Презентація поетапного виготовлення сувеніру-оберігу "Домовик".Оберіг — найдавніший амулет щастя і благополуччя. Віру в добро, успіх, щастя люди пов'язували з певними символами, в оберегах. Прикрашати свої будинки оберегами стало вже не тільки традицією, а навіть якимось модним трендом. Прикрашати свої будинки оберегами зародилося ще з давнини. Тисячоліттями перевірена традиція, прикрашати і захищати свій будинок оберегами. Мудро використовували наші предки силу рослин, квітів і різних плодів нашої великої Землі. Оберіг не тільки надає неповторний колорит в стилі «кантрі» Вашого будинку, але і допоможе зберегти Світ, Любов і Благополуччя - так необхідні в наш непростий час.\nМайстер – клас Виготовлення сувеніру - оберігу «Домовик» Підготував: Артюшенко Юрій Леонідович керівник МО вчителів трудового навчання, вчитель трудового навчання Біловодського ОЗЗСО.\nОбері́г - чарівний предмет, призначення якого — захист свого носія або збільшення ефективності його чарівних можливостей. Вважається, що обереги можуть принести удачу, попередити про небезпеку, поліпшити стан здоров'я. З давніх пір почали користуватися небувалою популярністю обереги. Оберіг — найдревній амулет щастя і благополуччя. Віру в добро, успіх, щастя люди пов'язували з певними символами, в оберегах. Прикрашати свої будинки оберегами стало вже не тільки традицією, а навіть якимось модним трендом. Прикрашати свої будинки оберегами зародилося ще з давнини. Обереги завжди захищають людей і їх світ від негод: нечисті, захворювань (у тому числі від пристріту, псування) тощо. Весь сенс оберега в тому, щоб створити захисне поле між охоронюваним індивідом і небезпекою, магічно «захистити» охоронювану особу, зробити його невидимим і прибрати джерело небезпеки, завдати йому шкоди, злякати небезпеку або ж наділити сам об'єкт, що охороняється захисними властивостями і чинити опір злу.\nЗначення оберегів: Тисячоліттями перевірена традиція, прикрашати і захищати свій будинок оберегами. Мудро використовували наші предки силу рослин, квітів і різних плодів нашої великої Землі. Оберіг не тільки надає неповторний колорит в стилі «кантрі» Вашого будинку, але і допоможе зберегти Світ, Любов і Благополуччя - так необхідні в наш непростий час. Чоловік і жінка — символ духовної єдності. Діти — символ продовження роду. Корова — символ благополуччя. Свиня — символ багатства. Кішка — охоронниця дому. Кінь — символ працелюбності. Лелека, підкова, півень — символ щастя. Дзвіночок, глечик — здійснення бажань. Хата — охоронниця цінностей. Млин — символ руху, життя. Соняшник, бедрик — символ Сонця. Перець — чоловіча сила. Часник, овес — проганяє нечисту силу. Кукурудза — грошовий достаток. Квасоля у гнізді — гроші у сім'ї. Мак — спокій у сім'ї. Мішок — символ достатку. Безсмертник — молодість, довге життя. Лікарські трави — символ міцного здоров'я. Сорго — не пускає зло у дім. Самшит, шипшина — краса і молодість. Переплетення лози, рогози, рядно, коса — вірність взаємовідносин. Бобові, злаки — символ ситності й достатку. Щітка — чистота дому, чистота духу.\nЗ давніх часів до наших днів дійшов до нас звичай прикрашати свої домівки оберегами з природних матеріалів, які символізували здоров’я, благополуччя, щастя й достаток Обереги для будинку – Домовики, вважалися зберігачами будинку, родини, господарство кожного знаходилося під його наглядом. Я маленький домовик Лиш добро творити звик Там де я весела хата, Дітьми і грішми багата...\nДля цього нам знадобляться такі матеріали і обладнання: 1. Мішковина або мішок 2. Тирса, вовна або її замінник, сіно 3. Щітка 4. Вірьовка, дерев’яні палички 5. Нитка, голка, ніж, ножиці, кольорова крейда, ніж, клей, метр. 6. Зернові і злакові культури, обереги: - перець, - горіх, - жолудь, - горох, - пшениця, - шипшина, - кукурудза 7. Штучні квіти, плетений капелюх, декоративна стрічка, лак 8. Штучні гроші\n1.На мішковині або на самому мішку розмічаємо прямокутник для тіла домовика слідуючи ми розмірами 360Ч200 мм. Вирізаємо заготовку тканини\n2. Згортаємо навпіл більшу частину, так щоб утворилася форма мішка, робимо мамітку. По наметаному строчимо на машинці тіло домовика\n3. Прострочивши, нижні кути мішка згортаємо по шву і прострочуємо на відстані 30 мм від кінця. Так прострочуємо дві боки.\n4.Кивернувши у нас отримується мішечок - саме тіло домовика, тепер його наповнюємо травами, або сіном, можна також тирсою чи вовною\n5. Наповнивши мішечок розмічаємо де будуть очі і прикріпляємо їх. Потім верх зашиваємо його.\n6. Виготовляємо з шитки трав’яної волосся й пришиваємо до голови в місці де прилягає капелюх\n7. Виготовляємо носа з кусочка мішковини, також як і волосся виготовляємо вуса. Приклеюємо капелюх клеєм, пришиваємо вуса, клеємо носа , клею вишиту стрічку\n8. Виготовляємо руки й ноги. Руки це відрізані два куски вірьовки на кінцях зав’язані вузли. Ноги виготовлені з цупкого картону на який наклеєна кольоровий папір і пришита по краю вірьовка. Все це приклеїмо\n9. А далі за вибрано ними символами з таблиці прикрашаємо капелюх, наділяємо домовика обережною силою. Виготовляємо мітлу. Приєднуємо етикетку до низу домовика.


ел Джолсон — біографія, факти з життя\nЗа стилем і манерою виконання Ел Джолсон був схожий на вітчизняних виконавців Юрія Морфессі, Леоніда Утьосова і Петра Киричок.\nЕл Джолсон (уроджений Ася Гессельсон) народився 26 травня 1886 року в литовському містечку Середжус. Незабаром після народження сина сім'я емігрувала в США.\nПід час Іспано-американської війни Ел разом з братом виступає з музичними ревю для солдатів діючої армії. А в грудні 1911 року в продаж надійшла його перша платівка.\nДо цього часу Джолсон, обравши собі амплуа артиста менестрель-шоу, вже розробив фірмові риси свого сценічного стилю: псевдооперную манеру виконання, експресивну жестикуляцію, невимушене спілкування з аудиторією, а також вкраплення художнього свисту. На свої виступи він виходив у гримі «під негра». А його гаслом була фраза: «Ви ще не таке побачите!».\nУже в 1920-х роках про його харизмі говорить вся Америка. Його шоу і мюзикли славилися одним з головних тяжінь нью-йоркського Бродвею. А в 1927 році Елу Джолсон вдалося завоювати набагато більш широку аудиторію — він зіграв головну роль у «співака джазу» — першому звуковому фільмі, який за касовими зборами обійшов кращі зразки німого кіно.\nУ 1930-і роки виступу в гримі «під негра» вийшли з моди, а головним кумиром молоді став менш сентиментальний Бінг Кросбі. І в 1940 році старіючий Джолсон пішов з бродвейських підмостків і працював на радіо. У роки Другої світової війни він часто їздив на фронт і виступав перед солдатами. Під кінець війни співак захворів малярією і змушений був припинити свої фронтові гастролі.\nЩе раз привернути увагу до своєї персони, незважаючи на спад популярності, Джолсон вдалося в 1946 році, коли на екрани Америки вийшов музичний фільм «The Jolson Story», присвячений його життю і творчості. Виконавець ролі Джолсон в цьому фільмі був представлений до премії «Оскар». А потім вийшло і продовження.\n23 жовтня 1950 Ел Джолсон помер від обширного серцевого нападу в Сан-Франциско (США). На алеї слави Голлівуду є три зірки в пам'ять про «найбільшому естрадному артистові світу», як величала Джолсон американська преса.


Науковці створили спосіб спрогнозувати, чи помре пацієнт від Covid-19 - Главком\n18 Вересня, 04:29 glavcom.ua\nМодель може передбачити ймовірну смерть пацієнта\nМіжнародна команда дослідників і медиків з 20 лікарень по всьому світу змогла створити модель штучного інтелекту (ІІ), здатну передбачати результат Covid-19 у пацієнта – включно з необхідним обсягом кисню при ШВЛ і смерть. Стаття вчених опублікована в журналі Nature Medicine.\nДля навчання моделі EXAM дослідники застосували федеративний метод, при якому та використовує дані багатьох серверів без переміщення їх на центральний (федеративний).\nІнформація про більш ніж 16 тисяч пацієнтів – у тому числі рентгенівські знімки легень і дані про стан здоров'я – для збереження конфіденційності була повністю знеособлена.\nПісля двох тижнів навчання EXAM протестували на десяти тисячах пацієнтів лікарень на п'яти континентах. Модель змогла передбачити необхідний обсяг кисню або ймовірну смерть через 24 години після госпіталізації пацієнта з чутливістю в 95 відсотків і сенситивністю в 88 відсотків. Для періоду в 72 години чутливість могла досягати 100 відсотків.\nНагадаємо, Центр громадського здоров’я Міністерства охорони здоров’я отримав обладнання для виявлення нових штамів зразків коронавірусу SARS-CoV-2, виявлених в українських пацієнтів.\nМОЗ нагадав, що в Україні дозволено комбінування вакцин Moderna та Pfizer\nКоронавірус невпинно атакує українців: за добу – понад 6 тис. інфікованих\nТеги: смерть навчання модель хвороби коронавірус\nВчені попередили: смертність від Covid-19 в Україні може досягти пікових значень\nНовий антирекорд. В Україні зафіксували 20 смертей від коронавірусу за добу


"Очевидно, що Україна отримала чергового "Януковича". Реакція соцмереж на позбавлення Саакашвілі українського громадянства\nГлавная/Украина/"Очевидно, що Україна отримала чергового "Януковича". Реакція соцмереж на позбавлення Саакашвілі українського громадянства\n“Очевидно, що Україна отримала чергового “Януковича”. Реакція соцмереж на позбавлення Саакашвілі українського громадянства\nОсь що про цю подію пишуть українські політики, громадські діячі та журналісти:\n“Позбавлення Міхеїла Саакашвілі українського громадянства – це найдурніше, що можна було придумати, ознака слабкості, яка не прикрашає президента України. Дурнішою була тільки посадка Юлії Тимошенко за часів Віктора Януковича”, – вважає журналіст Мустафа Найєм:\n“Очевидно, що Україна отримала чергового “Януковича” – тільки англомовного!!!”, – написав Давід Сакварелідзе.\n“Некошерно якось, як би хто до Саакашвілі не ставився. Не громадянство, а якась прівілея з барського плеча. Хочу даю, хочу забираю”, – написав екс-радник міністра внутрішніх справ України Станіслав Речинський:\n“Саакашвілі 10 травня заявив про наміри Банкової забрати в нього паспорт. Тоді Луценко назвав це маячнею, а Порошенко декілька разів заперечив подібні плани. Якщо інформація про анулювання громадянства підтвердиться, це буде навіть вже не сигналом про авторитаризм, а прямим симптомом, що ми в ньому давно живемо”, – вважає журналістка Тетяна Даниленко.\nКраматорск “зачистят” от ДРГ, жителей просят не покидать дома\n“Всі розповіді про несприйняття совка перекреслюються просто – розправа з опозицією совковими методами – позбавлення громадянства й висилання за межі країни. Більшовики в 20-х роках минулого століття. Стукачі на місці – пишуть доноси… Ще одна “дипломатична перемога ” керманича”, – пише Олександр Кравчук.\nРоссияне вывели Путина на чистую воду: “Что творится в стране”\t182\nРецепт припинення російсько-української війни від Зеленського\t143\nКрым обменяют на Донбасс: США заговорили о плане, “будет как в СССР”\t115\nПока вся Украина сосредоточились на Рождестве и Томосе, на российских авиационных форумах разыгралась самая настоящая трагедия\t1069\nМосква значительно переоценила свое влияние на верующих и сама создала большинство предпосылок для получения Украиной автокефалии\t914


