Зволожувачі являють собою пристрої, призначені для збільшення вологості повітряного середовища окремих приміщень і будівель в цілому. Для цього вони генерують водяний пар.\nДитина доріг кожному з батьків. Мами і тата не хочуть бачити їх хворими. Хвороби дітей завдають їм болю. Якщо лікар наказує використання зволожувача або виникає інтуїтивна впевненість у тому, що вологість допоможе полегшити дихання дитини при бронхіті, кашлі або грипі, то варто ознайомитися з даним оглядом, щоб вибрати найбільш підходящу модель.\nЯк правило, генератор холодної пари є оптимальним вибором. Теплий або гарячий повітря збільшує запалення дихальних шляхів дитини.\nЗволожувачі являють собою сприятливе середовище для розмноження бактерій. Їх щодня необхідно дезінфікувати і кожен день міняти дистильовану або очищену воду. Дитині не слід дихати мінералами і вапном, що містяться у міській водопровідній воді. Не варто заливати в зволожувач пом’якшену воду, оскільки її отримують з жорсткою шляхом додавання солей.\nВологість – це концентрація водяної пари в повітрі. Її можна побачити в туманні дні. Вологість повітря змінюється в залежності від сезону і місця проживання. Влітку вона вище, а холодною зимою – нижче. Вологість у будинку повинна знаходитися в межах 30-60%. Коли вона стає занадто високою або надто низькою, можуть виникати проблеми.\nНизька вологість дратує носові проходи, викликає сухість шкіри, свербіж повік і сухий кашель.\nВисока призводить до появи конденсату на вікнах, робить атмосферу задушливої, утруднюючи дихання і викликаючи відчуття перебування в лазні. Висока вологість активує небезпечні бактерії, цвіль, грибок і пилових кліщів. Алергії, спалахи астма та інші респіраторні захворювання також можуть бути її наслідками.\nКрім того, при дуже низькій вологості статична електрика може стати проблемою, викликаючи подразнюючу прилипання тканин і невеликі удари струмом при торканні дверних ручок або металу. Меблі може розсохнутися, а папір – висохнути і раскрошиться.\nВологість повинна забезпечувати комфорт, не викликаючи проблем зі здоров’ям через її занадто високого рівня.\nВ холодних кліматичних умовах цей пристрій забезпечить необхідний рівень вологості в приміщенні. У ультразвукових зволожувачах повітря (фото наведено далі в статті) використовується металева діафрагма, яка вібрує з високою частотою, створюючи прохолодний або теплий туман. Звукові вібрації, впливаючи на воду, насичують повітря вологою. Утворені таким чином частинки рідини настільки дрібні, що вони поглинаються повітрям майже миттєво. Ультразвуковий зволожувач не вимагає вентилятора, тому працює тихо.\nЯкий ультразвуковий зволожувач повітря краще?\nНасамперед необхідно вирішити, чи встановлювати систему контролю вологості для всього будинку або тільки однієї кімнати, зазвичай спальні. Як правило, більшості користувачів досить невеликого пристрою в дитячій. Однак тим, хто живе в сухому, посушливому кліматі або страждає серйозним синуситом, сухим кашлем, має суху лупиться шкіру і волосся, варто подумати про централізованої системи зволоження.\nНеобхідно придбати пристрій, ємність і продуктивність якого відповідали розмірам конкретної кімнати.\nПортативні та настільні ультразвукові зволожувачі повітря відмінно підходять для однієї кімнати. Для кімнат різної площі доступні резервуари різного об’єму резервуарів.\nСистеми для всього будинку лідирують у рейтингу ультразвукових зволожувачів повітря, оскільки забезпечують необхідний рівень вологості за допомогою повітропроводів і гідростатичного контролю. Дообладнання існуючої вентиляції коштує дорого. Така система постійно підключена до джерела води і не потребує поповнення ємностей. Встановлюється фахівцем з опалення та вентиляції, який повинен зробити розрахунки необхідної продуктивності.\nПро що потрібно пам’ятати при виборі зволожувача?\nПараметри зволожувача залежать від планованого місця його використання і бажаної мети. Слід врахувати такі характеристики, як продуктивність, функціональність, дизайн, обслуговування і гарантії.\nПродуктивність. У більшості зволожувачів вихід вологи виражається в метрах кубічних протягом 24 год. Їх також оцінюють по площі приміщень, яку вони можуть обслуговувати. Продуктивність придбаного зволожувача повинна відповідати об’єму кімнати або будинку. Якщо повітря буде занадто вологий (понад 60%), то виникнуть сприятливі умови для розмноження цвілі, грибка і бактерій.\nОсобливості. Ультразвукові зволожувачі повітря генерують як тепла, так і холодний туман. У пристроях першого типу холодна вода пропускається через нагрівальний елемент. Туман залишає ультразвуковий апарат при безпечній температурі до 40 °С. Проте вода, яка знаходиться всередині пристрою, при його перекиданні може обпекти дитину. Тому поряд з маленькими дітьми і літніми людьми безпечніше використовувати генератори холодного туману.\nУ кращих ультразвукових зволожувачах повітря використовуються гігростати. Вони вимірюють вологість і забезпечують заданий рівень, не вимагаючи додаткових розрахунків.\nДизайн. Якщо відомо передбачуване місце установки пристрою, слід його виміряти, щоб переконатися в тому, що воно буде йому відповідати. Зволожувач повинен легко переноситися до джерела води для його поповнення. Він повинен мати ручки, щоб можна було пересувати його, коли він вологий.\nОбслуговування і гарантія. Більшість зволожувачів зазвичай поставляються з 1-річною гарантією. Але краще купувати пристрої у виробників, які підтримують свої продукти протягом більш тривалого часу. Необхідно переконатися, що компанія надає безкоштовний номер телефону або чат для допомоги користувачам. Краще вибрати авторитетну компанію, яка консультує своїх клієнтів.\nУльтразвукові зволожувачі повітря підвищують рівень комфорту в будинку. Правильний вибір задовольнить всі потреби. Ці пристрої недорогі і прості у використанні. Ось деякі конкретні рекомендації по вибору ідеального зволожувача:\nПлоща. Було б зайвим вбудовувати зволожувач повітря в існуючу систему вентиляції, якщо все, що потрібно, – це зрідка підвищувати вологість повітря в одній кімнаті. Невеликий портативний пристрій легко забезпечить необхідний рівень комфорту і заощадить гроші. Щоб розрахувати обслуговується площа, необхідно ширину кімнати помножити на її довжину. Наприклад, площа кімнати 4 x 5 м дорівнює 20 м2.\nВитрати на експлуатацію. Первісна установка системи зволоження повітря для всього будинку обійдеться дорожче, але в цілому вона обходиться дешевше. Випарники з теплим туманом дешеві, але споживають багато енергії. Роботу зволожувачів можна контролювати за допомогою гігростата. Заміна фільтрів, картриджів – ще одна стаття витрат. Ці витрати можуть зробити зволожувач повітря занадто дорогим.\nГігростат – це аналоговий або цифровий прилад, в якому для контролю вологості повітря використовується гігрометр. Гігростати важливі, оскільки без них генерація туману буде продовжуватися, поки зволожувач не буде вимкнено вручну. Зайва вологість веде до утворення конденсату на вікнах і появи в приміщенні цвілі і грибка, тому для контролю її рівня слід використовувати переносний гігрометр.\nЗа відгуками, ультразвуковий зволожувач повітря майже не виробляє шуму, за винятком невеликого шипіння.\nЯкість води. Коли використовується жорстка вода з крана, багато зволожувачі будуть мати більш низький вихід туману. При цьому вартість обслуговування підвищується. Використання дистильованої води може бути економічно виправданим, але вона теж вимагає додаткових витрат.