобіста. Трохи інформації про пана Козьменка - http://0432.in/stati/item/4894-_Ta%D1%94mnits%D1%96_usp%D1%96hu_v_o__rektora_UABS__Kozmenka_S_M\nДля Лазарь: То все дурня. В кожному вузі є рейтинг викладачів. Якщо робочий час 1548 годин і кожному викладачу заплановані ці години, то про який рейтинг повинна йти мова? Виконав заплановані 1548 годин, молодець! А перевиконав, то з якої радості і хто за перевиконані години заплатить? Навпаки, ще викладач платить за опубліковані статті, посібники, методички. Алогізм якийсь!\n14.07.2018 в 18:09\n"Потрібно створити інститут незалежного аудиту наукових журналів на предмет їхньої відповідності кращим видавничим практикам на основі ініціативи, яка б надавала можливість визначити для їхніх редакцій орієнтири для подальшого розвитку". Цікаво, а чим авторів матеріалу не влаштовує COPE? Це всесвітновідома структура, яка опікується етикою у видавничій справі. Вона користується довірою. Хто перешкоджає вітчизняним журналам подаватися до COPE? Ніхто. Тому, подавайтеся і може там дадуть зелене світло. А якщо поки що зеленого світла там не дають, то вдосконалюйтесь і подавайтеся знову. І не потрібно створювати тут клонів поважних організацій, щоб потім прикриватися їх іменами у власних цілях.\n"Не треба робити культу з якої б то не було реферативної бази або системи цитування". - нарешті починаємо прозрівати... "Не можна одразу привчити вітчизняних науковців друкуватися в рейтингових рецензованих журналах" - це очевидно і відразу потрібно було ввести якийсь коефіцієнт (наприклад, 1 стаття в скопусі = 5-10 фахових у вітчизняних чи зарубіжних виданнях). "Необхідно взяти під патронат МОН роботу з просування вітчизняних журналів у провідні бібліотеки світу і різноманітні бази даних" я б ще додав - працювати над створенням національної платформи - оце основна робота МОН, а не вимагати ці публікації із здобувачів - до речі, щодо безкоштовності більшості публікацій у Скопусах - це неправда, платити треба і немало. "Обов’язково слід виключити з цього переліку ESCI WoS" - правильно, це взагалі гидке маніпулювання, як і всі маніпуляції із наукометрією. "Реалізувати проект з визначення найбільш перспективних журналів (приблизно 50) і виділити їм фінансування" - теж правильно, не потрібно ставити вимоги без фінансування, хоча б тому, що МОН не фінансує переважну більшість видань.\nДля Доктор: А на яких засадах держава зможе надавати фінансування 50 вітчизняним журналам? У якості одноособового власника чи співласника журнала, видавця журналу? Вимоги до видань з боку держави - це нормально, бо держава це регулятор. Не подобаються видавцю вимоги держави - не проблема. Є безмежний світовий ринок, там і працюй. А так це виглядає на шантаж держави з боку видавництв. Нонсенс.\nЩе треба згадати про появу величезної кількості платних індійських видань, які правдами та неправдами попадають до Scopus, а потім за гроші (100-300 доларів) публікують всілякий мотлох. Через 2 роки такі журнали зазвичай виключають з бази але до цього часу вони встигають опублікувати багато неякісних матеріалів. Далі засновники їх закривають та відкривають нові журнали. Такі статті бажано не враховувати.\n13.07.2018 в 05:56 Подивитись всі відповіді (7)\nДля Loki: А як їх не враховувати якщо на момент публікації журнал був "скопусовський"? Це ще один вид маніпуляції із наукометрією, пов’язаний із комерцією. І якщо копнути глибше - там все таке несправжнє. Ідея непогана, але все розбивається об прагнення людини до шахраювання - у 40% наших здобувачів вчених звань виявили фальсифікацію даних щодо публікацій у Скопус та ВОС...\nЯ розумію, що це майже неможливо. Єдиний варіант, це створення списку який буде повторювати Scopus, але за виключенням низькопробних Open access журналів. Але на практиці не зробити нереально. Так, що єдиний робочий варіант це робота з двома базами. В будь якому випадку, це краще ніж є зараз.\n13.07.2018 в 07:08\nДля Loki: А як тоді бути із індексами цитування? Тоді потрібно розробляти окрему статистику, яка виводила б щось загальне чи середнє між індексами різних баз і все одно знайдуться пройдисвіти, що зпаскудять і це всілякими "технологіями" на зразок "мультицитування".\nДуже розумна та потрібна стаття. На моїй пам’яті єдина в якій настільки детально проаналізовано стан проблеми публікації наукових результатів. Вперше піднято питання про WoS ESCI (побічна база для включення в яку не має особливих вимог крім складу редакційної ради та суто формальний моментів, як то doi, ISSN). До цієї бази включено вже багато українських видань, в тому числі з дуже низьким рівнем. В керівництво ЗВО гордо кажуть про включення їж журналів до WoS не уточнюючи, що це за суббаза. Статті з журналів WoS ESCI потім намагаються використовувати для одержання звань та ступенів. Вперше автори вказали на велику кількість журналів з соціогуманітарною спеціалізацію (те на чому зараження спекулюють противники реформ у науці. Також необхідно зауважити що більшість журналів насправді публікують результати безкоштовно ( на цьому теж спекулюють)\n13.07.2018 в 05:50 