Не демонструйте своє слабке місце.\nТуди негайно завдадуть удар\nЩоб виграти бій, треба триматися. І приховувати наслідки руйнівних ударів ворога. Не демонструйте вразливі місця. Вас не пожаліють. Вам завдадуть нового нищівного удару саме в слабке місце. Треба стриматися.\nВорог не повинен бачити зону уразливості. І не повинен бачити руйнувань, які він заподіяв. Це правила війни; правила перемоги. І в мирному житті вони теж працюють, якщо хтось проявляє ворожість і нападає на вас.\nЩоб виграти бій, треба триматися\nОдну дівчину начальниця вимотувала принизливою критикою і нападками. Ні, начальниця не переходила до прямих образ, не підвищувала голос до крику. Але при всіх на нараді намагалася підлеглу викрити в помилках — несправедливо. Змушувала виправдовуватися. Чіплялася. І робила це регулярно, майже щодня. Очевидно було, що вона насолоджується владою. Вона намагалася принизити дівчину, тому що боялася конкуренції. Дівчина була красива, енергійна, розумна...\nУ дівчини перехоплювало горло, дихати було важко. Перед очима все пливло в тумані. Серце калатало. Руки трусилися. І вона ледь стримувала сльози. Величезних зусиль їй вартувало спокійно і виразно відповідати на нападки, доводити свою правоту, наводити аргументи і факти.\nЗ боку було зовсім непомітно, що дівчина бореться зі сльозами. Вона говорила вагомо і виразно. А тремтячі руки ховала під стіл, так що ніхто не бачив, що вони тремтять. Впевненим спокійним голосом дівчина доводила правильність своєї позиції. Зусиль, яких вона докладала, ніхто не помічав.\nОт в тім-то й річ. Поки є сили, треба триматися. Не показувати свою вразливість і слабке місце — туди негайно завдадуть удару. Помітять сльози і скажуть отруйно: «Ах, ви настільки нервово реагуєте! Напевно, у вас із психікою проблеми! Слізки на колісках! Ідіть, вмийтеся, та валер'янки прийміть, істеричко!», — приблизно так скажуть, а потім обговорять між собою. Чи почують ваш гнівний крик і дадуть відповідь: «Ви вже якось тримайте себе в руках, шановний! Що це ви так нервово реагуєте? Як істеричка!»… І наступного разу битимуть саме так, щоб викликати реакцію. Це і є їхня мета. Принизити вас і викликати реакцію.\nЩоб виграти бій, треба триматися. І приховувати наслідки руйнівних ударів ворога. Не показувати вразливі місця. Вас не пожаліють. Вам завдадуть нового нищівного удару саме в слабке місце. Треба стриматися. Вони не бачать, що нам важко дихати, а руки у нас тремтять. Вони бачать спокійне обличчя і твердий голос. Бачать силу — і відступають.\n… Через півроку начальницю звільнили; на неї донос написали її ж поплічники. А дівчина перемогла і зараз керує великою організацією. Тільки не цією. Керувати тераріумом не входило в її плани. Вона працює з нормальними людьми тепер. І ніколи не нападає отруйно на інших. І уважно ставиться до тих, хто ховає руки під стіл...\nДякую, це стосується тільки щодо особистості, чи можна щось використати і до вразливості держави під час війни?\nЦе стосується стратегії й тактики як таких.\nСтаття, в принципі, добра. Однак описана методика вимагає нервів товстих і міцних, як сталеві канати, й залізобетонної шкіри. Знаю це по собі, бо саме Козероги з-поміж усіх інших зодіакальних знаків є натурами вкрай витонченими й ранимими. А тому з молодих нігтів загортаються в товстелезну «мушлю», пробити яку майже неможливо. Годі й дивуватися, що іншим людям Козероги здаються черствими, байдужими до всього натурами…\nОписана ситуація хороша тим, що атакуючий, як правило, настільки самовпевнений, що не опікується збереженням рівноваги. А тому в 95-98% випадків завданням підлеглого-оборонця є ретельно відстежити дії атакуючого й завдати удар у відповідь. В залежності від доцільності подальших відносин, удар у відповідь може бути різної сили: можна легесенько «полоскотати» — а можна вдарити відчутно…\nПриклад №1. Коли я працював прес-секретарем Мінвуглепрому, то швидко виявив одне зі слабких місць роботи тамтешньої прес-служби. В разі якоїсь аварії на шахті повідомлення йдуть (1) в Держнаглядохоронпраці — спеціальний Державний комітет і (2) в Мінвуглепром. В міністерстві процедура проходження інформації більш складна і тривала, тоді як в держкомітеті просто фіксують голі факти. Для преси важлива оперативність, тому журналісти, природно, брали «голу» інформацію з Держнаглядохоронпраці й тиражували її. А тоді вже Мінвуглепрому вставити свої «п'ять копійок» (природно, більш виважену й обґрунтовану позицію) було майже неможливо.\nЗмінити бюрократичні процедури прес-секретар не в силах. Тим не менш, я зробив, що міг… І от, пам'ятаю, десь на другому місяці роботи стається чергова нічна аварія. Щойно прибігши на роботу, я подав прес-службі «червоний свисток». Хвилин через 40 у нас був готовий прес-реліз, а серед натовпу журналістів я заангажував NN — кандидата на інтерв'ю з міністром. І тут по «вертушці»:\n— Литовченко, до міністра!\nСхопивши прес-реліз і приблизний перелік запитань на інтерв'ю, побіг в першу приймальню. Щойно переступив поріг, як міністр почав на мене горлати! Шпетив і в хвіст, і в гриву: мовляв, знов журналісти зняли інформацію вночі з Держнаглядохоронпраці, знов наша прес-служба мовчить, нічого не робить, і навіщо тільки нам, дармоїдам, зарплатню платять!..\nНу, отож я дав міністрові можливість погорлати досхочу. А коли він почав видихатися — то й попросив таким собі благальним тоном:\n— Сергію Борисовичу! Можна, я вам тут прес-реліз залишу подивитися, а сам в кабінет до себе збігаю, бо раптом NN зателефонував?..\nЗрозуміло, що це було жахливим порушенням чиновницького етикету. Отож міністр отетерів і спитав підозріло:\n— Який ще прес-реліз? Що за NN?\nТоді я глянув на годинник і так само спокійно пояснив:\n— Наш прес-реліз, ось він. Я ніс його вам на узгодження, бо якби запустив через вашого секретаря, то він би до вечора в паперах пролежав. Ви ж мене дуже вдало викликали, за що я вам дуже вдячний! Однак якби не шпетили протягом останніх 23-х хвилин, то хвилин 20 тому цей прес-реліз після вашого узгодження вже пішов би на розповсюдження. Що ж до NN — то це журналіст видання «ХХХХХХХХ», з яким я домовився про ваше ексклюзивне інтерв'ю. Ось перелік запитань, з вами необхідно узгодити час, коли NN може прийти до нас. А тоді ми вже підготуємо вам необхідну інформацію. Тільки бажано, щоб ви пояснили таким-то управлінням, що інформація прес-службі потрібна для вашого інтерв'ю, а не для забавок — бо не дають… Однак доки ви мене шпетили, NN міг дзвонити, а я тут, у вас «на килимі»… Буде прикро, якщо інтерв'ю зірветься…\nТут вже міністр оговтався. Хвилини за три прес-реліз був узгоджений, пара начальників управлінь були «вишикувані» на предмет подачі мені інформації для роботи, іншими зайнявся особистий помічник міністра. А через 2 години NN сидів в кабінеті міністра й записував його ексклюзивне інтерв'ю, я ж сидів поруч і робив запис на міністерський диктофон — для контролю.\nБільш ніколи міністр на мене не горлав з порогу… Все ж таки розумний мужик…\nПриклад №2. Було це в серпні 2004 року — на початку моєї роботи в журналі «РоботодавецЬ». Редакція розмістилася на площах засновника — Спілки орендарів і підприємців України. СОПУ завжди являла собою «прохідний двір», де по пару місяців крутилися якісь студенти чи безробітні. Рідко хто затримувався на рік… З постійного складу були лише президент і пара бабусь-бухгалтерок. Отож серпень. Я щойно прийшов з відпустки, як президент зібрав нас і на підвищених тонах повідомив, що домовився про нашу участь у виставці в Українському домі до Дня підприємця. Природно (на його думку), ми всі не здатні пальцем об палець вдарити… отож він змушений сам про все домовлятися!.. Ну що ж, наших пропозицій він чекає через 40 хвилин, бо змушений від'їхати…\nШеф поїхав, «хлопчики» відправилися рипіти мізками. Причому з коротких фраз, якими вони обмінялися, стало зрозуміло, що ніхто з них навіть не уявляє, як братися за справу. Тоді я зателефонував у Держкомпідприємництво, яке зорганізовувало виставку, де дізнався, що нам дають «кутове» місце (літерою «Г»), яке ніхто з «фірмачів» не хоче брати, розміром 4х1 метр, а також столик і 2 стільця з можливістю підключитися до розетки. Я не жлоб, тому все повідомив «хлопчикам». Вони почали рипіти мізками й далі, я ж витратив ще 10 хвилин на те, щоб вирізати з паперу і склеїти макет нашого виставкового місця (стінка 4 м, до неї стінка 1 м літерою «Г», столик і 2 стільця, все в масштабі 1:20) + ще за 20 хвилин намалював у першому наближенні 5 слайдів презентації СОПУ і журналу «РоботодавецЬ».\nШеф дотримав слова і знов зібрав нас рівно через 40 хвилин. Висловивши тверду впевненість в тому, що всі ми «ні на що путяще не здатні йолопи», він почав опитування з «хлопчиків». Справді, ніхто з них абсолютно нічого путящого не запропонував. В кращому разі, они готові були «виконувати вказівки» начальства… Під кінець шеф єхидно спитав мене:\n— Ну, а ти що скажеш, дядьку?!\nІ «дядько» сказав… Для початку я виставив йому паперовий макет стенду й ошелешив повідомленням, що нам дісталося «блатне» місце — бо воно відкрите з двох боків, а не з одного, і повз наш стенд до зали заходитимуть всі пурици з усіх інстанцій. Потім описав, в якому порядку ми розвісимо на стінках стенду журнали «РоботодавецЬ», які на той час вийшли друком. А також історичні документи, випущені СОПУ, перші в Україні методички для підприємців, випущені ще на початку 1990-х, та інші раритети. Потім запропонував відвезти на виставку та встановити на столі один зі спілчанських комп'ютерів, на якому можна запустити презентацію СОПУ та журналу. Тут з'ясувалося, що шеф поняття не має, що таке презентація в РРТ-форматі і що таке програма PowerPoint. Довелось повести всіх на моє робоче місце й показати чернетку презентації, а також пояснити, як вона запускається в демонстраційному режимі. А під кінець я сказав, що окремі її слайди можна друкувати на кольоровому принтері, ламінувати і склеювати скотчем між собою в «стрічки» по 4-6 слайдів. Такими «стрічками» було дуже зручно заклеювати стінки стендів: на 1 погонний метр (1 секцій набірної стінки) йшло 3 стрічки, приліплені встик; потім вони легко складалися «книжечкою», й нести їх могла навіть дівчина — бо вони легенькі…\nНе стану описувати загальний подив, оскільки все це я справді намудрував протягом 10 хвилин, доки клеїв макет стенду. Але більше всіх був здивований, природно, шеф. Йому лишалося внести вказівки щодо зміни порядку розташування матеріалів на стінках стенду, змісту РРТ-презентацій + віддати вказівку «хлопчикам» зібрати з підприємств-членів СОПУ їхні інформаційні буклети для роздачі на стенді. Дві презентації (окремо для СОПУ й журналу) я наваяв за два дні, потім ми роздрукували й заламінували окремі слайди, взяли в рамочки раритетні матеріали тощо. Виставка пройшла з шиком, наш стенд відвідали всі пурици. Шеф був дуже задоволений і більше не сумнівався в моїх розумових здібностях — принаймні публічно, перед «хлопчиками». А всі виставкові матеріали я зібрав в окремий фонд, який надалі тільки поповнювався.\nНу… і ще в зв'язку з цим матеріалом можна згадати про 36 китайських стратагем — бо вони в певних аспектах перегукуються.\nТак, триматися і знати, що тебе не пожаліють. А Тимур знову здивував нас своєю гарною пам'яттю, розповівши докладно про події 10-річної давності.\n07.02.2019 21:39 (відредаговано)\nВ Мінвуглепромі я працював з осені 1998 по березень 2000 року, бо 1 квітня 2000 року міністерство ліквідували через злиття з Міненерго й утворення Мінпаливенерго. Отож сталося це десь в грудні 1998 року. Це сталося 20 років тому, а не 10…\nА перша виставка у вересні 2004 року — то майже 15 років тому.