\nБезпека. Бажано придбати пристрій, який автоматично відключається при відсутності води. Найкращі в рейтингу ультразвукові зволожувачі повітря видають звуковий сигнал, коли рівень рідини стає низьким і потрібна дозаправка. Прозорий резервуар дозволить визначити момент, коли потрібно його поповнити. Наприклад, ультразвуковий зволожувач повітря Polaris PUH 7140 при відсутності води відключається автоматично.\nТеплий або холодний? Деякі воліють холодний туман теплого пару, що нагадує атмосферу в паровій бані. Іншим більше подобається заспокійливе тепло, яке, на їх думку, пом’якшує повітря. Це особистий вибір, і лікар може порекомендувати, який з них найкраще підходить для вирішення проблем зі здоров’ям. Якщо використовуються ліки, то генератори теплої пари підходять краще. Ультразвуковий зволожувач повітря Ballu UHB 1000, наприклад, підтримує 2 режиму – холодного й теплого туману.\nУ сухому кліматі зволожувачі необхідні в холодні зимові місяці, а часто й протягом усього року. Вологе повітря здається більш теплим і забезпечує більший комфорт. Стає легше дихати, а середовище проживання отримує необхідну їй вологу.\nУ чому різниця між холодним і теплим туманом?\nВідмінностей не так багато. Холодний туман полегшує дихання при алергії, астмі і респіраторних захворюваннях. Якщо ж користувачеві легше дихати у ванній, яка заповнена парою, або при підвищеній вологості, такий, як під час дощу, то тепла пара буде більш кращим. В іншому випадку краще використовувати прохолодний туман. Для створення теплого туману потрібен нагрівальний елемент. Це є причиною того, що він не є кращим варіантом у будинках, де є маленькі діти і домашні тварини.\nЯк зволожувачі справляються з бактеріями?\nВипускаються моделі з функціями обмеження чи запобігання розмноження бактерій в резервуарі для води. Деякі кращі у рейтингу ультразвукові зволожувачі повітря для цього використовують нанотехнології або срібло, але коштують дорожче. Але чистити і дезінфікувати пристрій, а також дистилювати воду для обмеження росту бактерій все ж доведеться. Незважаючи на те що ці зволожувачі обійдуться дорожче, вони варті того, оскільки прослужать довше.\nНаприклад, ультразвуковий зволожувач повітря Polaris PUH 7140 має спеціальне покриття резервуара для води, у складі якого є частинки срібла, дезінфікуючі властивості яких добре відомі. Крім того, дана модель обладнана картриджем для очищення води і двома фільтрами для повітря, які очищають його від запахів і пилу.\nЧи можна додавати сіль, щоб дихати «морським» повітрям?\nНемає. Додавати сіль в зволожувач не можна. Вона сприяє корозії і руйнує металеві деталі, ущільнення, фільтри і скорочує термін служби пристрою. Сіль роз’їдає нагрівальний елемент і підвищує небезпеку пожежі від перегріву. Все це може призвести до втрати гарантії.\nЯк часто потрібно чистити зволожувач?\nНеобхідно обов’язково ознайомитися з керівництвом користувача. Ультразвуковий зволожувач повітря вимагає регулярного догляду, щоб зупинити зростання цвілі, грибка і бактерій. Не можна залишати пристрій вологим, оскільки це призводить до зростання хвороботворних мікроорганізмів. Хорошим правилом є щоденна заміна води. Підтримка цієї практики означає, що можна ретельно очищати і дезінфікувати пристрій не кожен день, а тільки раз на тиждень. Це робити необхідно, щоб забруднена волога не потрапляла в повітря. Процедуру чищення слід виконувати у відповідності з рекомендаціями виробника.\nЧому на меблях, підлозі і навколо зволожувача з’являється біла пил?\nЦе мінерали, які присутні в жорсткій воді. Вони не шкідливі і їх легко прибрати, так само, як і звичайний пил. Ультразвукові зволожувачі повітря, на відміну від випарних, можуть стати джерелом цих солей, якщо вони не обладнані якісним деминерализационным картриджем. Для боротьби з цим явищем слід використовувати дистильовану воду. Крім того, завдяки їй фільтр прослужить довше, і його не доведеться чистити так часто. Однак воду все одно доведеться міняти кожні кілька днів і дезінфікувати пристрій згідно інструкції виробника.\nМожна використовувати таймер для відключення зволожувача?\nТак. Багато нові моделі мають вбудовані програмовані таймери з цифровим управлінням. Це дозволяє запускати пристрій в потрібний час і економити енергію. Зволожувачі з таймером зворотного відліку дозволяють запрограмувати відключення зволожувача. Замість цього можна задати кількість годин роботи пристрою. Ультразвуковий зволожувач повітря Boneco 7135, наприклад, дозволяє встановлювати таймер автоматичного відключення у межах 1-9 ч.\nСкільки енергії споживає зволожувач?\nЦе залежить від продуктивності та наявності функції нагріву. Ультразвукові зволожувачі повітря, за відгуками, зазвичай споживають мало енергії. Моделі, генеруючі холодний туман, як правило, обслуговують велику площу і більш ефективні, ніж генератори теплої пари. Великі настільні блоки споживають менше енергії, ніж консольні, які працюють цілий день. Системи зволоження всього будинку, підключені до системи вентиляції, є найбільш економічними.\nМожна використовувати жорстку воду?\nНеобхідно обов’язково ознайомитися з посібником користувача, оскільки різні марки і типи зволожувачів мають різні вимоги. Якщо покупка пристрою тільки планується, то краще придбати той, у якого є мінеральний картридж. Жорстка вода з крана або свердловини містить мінерали, які можуть накопичуватися всередині пристрою. З-за них туман може залишати білі плями і пил навколо області зволожувача. Вдихання мінералів з часом може посилити респіраторні стани або викликати нові проблеми. Картриджі фільтрують мінерали з жорсткої води, позбавляючи від необхідності вдихати їх. Якщо картриджа ні, краще використовувати дистильовану воду, в якій відсутні солі. Слід врахувати, що, наприклад, керамічний картрідж ультразвукового зволожувача повітря Polaris PUH 7140, за відгуками власників, не допомагає позбавитися від утворення білого пилу.\nВідміну від дифузорів\nЗволожувачі насичують повітря вологою і можуть працювати протягом тривалих періодів часу. Їх виготовляють з міцних металів чи товстого пластика, вони великі і використовують багато води. Дифузори ж являють собою невеликі скляні, пластикові або керамічні пристрої розміром з яблуко.\nПерсональні моделі можуть поміститися навіть в гаманець або сумку. Дифузори відіграють роль маленького зволожувача, якщо заповнювати їх тільки водою, хоча в основному вони використовуються для поширення аромати ефірних олій, що мають терапевтичну дію при застуді, болю в горлі, сухому кашлі, сухий лупиться шкірі, подразнення носових пазух і сухості слизових оболонок носа. Вони також допомагають тим, хто страждає від сінної лихоманки, алергії, астми і респіраторних проблем. Дифузори використовують рослинні компоненти, що володіють цілющими властивостями.\nТі, хто не страждає зазначеними захворюваннями, можуть використовувати аромати для підвищення комфорту дому, офісу, спа-салону або перукарні. В деяких бутіках використовуються дифузори з маслом лаванди, забезпечуючи приємну атмосферу для клієнтів.\nТаким чином, громіздкі зволожувачі призначені для великих приміщень, а дифузори – для локального використання. При цьому перші можуть працювати довше, оскільки мають великий запас води, а останні функціонують протягом коротких періодів часу, вимагаючи повторної заправки. Деякі з новітніх більш досконалих дифузорів можуть працювати до 15 год, і це пов’язано з тим, що невеликі установки підтримують великі резервуари для води. Вони, як правило, охоплюють площу від 20 до 100 кв. метрів.\nІ зволожувачі, і дифузори наповнюють повітря водяними випаровуваннями, просто перші більше останніх.