Подивитись всі відповіді (9)\nДля Loki: Конкретно назвіть, будь ласка, журнали з низьким рівнем, які були включені до WoS ESCI? А то виглядає якось голослівно. Процедура включення до WoS ESCI також доволі непроста і триває близько 1-2 років. І як на мене, то це гарна процедура щодо попереднього оцінювання журналів перед включенням в основну базу WoS. Якщо журнал включили до WoS ESCI, то він починає привертати увагу більш висококваліфікованих науковців. І якщо редакційна колегія не женеться за грошима, то і якість статей підвищується. Маю досвід подачі журналу до Скопус. Відхилили, але основними зауваженнями було не якість самих статей, а: 1) низьке георгафічне охоплення авторів (переважно були українські автори) і 2) було зауваження, що уже на статті журналу, що подається на включення до Scopus повинні бути посилання у журналах, що включені у Scopus. Це виконати дуже важко, якщо журнал не включити спочатку до більш "низьких" наукометричних баз даних для розширення кола для ознайомлення. Якраз WoS ESCI і є стартом.\nДля Petro: "якщо редакційна колегія не женеться за грошима" - Ви бачили таку?\nНаприклад Ukrainian journal of ecology.\nУ меня есть 3 публикации, индексируемые в Скопусе. Какой я могу извлечь из этого профит?\n12.07.2018 в 18:27 Подивитись всі відповіді (23)\nДля Den: Получить ученое звание доц. или проф. если их у Вас еще нет... и, наверное, более ничего.\nЧому. Такий науковець, з огляду на скорочення викладачів в університетах, буде користуватися попитом з боку роботодавців. Нині, навіть при роподілу державних місць на магістратуру враховують кількість викладачів університету які мають 5 і більше статей у Скопус або WoS.\n13.07.2018 в 07:03\nДля Petro: От такі "чудові науковці" за своїми Скопусами студентів не бачать. Якщо друкуєшся у Скопусі, то студентів можна і не вчити, головне користуватися попитом з боку роботодавців і зайняти чим повищий рейтинг. Дебілізм якийсь!\nМіністерство освіти і науки розпочало відбір на другий цикл передплати до наукових баз даних...\nМОН: виші можуть отримати передплату на Scopus\nМіносвіти проведе ще один цикл передплати доступу до баз даних Scopus та Web of Science... 4.06.2018\nУкраїнських науковців відзначили за найбільшу кількість наукових робіт, опублікованих в 2008-2017 роках... 12.04.2018


Тетяна Ковальчук перевірила функціонування системи відеонагляду "Custody Records" в ХНУВС - Лента новостей Кропивницкого\nХарківський національний університет внутрішніх справ відвідала заступниця мністра внутрішніх справ Тетяна Ковальчук. У робочій зустрічі також взяли участь начальник ГУНП в Харківській області Валерій Сокуренко, перший проректор університету Сергій Бортник, керівники структурних підрозділів вишу.\nЗаступниця міністра оглянула навчально-тренувальні полігони університету. З роботою навчального відділу поліції ознайомила завідувачка кафедри поліцейської діяльності та публічного адміністрування доктор юридичних наук, полковник поліції Ольга Безпалова. Навчальний полігон було переобладнано з метою забезпечення функціонування інформаційної підсистеми обліку затриманих осіб інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України «CUSTODY RECORDS». Це дозволить створити умови для підготовки поліцейських до роботи з системою «Custody Records» та забезпечити стандарти роботи із затриманими особами.


Українським водіям нагадали про штрафи: за що посилять покарання\n27 вересня, 21:20\nУкраїнцям нагадали, яке покарання їх чекає за порушення одного з правил ПДР\nТак, ресурс Дорожній адвокат нагадав українцям про те, що розмова по телефону за кермом автомобіля карається штрафами.\nПри фіксації порушення інспектор виносить постанову на місці зупинки. У такому випадку водієві доведеться сплатити штраф у розмірі 425 гривень.\nПри цьому, якщо через те, що водій розмовляв по телефону, інші учасники руху були змушені змінити швидкість, напрямок їзди або вжити інших заходів безпеки, то штраф може зрости до 680 гривень або позбавлення прав на термін від 6 місяців до року.\nУ разі такого порушення інспектор складає протокол, який передається до суду. Крім того, водійські права тимчасово вилучаються до рішення суду. На цей час водієві отримає тимчасовий талон на право керування.\nШтраф за таке порушення можуть визнати незаконним, якщо інспектор не провів розгляд справи згідно з регламентом або не склав протокол з урахуванням всіх нюансів процедури.\nВідзначимо, що розмова по телефону за кермом машини становить серйозну небезпеку не тільки для самого водія, але і для інших учасників руху. Ще більшу небезпеку становить відправка повідомлень, адже тоді водій взагалі не може сконцентруватися на дорозі.\nНагадавши, українці почнуть отримувати документи нового зразка, що зміниться: «вже з 2021 року...».\nЯк повідомляла Politeka, українців притиснуть новими штрафами, Кабмін вирішив різко посилити правила поїздок: хто в зоні ризику.\nТакож Politeka писала, що Рада накрутила штрафи, суми зростуть до 51 тисяч гривень: за що українцям доведеться розплачуватися.\nТеги: штраф водители ПДД