Відео - найкращі моменти Франка Рібері за Баварію в єврокубках - Телеканал Футбол\n«Обличчя зі шрамом» на фланзі Баварії: найкращі моменти Франка Рібері в єврокубках (ВІДЕО)\n13:50, 7 квітня 2020\nФранцуз заслужив повагу вболівальників\nФранк Рібері Фото:: Офіційний сайт Баварії\nСьогодні 37 років виповнюється вінгеру Фіорентини Франку Рібері. Француз уже завершує свою кар'єру, однак для уболівальників гравець запам'ятався яскравою кар'єрою в Баварії.\nУ мюнхенський клуб Рібері потрапив з Марселя. Саме в цьому клубі він зміг знайти себе після невдалих поїздок по різних французьким командам. Був в його кар'єрі й етап в Галатасараї, проте в стамбульському клубі Франк пробув лише півсезону в 2005 році. Саме в Марселі Рібері став відомий в Європі та заслужив виклик у збірну Франції.\nБільш того, Раймон Доменек взяв гравця на ЧС-2006, де команда дійшла до фіналу. Франк був важливою частиною тієї команди, часто виходячи зі старту. Через рік після успішного Мундіалю Баварія вирішила викупити Рібері і, напевно, ні грама не пошкодувала.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Голландський марокканець на шляху до Челсі\nСтати відомим гравцю не завадили навіть два величезних шрами на все обличчя. Франк заробив їх у 2 роки, коли разом з батьками потрапив в серйозну автокатастрофу. Малюк вдарився головою об скло і порізав все обличчя. Втім, пізніше Рібері відмовився від пластичної операції, оскільки ці шрами, за його заявою, робили його лише сильніше.\nНехай красою гравець і не запам'ятався, але мюнхенські вболівальники запам'ятали Рібері як технічного і напористого гравця, який не боявся йти в стики та обводити суперників. За 12 сезонів француз відзначився 124 голами та допоміг Баварії здобути 9 чемпіонств, а також 6 Кубків і 4 Суперкубка Німеччини. Найуспішнішим для гравця став 2013 рік.\nКрім «дубля» на внутрішній арені, його команда дійшла до фіналу Ліги чемпіонів, обігравши у вирішальному матчі дортмундську Боруссію. Саме в тому році Рібері зайняв 3 місце в голосуванні за володаря Золотого м'яча. Попереду Франка опинилися все ті ж звичні Роналду і Мессі. Проте, вінгер все одно залишається одним з найкращих футболістів 2010-х років.\nНова зірка АПЛ може замінити Салаха і Мане в Ліверпулі\nЕксзірка Шахтаря може стати одноклубником Мессі, Роналду або Неймара\nВіктор Циганков зворушливо зізнався, що сумує за збірною України (ФОТО)


Українські чиновники задекларували 226 електромобілів : EcoTown\nУкраїнські чиновники задекларували 226 електромобілів\nНайпопулярніші вони у Київській (29,6% від усіх електромобілів), Одеській (16,8%) та Харківській (13,2%) областях. Найбільше електромобілів у представників місцевих органів влади – вони склали 19% від усіх власників. За ними слідують представники судової системи (13,7%) та Державної фіскальної служби (11,5%). Всього у деклараціях нарахували 226 електрокарів, з них 195 – японський Nissan Leaf, що коштує близько 30 тисяч доларів. Ще 14 чиновників обрали більш статусну продукцію американської компанії Tesla Motors. В українських автосалонах ціни на різні моделі цієї марки варіюються від 50 до 250 тисяч доларів. А третім за популярністю виявився німецький BMW i3.\nНайдорожчий електромобіль – Tesla Model S P85D вартістю 4,5 млн. гривень – належить народному депутату Глібу Загорію. Tesla Model Х за 3,7 млн. грн. володіє дружина колишнього заступника Міністра енергетики та вугільної промисловості Ігоря Діденка. За кількістю електромобілів рекордсменом виявився депутат Берегівської міської ради Закарпатської області Віктор Саєнков, що минулого року купив дві електричних Toyota RAV4 EV і електромотоцикл Zero DSR. Друге місце посідає із задекларованими Tesla Model S і Nissan Leaf 2014 р. в. головний державний інспектор ГУ ДФС в Одеській області Василь Тарарака. А в родині спеціалістки Міністерства охорони здоров’я Наталії Носовської є два Nissan Leaf.


Порівняльна характеристика Манилова й Собакевича, Манилова й Коробочки\nПорівняльна характеристика Манилова й Собакевича, Манилова й Коробочки\nЄ рід людей, відомих під ім'ям: люди так собі, ні те ні рє, ні в місті Богдан ні в селі Селіфан, за словами прислів'я Н. В. Гоголь. Багатство не зменшує жадібності Саллюстий. "Мертві душі" - це один з ярчайших добутків росіянці й світовій літературі, вершина художньої майстерності Миколи Васильовича Гоголя. Однієї з основних тем у творчості письменника є тема про російський поміщицький клас, про російське дворянство, що як панує стані, про його долю й роль у громадському житті\nХарактерно, що основним способом зображення поміщиків у Гоголя є сатира. У їхніх образах відбивається процес поступової деградації поміщицького класу, виявляються всі його пороки й недоліки. Сатира Гоголя пофарбована іронією. Сміх письменника здається добродушним, але він нікого не щадить, кожна фраза має глибокий, схований зміст\nПоема побудована, як історія пригоди Чичикова, чиновника, що скуповує "мертві душі". Композиція поеми дозволила авторові розповісти про різних поміщиків і їхні села. Гоголь створює п'ять характерів, п'ять портретів, які так несхожі один на одного, і в той же час у кожному з них виступають типові риси російського поміщика. Наше знайомство починається з Манилова й закінчується Плюшкиним.\nУ такій послідовності є своя логіка: від одного поміщика до іншого заглиблюється процес збідніння людської особистості, розгортається усе більше страшна картина розкладання кріпосницького суспільства. Відкриває портретну галерею поміщиків Манилов. Для створення його образа Гоголь використовує різні художні засоби, у тому числі пейзаж маєтку героя, інтер'єр його житла. Речі, що оточують його, характеризують Манилова не в меншому ступені, чим портрет і поводження\nГоголь пише: "У всякого є свій запал, але в Манилова нічого не було". Опис починається з картини села Маниловки, що "деяких міг заманити своїм місцем розташування". З іронією описує автор панський двір, з "аглицким садом із зарослим ставком", ріденькими кустиками й блідим написом "Храм відокремленого міркування". Головна риса Манилова - невизначеність. Говорячи про нього, автор викликує: "Один бог хіба міг сказати, який був характер Манилова". Він добрий по натурі, увічливий, увічливий, але все це прийняло в нього виродливі форми\nМанилов прекраснодушен і сентиментальний до нудотності. Відносини між людьми представляються йому ідилічними й святковими. Манилов зовсім не знає життя, реальність підмінюється в нього порожньою фантазією. Він любить поразмишлять і помріяти, при цьому іноді навіть про речі, корисних для селян\nАле його прожектерство далеко від запитів життя. Про дійсні потреби селян він не знає й ніколи не думає. Манилов живе у світі, повному ілюзій, і сам процес фантазування робить йому величезну приємність. Він є сентиментальним фантазером, не здатним до практичної дії\nСвоє життя Манилов проводить у ледарстві. Він відійшов від усякої праці, навіть не читає нічого: два роки в його кабінеті лежить книга, закладена все на тій же чотирнадцятій сторінці. Своє неробство Манилов скрашує необґрунтованими мріями й безглуздими прожектами, начебто будівлі підземного ходу, кам'яного мосту через ставок\nЗамість теперішнього почуття - у Манилова "приємна посмішка", замість думки - якісь нескладні, дурні міркування, замість діяльності - порожні мрії. Поки цей поміщик благоденствує й мріє, його маєток руйнується, селяни розучилися трудитися. Манилов думає себе носієм духовної культури. Колись в армії він уважався образованнейшим офіцером. Іронічно автор висловлюється про обстановку будинку героя, у якому "вічно що-небудь бракувало", про його слащавих відносини сженой.\nУ порівнянні з іншими поміщиками Манилов і справді здається людиною освіченим, але це лише тільки так здається. Зовсім інше відношення до господарства в Коробочки. У неї "гарненька деревенька", двір повний усякого птаха. Але Настасья Петрівна не бачить нічого далі свого носа, всі "нов і небувале" лякає її. Її поводженням керує пристрасть до наживи, користь. Цим вона нагадує Собакевича.\nГоголь відносить Коробочку до числа тих "невеликих поміщиць, які скаржаться на неврожаї, збитки й тримають голову трохи набік, а тим часом набирають потроху деньжонки в пестрядевие мішечки, розміщені по ящиках комода". Манилов з Коробочкою є до певної міри антиподами: манілівська вульгарність ховається за високими фразами, за міркуваннями про благо Батьківщини, а в Настасьи Петрівни духовна вбогість з'являється у своєму природному виді. Коробочка не претендує на високу культуру: у всьому її вигляді помітна досить невигадлива простота. Це підкреслено Гоголем у зовнішності героїні: він указує на її затріпаний і мало привабливий вид. Ця простота виявляє себе у відносинах з людьми. Головна мета її життя - зміцнення свого багатства, невпинне накопичення\nЧичиков невипадково бачить на всьому маєтку сліди вмілого господарювання, які виявляє внутрішня незначність Настасьи Петрівни. У неї, крім бажання придбати й витягти користь, немає почуттів. Підтвердженням є ситуація з "мертвими душами". Коробочка торгує селянами з такою діловитістю, з який продає інші предмети свого господарства. Для неї немає різниці між одушевленою й неживою істотою. У реченні Чичикова її лякає тільки одне: можливість щось пропустити, не взяти того, що можна виручити за "мертві душі".\nКоробочка не збирається уступати їх Чичикову за малу ціну. Тільки після довгих угод Настасья Петрівна розуміє вигоду угоди й погоджується продати такий незвичайний товар, як "мертві душі". Собакевич сильно відрізняється від Коробочки. Він, по вираженню Гоголя, "чортовий кулак".\nПристрасть до збагачення штовхає його на хитрість, змушує знаходити різні засоби наживи. Тому, на відміну від інших поміщиків, він застосовує нововведення - грошовий оброк. Його анітрошки не дивує купівля-продаж мертвих душ, а хвилює лише те, скільки він за них одержить. На відміну від Ноздрева Собакевича не можна прилічити людям, що витають воблаках.\nЦей герой твердо стоїть на землі, не тішить себе ілюзіями, тверезо оцінює людей і життя, уміє діяти й домагатися того, чого хоче. При характеристиці його побуту Гоголь у всім відзначає обґрунтованість і фундаментальність. Це природні риси життя Собакевича. На ньому й на обстановці його будинку лежить печатка незграбності, потворності. Фізична міцність і незграбність виступає у вигляді самого героя\n"Він був схожий на середньої величини ведмедя",- пише про нього Гоголь. У Собакевиче переважає тварина початок. Він позбавлений яких би те не було духовних запитів, далекий від мрійності, філософствування й шляхетних поривів душі. Зміст його життя складається в насиченні шлунка. Собакевич негативно ставиться до всього, що пов'язане з культурою й освітою: "Освіта - шкідлива вигадка". На відміну від Коробочки, він добре розуміє навколишнє оточення й час, у яке живе, знає людей. Від інших поміщиків він відрізняється тим, що відразу зрозумів сутність Чичикова.\nСобакевич - це хитрий пройдисвіт, нахабний ділок, якого важко провести. Все навколишнє він оцінює лише з погляду своєї вигоди. У його розмові із Чичиковим розкривається психологія кулака, що вміє змусити селян трудитися на себе й витягти із цього максимальну вигоду\nСобакевич прямолінійний, досить грубий. На відміну від Манилова, у його сприйнятті всі люди - розбійники й негідники. У будинку Собакевича все удивительно нагадувало його самого. Кожна річ як би говорила: "И я теж Собакевич".\nГоголь у своїй поемі "Мертві душі" створив целую галерею характерів і типів, всі вони різноманітні, але їх поєднує одне - ні в кого з них немає душі. Зрівнявши трьох поміщиків, я зробив висновок, що майбутнє є тільки в Собакевича. Манилов і Коробочка живуть за рахунок маєтку, що дісталося в спадщину. Самі вони ніяк не сприяють розвитку господарства. Манилов передав свій маєток керуючому, а в Коробочки ми бачимо відсталий панщинний тип господарювання. Собакевич - власник великого маєтку, що займається господарством\nЯ думаю, що після скасування кріпосного права цей поміщик перейшов би до найманої праці, і його маєток продовжив приносити дохід. Цього не можна сказати про Коробочку й Манилова, які, швидше за все, заклали б свої маєтки в ломбард, а через якийсь час розорилися. Поема "Мертві душі" є геніальним викриттям кріпосництва, того класу, що є вершителем доль держави. Миколу Васильовича Гоголя всерйоз тривожить, що більшість поміщиків того часу велася дозвільне життя, не піклувалося про своє господарство\nВід цього страждали селяни, та й вся держава в цілому. Зобразивши в сатиричній формі побут поміщиків, показавши їхні недоліки, Гоголь хоче допомогти людям позбутися від них пороків