У Єгипті рекордне число заражень COVID-19 за добу - Korrespondent.net\nКорреспондент.net, 13 червня 2020, 03:26\nУ Єгипті - рекорд за кількістю захворювань на COVID-19 за добу\nУсі нові пацієнти перебувають у лікарнях для хворих на коронавірусну інфекцію та отримують медичну допомогу відповідно до вказівок ВООЗ.\nМОЗ Єгипту повідомило про реєстрацію майже 1,6 тисячі нових випадків коронавірусу за добу. Влада країни заявляє, що це рекордна цифра з початку пандемії. Таким чином, загальна кількість випадків COVID-19 у Єгипті перевищила 40 тисяч осіб. Про це у п'ятницю, 12 червня, повідомляє РІА Новости.\n"Зафіксовано 1577 нових позитивних результатів тестів на коронавірус. Вони виявлені через процедури відстеження осіб, які контактували раніше із хворими. За добу від захворювання померли 45 осіб", - йдеться в заяві офіційного представника міністерства охорони здоров'я країни Халеда Мугахеда.\nЗа його словами, найбільше хворих виявлено в північних провінціях країни - Каїр, Гіза, Кальюбія.\nПопередній рекорд у Єгипті був зафіксований 31 травня - 1536 випадків за добу.\n"Загальна кількість хворих на коронавірус у Єгипті - 41 303 особи, 11 108 осіб одужали, померли - 1422", - повідомив Мугахед.\nМінохоронздоров'я країни закликало громадян дотримуватися заходів безпеки та носити медичні маски. Порушникам загрожує штраф до чотирьох тисяч єгипетських фунтів (близько 255 доларів).\nДо кінця червня в Єгипті діють обмеження, пов'язані з коронавірусом, зокрема не працюють пляжі і парки. Водночас комендантська година скорочується з неділі на 60 хвилин: вона діятиме із 20:00 до 04:00.\nЗ 1 липня влада країни планує відновити авіасполучення із провінціями, де зафіксовано найнижчі показники захворюваності на коронавірусну інфекцію.\nРаніше в Пекіні на одному з найбільших оптових ринків Сіньфаді виявили COVID-19 на дошці для оброблення лосося.\nТЕГИ: рекорд, Египет


Чоловіка, який на Хмельниччині сокирою вбив двох людей, упіймали аж в сусідній області | Новини Хмельницького "Є" | ye.ua\n23 Грудня, 2016 Галина МЕЛЬНИК Кримінал 1839\nЧоловіка тиждень шукали на Хмельниччині. Фото: hm.npu.gov.ua\nУ тому, що сталося, затриманий винуватить горілку.\nУ місті Козятин 23 грудня дільничний поліцейський затримав підозрюваного у подвійному вбивствіі. За інформацією поліції, чоловік сокирою вбив свою співмешканку та її матір в селі Летичівського району.\n«Проїжджаючи на службовій автівці містом, поліцейський помітив підозрілого чоловіка без документів та доставив його у відділ поліції для з’ясування особи. Ним виявився житель Летичівського району Хмельницької області, який з 15 грудня перебуває у розшуку за вчинення подвійного вбивства», - повідомляє поліція Вінницької області.\nЗа словами затриманого, під час розпиття спиртних напоїв між ним та його співмешканкою виникла сварка через гроші. Жінка наполягала, щоб він йшов шукати роботу.\n«Це розлютило п’яного чоловіка, і він з сокирою накинувся на жінку. Як і чому він вбив її матір, каже, що не пам’ятає. У кімнаті з дорослими знаходився однорічний син цивільного подружжя. За словами зловмисника, він попрощався з хлопчиком та кинувся тікати. У тому, що сталося, винуватить горілку», - розповіли поліцейські.\nЗа попередньою інформацією, впродовж тижня зловмисник переховувався у Києві і збирався їхати у Одесу. У Козятині він мав сісти на потяг та оскільки ще був час, вийшов прогулятися містом. В цей час був затриманий дільничним офіцером поліції. Підозрюваного буде під конвоєм доставлено на Хмельниччину.\nВінниця розшук вбивство Летичів поліція


У Полтаві вшанували пам’ять загиблих міліціонерів не салютом, а свічками / Полтавщина\n22 серпня 2013, 13:35 Розмір тексту\nУ Полтаві вшанували пам’ять загиблих міліціонерів не салютом, а свічками\nМіліціонери вшанували пам’ять загиблих колег | Фото: Богдан Андрєєв\n22 серпня відзначається День пам’яті працівників органів внутрішніх справ, які загинули при виконанні службових обов’язків\nСьогодні у Полтаві пройшла акція «Запали свічку пам’яті». Захід приурочили до Дня пам’яті працівників органів внутрішніх справ, які загинули при виконанні службових обов’язків. Вступне слово тримав заступник начальника УМВС у Полтавській області, полковник міліції Ігор Савченко.\n— Масштабна Всеукраїнська акція «Запали свічку пам’яті» — є прикладом того, що ніхто не забутий, ніщо не забуте. Загиблі при виконанні службових обов’язків правоохоронці — це і наш сум і наша гордість. Ми всі колеги, ми члени однієї великої родини, і смерть одного офіцера — трагедія для всієї української міліції. Керівництво Управління завжди пам’ятає про осиротілі родини, намагається надавати максимальну допомогу та не полишати наодинці із нагальними проблемами, — зауважив Ігор Васильович.\nТакож, за його словами, за роки Незалежності на Полтавщині загинули 17 співробітників МВС, зокрема з управлінь карного розшуку та охорони громадського порядку. Потім колона поклала до пам’ятника загиблим міліціонерам квіти, а учасники ставили заупокійні свічки у каплиці Святого Архістратига Михаїла. Салюту на честь загиблих не було.\n22 серпня 2013, 13:35\nЧоловіка та неповнолітнього завалило піском, який вони розкрадали 21 серпня 2013, 13:45


Знахідки, сенсації - Офіційний форум Української Греко-Католицької Церкви\nПовідомлення прочанка » 19 вересня 2012, 20:09\nяк на мене зараз нам хочуть нав язати більш небезпечні речі, ніж примітивну книжку. Знову Америка зі своїми "неповторними" ідеями( я дещо упереджена відносно того американського прогресу у вигляді сект, які вони активно плодять по світу. їХНІ ЦІЛІ ОЧЕВИДНІ - нема свого-нищимо чуже. Вони то мусульманський світ колотять( невинність мусульман), то християнський. Так вони керують Америкою, а звідти світом, як у нас, до прикладу Табачник...\nЯк християни відреагують на цю аферу?\nІсуса Христос міг бути одруженим\nЗа крок від сенсації. Американські науковці досліджують древній папірус про життя Ісуса Христа.\nНевеличкий клаптик твердить, що Месія нібито був одружений. Отже, не гребував земними радостями. Професор Гарвардського університету Карен Кінг каже: уривок - це кілька висловлювань Христа на захист жінки. Її він називає дружиною. Дослідниця припускає - йдеться про Марію-Магдалину, адже вона була найбільш відданою супутницею Месії. Древній папірус до Гарварда передав анонімний колекціонер. Імовірно, інші подібні свідчення знищила церква, припускає науковець. Утім, щоб довести автентичність папірусу, дослідники мають вивчити речовину, якою написано текст.\nНеприємно і навіть моторошно дізнаватись про "такі" знахідки, але ми мусимо то знати, щоб знати, як захистити віру в Бога.\nRe: Виставка тіл померлих людей\nПовідомлення Sputnik » 19 вересня 2012, 22:01\nЖурналісти взагалі, народ досить дивний і висловлюючись російською "падкий на сенсации". Їм дуже часто буває байдуже на які теми створювати та роздмухувати різноманітні спекуляції. Не обходять вони звичайно й релігію, яка є важливою складовою суспільної свідомості, вправно маніпулюючи якою вони неначе "розхитують маловіра", який з відкритим ротом спостерігає (а ще гірше сприймає за істину) те, що подають йому ЗМІ. А потім (не читаючи Святого Письма, чи інших авторитетних релігійних джерел) вступають у різні Богословські дискусії, де "дуже аргументовано" переконують у тому, що вони почули, побачили, прочитали...\nТака шокуюча єресь ніколи не зведе з пуття того, хто хоча б трішки займається своїм духовним вдосконаленням та час від часу читає Біблію, і з якої виносить певну користь для свого життя. Шкода мені цю дослідницю із Гарвардського університету...Мабуть багато знає складного, проте навіть близько не знайома з простими, давно відомими християнськими істинами.\nДовільна інтерпретація - ось основний ворог який породжує різну єресь. Хоча, як відомо, у Богословських науках є чітко визнана та встановлена методологія тлумачення та інтерпретації релігійних текстів, з якою пані дослідниця так і не змогла ознайомитися...\nПовідомлення ShMariam » 19 вересня 2012, 23:07\nSputnik писав: Хоча, як відомо, у Богословських науках є чітко визнана та встановлена методологія тлумачення та інтерпретації релігійних текстів, з якою пані дослідниця так і не змогла ознайомитися..\nА можна детальніше про цей текст?\nПовідомлення andrey s. » 19 вересня 2012, 23:21\nSputnik писав: Довільна інтерпретація - ось основний ворог який породжує різну єресь. Хоча, як відомо, у Богословських науках є чітко визнана та встановлена методологія тлумачення та інтерпретації релігійних текстів, з якою пані дослідниця так і не змогла ознайомитися...