Що таке синдром супержінки? - Моє здоров'я\nСиндром супержінки виникає у жінок, які вважають, що вони здатні на все без допомоги інших людей. З часом це може викликати почуття фрустрації, розчарування та стресу. Як з цим боротися? Читайте далі, щоб дізнатися!\nВи чули про синдром супержінки? Він досить часто зустрічається у жінок, які виконують роль чудо-жінки і можуть виконувати тисячу завдань, не виказуючи втоми.\nПерш ніж дізнатись про нього більше, важливо пояснити, що сьогодні день цей синдром не фігурує в жодному посібнику з діагностики, не є психологічним розладом і не визнаний офіційно медичною спільнотою.\nТо чому ж ми з кожним днем все більше і більше говоримо на цю тему?\nВідповідь полягає в тому, що кількість таких жінок зростає. Тому проблема привернула багато уваги.\nВони сильні, здаються непереможними і, здається, мають силу боротися з чим завгодно.\nОднак необхідно пояснити, що цей синдром далеко не позитивний і може легко спричинити емоційне виснаження, оскільки деякі дослідження пов’язують його зі стресовими чинниками. Тому, як докладно видно з дослідження на цю проблематику, коли ці жінки більше не можуть виправдовувати власні сподівання, вони можуть відчувати провину, хронічну втому, мати набридливі думки й навіть тривогу та депресію.\nОтже, перед тим, як відчувати ці негативні симптоми, краще трохи зануритися у саморефлексію, щоб переконатися, що у вас немає синдрому супержінки. Хоча це може здатися хорошим, з часом це може мати дуже шкідливі наслідки.\nДізнайтеся більше: Як повернути собі самооцінку після розриву\nЯкими є жінки з синдромом супержінки?\nЗагалом, серед найвизначніших особливостей є такі:\nВони виконують індивідуальні завдання і погано працюють у групах.\nВони ніколи не делегують обов’язки. Навпаки, вони почуваються гордо, коли досягають чогось самостійно.\nВони ніколи не просять допомоги, навіть у найгірші моменти.\nЇх его завищене.\nЗазвичай це горді жінки, які ніколи не виявляють ознак слабкості.\nВони приймають усі завдання, покладені на них на роботі, навіть якщо ось-ось впадуть або матимуть емоційну кризу.\nВони відчувають, що якщо вони попросять підтримки, їх вважатимуть слабкими або нездарами.\nЧи є якісь переваги в тому, щоб бути супержінкою?\nНа жаль, деяким жінкам вигідно бути супержінками. Як правило, це пов’язано з такими причинами:\nВідчуття сили та розуму.\nВідрадно, що інші хвалять все, що вони можуть зробити.\nПриємно відчувати здатність допомагати іншим.\nПоліпшення впевненості в собі та мотивації.\nЗвичайно, оточуючі теж часом добре почуваються, адже супержінка полегшує життя інших, дбаючи про все! Однак це також має багато недоліків.\nЯкі недоліки супержінок?\nПостійний доступ для інших призводить до втрати зосередженості на власній роботі.\nВи можете відчути розчарування, оскільки ваші сили та увага зосереджені на інших.\nВідчуття виснаження всієї енергії, особливо наприкінці дня.\nВи можете відчувати гнів на себе або помітити почуття покинутості.\nУ вас мало часу на себе після допомоги іншим.\nВи відчуваєте розчарування, коли люди не цінують ваші зусилля.\nЯкщо все це триває і поєднується зі стресом, це може призвести до значних проблем із психічним здоров’ям, спричинивши тривогу та депресію.\nЯк дізнатися, чи страждаєте ви на синдром супержінки?\nЯкщо у вас є якийсь із цих симптомів, можливо, ви страждаєте на цей синдром:\nЦілі або завдання, яких неможливо досягти або які є дуже вимогливими.\nНеможливість сказати «ні», коли вам призначено завдання.\nТривога через бажання зробити все.\nЯкщо ви виявите деякі з цих характеристик, то вам необхідно працювати над собою для досягнення власного добробуту, тобто намагатися змінити цю схему шкідливої поведінки.\nДізнайтеся також: Причини тривоги: 9 шкідливих звичок\nЯк лікувати синдром супержінки\nВизнайте, що ви людина. Правда в тому, що ви зовсім не супергероїня. Ви повинні прийняти, що ви просто не можете зробити все самостійно. Роблячи так, ви ризикуєте захворіти.\nЗабудьте про свої імпульси все контролювати. Скільки б ви не намагалися, не завжди все вийде, як ви хочете. Ви повинні залишити простір для невизначеності та для того, щоб речі відбувалися самі собою.\nПам’ятайте, що кожен несе відповідальність за своє життя. Бажати допомогти іншим – це добре, але це стає шкідливим, коли ви робите усе за них.\nНавчіться делегувати справи. Інші також можуть виконувати завдання, і вони можуть їх добре виконувати. Не поводьтесь так, ніби інші люди некомпетентні. Це лише обмежить їх потенціал для розвитку.\nЗверніться за допомогою, якщо вона вам потрібна. Додаткова підтримка від психолога творить чудеса для багатьох людей, незалежно від причини. Якщо ви відчуваєте, що вам потрібна додаткова підтримка, ніколи не соромтеся її просити.\nДотримуйтесь цих вказівок, і ви будете вражені вашою здатністю досягти спокою. Зосередьтеся на собі та починайте розставляти пріоритети. Ви можете покращити якість свого життя.\n"Синдром побитої жінки" вражає всіх представниць прекрасної статі, яким довелося в минулому пережити тривале фізичне або психологічне насилля.