Особливості впровадження «голандських аукціонів» у системі публічних закупівель. - Консалтинговая компания «ICONSULTGROUP»\nОсобливості впровадження «голандських аукціонів» у системі публічних закупівель.\nЗ 27.09.17 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (ФГВФО) затверджений і діє регламент так званих “голландських аукціонів”.\nТаким чином на сьогодні діє два регламенту, згідно з якими ФГВФО має право продавати майно в системі «Прозорро»:\n1. Звичайні аукціони (торг учасників з підвищенням ціни);\n2. “Голландські аукціони” (торг на зниження).\nОсновні відмінності нової системи вибору переможця: торги відбуваються 6 годин 45 хвилин (стартують в період з 9:30 – 10:00 та закінчуються о 16:15-16:45), протягом яких в проміжки часу, які окремо визначені ФГВФО (близько 5 хвилин) ціна падатиме (наприклад, на 1 пункт кожні 5 хвилин).\nПротягом цього часу, учасники, які зареєстровані та внесли гарантійний внесок, мають право зупинити зниження ціни та зробити “ставку” (тобто прийняти ціну, яка діяла в системі на момент зупинки зниження ціни).\nІнші учасники протягом 10 хвилин (в період між 16:15 і 16:55, в залежності від часу початку аукціону) роблять “закриті ставки”. Тобто «не бачать один одного», і відповідно не мають даних про ціну, запропоновану конкурентами.\nОстаннє слово, – можливість зробити остаточну ставку в торгах і перемогти, залишається за учасником, який зробив “ставку” (та тим самим зупинив торги). Якщо він не перебиває “закриту ставку”, переможцем стає учасник з найбільшою “закритою ставкою “.\nПри цьому, “голландський аукціон”, на відміну від звичайного, вважається таким, що відбувся також і в разі відсутності другого і більше учасників.


Книги и сценарии\nКнигоград — Киевский интернет-магазин книг\n(здесь можно купить книги автора по лояльным ценам)\nДорога (киносценарий, русский)\nЯ був таким же, як і Ви\nЧого то Сашко не приходить\nВызревание (Мелодраматическая феерия для кино)\nПравила минус (киносценарий)\n- Це не має значення... Головне, що ви отримали запрошення і відгукнулись на нього.\nСтарий відпив вина.\nЯ поглянув на нього, даючи зрозуміти, що не зовсім зрозумів, про що він тільки-но сказав. Старий теж поглянув на мене.\n- Ну-ну, не прикидайтесь, коли ви вже тут.\n- Я в жодному разі... Мені неабияк цікаво, я не приховую. Але...\n- Розумію, розумію... Я розповім, ви пийте, пийте... Навряд чи ще колись вам доведеться пити подібне вино. Знаєте, скільки років я п"ю це вино? Я почав його пити, - старий на мить задумався, - коли ваша бабця ще мочилася в пелюшки, - борода його несподівано затряслась від сміху, - інколи мені здається, я пам"ятаю динозаврів, - додав він і борода його ще дужче затряслася, потім він поглянув на портрет, чомусь перехрестився похапцем, щось пробурмотів незрозуміле і обличчя його набуло трохи зніченого вигляду. Він відставив склянку з вином і став досить серйозним.\n- Я служив їй все своє життя, по суті вона й була моїм життям. Вона була єдина і неповторна. Гадаю, зайве про це говорити, самі маєте очі, сподіваюся, смак, інакше б вона вас не вибрала...\nЯ знову не зрозумів останніх слів до кінця, але крім зацікавленості,\nВ мені знову почало наростати роздратування.\n- Чи не хочете ви сказати, що мали зараз на увазі хазяйку, коли сказали...\n- Я так сказав? - зобразив здивування старий.\n- Авжеж, - непривітно підтвердив я.\n- Ну, можливо й сказав, однак, чому ви подумали саме про хазяйку будинку? Скажімо, доля, вона теж жіночого роду, в даному випадку, я мав на увазі саме її, певно... Доля вибирає нас. Одних обдаровує, інших оббирає. Нічого не вдієш...\n- А як щодо сильних особистостей, які самі влаштовують свої долі?\n- Пусте... Самі знаєте, навіщо питати? Не будемо відволікатись. Адже ви прийшли не для цього. Ви, часом, не хочете розповісти звідки у вас цей піджак? Зрештою, це не так вже й важливо. Головне, що він на вас. Як, між іншим, у плечах, не тисне? Здається, його колишній власник не вирізнявся атлетичною статурою. Кретин...\nЯ підняв очі. Старий тримав паузу. Долив вина і відпив кілька ковтків.\n- Пробачте, я збирався говорити про інше. Погомонімо про прекрасне.\nНа стінці забив годинник. Стрілки показували дванадцяту ночі.\n- О-о-о, вибачте, для мене це надто пізно, вік, знаєте... Я покажу вам вашу кімнату... Ходімо... - несподівано підвівся старий.\nМені здалося він квапився, ніби намагався зробити це якомога скоріше.\n- Ну так,- подумав я, - звичайно, північ - пора чудасій, саме тепер будинком мають вештатись привиди і цей старий блазень продовжує вдавати дурня, щоб я повірив у це.\n- Адже ви збиралися розповісти...\n- Тепер ні в якому разі, тепер ви повинні відпочити, у нас ще буде час.\n- Чесно кажучи, ви розчаровуєте мене, можливо думаючи, що інтригуєте чи лякаєте.\n- Я нічого не думаю і ні до чого не змушую. Я не можу керувати подіями, чи, принаймні, вашим настроєм, я всього лиш смертний. А тепер ходімо, покажу вам вашу кімнату, не забувайте, ви тут гість і порушувати традиції дому не личить вихованому чоловікові. Отож, прошу за мною.\nМені нічого не залишалося, як підкоритися старому. Ми піднялися довгими сходами на другий поверх і старий показав мені мою кімнату. Це була досить простора, Зі смаком мебльована спальня і годилася до вишуканості всього цього добротного будинку.\n- Постіль чиста, не сумнівайтесь. В будинку немає замків на жодних дверях, крім вхідних. Однак, можете не хвилюватись, ніхто ніколи без дозволу не відчинить чужих дверей. Це теж одна з традицій дому. Спіть спокійно. Доброї ночі.\nСтарий зачинив за собою двері і я залишився на самоті.\n"Кому б їх відчиняти, якщо тут нікого нема? - подумалось мені.- З чого все почалося? Чому, власне, я маю тут ночувати? Навіщо взагалі тут? Невже я сам цього хотів?"\nЯ озирнувся навколо і раптом здригнувся, тому що побачив чоловіка, що стояв за кілька кроків від мене, потім мені просто стало смішно з самого себе. Причиною усьому був цей піджак, я не звик бачити себе в ньому в дзеркалі. Посміхнувшись, я привітав чоловіка у дзеркалі і той відповів мені тим же. Трюмо стояло на високому витонченому столику з різьбленими ніжками. Очевидно, він був зроблений з якоїсь особливої, дуже гарної породи дерева, не знайомої мені. На столику лежав різний дріб"язок, що ніяк не міг належати чоловікові: брошки, намистечка, шпильки, гребінці, коробочки, певно, з пудрою чи, можливо, якимись кремами. Я подумав, що на всіх цих предметах, як і на столі мав би бути пил, якщо ними ніхто не користується. Однак пилу не було. Залишалося зробити висновок, що старий мав ретельно протирати їх час від часу, не буде ж він користуватися всим цим.\nЯ сів на ліжко, про щось думаючи, однак відразу ж забув про що і ніяк не міг сконцентруватися. Трохи згодом я ліг не роздягаючись.\n"Чи зможу заснути тут,- подумалось мені, - що там робить тепер цей хитруватий старий?"\nВсе права защищены @ ZHOVNA.COM 2009-2012


У Львові за круглим столом обговорили проблемні питання децентралізації | Справжня Варта\nУ Львові за круглим столом обговорили проблемні питання децентралізації\nАндріана Кирик | Середа, 30 листопада 2016, 17:25\nВлада та представники громад намагаються вирішити головні проблеми ОГТ.\nСьогодні, 30 листопада, у Львові за круглим столом , в рамках проекту U-lead з Європою «Підтримка реформи децентралізації в Україні» шукали вирішення головних проблем ОТГ з метою підвищення їхньої ефективності на місцях, обговорили стратегії реорганізації структури та модернізації.\nВсеукраїнський проект децентралізації "U-LEAD з Європою" передбачає удосконалення адміністративних послуг на місцевому рівні та посилення спроможності реалізації політики реформ ключовими суб'єктами на національному, регіональному та місцевих рівнях. Захід відбувався у формі діалогу між координаторами проекту, депутатами Львівської облради та представникам територіальних громад, котрі з’їхались з різних закутків Львівської області.\nТакий формат зустрічі, це можливість встановити комунікаційний зв’язок, виявити ключові проблеми з якими стикаються ОТГ на шляху до децентралізації.\nЯк зазначив Андрій Бринь, координатор Центру розвитку місцевого самоврядування у Львівській області, сьогодні відбувся лише перший презентаційний день, знайомство із масштабним проектом, розрахованим на три роки. В подальшому будуть створювати структуру, яка вивчатиме, контактуватиме з громадами та з хабом, що є представником міжнародного договору, та вимальовувати стратегію діяльності, включно із навчанням, тренінгами, поїздками, міжнародною діяльністю.\nГоловними особливостями цієї зустрічі стали інтерактивність, активна робота у групах, дискусії під різними кутами зору. Зазначимо, що круглий стіл на заходів був не один, а цілих три. Координатори розділили учасників на групи в межах яких вони повинні були обговорювати та висувати питання на загальний розгляд. В результаті такої роботи були виявлені головні проблеми «гальмування» децентралізації, але щонайважливіше, представники ОТГ самотужки шукали шляхи їхнього вирішення, не чекаючи вказівки «зверху».\nОтож, в рамках групового обговорення постали такі спільні ключові питання як : недосконалість чинного законодавства, недостатній рівень фінансування, брак кваліфікованих кадрів, необізнаність суспільства в питанні об’єднання громад. Відзначили також і проблеми з інфраструктурою регіонів, недовіри до органів місцевого самоврядування та невизначеності статусу чинності сільських голів.\nВідтак, окресливши для себе проблемне поле, учасники перейшли до іншого етапу обговорення, завданням якого було знайти способи розв’язання поставлених задач. Тепер уже учасники дискутували не у групах, а назагал.\nПитання про недосконалість законодавства постало найгостріше із усіх. Законодавча база України відстає від децентралізаційних процесів на два, три, а то й чотири кроки. Громади виявились не готовими, де юре, ні до об‘єднання, ні до процесу виходу, які не регламентовані на законодавчому рівні. Як і в цьому питанні, так і в наступному про недостатність фінансування учасники апелювали до державного апарату, котрий сам чи не найбільше затримує процес децентралізації. Пропонували створити механізм впливу ОТГ на законотворення та збільшення фонду фінансування з держбюджету.\nБрак кваліфікованих кадрів та проблема із інформованістю суспільства взаємопов’язали із проведенням належної просвітницької роботи з мешканцями району, області, міста чи села, та із керівниками місцевого самоврядування. Обмін досвідом та презентація кращих практик, тільки налаштують на відповідний робочий лад.\nВ результаті масштабного обміну думками, представники місцевого самоврядування, координатори та львівські чиновники дійшли спільного знаменника, накреслили той шлях розвитку, яким буде рухатися децентралізація в області. Можемо з упевненістю сказати, що перший крок на рівні ОТГ, однозначно, зроблено, тепер черга за ініціативами та на державному рівні.\nТЕГИ: новини львів, львів, децентралізація, громади