\nТій пані ( з Ваших слів розумію що то пані..., і мені остаточно цього хватило щоб туди не заглядати. Дякую ) треба було читати Святе Письмо від початку до кінця, особливо Новий Заповіт .\nХотів було написати дещо, цитати з Святого Письма, Науку Ісуса зокрема, так для думок..., щоб оспорити чи довести протилежне.\nАле.., хіба воно вартує того ? (якби були сумніви.., то була би цікавість )\nГлупоти мені і своєї вистачає, щоб ще чиюсь читати.\nПовідомлення ShMariam » 19 вересня 2012, 23:44\nandrey s. писав: Хотів було написати дещо, цитати з Святого Письма...\nПочнем з того, що Святе Письмо - теж древні тексти, що заслуговують увагу науковця навіть при всій упередженості до надприродного, при чому це не якийсь там коротенький текст.\nПовідомлення Sputnik » 20 вересня 2012, 00:06\nПерепрошую, я щось не до кінця зрозумів вашу думку. Уточніть будь ласка!\nПовідомлення ShMariam » 20 вересня 2012, 00:10\nShMariam писав: А можна детальніше про цей текст?\nЯк його слід інтепретувати згідно чітко визнаної і встановленої методології?\nRe: Знахідки, сенсації\nПовідомлення Sputnik » 20 вересня 2012, 00:21\nІснує так званий екзегетичний метод тлумачення, в основі якого лежить принцип жорсткої прив'язки до тексту.\nПредставники екзегетичної школи виходили із постулату, що в самому тексті в імпліцитній формі "все закладено". Інтерпретатор має право на детальний розбір тексту, проте, з єдиною метою - відкрити в ньому (тексті) думку, яку заклав сам автор. Іншими словами, "давати інтерпретацію" текстів - означає, досліджувати їх значення та їх вагомість, шляхом аналізу тільки самих цих текстів.\nГоловним засобом осягнення смислу тексту, (коли основний акцент робиться на його змісті, на його формулюванні та на його контексті), залишається певний набір логічних прийомів.\nТакож існує ще герменевтичний метод. З яким детальніше можна ознайомитись у праці Ганса-Георга Гадамера - Істина і метод.\nВостаннє редагувалось 20 вересня 2012, 19:36 користувачем Sputnik, всього редагувалось 1 раз.\nПовідомлення ShMariam » 20 вересня 2012, 17:32\nА можете застосувати ці методи для аналізу тексту, про який говоримо?\nПовідомлення Sputnik » 20 вересня 2012, 18:21\nГоворимо ми, якщо я не помиляюсь про публікацію дослідниці з Гарварду, яка займається поширенням нової єресі, стверджючи, що Ісус Христос був одруженим. Інтерпретувати чи тлумачити дану статтю не бачу сенсу. Адже, кожному із нас ясно, що її "наукові факти" є лише власними суб'єктивними гіпотезами, з допомогою яких вона прагне досягти поваги в наукових кулуарах. Як я вже зазначав, екзегетичний метод застосовується насамперед до Богословських текстів, а також в деяких випадках до юридичних. А стаття псевдо-дослідниці не належить до жодного із вищезгаданого тексту...\nP.S. Читаючи цю статтю, кожен з нас на підсвідомому рівні здійснив герменевтичну процедуру. Адже, герменевтичний акт є вкоріненим в буття суб'єкта.\nПовідомлення andrey s. » 20 вересня 2012, 18:45\nSputnik писав: Говоримо ми, якщо я не помиляюсь про публікацію дослідниці з Гарварду, яка займається поширенням нової єресі, стверджючи, що Ісус Христос був одруженим. Інтерпретувати чи тлумачити дану статтю не бачу сенсу. Адже, кожному із нас ясно, що її "наукові факти" є лише власними суб'єктивними гіпотезами, з допомогою яких вона прагне досягти поваги в наукових кулуарах. Як я вже зазначав, екзегетичний метод застосовується насамперед до Богословських текстів, а також в деяких випадках до юридичних. А стаття псевдо-дослідниці не належить до жодного із вищезгаданого тексту...\nІ скажу більше, перше що мені інтерпретувалось коли прочитав у пості слово "дружина ", це Мати Тереза і монахині, невісти Хрестові. Але многожонцем .............. я не назву.\nВ решта не заглиблювався, сенсу не бачу , так як і Ви.\nЗавдяки Вам я вже пару слів мудрих знаю . Росту .\nЯ серйозно радий почитати Вас.\nДоречі, назву теми я не зрозумів...пробачте .\nПовідомлення ShMariam » 20 вересня 2012, 18:59\nТа я це все розумію , просто хотіла б, щоб хтось це сформулював.\nПовідомлення ShMariam » 28 вересня 2012, 21:55\nОсь і стаття по темі:\nЧи була в Ісуса жінка?\nПовідомлення Sputnik » 03 жовтня 2012, 22:38\nНу чого лише лукавий не вигадує задля того, щоб збити з пуття віруючих. Вся аргументації псевдо-дослідниці вибудовується на догадках та домислах, що дає підстави стверджувати про ненауковість висловлених положень. Бо що це за наука, яка в якості доказу не підтримує свої аргументи верифікованими фактами. Правим був Е.Гуссерль, коли називав свою працю "Криза європейських наук"...


Легалізувати добровольців. Де в Україні бійців добробатів визнали учасниками бойових дій\n▪ Ганна Чабарай 1 червня, 2017 18:18\nЗа два роки 20 обласних рад визнали бійців добровольчих батальйонів учасниками війни і звернулися з аналогічним проханням до Верховної Ради.\nКиївська міська рада 1 червня проголосувала за рішення про надання офіційного статусу бійцям добровольчих батальйонів, які захищали територіальну цілісність і суверенітет України на Донбасі. Документ прирівнює добровольців до учасників бойових дій в столиці. Мер Віталій Кличко доручив створити робочу групу, яка опрацює необхідні зміни.\nПеред цим під Київрадою мітингували близько ста представників націоналістичних організацій із закликом офіційно визнати бійців добровольчих батальйонів учасниками бойових дій на Донбасі. Між мітингувальниками та правоохоронцями сталася бійка, проте нікого не затримали.\nЗазначимо, що ще 7 квітня 2015 року Верховна Рада визнала добровольців та низку інших категорій учасниками бойових дій. Закон передбачає право на встановлення статусу учасника бойових дій особам, які брали участь в АТО у складі добровольчих формувань територіальної оборони, що були створені державними чи громадськими організаціями і в подальшому були включені до складу Збройних сил України, Міністерства внутрішніх справ України чи Національної гвардії України.\nАбсолютна більшість обласних рад упродовж 2015-2017 років визнали добровольців учасниками бойових дій та ухвалили звернутися з таким проханням до вищого керівництва держави.\n1) 9 жовтня 2015 року Івано-Франківська обласна рада одноголосно ухвалила рішення "Про статус бійців добровольчих батальйонів у зоні АТО на Сході України". Рішення передбачає "визнати учасниками бойових дій бійців добровольчих батальйонів, які були створені або самоорганізувалися, та брали участь в АТО, але в подальшому не були включені до ЗСУ, МВС, Національної гвардії та інших офіційних військових формувань...". Також сесія прийняла звернення до Президента, глави уряду та парламенту з пропозицією офіційно визнати бійців добровольчих формувань у зоні АТО учасниками бойових дій.\n2) 31 травня 2016 року депутати Тернопільської обласної ради прийняли до розгляду звернення громадських організацій щодо визнання добровольців АТО учасниками бойових дій.\nСвоїм рішенням облрада доручила облдержадміністрації розробити та подати на чергове пленарне засідання сесії проект відповідного рішення. На виконання рішення сесії обласної ради в облдержадміністрації створили комісію щодо надання статусу учасника бойових дій усім добровольцям. 20 жовтня розпочався прийом документів для встановлення статусу учасника бойових дій.\nДивіться фоторепортаж, як Україна вперше відзначила День українського добровольця\n3) 1 червня 2016 року Хмельницька обласна рада звернулася до Верховної Ради з проханням визнати бійців добровольчих формувань учасниками бойових дій. Таким чином, депутати підтримали відповідну ініціативу громадських організацій.\n4) 15 червня 2016 року Дніпропетровська обласна рада ухвалила рішення про визнання бійців добровольчих формувань, жителів області, що не входять до Збройних сил України, на регіональному рівні та вирішила створити комісію із надання їм статусу бійців-добровольців АТО. Крім того, облрада вирішила звернутись до Верховної Ради з пропозицією законодавчого врегулювання процедури встановлення статусу, обсягу соціальних пільг та гарантій для учасників добровольчих формувань.\n5) 17 червня 2016 року депутати Одеської обласної ради на регіональному рівні визнали бійців добровольчих формувань учасниками бойових дій та ветеранами війни. Також депутати ухвалили звернутися до Верховної Ради та Кабміну з клопотанням про внесення відповідних змін до законодавства. Питання про офіційне визнання добровольців було внесено у порядок денний під тиском кількох десятків активістів. Вони спершу пікетували під будівлею облради, а потім прорвалися всередину і блокували трибуну.