У львівській дитячій лікарні робитимуть безкоштовні трансплантації - ZAXID.NET\nУ львівській дитячій лікарні робитимуть безкоштовні трансплантації\nСуспільство — Зоряна Казмірук, 19:16, 26 березня 2021 0\nЛьвівська дитяча лікарня отримала ліцензію на трансплантацію ZAXID.NET\nЛікарі міської дитячої лікарні на Орлика готуються до першої трансплантації. Медзаклад вже отримав ліценцію на проведення пересадки органів. У лікарні роками працюють із маленькими пацієнтами, які потребують пересадки печінки та нирок. Зокрема, лікарі готують дітей до трансплантацій, опісля продовжують виходжувати. Раніше на трансплантації зазвичай відправляли за кордон.\nУ Бельгії робили пересадку маленькій Жені. Тоді їй ще не було й двох років. У дівчинки була атрезія жовчовивідних шляхів. Доноркою для малечі стала мама. Та до такої операції дівчинку готували саме у Львові – у міській дитячій лікарні. Туди потрапити, каже жінка, було справжнім дивом.\n«Сказали, що тут, у Львові, є лікар Курило Галина Василівна, яка доглядає дітей до пересадки, після пересадки. Є лікар, який тих діток не залишає ані вдень, ані вночі. В нас вже чотири роки минуло після пересадки. Ми ходимо постійно до лікаря на Орлика, ми постійно здаємо аналізи», – говорить мама Жені Вероніка Лубянцева.\nТепер маленьким пацієнтам не доведеться їхати за кордон, адже трансплантації проводитимуть і у Львові.\n«До цього ми йшли дуже довго, біля десяти років. Поступово в нас зав'язалася співпраця з Варшавою, поліклінікою дитячою і госпіталем у Брюсселі, наші лікарі почали їздити туди для участі в трансплантаціях печінки», – говорить головний лікар міської дитячої лікарні Дмитро Квіт.\nПересадку проводитимуть у новому відділенні інтенсивної терапії для дітей після трансплантацій, нейрохірургічних та реконструктивних операцій, яке відкрили нещодавно. Стіни там кольорові та веселі, такі барви обрали, аби маленьким пацієнтам було не так лячно. Лікарі вже роками працюють із дітками, які потребують пересадки органів. Раніше вони їх готували до операції за кордоном і опісля супроводжували. А тепер робитимуть все в комплексі, разом із пересадками.\n«Ми неодноразово проходили стажування, особисто я стажувався у Бельгії і у Варшаві. І є досвід асистування на цих операціях. Також ми маємо дуже великий досвід післятрансплантаційного ведення пацієнтів. Оскільки трансплантація як операція – це лише технічний момент, це є 25% від усього процесу, а власне виходжування цих пацієнтів – це є 75%, не кажучи про те, що це є пожиттєве спостереження і лікування тих пацієнтів», – розповідає дитячий хірург Дмитро Грицак.\nДітками, які потребують медичної допомоги, опікується благодійний фонд «Крила надії». Щороку за допомогою до волонтерів звертаються батьки більше десяти малюків, яким потрібна трансплантація печінки.\n«Батьки не в змозі оплачувати ті операції самотужки за кордоном, тому що це шалені кошти. Там рахунки починаються зі 100 тисяч євро. І, власне, ми дуже багато років чекали, поки це стане можливо в Україні, якісно. Коли трансплантація є у нас тут, то операція проводиться негайно, як тільки це потрібно дитині. Це надважливо, тому що це збереження життя», – каже керівниця благодійного фонду «Крила надії» Наталія Ліпська.\nПересадку органів, зокрема печінки та нирок, у дитячій лікарні на Орлика проводитимуть безкоштовно. За такі операції платитиме Міністерство охорони здоров'я. Зробити першу трансплантацію печінки там планують вже за кілька місяців.


Ресторани, бари і кафе Кам'янця-Подільського. Меню, фото\nОкрім затишних та комфортабельних номерів, а також привітного і гостинного персоналу готелю «7 Днів», Вас приємно здивують вишуканий ресторан «Ешер» і ресторація "Тераса. Піца&Гриль" з літньою терасою. Ресторани обладнані Wi-Fi.\nMusic Hall – караоке-клуб нового формату, в якому створені всі умови, аби відчути себе справжньою зіркою!\nПоєднання якісного концертного звуку, вишуканої кухні та широкої коктейльної карти дозволять вам відмінно провести час і відпочити на всі 100%! Місткість закладу – до 100 чоловік, що робить караоке-клуб «Music hall» ідеальним місцем для проведення різноманітних банкетів, вечірок, корпоративних свят. А наш шеф-кухар будь-який візит гостя перетворить на справжнє свято.\nКараоке-каталог пропонує більше аніж 40 000 пісень.\nЧас роботи: четвер-неділя, з 20:00 до 03:00. Вхід платний.\nРесторан «Хотей» - єдиний в місті ресторан, в якому Ви зможете скуштувати страви японської і тайської кухні та насолодитись смаковим багатством і традиціями цих древніх культур. Незабутній смак східних страв підкреслюють японські фруктові і ягідні вина та оригінальні східні десерти. Суші-бар ресторану виділений в окрему зону, де гості мають можливість спостерігати за тим, як майстер готує їх замовлення. Комфортні дивани, м’яке світло і п’янкі аромати тютюну створюють невимушену атмосферу, в якій гості ресторану «Хотей» можуть розслабитись та відпочити.\nЧас роботи: з 14:00 до 02:00.\n«Тераса. Піца & Гриль»\nОновлене кафе «Тераса. Піца&Гриль» запрошує усіх, хто полюбляє відпочивати зі смаком та задоволенням: тепла, затишна атмосфера, оригінальні страви та гостинність подільського краю не залишать байдужими цінителів гастрономічних шедеврів. Саме тут Ви відчуєте справжній дух Італії - понад десяток різноманітних піц з наповненнями, пасти, різотто та равіолі. Якщо ж Ви є поціновувачем м’ясних страв – радимо скуштувати: соковиті стейки з ароматними спеціями, овочі- гриль, приготовані за спеціальними рецептами із дотриманням найкращих традицій. Також пропонуємо винну карту з широким вибором напоїв, що дозволить знайти найбільш гармонійне поєднання зі стравами. Кафе «Тераса. Піца&Гриль» може стати вашим улюбленим місцем для зустрічей з друзями або для святкування корпоративів та банкетів. Побувавши хоча б раз у нас - Ви обов’язково повернетеся ще раз!\nВул. Соборна, 4, готель «7 Днів»\nМи запрошуємо Вас на проведення:\nБанкетів, фуршетів, бізнес-ланчів і каво-брейків;\nСвяткування днів народжень , ювілеїв, весіль, корпоративних вечірок.\nЗвертайтеся за телефоном +38 (03849) 69069


Харківщина на 1 місці в Україні по кору | Харків Тimes\nЗа останній тиждень у Харківській області на кір захворіло 184 людини.\nПро це ХарківTimes дізнався із повідомлення Центру громадського здоров’я МОЗ України.\nЗа даними Центру, в останні дні травня у Харківській області на кір захворіло 184 людини. Із них 120 – дорослі і 64 дитини. Це найбільше серед усіх регіонів України. На другому місці – Київ (128 хворих), далі – Київська область (також 128 хворих). В інших областях кількість хворих значно менше сотні.\nУ Центрі нагадують, що «щеплення — єдиний надійний захист від кору, особливо якщо у вашому регіоні зафіксовано спалах захворюваності. Нещодавно Верховний Суд України підтвердив обов’язковість усіх щеплень для відвідування дітьми навчальних закладів».\nТакож повідомляється, що вакцини в Україні достатньо.\nУсі регіони забезпечено вакцинами КПК (проти кору, паротиту і краснухи) виробництва Бельгії та США: станом на 30 травня в Україні була 824 521 доза.\n«Перевірити кількість вакцин у вашій області можна у таблиці. Зауважте, що зробити щеплення вакцинами, закупленими державним коштом, наразі можна ЛИШЕ у комунальних (“державних”) закладах охорони здоров’я, що надають первинну допомогу. Направляти на щеплення можуть сімейні лікарі, терапевти й педіатри. На початку літа приватні медзаклади, лікарі-ФОП, які уклали договір з Національною службою здоров’я України (НСЗУ), отримають вакцини за національним Календарем щеплень, закуплені за кошти держбюджету», – говориться у повідомленні.\nЯк повідомляв ХарківTimes, на Харківщині суттєво знизився рівень захворюваності на кір. У порівнянні з попереднім тижнем рівень захворюваності на кір знизився на 57,4%.