ВСУ вказав, коли застосування примусових заходів захисту в судовому порядку є неможливим\n23.09.2016 / 12:37\nСудова палата у цивільних справах Верховного Суду України 14 вересня розглянула справу за позовом "ПриватБанку" про стягнення коштів.\nВідповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов’язку.\nЗгідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов’язання не пред’явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов’язання не встановлений або встановлений моментом пред’явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред’явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.\nЗ договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання зобов’язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов’язання не пред’явить вимоги до поручителя.\nОтже, порука – це строкове зобов’язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб’єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.\nЯкщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред’явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов‘язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред’явлення вимоги до поручителя та обов’язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов’язання припинилися.\nСтрок поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.


Цистит: симптоми, профілактика і лікування хвороби | Новини здоров'я, лікування та здорового харчування та очищення\n→ Лікування, Інтимні захворювання, Інфекції → Цистит: симптоми, профілактика і лікування хвороби\nГоловна / Лікування, Інтимні захворювання, Інфекції / Цистит: симптоми, профілактика і лікування хвороби\n12:03, 23 Лист 2021 · Категорія: Лікування, Інтимні захворювання, Інфекції · Переглядів 169 ·\nПрофілактика та лікування циститу\nНайчастіше для лікування різних типів циститу лікарі призначають ібупрофен, монурал, канаферон, які допомагають позбутися неприємних проявів хвороби. Перед прийомом будь-яких лікарських засобів слід консультуватися з лікарем та пройти всі необхідні аналізи.\nЦистит класифікують за такими ознаками:\n1. Стадія хвороби. Лікарі діагностують гостру та хронічну форми хвороби. Саме тому важливо звертатися до фахівців, адже підхід до лікування цих двох форм є різним.\n2. Перебіг хвороби. Первинний цистит виникає у неушкодженому сечовому міхурі та проявляється гострою формою. Вторинний цистит може виникати через наявність інших захворювань організмі.\n3. Причини виникнення. Найчастіше діагностують інфекційний цистит. Але хвороба може бути спровокованою навіть алергічною реакцією.\n4. Місце зосередження патологічного процесу. Виділяють дифузний, осередковий, шийковий цистит.\n5. Зміна слизової оболонки. Лікарі діагностують геморагічний (з кров'ю) цистит, катаральний, фолікулярний, інтерстиціальний цистит.\nЯкі чинники впливають виникнення захворювання?\nЦистит може виникати з різних причин:\n- проблеми з випорожненням сечівника;\n- ослаблений організм та імунітет;\n- сидяча робота та малорухливий спосіб життя;\n- тривале перебування на холоді, сидіння на холодних поверхнях;\n- дефіцит певних вітамінів в організмі\n- стреси та моральна перенапруга;\n- фізична та моральна втома.\nЛіки від циститу усувають інфекційний агент, що провокує неприємні симптоми хвороби. Лікарі найчастіше призначають антибіотикотерапію у комбінації з іншими ефективними ліками. Якщо є біль, то можуть призначити седативні та спазмолітичні препарати. Також важливим є призначення сечогінних ліків.\nПід час лікування потрібно дотримуватися постільного режиму. Не варто вживати гострі страви, копчене та маринади. Тільки комплексний підхід у лікуванні дозволяє повністю позбутися захворювання.\nДля профілактики важливо не перемерзати, дотримуватись правил особистої гігієни, використовувати презервативи під час сексу.\nТакож важливо вчасно лікувати всі гінекологічні, венеричні та урологічні захворювання. Людині потрібно дотримуватись правил збалансованого харчування. Шкідливо користуватися пінами для ванн, гігієнічним милом для геніталій. Найкраще використовувати чисту воду або спеціальні засоби для інтимної гігієни.\nМітки: цистит, симптоми, лікування\nхвороба 360, серце 768, пошкодження 7, зміна 5, міфи 281, Ферменты 1, нирки 231, хронічна 9, каші 30, ревматоїдний 4, інфекції 154, градусник 4, харчова 5, очистка 172, пандемія 152, новини 635, відшарування 1, оніхолізис 1, харчування 7722, печінка 398, грибок 81, нігті 379, хвороби нирок 6, алкоголизм 15, застуда 235, здоров'я 5436, чоловіче здоров'я 225, кров 488, алергія 201, ознаки 297, смертність 47, порада 220, організм 864, хвороби 811, курятина 9, ковід-19 103, кишечник 172, діабет 565, імбир 138, напій 266


Британська колонізація Північної та Південної Америки— заселення незайманих земель або захоплення чужих територій із подальшим їхнім заселенням королівствами Англії та Шотландії до і після укладення Акту про Унію, яким утворено Королівство Великої Британії у 1707 році.\nРозпочалася у 1585 році з острова Роанок у Північній Кароліні та досягла свого піку, коли колонії заснували вже по усій Америці. Англійці, а згодом британці, — це одні з найважливіших колонізаторів Америки, а їхня американська імперія досягла того рівня, що почала конкурувати у військовій та економічній сферах з іспанськими колоніями.\nАнглійська, шотландська, уельська та ірландська колонізації викликали драматичні потрясіння серед корінних цивілізацій Америки, безпосередньо через застосування зброї та військової сили, а також через нищення культури і привезені зі Старого світу хвороби. Відносини між колоністами та тубільцями варіювалися від конструктивної торгівлі до збройних конфліктів. Багато корінних народів мали вже довгу історію воєн. Швидкість, тиша і лютість їхніх нападів мали руйнівний характер проти колоніального стилю ведення війни, але колоністи виявились успішнішими в довгостроковій перспективі. Торгівля з корінним населенням займала вагому нішу в англійській, а згодом в британській, колонізаційній політиці, хоча вони також в значній мірі сприяли заселенню та розвитку.\nУ розквіті Британської імперії в Америці існувало три типи колоній у 18 ст.: статутні, власні і коронні. Після Першої світової війни британські території в Північній та Південній Америці отримали більш відповідальне правління, поки вони поступово здобули незалежність в середині 20-го століття. Таким чином, дві країни в Північній Америці, десять в Карибському морі та одна в Південній Америці отримали незалежність від Сполученого Королівства. Сьогодні Сполучене Королівство зберігає вісім заморських територій в Америці, яким надає різний рівень самоврядування. Крім того, дев'ять колишніх британських володінь в Америці, які в даний час є незалежними від Сполученого Королівства, входять до Королівства Співдружності.\nДобританська колонізація Північної АмерикиРедагувати\nАнглійські колонії в Північній АмериціРедагувати\nАнглія взяла контроль над голландською колонією Нова Голландія, яку перейменовано на Нью-Йорк у 1664 році, а згодом — колишньою Новою Швецією (зараз це штат Делавер), яку раніш завоювали голландці.\nШотландські колонії в Північній АмериціРедагувати\nБританські колонії в Північній АмериціРедагувати\nУ 1867 році колонії Нью-Брансвік, Нова Шотландія та Провінція Канада (південна частина сучасної провінції Онтаріо і Квебек) були об'єднані в автономну домініону, Канаду, в рамках Британської імперії. Квебек (у тому числі південна частина Онтаріо) і Нову Шотландію (в тому числі Нью-Брансвік та острів Принца Едварда) французи передали Британії. Впродовж наступних шести років були приєднані колонії острова Принца Едварда і Британська Колумбія, в 1949 році — Ньюфаундленд. Земля Руперта та Північно-Західна територія приєдналися до Канади в 1870 році.\nСписок англійських та британських колоній в Північній АмериціРедагувати\nПровінція Пенсильванія, згодом Пенсильванія — заснована у 1681 році як англійська колонія, хоча першими поселенцями були голландці та шведи;\nКолонія Делавер, згодом Делавер, відділена від Персильванії у 1704 році;\nСхідна Флорида і Західна Флорида — отримані від Іспанії у 1763 році в обмін на повернення Куби, забраної у Іспанії у 1761 році (див. Англо-іспанська війна (1761 — 1763)). Флориди були повернені Іспанії у 1783 році;\nСполучені колонії Ванкувера та Британської Колумбії — утворились, об'єднавши Ванкувер та Менленд. Назва Британська Колумбія була обрана для знову об'єднаної колонії, незважаючи на протести колоністів Ванкувера.\nНеколоніальні британські території в Північній АмериціРедагувати\nЦентральна та Південна Америка, КарибиРедагувати\nБританські колонії в Карибському моріРедагувати\nНевіс — постійні поселенці з'явилися у 1628 році. Незалежність здобув у 1983 як Сент-Кіттс і Невіс;\nАнтигуа — заселення острова розпочалося у 1632 році. Незалежність отримав у 1981 році у складі Антигуа і Барбуда;\nМонтсеррат — заселення острова розпочалося у 1632. У 1664-68 та 1782-84 був окупований французами. Сьогодні це володіння Великої Британії;\nОстрови Теркс і Кайкос — перші постійні поселення з'явилися у 1750-х. . Сьогодні це володіння Великої Британії;\nДомініка — острів був захоплений у французів в 1761 році, згодом французи повернули його знову з 1778 до 1783. Домініка стала незалежною у 1978 році;\nТринідад і Тобаго — остів Тобаго захопили у 1762 році, а Тринідад в 1797 році. Обидва уряди були об'єднані у 1888 році. З 1962 року Тринідад і Тобаго неважна країна;\nБританські колонії в Центральній та Південній АмериціРедагувати\nБеліз — починаючи з 1638р. англійські шукачі пригод використовували Беліз як джерело кампешевого дерева, що застосовували для фарбування бавовни. Ця територія була проголошена іспанською, але іспанці не заселили її або були не в змозі дати раду тубільцям. У 1717, 1730, 1754 та 1779 іспанці знищували британські колонії. Востаннє іспанці напали на британську колонію у 1798 році, але напад був відбитий. Колонія відома під назвою Британський Гондурас до 1973 року, з 1981 є незалежною державою Беліз;\nБританська Гвіана — перші колонії в Гвіані англійці почали засновувати на початку 17 ст. Згідно з Бредським договором, контроль над цими землями отримали голландці. Згодом Британії підпорядковувались тут декілька колоній. В обмін на Новий Амстердам, Британія поступилася Суринамом. Віденський конгрес 1815 віддав поселення Бербіс, Демерара та Ессекібо в Гвіані Великій Британії, які у 1831 році об'єдналися у Британську Гвіану. У 1966 році країна з назвою Гаяна здобула незалежність;\n↑ Вільям Вауган і Нью-Кембріоль. Проект веб-сайту Спадщина Ньюфаундленда та Лабрадора. Університет Ньюфаундленда. Архів оригіналу за 2013-07-24. Процитовано 2012-10-03.\n↑ Схеми раннього заселення. Проект веб-сайту Спадщина Ньюфаундленда та Лабрадора. Університет Ньюфаундленда. 1998. Архів оригіналу за 2013-07-24. Процитовано 2012-10-03.\n↑ Колонія Авалон, , Фонд Колонія Авалон\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Британська_колонізація_Америки&oldid=31090364\nОстаннє редагування: 27 березня 2021, 23:27\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 23:27, 27 березня 2021.