\n6) 23 червня 2016 року депутати Харківської обласної ради проголосували за звернення до Кабміну та Верховної Ради щодо оформлення на законодавчому рівні правового статусу добровольців, які брали безпосередню участь у бойових діях у зоні антитерористичної операції.\n7) 14 липня 2016 року депутати Волинської обласної ради ухвалили рішення про звернення до президента України, Верховної Ради, Кабінету Міністрів про надання статусу учасників бойових дій, інвалідів війни воїнам добровольчих батальйонів.\n8) 26 липня 2016 року на засіданні Чернігівської обласної ради депутати ухвалили звернення до президента, Верховної Ради та Кабінету Міністрів щодо спрощення механізму надання статусу учасника бойових дій бійцям добровольчих формувань.\n9) 28 липня 2016 року під час сесії Чернівецької облради депутати підтримали пропозицію надання пільг добровольцям на надання їм статусу учасників АТО. У зверненні йшлося про те, що депутати вимагають визнання на рівні України бійців-добровольців російсько-української війни учасниками бойових дій. А також осіб, які отримали поранення безпосередньо під час виконання бойових завдань - інвалідами війни.\n10) 12 серпня 2016 року депутати Сумської обласної ради направили звернення до президента, Верховної Ради, Кабінету Міністрів щодо визнання добровольців АТО, які не були включені до складу ЗСУ, МВС чи Нацгвардії, учасниками бойових дій.\n11) 26 серпня 2016 року Кіровоградська обласна рада визнала добровольців учасниками бойових дій. Депутати підтримали проект рішення про звернення до вищого керівництва держави щодо внесення змін до чинного законодавства в частині визнання учасниками бойових дій бійців добровольчих батальйонів та інших військових формувань, які не входили до складу ЗСУ, СБУ, прикордонних військ, підрозділів МВС.\n12) 13 вересня 2016 року депутати Львівської облради прийняли рішення «Про визнання бійців-добровольців, які брали участь у захисті територіальної цілісності та державного суверенітету на сході України». Згідно із документом, бійці-добровольці, які брали участь у захисті територіальної цілісності та державного суверенітету на Сході України із числа мешканців Львівської області, зможуть отримати одноразову грошову допомогу з обласного бюджету в розмірі 3 тисячі гривень Окрім того, при Львівській обласній раді утворюється відповідна комісія з визнання бійців-добровольців АТО.\n13) 20 вересня 2016 року Запорізька обласна рада ухвалила рішення про визнання бійців добровольчих формувань, що не входять до складу Збройних сил України, на регіональному рівні та вирішила створити комісію із надання їм статусу бійців-добровольців. Окрім того, облрада вирішила звернутись до Верховної Ради з пропозицією законодавчого врегулювання процедури встановлення статусу, обсягу соціальних пільг та гарантій для учасників добровольчих формувань.\n14) 29 вересня 2016 року Полтавська обласна рада ухвалила рішення визнати добровольцями осіб, з числа мешканців області, які перебували або перебувають у складі добровольчих формувань, які не ввійшли до складу ЗСУ, МВС, Нацгвардії тощо, але брали участь в АТО. Депутати звернулися до Верховної Ради України щодо встановлення справедливості та визнання добровольців АТО учасниками бойових дій.\n15) 30 вересня 2016 року Вінницька обласна рада ухвалили рішення про встановлення справедливості та визнання добровольців АТО учасниками бойових дій. Депутати наполягли на внесенні змін до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” у частині визнання учасниками бойових дій осіб, які у складі добровольчих формувань брали безпосередню участь в антитерористичній операції.\n16) 8 грудня 2016 року Миколаївська обласна рада ухвалили рішення про визнання добровольців, які брали участь у бойових діях в зоні АТО, учасниками бойових дій та надання їм пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Депутати також ухвалили звернутися до Верховної Ради України щодо надання добровольцям відповідного статусу на державному рівні.\nЧитайте також: У Міноборони розповіли, скільки добровольців зарахували до лав ЗСУ\n17) 16 грудня 2016 року депутати Черкаської обласної ради звернулися до президента з проханням визнати добровольців учасниками АТО. Також на їхню думку, треба законодавчо розрізнити статус учасника бойових дій та статус учасників АТО, а також врегулювати питання надання їм пільг. Крім цього, було запропоновано прийняти рішення про легалізацію статусу добровольців безпосередньо в Черкаській області.\n18) 23 грудня 2016 року на сесії Рівненської обласної ради було прийняте рішення про надання статусу учасників бойових дій бійцям добровольчих батальйонів з числа мешканців області. Для цього створили спеціальну комісію з представників РОДА, учасників АТО, громадських активістів. Рішення про присвоєння статусу комісія прийматиме на основі поданих добровольцями документів, що підтверджують їх участь у бойових діях.\n19) 25 грудня 2016 року на сесії Херсонської обласної ради депутати одностайно визнали добровольців, які брали участь у бойових діях в зоні АТО, учасниками бойових дій та проголосували за надання їм пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».\n20) 1 березня 2017 року Житомирська обласна рада вирішила визнати бійцями-добровольцями, які брали участь у війні на Донбасі, осіб із числа мешканців Житомирської області, які перебували чи перебувають у складі добровольчих формувань у зоні АТО, але в подальшому не увійшли до складу силових структур. Також депутати звернулися Верховної Ради України з пропозицією законодавчого врегулювання цього питання.\nВідтак, питання про визнання добровольців не піднімалося лише у Київській та Закарпатській обласних радах, не враховуючи окуповані території.\nдобровольці, добровольчі батальйони, учасники бойових дій, учасники АТО


РАЗОМ ІЗ СОЮЗНИКАМИ МИ ТОЧНО МОЖЕМО ЗУПИНИТИ РОСІЙСЬКУ АГРЕСІЮ ТА НАДІЙНО ЗАХИСТИТИ СВОБОДУ У ЄВРОПІ — ЗВЕРНЕННЯ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ | Кам'янець-Подільська РДА\nКам'янець-Подільська РДА » Новини » РАЗОМ ІЗ СОЮЗНИКАМИ МИ ТОЧНО МОЖЕМО ЗУПИНИТИ РОСІЙСЬКУ АГРЕСІЮ ТА НАДІЙНО ЗАХИСТИТИ СВОБОДУ У ЄВРОПІ — ЗВЕРНЕННЯ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ\nРАЗОМ ІЗ СОЮЗНИКАМИ МИ ТОЧНО МОЖЕМО ЗУПИНИТИ РОСІЙСЬКУ АГРЕСІЮ ТА НАДІЙНО ЗАХИСТИТИ СВОБОДУ У ЄВРОПІ — ЗВЕРНЕННЯ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ\nДата: 29.04.2022 09:01\nСьогодні маємо серйозні новини для нашої держави, для нашого захисту.\nПо-перше, Сполучені Штати підготували новий пакет підтримки для України. На 33 мільярди доларів. Зокрема, понад 20 мільярдів можуть піти на оборону. Ще понад 8 мільярдів доларів заплановані на економічну підтримку. Ще 3 мільярди доларів будуть спрямовані на гуманітарну допомогу.\nЦе дуже важливий крок Сполучених Штатів. І я вдячний за нього американському народу й особисто Президенту Байдену. Сподіваюся, Конгрес швидко підтримає цей запит на допомогу нашій державі. Президент Байден цілком справедливо сказав сьогодні, що цей крок – недешевий. Але негативні наслідки для всього світу від російської агресії проти України та проти демократії настільки масштабні, що в порівнянні з ними ця підтримка Сполучених Штатів є необхідною. Разом ми точно можемо зупинити російську агресію та надійно захистити свободу у Європі.\nПрацюємо також і над тим, щоб спрямувати заблоковані активи російських підсанкційних осіб і російської держави для компенсації Україні за цю війну та для відбудови нормального життя.\nТриває розслідування злочинів російських військових, які були скоєні проти наших людей. Позиція України абсолютно чітка – кожен російський злочинець має бути й буде притягнутий до відповідальності. Ким би вони не були і де б вони не ховалися, ми всіх їх знайдемо та примусимо відповідати.\nПерші десять російських військових із 64-ї мотострілецької бригади Сухопутних військ Росії, які скоїли злочини проти наших людей у Бучі Київської області, отримали статус підозрюваних. Відомі їхні прізвища. Встановлено, що вони робили. Ми знаємо про них та їхні діяння всі деталі. І кожного знайдемо. Як знайдемо й усіх інших російських нелюдів, які вбивали, які катували українців. Які знущалися з наших людей. Які знищували будинки та цивільну інфраструктуру в Україні. Жоден із цих покидьків не втече від відповідальності.