Попалися з уловом. На Хмельниччині за добу спіймали двох браконьєрів : 17:10:2019 - vsim.ua\nПопалися з уловом. На Хмельниччині за добу спіймали двох браконьєрів\nПід час рейдів рибоохоронний патруль виявив порушення правил рибальства у Хмельницькому на Волочиському районах.\nРибоохоронний патруль продовжує перевіряти водойми області. Щораз інспектори виявляють нові порушення правил рибальства. Так, лише за добу упіймали одразу двох браконьєрів. Про це йдеться у повідомленні Управління Держрибагентства у Хмельницькій області.\nНа річці Плоска, у межах села Волиця Хмельницького району, виявили чоловіка, який ловив рибу "хваткою". Збитки, завдані такою рибалкою становлять 765 гривень, зазначають інспектори.\nНа річці Збруч, поблизу села Вочківці Волочиського району, у рибалки вилучили три. У нього виявили риби на 1 700 гривень.\nНа порушників склали матеріали за частиною 4 статті 85 КУпАП.\nВ Управлінні нагадують, що функціонує телефонна "гаряча лінія": (068) 384-98-10. Про порушення Правил любительського і спортивного рибальства та порядку придбання чи збуту риби прохання повідомляти за вказаним номером телефону.


Успіхом має стати створення нового, а захист старого, розумітись як програшна стратегія - Инвестгазета\nПоясню на прикладі. Машина Таврія. Водій - практик та хазяйственнік. Має 20 років досвіду. Вивчив всю машину. Може витиснути з неї максимум. Відремонтувати за півгодини найскладнішу неполадку. Це досвідчений професіонал.\nДля того, щоб побудувати Теслу потрібна людина яка трошки того... яка відрізняється від інших. Яка романтично вірить в краще майбутнє. Яка готова експериментувати і яка ненавидить статус кво.\nА та частина суспільства та бізнесу яка вірить в Теслу і робить щось для цього, знаходиться в тіні і сприймається більшістю як якись фріки. І це має змінитись. Романтики та фріки мають стати прикладом, рольовими моделями в суспільстві. А досвідчені хазяйственніки почати сприйматись як лузери. Успіхом має стати створення нового, а захист старого розумітись як програшна стратегія.


15 квітня, 2017 12:29\nПрокурор Олександр Ковальчук зазначив, що інформація про втечу наразі перевіряється.\nУ Генеральній прокуратурі України не мають підтвердження інформації про втечу до Росії чотирьох колишніх працівників спецпідрозділу "Беркут", які підозрюються у вбивствах активістів Революції гідності. Про це повідомив прокурор відділення ГПУ Олександр Ковальчук.\n"Ця інформація наразі перевіряється. Наразі зроблені відповідні запити. У нас офіційних даних про те, що вони виїхали в Росію, немає", - сказав він.\nКовальчук додав, що відповідна інформація повинна надійти від Держприкордонслужби України.\nУ заяві для преси офіцерів Харківського батальйону спеціального призначення "Беркут", викладеному в YouTube 14 квітня, четверо екс- "беркутівців" Віталій Гончаренко, Артем Войлоков, Олександр Костюк та Владислав Мастега дали зрозуміти, що покинули територію України через те, що, за їхніми словами, тут небезпечно перебувати.\nВони поскаржилися, що протягом трьох років, після Революції гідності, "відчували кримінальне переслідування", крім того, як стверджують екс- "беркутівці", протягом року їх не допускали до служби і заарештовували. А після заяви 7 квітня начальника департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України Сергія Горбатюка вони вирішили, що "знаходитися на території України небезпечно".\nУ той же час екс-"беркутівці" підкреслюють, що чекають розгляду справи харківського "Беркута" і "готові довести свою невинність".\nНагадаємо, 6 квітня Печерський суд Києва звільнив з-під варти екс-«беркутівця» Віталія Гончаренка, підозрюваного у вбивстві трьох людей 18 лютого 2014 року під час Євромайдану.\nГПУ, російська інтервенція, беркут, прокуратура, Віталій Гончаренко


Печатка вана японської країни На — Вікіпедія\nЗбільшений вигляд печатки.\nПеча́тка ва́на япо́нської краї́ни На́ (яп. 倭奴国王印, わのなのこくおうのいん, МФА: [wa no na no koku.oː no iɴ]) — золота печатка, знайдена 12 квітня 1784 року на півдні острова Сіка, на території сучасного міста Фукуока, префектури Фукуока, Японія. Вважається автентичною китайською печаткою 1 століття по Р. Х., що була дарована правителю країни На на півночі острова Кюсю правителем китайської династії Хань. Зберігається в Фукуокцькому міському музеї. Входить до списку Національних скарбів Японії. В історіографії відома також під довгою назвою «Печа́тка ха́ньського ва́на япо́нської краї́ни На́» або короткою «Золота́ печа́тка».\nВідбиток печатки з ієрогліфами.\nЗолота печатка нагадує квадрат. Ширина сторін цього квадрата дорівнює 2,347 см, висота — 0,887 см. На вершині печатки розміщено кільце-держак у вигляді змії для церемоніального мотузка. Вага печатки — 108,7 г. На тильній стороні печатки у три рядки, зліва направо, вигравіюваний напис п'ятьма китайськими ієрогліфами шрифтом для печаток: «Ханьський ван японської країни На» (漢委奴国王).