Допомога у стресовій ситуації під час екзаменів ДПА і ЗНО - ЗНО 2014 - Каталог файлів - Персональний сайт вчителя математики Росол Олени\nПолічіть до десяти, і лише потім поверніться до ситуації.\nЗайміться своїм диханням. Поволі вдихніть повітря носом і на деякий час затримаєте дихання. Видих здійснюйте поступово, також через ніс, зосередившись на відчуттях, пов'язаних з вашим диханням.\nЯкщо стресова ситуація застигла вас в приміщенні:\nа) встаньте, якщо це потрібно, і, вибачившись, вийдіть з приміщення. Наприклад, у вас завжди є можливість піти в туалет або яке-небудь інше місце, де можна побути одному;\nб) скористайтеся будь-яким шансом, щоб змочити лоб і артерії на руках холодною водою;\nв) поволі подивіться по сторонах, навіть в тому випадку, якщо приміщення, в якому ви знаходитеся добре вам знайомому. Переводячи погляд з одного предмету на іншій, оглянете їх;\nг) подивіться у вікно на небо, зосередьтеся на тому, що бачите. Коли ви востаннє так дивилися на небо?\nд) набравши води в стакан (в крайньому випадку в долоні), поволі, зосереджено, випийте її. Сконцентруйте свою увагу на відчуттях, коли вода тектиме по горлу;\nе) випрямтесь, поставте ноги на ширині плечей і на видиху нахиліться, розслабивши шию і плечі, щоб голова і руки вільно звисали. Дихаєте глибше, стежите за своїм диханням. Продовжуйте робити це протягом 1-2 хвилин. Потім поволі випрямтеся. Виконуйте вправи обережно, щоб не закрутилася голова.\n5. Якщо стресова ситуація застигла вас поза приміщенням:\nа) подивіться по сторонах. Спробуйте подивитися на навколишні предмети з різних позицій. Детально розглянете небо, називаючи про себе все, що бачите;\nб) знайдіть який-небудь дрібний предмет (листок, вітку, камінь) і уважно розгляньте його. Роздивляйтеся предмет не менше чотирьох хвилин, знайомлячись з його формою, кольором, структурою так, щоб зуміти чітко представити його із закритими очима;\nв) якщо є можливість, випийте води;\nг) простежите за своїм диханням. Дихаєте поволі, через ніс. Зробивши вдих, на деякий час затримаєте дихання, потім також поволі, через ніс, видихніть повітря. При кожному видиху концентруйте увагу на тому, як розслабляються і опускаються ваші плечі.\nЯк перша допомога собі цього цілком достатньо. Не пошкодить і прогулянка, словом, будь-яка діяльність, що вимагає фізичної активності і зосередження, але, знову ж таки, не перестарайтеся.\nКатегорія: ЗНО 2014 | Додав: elrosol | Теги: ЗНО стрес


Грузія дозволила російським військам провести моніторинг верхньої Кодори - Korrespondent.net\nГрузія дозволила російським військам провести моніторинг верхньої Кодори\nКорреспондент.net, 12 жовтня 2006, 08:55\nУ верхній частині Кодорської ущелини Абхазії, підконтрольної грузинській владі, у четвер, 12 жовтня, пройде моніторинг, який спільно здійснять російські миротворці і військові спостерігачі ООН.\nЯк повідомив представник Об’єднаного штабу командування Колективних сил СНД по підтримці миру в зоні грузино-абхазького конфлікту, такий моніторинг не проводився вже більше трьох років. У штабі не уточнили кількісний склад і час початку моніторингу з метою безпеки спільного патрулю. При цьому зазначили, що грузинська сторона надала в письмовому виді гарантії безпеки патруля.\nПро результати моніторингу буде повідомлено на чотирьохсторонній зустрічі 13 жовтня. Ця зустріч традиційно проводиться щочетверга, однак через моніторинг її перенесли на п’ятницю. На цих зустрічах, як правило, обговорюють ситуацію в зоні безпеки за минулий тиждень і порушення Московської Угоди про припинення вогню і роз’єднання сил від 14 травня 1994 року.\nМоніторинг ущелини відповідно до Московської угоди про припинення вогню і роз’єднання сил від 14 травня 1994 року має проводитися спільно з російськими миротворцями і військовими спостерігачами ООН. Моніторинг нижньої частини Кодори проводиться регулярно, а верхньої частини через відсутність гарантій безпеки не проводилися більше трьох років.


Голова Закарпатської ОДА закликає скористатися тим, що Крим "тимчасово відійшов" » Новини України та Світу. Новини сьогодні - 7dniv.info\nГолова Закарпатської ОДА закликає скористатися тим, що Крим "тимчасово відійшов"\nСпорт 24-бер-2015, 18:520421\nГолова Закарпатської ОДА Василь Губаль вважає, що оскільки зараз «Крим тимчасово відійшов», то статус бази для багатьох видів спорту може перебрати на себе Закарпаття. Про це він сказав на зустрічі з представниками різних спортивних федерацій області і запропонував їм підготувати пропозиції про всі види спорту, які можна розвивати на наших базах.\n«Я зконтактую з міністром молоді та спорту, запрошу його на Закарпаття і ми всі питання відпрацюємо. Щоб ми з ситуації щось отримали та мали користь. Підготуйте матеріали, я їх передам в міністерство», — сказав Губаль.\nНагадаємо: попередник Губаля Валерій Лунченко з огляду на ситуацію з Кримом теж сподівався залучити на Закарпаття інвестиції для розвитку спортивних баз.\nНавіть нібито йшлося про щонайменше 4 спортивні об’єкти, які після модернізації можна використовувати для проведення як всеукраїнських, так і міжнародних змагань на якісно новому рівні. Йдеться про ужгородський стадіон «Авангард» на 13 000 глядацьких місць, мукачівський стадіон СОК ДЮСШ — 3500 місць, КП «Стадіон Карпати» у Хусті, де можна організувати 5200 місць для вболівальників та свалявський стадіон «Авангард» на 1500 глядацьких місць.\nМіністр Булатов приїздив на Закарпаття і вже йшлося про те, Ужгород чи Свалява стане базою для українських легкоатлетів.\nПроте уже ні Лунченко не керує Закарпаттям, ні Булатов — міністерством, і ні стадіонів, ні баз у нас так і нема.\nГолова Закарпатської ОДА "послав" волейбол. У вищу лігу\nЗакарпатський "губернатор" вважає, що спорт уже не вірить владі\nГубаль не каже, що руки чисті, але запевняє, що схем нема\nГубаль пояснив, чому закарпатські голови районів вже півроку лише в.о.\nПоступлива та хазяйновита: якою українці бачать "гарну дружину"288


19 серпня, 2019 10:29\nРосійські активісти об'єдналися в безстрокову акцію під назвою "Стратегія-18" на честь дня депортації кримських татар 18 травня 1944 року.\nУ центрі Москви на Арбаті активісти російської ініціативної групи "Стратегія-18" провели низку одиночних пікетів за деокупацію Криму та звільнення українських моряків, в'язнів зі "списку Сенцова", а також на підтримку кримських татар. Про це у понеділок, 19 серпня, повідомляє "Крим. Реалії".\nЯк зазначається, російські активісти з Санкт-Петербурга й Москви об'єдналися в безстрокову акцію під назвою "Стратегія-18" на честь дня депортації кримських татар 18 травня 1944 року. Вказано, що щомісяця 18 числа активісти виходять на вулиці, аби розповісти про ситуацію в анексованому Криму і порушення прав та свобод людини там.\nРосійська активістка Вєра Лаврєшина підкреслила, що активісти не втрачають надію налагодити діалог із жителями Москви про неминуче повернення Криму.\nЗа словами Лаврєшиної, після минулих масових протестів у Москві увага правоохоронців до їхніх акцій 18 серпня була помірною, правоохоронці не намагалися їх переслідувати чи бити.\nЯк повідомлялось, Роскомнадзор надіслав в Google листа з вимогою заборонити рекламувати «несанкціоновані масові заходи» на відеохостингу YouTube.\nМосква, одиночний пікет, окупація Криму, українські моряки, політв’язні


Висновки: 1. Макроекономічна рівновага припускає, що на весь\n1. Макроекономічна рівновага припускає, що на весь вироблений ВНП пред'являється попит і він реалізується. Сукупний попит формується всіма суб'єктами ринкової економіки (домашні господарства, фірми, уряд) і залежить від загального рівня цін і нецінових факторів, що визначають споживчий, виробничий, урядовий і зовнішньоекономічний попит. Залежність між загальним рівнем цін і попитом на реальний ВНП описується кривою сукупного попиту. Зміна цін веде до руху по кривій, зміна сукупного попиту під впливом нецінових чинників призводить до зрушень кривої сукупного попиту.\n2. Залежність між загальним рівнем цін і обсягом реального ВНП, яке може бути запропоновано (вироблено) при кожному рівні цін, описується кривої сукупної пропозиції. Форма кривої сукупної пропозиції відбиває динаміку середніх витрат виробництва. При наявності вільних ресурсів, зокрема при високому рівні безробіття, підприємці можуть розширити виробництво без зміни витрат виробництва, і отже, цін. Напруженість на ринку праці змушує підприємців підвищувати заробітну плату, що веде до збільшення витрат виробництва, і розширення виробництва супроводжується зростанням цін.\nПри повному використанні ресурсів (природному рівні безробіття) ВНП досягає свого потенційного рівня і подальше розширення виробництва при даних ресурсах і незмінній технології неможливо. На вертикальному відрізку кривої сукупної пропозиції рости можуть тільки ціни.\n3. Економіка знаходиться в рівновазі, коли сукупний попит і сукупна пропозиція збігаються. Наслідки зміни рівноваги залежать від того, на якому відрізку кривої сукупної пропозиції перебуває економіка. Так, наслідком зростання сукупного попиту може бути: збільшення рівноважного ВНП при незмінних цінах, зростання рівноважного ВНП і зростання цін, зростання цін без зміни обсягу ВНП. В результаті падіння сукупного попиту під дією ефекту «храповика» обсяг рівноважного ВНП може зменшуватися або залишатися незмінним без зменшення загального рівня цін. Ситуація, коли скорочення пропозиції (виробництва) реального ВНП супроводжується зростанням цін, називається стагфляцією.\n4. Кейнсіанська модель макроекономічної рівноваги передбачає рівність сукупних витрат (споживання, інвестицій, державних закупівель та чистого експорту) ВНП. Зі збільшенням обсягу виробництва, при інших рівних умовах, зростають доходи. Споживання є функція доходу.\nУ міру зростання доходів частка споживання відносно скорочується, а частка заощаджень зростає. Інвестиційний попит залежить від очікуваної норми прибутку (пряма залежність) і рівня банківського відсотка (зворотна залежність) і практично не залежить від величини поточного обсягу національного виробництва (доходів). Зміни в інвестиціях призводять до змін у ВНП (доходи) більшим, ніж інвестиції. Здатність витрат викликати більшу зміна доходів, ніж самі витрати, називається мультиплікативний ефект.\n5. В умовах закритої економіки, без урахування витрат держави макроекономічну рівновагу досягається при рівності споживчих і інвестиційних витрат величиною ВНП або за умови рівності заощаджень інвестиціям. Макроекономічна рівновага аж ніяк не гарантує досягнення макроекономічних цілей. Якщо рівноважний ВНП менше потенційного, то в економіці має місце недовиробництво (ресурси використовуються неповністю). Різниця між сукупними витратами, відповідними рівноважного ВНП і потенційним ВНП, називається рецесійної розривом. Перевищення сукупних витрат, що відповідають рівноважного ВНП, над потенційним ВНП породжує інфляцію попиту і називається інфляційним розривом.