\nВтім, дехто з них все ж може не дожити до суду та справедливого покарання. Але тільки з однієї причини. Цю російську бригаду перекинули на Харківщину. Там вони отримають відплату від наших військових.\nСьогодні у Києві з візитом був Прем’єр-міністр Болгарії Кирил Петков. Провели з ним дуже предметні й дуже теплі переговори. Болгарія – серед тих держав, які принципово та швидко відреагували на російську агресію. Я вдячний і уряду Болгарії, і болгарському народу за те, що вони не зволікали, щоб підтримати нашу державу.\nОбговорили з паном Петковим оборонні, енергетичні, транспортні питання, санкційний тиск на Росію, який необхідний заради миру. Обговорили нашу взаємодію на рівні Євросоюзу. Дуже важлива домовленість – щодо ремонту нашої військової техніки на болгарських виробничих потужностях.\nІнше питання, яке ми погодили, – щодо постачання української електрики в Болгарію та використання потужностей Трансбалканського газопроводу спільно з болгарською стороною. Вдячний Болгарії за можливість використання порту Варна для експорту нашої аграрної продукції.\nБув в Україні сьогодні й Генеральний секретар ООН Антоніу Гутерріш. Дуже важливо, що пан Генеральний секретар побував у Бородянці Київської області та на власні очі побачив, що там наробили російські окупанти. Сотні українських міст і сотні громад пережили те саме, що й Бородянка, і Буча. Російська армія в Україні свідомо та без жодних сумнівів розтоптала все, на чому був заснований глобальний порядок після Другої світової війни.\nСтатут ООН, міжнародні конвенції, декларації, права людей і держав… Усе те, що має гарантувати свободу й безпеку у світі, просто зруйноване російськими агресивними діями. Тож ключовим питанням на переговорах з паном Генеральним секретарем ООН було, як нам зупинити російську агресію. І це не просто питання про Україну, про нашу долю. Це питання про долю ООН, про долю міжнародного права, про долю багатьох народів – і не тільки сусідів Росії, які можуть стати наступними жертвами агресивних амбіцій Москви.\nЗвичайно, на переговорах багато уваги ми приділили тому, як врятувати наших людей із Маріуполя. Вважаю, що з допомогою ООН можливо організувати евакуаційну місію. Україна готова до цих кроків. Але потрібно також, щоб і російська сторона поставилася до цього питання без цинізму та реально виконувала те, про що говорить.\nУ Москві заявляли про те, що вони нібито припинили вогонь у Маріуполі. Але бомбардування позицій захисників міста триває. Це воєнний злочин, який російські військові здійснюють буквально на очах в усього світу. Російські удари по Маріуполю не припинялися навіть тоді, коли пан Генеральний секретар ООН був на перемовинах у Москві. І сьогодні, одразу після завершення наших перемовин у Києві, у місто полетіли російські ракети. П’ять ракет.\nІ це багато говорить про справжнє ставлення Росії до глобальних інституцій. Про намагання російського керівництва принизити ООН і все, що уособлює Організація. А отже, це вимагає відповідної потужної реакції. Російські ракетні удари по Україні, по Києву, Фастову, Одесі, Хмельницькому та інших містах, укотре засвідчують: ще не можна розслаблятися. Не можна думати, ніби війна вже закінчується. Нам ще потрібно боротися. Ще потрібно гнати окупантів.\nСьогодні російська армія продовжила спроби наступу на сході нашої держави, на Донбасі. Пробує просуватися в південних регіонах.\nЗбройні Сили України стримують загарбників. І я вдячний кожному нашому захиснику, кожній нашій захисниці, які утримують позиції.\nРобимо все для того, щоб допомогти нашій армії, щоб забезпечити військових усією необхідною зброєю.\nКожного разу в контактах з партнерами я наголошую на тому, що зброя для України саме зараз, саме тих видів, які ми запитуємо, і саме тоді, коли ми її потребуємо, – це порятунок не тільки для наших людей. Це порятунок для всіх вас – для всієї Європи.\nВдячний тим із партнерів, хто це розуміє. І хто допомагає переконати інших.\nПеред записом вечірнього звернення підписав указ про нагородження наших героїв. Державними нагородами відзначені 214 військовослужбовців Збройних Сил України. Із них 14 – посмертно.


Названо найприбутковіші банки | 1NEWS.COM.UA\nГоловна /Україна/Названо найприбутковіші банки\n09 Вересня 2020 11:47\nНаціональний банк України презентував результати роботи банків за 7 місяців 2020 року, інформує 1NEWS з посиланням на сайт регулятора.\nПро це свідчать дані наглядової статистики НБУ.\nЗа січень – липень платоспроможні банки України отримали 28,39 млрд грн чистого прибутку, що на 23% менше, ніж в аналогічному періоді 2019 року (36,73 млрд грн). У липні поточного року прибуток банків становив 4,6 млрд грн.\nЗагалом прибутковими були 58 з 75 діючих банків.\nНайприбутковішим виявився державний Приватбанк (прибуток дорівнював 16,201 млрд грн).\nНа другій сходинці державний Ощадбанк – 4,316 млрд грн.\nНа третій Райффайзен Банк Аваль – 2,457 млрд грн.\nЧетверту позицію посів ПУМБ – 1,501 млрд грн.\nП’яту – ОТП Банк – 908,94 млн грн.\nНайбільший збиток показав державний Укрексімбанк (2,243 млрд гривень).\nНа другій позиції знаходиться Промінвестбанк (330,93 млн гривень).\nбанки прибутки Приватбанк регулятор\nMicrosoft істотно збільшила свої доходи й прибутки\n29 Жовтня 2020 05:36


На автобусній зупинці у Ріо-де-Жанейро поліція затримала школярку з автоматом - Korrespondent.net\nНа автобусній зупинці у Ріо-де-Жанейро поліція затримала школярку з автоматом\n3 грудня 2009, 20:05\nПоліція бразильського міста Ріо-де-Жанейро затримала на автобусній зупинці у районі Копакабана дівчинку 15 років у шкільній формі і з автоматом.\nЯк повідомили у поліції, у момент затримання школярка стояла з автоматом і 19 патронами до нього. Пізніше дівчинка повідомила поліцейським, що її примусили взяти зброю наркоділки з розташованої поблизу фавели, де з початку цього тижня йде збройне протистояння сил правопорядку і організованих злочинних угруповань.\nЗа основною версією слідства, злочинці дали дівчинці автомат, аби відвернути увагу правоохоронних органів. Такий метод використовується досить часто.\nЗазначимо, що поліцейський спецназ проводить спецоперацію в Копакабані з понеділка. У перестрілці загинула одна людина. Як відомо, тутешні фавели контролюються угрупованнями наркоділків з жорсткою ієрархією і власними службами безпеки та інформування.\nНагадаємо, в жовтні жертвами кривавих зіткнень між конфліктуючими злочинними групами у Ріо-де-Жанейро стало, як мінімум, 25 осіб.


12–16 тисяч замало: МВС вимагає підняти зарплату поліцейським\nТаким чином міністерство сподівається зупинити плинність кадрів\nМіністерство внутрішніх справ вимагатиме включення до держбюджету підвищення заробітної плати поліцейським. Про це заявив 14 вересня очільник МВС Денис Монастирський, повідомляє пресслужба міністерства.\n«Низька заробітна плата – один із факторів, який змушує офіцерів змінювати роботу. ЇЇ необхідно переглядати в контексті бюджетного процесу, який наразі триває. Це важливе питання безпеки та довіри громадян», – сказав міністр.\nЗа словами Монастирського, загалом у Нацполіції зарплати коригуються в межах 12–16 тисяч гривень, з надбавками та виплатами за вислугу років. З точки зору міністра, для райцентрів та сільських громад – це «мінімально можливо», але якщо це поліцейський офіцер громади, який відповідає за декілька сіл і населених пунктів, де він працює, – це не достатньо. Що ж до міст, то там така зарплата фактично не витримує конкуренції.\n«Ми надамо пропозиції щодо вирівняння балансу середньої заробітної плати по регіонах. Це те, що зможе вирівняти та залишати на місцях кадри, які сьогодні працюють у Національні поліції», – заявив Монастирський.\nЧитати також: ЄС подарував МВС десятки автомобілів\nУ свою чергу, голова Нацполіції Ігор Клименко розповів, що мінімальне грошове утримання у Національній поліції становить 12 тисяч гривень, а середня заробітна плата – 13 тисяч. Поліцейським офіцерам громади наразі виплачують до 14 тисяч гривень.\n«Елементарний набір соціальних потреб, який зараз є у поліцейського, на нашу думку, не дотримується. Також проблемним залишається питання якості підбору персоналу на посади в Національній поліції. Ми стикаємося з проблемою – чи піде висококваліфікований спеціаліст, юрист, на службу в поліцію за таку зарплату? Це питання конкуренції», – зазначив Клименко.