\nЦя золота печатка була знайдена 12 квітня 1784 року на південному пляжі Канаї острова Сіка провінції Тікудзен. Її знайшов місцевий селянин Камбей під час сільськогосподарських робіт. За переказами печатка знаходилась під великим каменем, в оточенні трьох пласких кам'яних брил. Селянин відніс знахідку в повітову управу, а тамтешній управитель передав її до чиновників роду Курода в уділі Фукуока. Місцевий конфуціанець Камеї Наммей у китайській хроніці «Книги Пізньої Хань» віднайшов згадки про цю печатку і вистановив дату її виготовлення — 57 рік по Р. Х. До 1978 року знахідка зберігалась в скарбниці роду Курода, але після цього була подарована місту Фукуока. 1990 року печатку помістили у новостворений міський музей. Пам'ятку супроводжує пояснювальний напис з «Переказів про східних варварів» 85 сувоя «Книги Пізньої Хань»:\n« Року 57, японська країна На принесла данину. Її посли назвали себе великими мужами дафу. Ця країна знаходиться на крайньому півдні японськийх країв. Імператор Гуан У дарував На печатку з мотузкою »\nВід часу знаходження печатки неодноразово висловлювались припущення про те, що це середньовічна або новітня підробка. Наразі більшість аргументів вказують на автентичність пам'ятки. Особливе місце серед них посідає знахідка в 1981 році в провінції Цзянсу КНР золотої печатки 58 року, що нагадує японський аналог.\n↑ яп. 漢委奴国王印, かんのわのなのこくおうのいん, МФА: [kan no wa no na no koku.oː no iɴ].\n↑ яп. 金印, きんいん, МФА: [kʲin.iɴ].\n↑ Ієрогліф «довіряти» (委) вважається скороченням ієрогліфа «Японія» (倭).\n↑ Акт надання китайським імператором печатки з титулом «ханьського вана», тобто «китайського короля», означав встановлення сюзеренсько-васальних відносин між імператором і правителем країни На. Перший визнавав право другого правити країною На і торгувати з Китаєм, а другий визнавав свою залежність від першого і зобов'язувався виплачувати йому данину. Ця система китаєцентричничних міжнародних відносин була нормою в Східній Азії. Згодом вона була поширена монголами на Русь у вигляді системи ярликів.\n(яп.) Печатки // Енциклопедія Ніппоніка: в 26 т. 2-е видання. — Токіо: Сьоґаккан, 1994—1997.\n(яп.) 新編　日本史辞典 [Нове видання. Словник історії Японії]　/ 京大日本史辞典編纂会. — 東京創元社, 1994. — P.267.\n(укр.) Рубель В. А. Японська цивілізація: традиційне суспільство і державність. — Київ: «Аквілон-Прес», 1997.\n(яп.) Офіційна сторінка Фукуоцького міського музею\n(яп.) Золота печатка // Історичний веб-словник\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Печатка_вана_японської_країни_На&oldid=13789190\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 14:49, 6 січня 2014.


13 Січ 2018Как перестати мити голову кожен день?\nБагато рекламних ролики буквально запевняють представниць прекрасної статі в тому, що голова потребує щоденного миття. Однак, лікарі трихолог в один голос стверджують зовсім протилежне. Насправді мити голову кожен день надзвичайно шкідливо для шкіри голови і може в цілому негативно відбитися на стані здоров’я волосся. Якщо волосся швидко жирніє тут же з’являється бажання якомога швидше привести себе в порядок, але не поспішайте робити цього шляхом звичної гігієнічної процедури. Наша стаття, як перестати мити голову кожен день, підкаже як здійснювати цей процес рідше, щоб не нашкодити шкірі голови і волоссю в цілому.\nЩоденне миття голови истончает волосся\nЩоденне миття голови шкідливо, як кажуть трихолог. Тому потрібно постаратися звести цю процедуру до того, щоб виробляти її раз в 3-4 дня. Саме це вважається оптимальним варіантом.\nПочинати можна з того, що потрібно спробувати всіляко відтягувати подальшу процедуру миття голови. Наприклад, якщо зав’язати невигадливий пучок, можна приховати жирний блиск, а ви все ж покажете оточуючим свої перукарні здатності. Якщо такі геть відсутні, то можна прикрасити голову легкої косинкою, або шпилькою, що додасть додаткової жіночності вашому образу і внесе різноманітність в стиль. Однак разом з тим, постарайтеся всіляко утримуватися від використання сухого шампуню, який служить лише обманом зору і не принесе ніякої користі шевелюрі.\nНа долонях завжди виділяється безліч секрету. Коли ви торкаєтеся руками до своїх локонам, то як би витираєте про них руки і розподіляєте сальний жир по всій довжині. Якщо є можливість, то постарайтеся хоча б тимчасово відмовитися від використання коштів з укладання таких як пінка, гель, мус. Також можна відмовитися від фена з гарячим повітрям або прасування. Про те, як правильно користуватися феном ми вже розповідали в одній з наших статей. На неї можна перейти тут.\nШампунь слід підбирати в відповідність до типу волосся. Напис «для всіх типів волосся» або «для всієї родини» не підходить. Шампунь повинен бути ідеально підібраний і краще, щоб він не містив у своєму складі лаурилсульфат. Вода в якій будуть митися волосся, повинна бути теплою і не в якому разі не гарячою. Гаряча вода змусить сальні залози працювати ще активніше. Бажано, щоб вода була відстояна або м’яка. Перед миттям можна додати в неї трохи соди.