Волинь - Улас Самчук (сторінка 91) / Бібліотека Української Літератури – UkrClassic.com.ua\nВолинь - Улас Самчук (сторінка 91)\nВганяється Олег. До нього знову вернулось його захоплення. Він радий, що може хвильку побути дома, що гарна погода і що несподівано прийшов Володько. Кидається до свого приятеля, обнімає його.\n— А, це чудово, що ти прийшов! Мусимо укласти собі план на сьогоднішній день. Завтра від'їжджаю знову, роботи поки що нема. Зараз, отже, обід. Ти обідаєш з нами. Ах, коли б куди віднесло Романа. Вічні з ним скандали. Ну, але… Допустимо, що він з нами. Чорт з ним… Має прибути Лінкерт і він буде з ним. Галя, Оля, Саша. Підемо на прохідку, накладемо на зрубі багаття, будем… Ах, коли б прийшла Галя Їжакевич. Ти знаєш її. Чудова! Чудова! Мушу до неї зайти. Вона тепер якраз гостить у Ронів. Хочу й тебе познайомити. Вона, напевне, й тобі сподобається.\n— Не знаю, Олегу! Я, мабуть, не піду, — сказав Володько.\n— А чому ні? Чому ні? — кричить Олег.\n— Что за шум! — відчиняються з дівочої кімнати двері, і звідти виходить старша сестра Олега Галя, а за нею Саша.\n— Здрастє, Валодя! Нічево, нічево; сідітє на мєстє. А наш Алєг, как жерєбчік… Крічіт! Ужас! — швидко проговорила Галя. Володько потиснув її руку.\n— Майо пачтєніє, — поважно, дивлячись з-під лоба, проговорив Саша.і подав Володькові широку, тверду руку.\n— Моє поважання, Володю! — ввічливо, з усмішкою вітається пан Гліб. Володько з пошаною стискає його руку й сідає знову. У руках Гліба розтягач для вправ рук. Одягнений у сорочку без краватки, наопашки накинута стара, барви хакі, куртка. Гудзики на ній масивні, позолочені, з московськими двоглавими орлами. Він щойно вправляв перед ганком на сонці, трохи вгрівся і, накинувши від протягів куртку, увійшов, щоб поставити в кухні самовара.\n— Що робите, Володя? Читаєте? Маєте що? Читали ви?.. — і він назвав книжку, що недавно згадувала Ольга. Володькові трохи ніяково. Не читав.\n— Раджу прочитати, — казав Гліб. — Найдете частинно відповідь на нашу останню розмову. Питання проводу в минулій революції… Ні, ні. Цим не легковажте. Ми ж розбиті. У нас члени одної родини належать до двох націй… Всі; соціялізм, соціялізм… Дайте спокій. Нам вже нудить від нього, а говорити ми ще не навчилися… Зося руская. Маня німецька, Леся австрійська… Ми не народ, а вінегрет. І подають нас, як вінегрет на закуску.\n— Це тільки у нас… На Волині, — пробував перечити Володько. — Але ви не заперечите, що національна свідомість…\n— Ну, ясно. Безперечно, — перебиває Гліб. — Національна свідомість росте. Ясно. На жаль, поволі. Поволі. Дуже поволі. І не тільки в нас. І там, і там… На всіх землях. Прошу вас. Таж була революція, йшло наше військо, лишились могили, кров, пісні… Що ви хочете. Мене цікавить проблема проводу й характер… І власне, в тій книзі… Ви прочитайте. Обов'язково! Після останньої нашої розмови я довго розважав і прийшов до висновку, що тут у нас на Волині дуже й дуже розложений характер. Не кажу — в селян. В інтелігенції. Жахливо! Просто жахливо. Ми якісь… Ну, я б сказав…\n— Ти тут, Глібчику? А йди, дитятко, поможи Галочці.\n— Зараз, мамо! — говорить Гліб, перериває мову, зривається, на бігу вибачається і зникає у кухні.\nРоман миється довго й уважно. Докладно вимиває руки, груди та спину губкою, а потім витирається шорстким, домашнього виробу, рушником. Вмившись, робить кілька ле дачих рухів руками, що має значити гімнастичні вправи. Після по черзі корчить і напружує то ліву, то праву руку й мацає їх м'язи. Намацавшись, іде без сорочки до їдальні, щоб похвалитись своїми м'язами Володькові.\n— Володя! Пащупай! — крекче, напружує м'язи й підходить до Володька. Той мацає, мовчить. Роман, весь червоний і напружений, чекає, що той скаже.\n— Да! — резюмує Володько. — Мускули імєєш желєзниє.\n— А знаєш, что я кушаю? — з задоволенням питається Роман. — Картошку. Знаєш, астилую с салам. Ета очень вкусна. Сам делаю.\n— Рома! Ти б пішов прив'язав Казана.\n— Разве ти нє відіш, что я без рубахі! — сердито відгризається Роман. — Пусть пайдьот Алєг. Он нічево нє дєлаєт.\n— А ти ужаасно занят. Да, да… Олег гість, а ти… — і не договоривши, вона ховається за дверима.\n— Я, мамо, зараз! — зривається за нею Олег і вибігає.\n— Ех, і мазнули ми вчора! — хвалиться Роман. Говорить, розуміється, по-московському. — По пляшці на рило вийшло. Шкода, що не було тебе.\n— А хто був? — перебиває Володько.\n— Саша, Лінкерт і я. Після пристав дядя Кіндрат.\n— Хто платив? — запитує знову Володько.\n— Я. У мене завелась «дєньга»… На пляшок десять. Ти сьогодні не відходь з Олегом, — каже Роман. Говорить з посміхом, ніби хвалиться.\nВолодько байдуже вислухує і каже:\n— Ні. Я мушу побути з Олегом. Він завтра їде.\n— Ну, то ми й його загорнем. Як хвостика. Знаєш? Саша назвав його хвостиком. Чудово, ні? «А как же он сюда папал?», знаєш? Хе-хе-хе! — засміявся Роман.\n— Олег за це страшенно сердиться. От скажи йому хвостик.\n— Ну, але скажи. Так собі…\n— Вийде по-дурному. Для чого сердити. Мені це не зробить ніякої приємності.\n— Бо він ще зовсім хлопчина, а уявляє себе дорослим, курить, залицяється.\n— Але ж і ти не багато старший.\n— Як не багато. По-твоєму, два роки не багато?\n— По-моєму, не багато.\n— Але ж я голю вуса. Ти тільки помацай. Справжня під носом щетина. — При цьому Роман надув губи, щоб Володькові вигідніше помацати.\n— Так. Якийсь мошок маєш, — підтвердив він.\n— Але у тебе… У тебе вже й борода росте, — заздрісне зауважив Роман. Володько не відповів нічого й одвернувся.\nПісля Роман почав так само уважно й довго вдягатися. Довго шукав краватку — метелика, лаяв усіх, що йому кудись її закинули. Володько сидить і чекає. Йому досить неприємно. Чи не краще б встати й піти до Сергія. Він давно не бачився з ним. Востаннє дав йому читати книгу «Саша Жегульов» Андреева й від того часу не бачив його.\n— Ну, що? — питає Галя, — Ви ще не закохались? Володько почервонів.\n— Чого червонієте? — продовжує своїм дзвінким, жартівливим контральто Галя. — Нема чого червоніти. І не такі зубри закохуються. Чула, що ваш тато збирається вас одружити. Якась там багата жолоб'янка, три десятини землі, півтисяча долярів. Ну що ж… Женіться. Почекайте з пару років, відпустіть вуса й вйо! Чого там… Наші он по всіх хуторах за дівчатами гасають.\n— Не можу закохатись, — рішився щось сказати Володько, розуміючи жарт.\n— Ой-йой-йой! Дивіться мені. Весь, мов з кришталю, аж ніздрі тремтять, і той бреше. От дійсно кам'яне серце — Апроксін Кападокійський. Ага! — перервала раптом мову Галя. — Папа прієхал.\nУ кухні заметушились. Приїхав з Башковець о. Клавдій. Високий, рівний, з широкою лисиною, завжди поважний, він вступив до їдальні. Був засапаний, втомлений. Він хворіє на сухоти, здебільша лежить у ліжку й ледве відправляє свою службу.\nВолодько шанував цього священика віддавна. Встав і потиснув його руку.\n— Тато дома? — спитав він Володька.\n— Дома, отче Клавдію, — відповів він.\n— Вже зібрали з поля? — запитав він ще раз.\n— Вже. Зісталась тільки насінна конюшина й картопля, — ввічливо й ділово відповів Володько.\n— Ага… Ну, й добре! До свідання! — байдуже, сапаючи проговорив о. Клавдій і пішов до своєї кімнати. Займав велику, соняшну кімнату, що колись була для гостей. Там жив, там проводив увесь час, там обідав й вечеряв. Там спав, зрідка виходив на сонце пройтися. Вів тихе, відокремлене життя, що догоряло, мов свічка, але обов'язки свої виконував точно, пильно й сумлінно. Ніхто в селі не може на нього поскаржитись. Всі люблять його й шанують, хоч з людьми він не дуже любить стикатись.\nНарешті стіл накритий. За вікном чути: скликають на обід. Входять Оля, пан Гліб, Саша. Приходить і Роман зо своєю краваткою, одягнений у свою улюблену коротеньку курточку. Матушка вибачається і відходить до кімнати о. Клавдія, щоб робити йому товариство. За господиню сьогодні панна Галя, через те увійшла вона за німою, що несла велетенську мису борщу.\nВсі розсілися коло столу, забрязкали ложки, ножі, видельця. Володько сидів між Олегом і Олею. Оля пробує жартувати, але не влучно, її добре, наївне обличчя одно тільки реагує на власні жарти. Володько не звиклий до товариства, намагається бути поважний, одначе робленість його виразу й рухів всім кидається у вічі. Він і сам це розуміє, хвилюється й через те почуває себе недобре.\nРозмова ведеться московсько-українською мовою. По-московському вперто, демонстративно говорять Саша, Роман і частинно Галя. По-українському пан Гліб, мішано Олег і Оля. Володько, як гість, говорить так, як вимагає ситуація. Між Сашою й Глібом на цьому тлі напруження. Зустрічаються і говорять тільки з чемності. Завзятий, хоч не завжди вигідний помічник Саші є Роман. Він завжди хриплим голосом співає «Боже Царя», кпить з Гліба, його мови. Гліб ігнорує його й намагається бути від нього подалі. Саша й Роман, певно, хоронять чистоту своєї культури й виховання. Босяцькі та вояцькі пісні, пляшка й коркотяг — це їх оздоба.\nІ портрет на стіні в їдальні, і людина, яка щодня бере соняшні ванни, що робить «той ідіот», як його в душі називає Саша, впливають на нього, мов погана сльота. Але нема ради. Саша тут гість, емігрант, приїхав зі своєю сестрою, що вийшла за одного зо старших братів Левинських. Сестра з чоловіком погостили й від'їхали до Данцігу, а Саша лишився. Село, нудьга, безробіття. Поволі, поволі й хоч-не-хоч візьмешся за чарчину.\nПо обіді ціле, за виїмком Гліба, товариство вибирається на прогулянку в ліс. По дорозі зустріли Лінкерта. Високий, у гнідому френчі, у кепці, блідий юнак. У сусідньому селі живе дві його бабуні. Обидві мають порядні маєтки. Одна — жінка недавно померлого генерала Маклакова, друга її сестра, фрейліна двора його імператорської величності, Вероніка. Лінкерт єдиний їх спадкоємець.\nНе дивлячись на це, він встиг побувати в бригаді Котовського, після дезертував, сидів у польській в'язниці, у таборі інтернованих, поки не витягнули його звідти бабці.\nРоман побачив Лінкерта й побіг йому назустріч. Хотів сказати, що має у буді дві пляшки… В товаристві Лінкерт дещо Рому легковажить. Підпускає йому шпильочки, кпини. Роман приймає це за жарт, легко відгризається й терпить. Таке високе товариство! Дворянин, кадет. Це для Романа має велике значення. До всього, коли вони самі, завжди добре розуміються, попивають і співають сороміцькі пісні.\nЗ рештою товариства Лінкерт поводить себе досить офіційно.\n— Ви, пане Лінкерт, мов президент Сполучених Штатів, — заговорила звичайним своїм жаргоном Галя.\n— Урочисто вдячний за шану, — відповів з легким кивком голови Лінкерт.\n— Ні. Пан Лінкерт справжній Льот Кнобль з романів Сталь, — засміялась цілим обличчям Оля.\n— Віддаю шану вашій вишуканій фантазії, хоч би такого Кнобля й не було у Сталь, — відповів Лінкерт.\n— Сьогодні чудова погода, — чітко, протяжно з натяком, щоб перемінити тему розмови, проговорив Саша.\n— Дякую за спасіння потопаючого. Ваші родички мають досить гострий язик, — зрозумів Лінкерт наміри Саші, але хотів показати, що він і сам впорається з тими родичками.\n— Кинь, брат, брудне діло… — вставив своє Роман.\n— Так, Ромушка. Іноді й бруд золото. А ви ж, Олег, як? Чого відстали, мов хвостик?\n— Ха-ха-ха! — засміявся Роман.\n— Панове! Хто це показав Ромі два пальці? — презирливо сказав Олег. — Пане Лінкерт? А чи показував він вам свою курточку?\nЗасміялась панна Оля.\n— Ну, розуміється… І курточку, і цигарки, і м'язи, і перейняті від Саші дотепи про двох гусарів. Все знаю, через те й про хвостика згадав, — проговорив з посміхом Лінкерт.\n— Ах, лишіть це, панове! Така чудова осінь! Ліс, небо! — захоплено вигукнула Оля.\n«Гей, хто в лісі озовися!\nХто за лісом обізвися!»\n— затягнула вона своїм милим, слабеньким голосом. Олег, цей вічний ентузіаст, одразу підхопив, викрикнув неозначеним тоном, на що закричав Роман:\n— Панове! Панове! Затикайте вуха! Олег співає! Олег перервав свій спів на півслові й почав, наслідуючи студента з «Дні нашей жізні», жалібно скаржитись:\n— Але ж я хочу співати! Яке кому діло до мого голосу? Я хочу співати!\nПерейшли город і вийшли до валу. Тут починаються зруби, ще не орані просяниська, засохлі коло пнів будяки. Вискочив звідкись перестрашений зайчик. Він розігнався було просто на товариство, але всі підняли крик, зайчик зупинився, хвилинку постояв, повернувся і стрімголов помчав під угорську долину. Олег зірвався й собі побіг за ним, хоч розумів, що нічого з його бігу не вийде. Але він біг довго й вперто, а вернувся засапаний, з краплинками поту на чолі. Оля одразу йому зауважила:\n— Олег! Ти не смієш так бігати! Це тобі шкодить.\nСторінка 91 з 139 Показати всі сторінки << На початок < 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 120 121 122 123 124 125 126 127 128 129 130 131 132 133 134 135 136 137 138 139 > У кінець >>