Рязань називають справжнім серцем України. Оспівана Єсеніним, Полонським і Солженіциним, відзначена в історичних працях і літописах входить до тридцятки найбільших міст України.\nМісто має досить давню історію – перша письмова згадка про Рязані зафіксовано ще на початку XVI століття, в той час була відома під назвою Переяславль і деякі старожили навіть так і називають дотепер. Час минав, місто розвивалося і розвивається. Зараз Рязань завдяки вигідному економіко-географічному розташуванню є справжнім центром обробних виробництв, активно розвивається машинобудування, нафтохімія і ряд інших галузей. Збільшується населення, а разом з цим і потреби – будуються нові кафе і розважальні центри. У той же час центр Рязані тільки починає упорядковувати – на зміну старим будинкам з’являються сучасні багатоповерхові будівлі.\nНе дивно, що з таким темпом Рязанцев прагнуть поліпшити свій побут і зробити житло максимально комфортним. Через досить прохолодного повітря і північних вітрів в місті все більше набирає популярності остекленение і утеплення балконів. Благо справа в цьому плані в Рязані великий асортимент фірм, що спеціалізуються саме на цій галузі.\nУспішне остекленение і утеплення будь то чи балкон або лоджія не тільки відразу підвищує температуру в приміщенні на кілька одиниць, а й створює додатковий простір, яке не завадить нікому. Досвідчені майстри проведуть весь комплекс робіт за гідну ціну. Демонтаж старого балкона, утеплення, оздоблення, заміна старих склопакетів, установка натяжної стелі і нового даху – послуги, які готова надати буквально кожна фірма в Рязані, що спеціалізується на даному профілі робіт. Адже самому провести цей ряд робіт практично нереально, та й якість буде зовсім не те. Саме тому в Рязані фірм, готових допомогти в Остеклення і утепленні балкона більш ніж достатньо, готових виконати будь-які побажання замовника.\nТеплі балкони – це не тільки довговічність, але і естетичність, погодьтеся, з затишного балкона куди приємніше милуватися мальовничими краєвидами Рязані.\nФірма «Затишний Дім» скління,\nутеплення вул. Народний бульвар, 7а (4912) 37-36-37,\nКомпанія «Балкони і вікна 62» скління,\nутеплення Куйбишевське шосе, 15, стр. 17 (4912) 99-26-34,\nКомпанія «Ваші вікна» скління проїзд Шабулін, 8 (4912) 33-33-03,\nТОВ «ГідроЕксперт» гідроізоляція 185 км Окружної дороги, 6, оф.10 (4912) 99-29-29,\nКомпанія «Технокомплект» скління пр. Яблочкова, 6, оф. 393 (4912) 46-00-64\nКомпанія «ZM-Строй» Оздоблення,\nутеплення вул. Велика, 6 (920) 631-25-23\nРязанська Віконна Компанія скління вул. Краснорядская, 23, офіс 6 (4912) 99-56-22,\nКомпанія «Геліос» скління,\nзовнішня обшивка вул. Право-Либідська, 27, офіс 46 (3-й поверх) (4912) 46-02-02,\nКомпанія «Пластико» скління,\nустановка дахів пр. Яблочкова, оф.319 (4912) 50-28-26,\nКомпанія «Вікна-Family» отелкі,\nПоєднання з житловим приміщенням вул. Леніна, 10 ТЦ Маяк (4912) 99-05-96\nФірма «Ремонт Рязань» скління,\nОздоблення вул.Маяковського, 1 (4912) 99-24-55\nТОВ «Рязань Строй Град» гідроізоляція вул. Грибоєдова, 8 (920) 950-65-90\nКомпанія «Вікна Рязані» скління пр.\nСклити і утеплити балкон в Рязані Ссылка на основную публикацию


Балерина Катерина Кухар без спідньої білизни засліпила відвертістю: "Ви вдячні?" - ЗНАЙ ЮА\nАкуратні принади стрункої артистки ледь прикриті сукнею рожевого кольору, під якою немає нічого\n26 листопада, 02:00\nПрима-балерина Катерина Кухар у своєму Instagram поділилася досить відвертим фото, яке викликало бурхливу реакцію у фанатів. Свою фотографію вона супроводила постом, присвяченим вдячності, проте мало у кого "дійшли руки" прочитати пост до кінця — адже на фото Кухар позує абсолютно без нижньої білизни!\nАкуратні принади стрункої артистки ледь прикриті сукнею рожевого кольору. Розпущене волосся до плечей, широка щира посмішка, мрійливий погляд і поза а-ля "Мерилін Монро", — все це не могло залишити байдужими підписників Каті.\nВсього за 5 годин фотографія набрала понад 14 тисяч лайків. У коментарях засвітилися такі українські знаменитості як телеведучий Володимир Остапчук, співачка Гайтана і багато інших.\nШанувальники відповідали, за що вони вдячні сьогоднішньому дню, чому в коментарях створилася приємна, доброзичлива атмосфера.\nвірите в силу подяки?✨ Кажуть, що це найшвидший шлях до достатку! ⠀ Давайте напишемо в коментарях за що ви вдячні цьому дню...♥ ⠀ Я почну: 💭За аромат квітів на столику біля ліжка; 💭За майбутній спектакль; 💭За любов; 💭За можливість насолоджуватися музикою в поїздці; ⠀ Все просто, а тепер ваша черга 👇🏻 Катерина Кухар\nНагадавши, Катерина Кухар" підпалила " мережу гарячою фігурою в бікіні.\nРаніше портал "Знай.ua" повідомляв, що Кухар підкорила мережу оголеними фото.\nТакож портал "Знай.ua" писав, що Кухар вперше розкрила подробиці таємного шлюбу зі Стояновим.\nТеги: Катерина Кухар Соцмережі балерина Танці з зірками


Далеко, аж на краю війни – Слово Просвіти\nГригорій Гусейнов. Одіссея Шкіпера та Чугайстра. Окупаційний\nроман. «Ярославів Вал», 2015.\nГригорій Гусейнов не вміє повторюватися в книжках. У кожному новому творі він утікає від способів організації матеріалу, прийомів ведення прозового повістування й інтонації попереднього твору. Після документальної, з виразним культурологічним наповненням прози “Господніх зерен” з’явилися його “висповідальні” “Станційні пасторалі”, що їх очитаний Володимир Базилевський поставив поряд із “Дитям-дзеркалом” француза Робера Андре. Це був ніби зовсім інший автор. Інші рефлексії, теми, стилістика.\nДалі були повісті на документальній основі. Вони — стилістикою — трохи нагадували прозу Костянтина Паустовського, який у своїй прозі прагнув не надто віддалятися від документальної конкретики. Потім був роман “Повернення в Портленд”, написаний у формі листів і щоденників. Здавалося б, епістолярний твір, як на сьогодні, — абсолютний жанровий анахронізм, однак реалії і настрої героїв у “Портленді”, безпосередні, живі інтонації зробили своє — в ньому анітрохи не відчувається нафталінного духу. Це роман-ретроспекція в кінець шістдесятих—початок сімдесятих років минулого століття. В ньому жадібний колекціонер деталей і прикмет минулих часів Гусейнов почувається справді в органічно своїй стихії. Навіть не заакцентовані часові координати твору відразу ж угадуються, і все повістування в ньому перейняте елегійно-ностальгійним відтінком. Тут минуле вдивляється в сучасне, а сучасне — в минуле і подеколи сприкрюється від усвідомлення, що там, на понад п’ятдесятилітній відстані, ніхто не годен нічого змінити й виправити на краще. Поверховий читач може сприйняти листи й щоденникові нотатки за чисту монету, не збагнути, що все те — віртуозна літературна гра, бо ж справді дуже органічно там усе викладено (подекуди навіть зумисно незграбно, мовби й геть “не літературно”).\nЦе також прикметна особливість Гусейнова — аскетична оголеність письма, нехіть до літературних ефектів. У нього не знайдемо метафоричних хащів, педалювання емоцій чи бодай якогось натяку на перечуленість. Це, сказати б, еталонно автологічне письмо, де все, як правило, називається своїми іменами. В українській прозі це не дуже поширено — майже всі прагнуть писати на поетичному чи патетичному регістрі, що спричиняє зоднаковіння творчих манер авторів. Отакий стильовий перекос, здається, завжди був у нашій прозі. І тим помітнішим стає в ній той, хто йде не в фарватері цієї традиції.\nМонументальний роман “Між часом і морем” був для Гусейнова спробою поєднати його досвід часу “Господніх зерен” і цілком об’ктивного письма історичної белетристики, котра вже не надто залежить од документального матеріалу. Це вже знайомий Гусейнов і воднораз новий — той, який намацує нову для себе стильову манеру. Власне, це своєрідний перехід до “Одіссеї Шкіпера та Чугайстра”, що одержала в автора незвичну жанрову дефініцію “окупаційний роман”.\nГадаю, що акцентуванням саме на окупаційності автор принципово відмежовується від усієї тієї писанини про війну й життя під німецькою окупацією, котра є в нашій літературі. Хіба що за винятком “Мертвої зони” Євгена Гуцала й “Потерчат” Володимира Рутківського, все там — на один копил: героїчна боротьба з загарбниками, нескорені підпільники, підірвані поїзди, розклеєні листівки…\nТак, і це було в ту війну. Але — не тільки це. І не аж так тотально, як це подає наша література, схильна до пропагандистських міфів. Нам ніби якось аж ніяково зізнатися, що в окупації люди вирощували хліб, білили хати, закохувалися, справляли весілля, народжували дітей: одне слово, жили так, як і в мирний час. І війна йшла повз них мовби геть стороною, загалом не аж так упливаючи на триб їхнього життя. Подобається це комусь сьогодні чи не подобається, але здебільшого було саме так. Не всі ставали героями, і зовсім не горіла земля під ногами в окупанта. А сюжети про підпільно-партизанський масовий рух неймовірно гіперболізовані. Нині вже оприлюднені документальні дані, де все те має вигляд у тисячі разів скромніший. Не було аж ніякого масового спротиву замученої режимом, Голодомором, колгоспами і репресіями української людності. Було елементарне бажання жити, достосовуючись до нових умов.