\nНе забувайте про трав’яне ополіскування після миття голови. Це може бути відвар ромашки, кропиви, пижма і так далі.\nЯкщо жоден із способів не допомагає, а волосся жирніє вже через кілька годин після миття голови, то слід більш радикально поставитися до проблеми. Тут вже питання ні до трихолога, а до гастроентеролога, який повинен буде перевірити ваш жкт, розгляне ваше харчування і порадить хорошу дієту. Як правило вона виключає хлібобулочні вироби, жирну солону їжу, велика кількість солодкого. Саме така їжа стимулює вироблення шкірного сала.\nВсі методи не спрацюють з першого або другого разу. На те щоб перестати мити голову кожен день, буде потрібно не менше місяця.\nЯк перестати мити голову кожен день? рекомендації трихолог Ссылка на основную публикацию\nЯк прати антистрес подушку в домашніх умовах\nЯк прати антистрес подушки? Ці приналежності дозволяють власнику миттєво ...\nФормування їжачка технікою квіллінг, з фото і відео.\nПростий спосіб зробити красивого їжачкаЦей майстер-клас навчає формуванню ...\nІдеї для рукоділля: печворк з джинси, утилізація залишків\nПечворк з джинси ідеально підійде для ощадливих господинь. У вас адже напевно ...


Головна » Ресторан-пивоварня "Кумпель"\nВідгуки про Ресторан-пивоварня "Кумпель"\nДуже сподобалось. Пиво смачне, обслуговування добре. В нижньому залі спокійно та атмосферно. Дуже смачний сет з трьох супів "Львівський смак".\nНепогана кухня, смачне пиво, але ось тільки в яйцях пашот відчувався присмак оцту. Тому 4.\nДуже все смачно. Чи не ставлю зірку тільки за дуже брудні туалети. Прибиральниця за 3 години тільки раз з'явилася, при великому потоці людей. Хоча гості теж могли б проявити повагу, і не кидати кошти на підлогу. Я в шоці. З дитиною туди явно не зайдеш (\nСмачно і оригінально. Обов'язкове місце для туристів і подорожуючих до Львова. Зручне місце розташування. Інтер'єр приємний. Меню різноманітне на будь-який смак. Дуже сподобалася метрова ковбаса. Незважаючи на те, що я не любитель пива, але пиво тут реально класне і смачне. Рекомендую.\nЯ не один раз бував у цьому ресторані і можу стверджувати, що він - один з найкращих у Львові за співвідношенням "ціна-якість". І якщо ви хочете повноцінного ресторанного обслуговування та смачної їжі за відносно невеликі гроші - то вам потрібно саме в "Кумпель". Ресторан пропонує дещо осучаснену і розширену версію традиційної галицької кухні, а також - досить якісне пиво власного виробництва. Страви є ситними і зовсім не дієтичними, а порції великими, тому не замовляйте надто багато, бо можете потім з усім цим не справитися. Звичайно, існують певні застереження: ресторан круглодобовий, тому якщо ви прийдете сюди серед ночі, то існує велика імовірність, що за сусіднім столиком буде шумна нетвереза компанія; ресторан дуже популярний, тому якщо ви прийдете сюди увечері п'ятниці то існує велика імовірність, що ви не знайдете вільного місця, або що вам прийдеться довго чекати на своє замовлення. Але я, все ж таки, радив би усім відвідати це місце, де ви зможете смачно поїсти і зануритися в атмосферу старого Львова...\nСмачна кухня,ввічливі офіціанти,чистий туалет, гарний вигляд,дуже приємно сидіти на дворі\nЇжа та пиво дуже смачні! Ціни адекватні .... На персонал не звертайте уваги і тоді все буде просто відмінно))) Рекомендую !!!\nБорщ супер. Пательня пирогів супер. Але найсмачніше тут пиво! Бурштинове! Дуже рекомендую до відвідування. Хоча б за пивом. Хороший ввічливий персонал. Непогане розміщення.\nСмачна їжа, ціни - стандарт, ми навіть не відчуваємо, виключно хороше домашнє пиво - літр бурштинового пива менше 10 злотих, щось красиве :) :) дружній сервіс, який може спілкуватися по-польськи. Меню польською мовою. рекомендувати\nМісце дивно! Смачне пиво, дуже смачна їжа! Я особливо рекомендую кислий жировий суп, який подають у хлібному та Жюльєнском блюді, все, безумовно, заслуговує 5\nКласний заклад, але є недоліки.\nНа рахунок їжі залишились запитання. Особливо це стосується м'яса.\nПиво дуже смачне. Особливо смакує "Бурштрнове"\nНа рахунок персоналу, все задовольнило. Особливо робата бармена.\nЯкщо ви замовляєте їжу з собою, обов'язково перевіряйте на свіжість, щоб вдома не було сюрпризів.\nВідмінне місце та обов'язкове місце на карті Львова. Декорація стосується польських традицій, ви також можете почути польські хіти з міжвоєнного періоду. Їжа дешева і смачна, я рекомендую пиво з їх пивоварні - смачно!\nВсе дуже сподобалось. Їжа дуже смачна, а пиво - неперевершене! Офіціанти привітні. Заздалегідь забронювали столик - тому змогли вільно сісти та насолодитися вечерею. Всім рекомендую\nТут дуже смачна їжа, та пиво\nОбслуговування хороше!!! Смачна галицька кухня! Бануш смакота! Є з грибами, шкварками і беконом! А можна взяти невеличкий дегустаційний набір і скуштувати усі три види! Також взяли набір з різних видів пив «Дегустаційний #3» попробували трішки усі смаки)) Рекомендую!)))