Бязь з сірим геометричним малюнком на сірому, ш. 220 см, купити недорого бавовна для постільної в інтернет-магазині тканин "Натуральні тканини" Україна\nБязь з сірим геометричним малюнком на сірому, ш. 220 см\nВ наявностіКод: 2239\nТканина з білим і сірим дрібним геометричним принтом, ширина 220 см\nБавовняна тканина сірого кольору з дрібним малюнком білих і сірих перекреслених кіл - розмір принта близько 3 см. Малюнок на тканині дуже ніжний і витончений, схожий на морський штурвал, - ця набивна бязь буде добре виглядати як в постільному комплекті, так і в багатьох деталях одягу - сорочках, спідницях, сукнях, сарафанах.\nУ цієї сірої бязі з геометричним малюнком є тканина-компаньйон з метеликами, написами і гілками код 2240 (два останніх фото в галереї).\nЩо можна пошити з сірої бязі з сірої геометрією:\nПакистанська бязь з малюнком перекреслених кіл для постільної білизни\nСіра тканина виробництва Пакистан - особливості:\nБязь з штурвалами на сірому пакистанського виробництва виготовляється із застосуванням найсучасніших технологій і якісних матеріалів.


Міноборони створило новий Департамент державного гарантування якості | investua.com.ua\nПро це повідомляє пресслужба МОУ, передає “Укрінформ”.\n“Замовник не має права втручатися в господарську діяльність виконавця оборонних закупівель, інакше замовник порушує законодавство, зокрема й Конституцію України. Роль Міністерства оборони – укладати угоди і домовлятися”, – зазначив заступник міністра оборони Олександр Носов.\n“Ми змінюємо підхід до їхньої роботи. Анонсую, що до кінця цього року такого поняття як управління військових представництв у нас не буде. Таке рішення за моїм поданням ухвалив міністр оборони. Створено Департамент державного гарантування якості, що діятиме відповідно до вимог Закону України “Про оборонні закупівлі””, – наголосив Носов.\nЯк повідомлялося, Закон «Про оборонні закупівлі» набув чинності 1 січня 2021 року. Цей закон визначає загальні правові засади планування, порядок формування обсягів та особливостей здійснення закупівель товарів, робіт і послуг оборонного призначення для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони, а також інших товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони, а також порядок здійснення державного і демократичного цивільного контролю у сфері оборонних закупівель.\nВ Україні створять центр протидії дезінформації, –…\nНАТО засуджує “необачне та безвідповідальне…


Селищний голова — Олександрівська селищна рада\nПосада -Селищний голова\nДата народження - 12 березня 1962 року\nМісце народження - ...\nТелефон роб. ...\nБорисевич Людмила Вікторівна, громадянка України.\nНародилась 12 березня 1962 року. Трудова діяльність: 1981 – 1984 - вчитель початкових класів Новодонецької середньої школи. 1984 – 1992 - обрана комсоргом групи шкіл Олександрівського району. 1992 -1994 - заступник директора з виховної роботи Новодонецької середньої школи. 1994 - керівник секретаріату Олександрівського райвиконкому. 1995 - 2010- заступник голови Олександрівської райдержадміністрації. 2012 - голова Олександрівської селищної ради VI скликання. З жовтня 2015 по теперішній час - голова Олександрівської селищної ради VII скликання.\nМає дві повні вищі освіти: Харківський державний педагогічний інститут ім. Г.С. Сковороди за спеціальністю «Українська мова та література», присвоєно кваліфікацію вчитель української мови та літератури. Дніпропетровський регіональний інститут державного управління Національної академії державного управління при Президентові України за спеціальністю «Державне управління» та здобула кваліфікацію магістра державного управління. Депутат Олександрівської районної ради двох скликань. Під судом та слідством не перебувала.


Хто прибиратиме: поблизу Рівного скинули гору відпрацьованих ламп - Район Рівне\nElapsed full time: 1.0587\nХто прибиратиме: поблизу Рівного скинули гору відпрацьованих ламп\nХто викинув гору відпрацьованих ламп на околиці Рівного – з’ясовує поліція.\nСпеціалісти мають встановити рівень небезпечності відходів, що з’явились у районі «Агроперобки», це територія Великоомелянської ОТГ. На місці працюють екологи. Про це інформує Суспільне:Рівне.\nСвітлину з лампами біля польової дороги рівнянину Сергію Музичуку надіслав товариш. Чоловік з друзями вирішив прибрати стихійне звалище. Назбирали 23 величезні пакети різних деталей від лампочок. Коли стали шукати, куди можна здати сміття – почули, що воно небезпечне. Тому викликали поліцію і службу надзвичайних ситуацій.\n«Це дуже велика кількість, це, може, завод скинув. Можливо, вони комусь заплатили за утилізацію, а той сюди вивіз. Там велика машина відходів, які вони просто не докинули в обрив. Приїхала поліція, вони все зафіксували, я написав заяву. Залишили там ті мішки», – розповів Сергій Музичук.\nУ ДСНС дзвінок отримували, але забирати чи ліквідовувати відходи має той, хто їх туди привіз, або ж Великоомелянська ОТГ, бо це її територія, повідомив журналістам начальник відділу цивільного захисту Рівненського міськрайонного управління ДСНС Роман Яріш.\n«Свою роботу ми зробили, скоординували всіх. Повідомили поліцію, державну екологічну інспекцію, ОТГ. Наші працівники не можуть оцінювати рівень небезпеки, ми повідомили Держпродспоживслужбу району, а вони мають встановити, чи залучати лабораторний центр, який може оцінити рівень небезпеки. Треба з’ясувати, чи це просто відходи, чи небезпечні і вже далі – приймати рішення, як їх утилізувати», – пояснив Роман Яріш.\nГолова Великоомелянської ОТГ Алла Карпюк знахідкою обурена. Каже, що у той район містяни регулярно викидають різні відходи.\n«Ми не знаємо, хто власник. У міру своїх можливостей і повноважень будемо вирішувати, що з ними робити. Якщо небезпечні – є особлива процедура. Тому ми просимо, щоб вжили всіх заходів, щоб перш за все встановили власника, хто б це міг зробити. Людина має бути покарана, хто би це не був, – повідомила Алла Карпюк.\nУ громаді вже думають встановити шлагбаум, щоб убезпечити людей, які там живуть. Наприкінці минулого тижня ламп ще там не було, розповів рівнянин Максим, який бігає у тій місцині кілька разів на тиждень.\n«Лампочок не помічав. Вони з’явились десь за останні три-чотири дні. Я там часто пробігаю біля цієї ділянки. Загалом звалище досить велике, це дуже неприємно, там батьки з дітьми гуляють, велосипедами їздять», – розповів Максим.\nНа звалище ламп виїхали представники екологічної інспекції Поліського округу, якраз проводять перевірку, обстежують територію, повідомив начальник управління державного екологічного нагляду області Сергій Пашковський.\nНа місці працювали слідчі, за фактом забруднення або псування земель у Рівненському районному відділенні поліції розпочали досудове розслідування, повідомила пресофіцерка відділу комунікації Нацполіції області Марія Юстицька.\n«Порушили кримінальне провадження за частиною 1 статті 239 Кримінального кодексу України. Правоохоронці працюють над встановленням осіб, причетних до вчинення злочину», – уточнила Марія Юстицька.\nЗаступник голови Рівненської ОДА Ігор Тимошенко повідомив, що 20 травня спеціалісти мають відібрати та оцінити ґрунт, щоб зробити висновки про вплив цих відходів на довкілля. Утилізація ляже на плечі ОТГ, якщо не знайдуть, хто викинув відходи, й визнають їх «безхозними».\n«Для цього є ресурс природоохоронних фондів. Якщо його може не вистачати, після звернення в ОДА будемо приймати відповідні рішення. Давайте, дочекаємось рішень і висновків експертів, оцінки цієї ситуації й будемо реагувати щодо утилізації», – сказав Ігор Тимошенко.\nЧитайте також: У Городищі згорів будівельний вагончик\nТеги: #Рівне, #Велика Омеляна, #Лампочки, #Сміттєзвалище\n11:18 Водійка тролейбуса не надала переваги в русі: деталі аварії з постраждалими у Рівному 224\n14:11 ДОПОМОГА Уродженець Рівного отримав поранення на Донбасі 682