\nОдин з кращих пивних заводів я пив. 1 л пива приблизно 10zl, насправді подається в літрові кружки, чудові закуски, велика листівка та приємна атмосфера. Необхідний для всіх, хто ходить до Львова і хоче пива.\nЗамовляли м'ясну нарізку, дуже смачна. Картопельку подали з соліннями, красиво оформили. Але крафтового пиво на любителя. Раджу обов'язково туди сходити! Дуже зручна функція - виклик офіціанта за допомогою спеціальної кнопки на кожному столі.\nЦіни трохи вище, ніж у подібних приміщеннях, але все ж таки дуже доступними. Варто спробувати набір для дегустації пива.\nХотів поставити 1 зірку. Обслуговування нижче плінтуса. Півгодини чекали замовлення двох келихів пива. Пиво смачне. Тому дві зірки. Більше нікому не порекомендую. Хлопці працюйте над обслуговуванням клієнтів.\nсправді достойний уваги заклад-пивоварня-ресторан! мій батько обожнює ваше нефільтроване пиво та мясні страви! тримайте цей рівень)\nДуже смачний борщ і салат з молодим сиром. Сподобалася подача і обслуговування\nНапої - на висоті, тим більше, що місцеве пиво - це фішка цього закладу. Рекомендую всім, хто любить пиво і хто хоче смачно пообідати чи повечеряти\nІдеальне харчування та пиво. Я рекомендую часниковий суп у хлібі на 109 гривень. Набір букових лікерів насправді складається з 4-х різних ароматизованих горілок, особливо хріну, варті спробувати (встановлювати, подавати на 100 гривень, на прикріпленому малюнку).\nЗагалом норм,сподобалося,атмосфера впринципі чудова, класичний такий паб, величезний вибір крафтового пива купа всякий штук цікавих на стінах декору і т д. Для нас зразу майже знайшли вільні місця, сіли вибирати... Вибір великий ціни доступні, смачно було, соуси круті ,незвичні такі, дошка велика подача з вогнем, але от вуха свинячі....ніколи не беріть тут , жахливішого я ще ніколи не їла, запах жах, на смак теж.....ух.. офіціант не орієнтується (ми просили порадити пиво з собою , сказав що не знає нічого , самі собі там вибирайте), також довго чекати довелось на розрахунок\nЦе найсмачніше пиво! Я не любитель пива. Але Кумпелевское пиво пробувала все! Це дійсно натуральне пиво. Дуже шкода, що закрили магазини Кумпель, спочатку біля пам'ятника Данилу Галицькому, потім і на Коперника. Там купували пиво (його запечатувала в пляшки), зберігати можна тільки пару діб в холодильнику. Брали там сири, тортики Захер (до речі дуже смачні), варення. Хотілося б магазинчик такий, а так доводиться йти в бар))). І якщо ви хочете спробувати живе свіже пиво - сходіть в Кумпель.\nСмачно, але їжу чекали довго. Хороша кухня, атмосфера пабу для тих, хто не поспішає і голодний)))\nДуже гарне пиво з сильною піною, зварене на місці, це.\nЇжа дуже смачна, хоча в пельмені ми їли краще.\nДуже смачний суп, ребра і телятина. Я рекомендую з чистою совістю.\nДумки про невдоволення, як я читаю, вони, як правило, потрапляють в їхню дупу.\nЯк ви можете написати про високі ціни, де за 4 особи, початківців, основних блюд, пива, горілки, десертів ми заплатили 190 злотих.\nЗвичайна півнуха, пиво все на один смак, замовили ковбаску: сказали без гарніру можна, а гарнір ну дуже несмачний! Як можна змушувати брати два види капусти, якщо я її не люблю? Десерт стандартний, нічого особливого.\nВідмінне, затишний заклад. Особливо підходить для приїжджих гостей міста. Коли все ще заклади закриті, тут можна смачно і в невимушеній обстановці поснідати за прийнятними цінами. Відмінне обслуговування.\n8 років тому я їх любив, 2 роки тому я почав ненавидіти їх через жахливу повільну службу .... але сьогодні я визнала - вони обернулися! Так, черга очікування, але персонал працює швидко, розумні ціни на страви, смачні бано, але одна зірка менша за безумне ціноутворення стандартного пива (частково з пляшки !! це болить мене в душі, відвідуючи котлетку).\nМені сподобалося винятково. Перш за все дуже хороше пиво крафт. Я пропоную дегустаційний набір для початку. По-друге, смачна їжа. Всі блюда смачні. Ви можете бачити цю продукцію високої якості. І по-третє, настойки. Дегустація встановлена на 100 годин. Часто старовинна польська музика.


Сергія Сивоху звільнили з посади у РНБО - ЗМІ - RegioNews.ua\nПро це стало відомо із інформаційного запиту видання "Детектора медіа" до РНБО, передає RegioNews.\n"Станом на 24 березня Сивохо Сергій Анатолійович не є радником секретаря Ради національної безпеки і оборони України на громадських засадах", – йдеться в повідомленні.\nВ РНБО також повідомили, що посаду радника секретаря РНБО України станом на 24.03.2020 втратив Ткаченко Максим Миколайович.\nПро причини звільнення Сивохо і Ткаченко в РНБО не повідомили.\nНагадаємо, 16 березня народні депутати від "Слуги народу" звернулися до секретаря Ради національної безпеки та оборони Олексія Данілова з проханням розглянути питання про звільнення свого позаштатного радника Сергія Сивохо.\n12 березня Ветерани АТО зірвали презентацію "платформи примирення" Сівохо.\nДонбас РНБО звільнення Слуга народа Сергій Сивохо