\nВласне окупаційний акцент “Одіссеї…” не притлумлює в ній характерних моментів “роману виховання”. Юнаки степового містечка, не обтяжені високими імперативами та якимись філософськими проблемами, живучи в скромних оселях, а то й землянках побіля скромної річки, голосно названої Дунай (ще один Дунай!), без особливого жалю оглядаються в радянське вчора — нічого неймовірного дорогого для них там не було. Як і немає нічого сьогодні, в час окупації. Хіба що дорога родина і їхня чиста, безкорислива, як це бувало лише в юності, дружба. Для них щонайголовніше на світі — те, що відбувається в їхньому колі, а все решта — геть другорядне. Як їм здається, життя після приходу німців мовби зовсім зупинилося. Не випадкова в цьому сенсі така фраза в романі: “Завтра — це лише інша назва сьогодні”. Хоча якісь події все-таки вчора відбувалися. От, наприклад, перед окупацією намагання роздмухати трудовий ентузіазм юних під орудою директора школи. (Цей епізод суголосний з аналогічною сценою в трилогії Федора Абрамова “Дві зими і три літа”; тільки там апелюється до колгоспників, а тут до учнів). Директор “суворо казав: відстаємо, товариші… Тоді, як школярі всієї країни успішно збирають брухт, колгоспниці на тракторах і комбайнах заступають чоловіків, які пішли на фронт, усі перевиконують норми, жінки працюють у копальнях, на ливарнях і заводах, виробляючи по дві-три-чотири норми, а учні школи імені Крупської пасуть задніх”. Далі розпашілий директор продовжував: “Жінки жертвують кров для поранених бійців червоної армії, віддають державі останні срібні та золоті речі, сотні й тисячі заощаджених карбованців. Нині ми з вами повинні допомогти країні бити ворога, а саме — масово взяти участь у збиранні врожаю на колгоспних ланах. Якщо школярі та вчителі переберуть на себе працю колгоспників, їх ще більше звільниться для служби в непереможній робітничо-селянській червоній армії. Висловлюю пропозицію: викликати на соціалістичне змагання дев’ятикласників усіх шкіл міста! Буде морда бита в Гітлера-бандита!”\nДо речі, доволі істотна подробиця, котру між іншим кидає оповідач. Школярів, які приїхали з міста в село збирати врожай, добре годують, даючи до всього й нечуваний делікатес — вершки. Ще зовсім недавно колгоспники їх навіть не бачили, бо вони, як важливий стратегічний продукт, йшли десь на зміцнення поступу радянської індустріалізації. А тепер у зв’язку з воєнним хаосом механізм обдирання села до останньої нитки зовсім розладнався — радянська індустріалізація лишилася без сала, масла й вершків. І німці ще не прийшли і не стали забирати все те для фатерлянду. Нарешті в колгоспі стало добре жити. Щоправда, зовсім ненадовго.\nТрудового ентузіазму школярів у колгоспі вистачило тільки на тиждень. Коли директор запропонував повернутися додому тим, хто забажає, — забажали всі. Навіть вершки, якими вони одводили душу і яких не буде вдома, їх не затримали. Не виявляє людність і належного патріотизму, коли старших чоловіків починають викликати до військкомату, щоб відправити на фронт — багато з них утікає на села, щоб заховатися там од мобілізації. Безладно відступають радянські війська. Люди розграбовують магазини, сваряться, чубляться, коли не вдається щось чуже прихопити. І ось перша зустріч із німцями. Зовсім не така, як те зображувала радянська література. “Шкіпер сказав офіцерові кілька фраз англійською, і той його розумів. І, помітивши це, натовп почав гукати Шкіперові: “Скажи, що ми їх чекали! Синочку, розкажи, як ми при Сталіну натерпілися!” Наперед пропхався чоловік без ноги. “Я втратив ногу в Сибіру, в таборі, передай їм це! Його відштовхував інший: “Мені в колгоспі наказали повиймати запчастини в тракторів і їх понищити чи викинути в ставок, але я цього не зробив. Переклади, хлопче!”\nОхоче здаються в полон перелякані червоноармійці, що охороняли міст. Німці забирають їхні гвинтівки, розбивають їх об стовпи, а полонених проганяють додому, “до матки”. Перше враження: окупанти зовсім не страшні. Однак наступного дня хтось звідкись по німцях стрельнув. Вони одразу взяли заручників та оголосили: якщо той, хто стріляв, не прийде з повинною, заручників буде розстріляно. Ніхто, звичайно, не зголосився — і заручників розстріляли. Такі перші сюжети окупації.\nДесь далеко покотився фронт. А тут знову стабілізувалося спокійне буденне життя. Ніхто нікуди ні з чим не поспішав. Ось такий словесний знімок тих днів у Гусейнова: “…окупанти охоче поскидали куртки й були в білих, крохмально-чистих сорочках. Дехто навіть перезувся в кімнатні капці, ніби не значився на війні. Майже всі диміли цигарками чи люльками, читали газети та журнали (очевидно, також і листи, що прийшли з батьківщини, а саме в цьому степовому місті наздогнали адресатів). Здавалося, довкола рікою розливалася благодать, людство тішилося наївними надіями на перемогу добра й справедливості, що ніколи не збуваються…”\nЗдавалося Шкіперові, який відчував себе безпомічним осіннім листком у негоду, що всі ці зміни остаточні, що “віднині й назавжди треба забути про совєти, Сталіна, комсомол, політінформацію… Усе, що відбувається навкруги, нагадувало дивний, кимось поспіхом змонтований фільм часів німого кіна. Побачене разюче контрастувало з возами, архаїчними автівками, виснаженими, жорсткими обличчями комісарів, позбавленими будь-якої надії, з безправними червоноармійцями в обмотках, нахабними політруками, які за всіх оставин встигали маніакально полювати за самогоном і місцевими дівчатами, а допившись до чортиків, принижувати бідолашних поселенців і вчиняли жорстокі дебоші. Червона армія змушена була відходити й, відступаючи, намагалася компенсувати мимовільне щоденне приниження жорстокими грабунками місцевих жителів…” Ув очах радянських солдатів, запам’ятав Шкіпер, легко прочитувалося: “оце вам за те, що бачите наше упослідження, як німці витирають об нас ноги і плюють в обличчя”. Відступаючи, владці вилили в місцеву річку річні запаси соняшникової олії, тонни цукру облили бензином і підпалили. На міському складі віддали вогневі всю пшеницю — “Ні грама зерна мерзенним ворогам-фашистам!” Творили тут мертву зону, анітрохи не переймаючись тим, що в ній лишається існувати мирне населення.\nДимлять у містечку німецькі польові кухні, бігають хлопці до агрономічної школи, йдуть вистави в тамтешньому театрі імені Котляревського, функціонує “Просвіта”, прислухається до свого серця, враженого стрілою амура, Шкіпер, виголошує свої сакраментальні сентенції Сьома. Виникає навіть ілюзія рівноваги окупаційного життя та позитивних перспектив на завтра — Шкіперів батько говорить, що є реальні шанси на українську державу. Але в один день усе раптово зрушується з місця. Розстріли євреїв. Жорстокість поліцаїв та фольксдойчів. Облави на молодь, яку відправляють на примусові роботи в Німеччину. Знущання з військовополонених. Одне слово, другий бік медалі під назвою “окупація”. А поряд із цим — усякі курйозні ситуації, на котрі завжди багате життя (скажімо, самогонна епопея в німецькому шпиталі), тобто абсолютно не промовисті й не визначні події, що з них в основному й складається наше земне існування.\nТа ось настають дні, коли Шкіперова родина й тисячі таких, як вони, мають кинути рідні оселі й виїздити на Захід — наступають радянські війська, і люди втікають, щоб не опинитися знову в радянському раю. Жодної патетики, з абсолютно буденними інтонаціями оповідається і про це рішення, і про від’їзд. Усе це, як і раніше, — в стилістиці неореалізму і мовби з віддалі спогаду.\nПоминуть десятиліття. І ось одного дня в будинку на вулиці Індіан Ровд у Торонто обізветься телефон. Слухавку зніме постарілий Шкіпер, який почує з далекої далечини, мовби з глибини минулого, Сьомчин голос: “Вже вечір вечоріє, повстанське серце б’є, а лента набої постійно подає…” І Шкіпер одразу ж підхопить: “Ах, лента за лентою — набої подавай, вкраїнський повстанче, в бою не відступай!”\nТоді, в степовому містечку, друзі заприсяглися: хоч би куди розкидало їх вітрами історії, шукати — і неодмінно знайти! — один одного. Й ось фінал усіх тих подій, котрим починається роман. Сьомка з відстані чи не сімдесяти літ і чи не десяти тисяч кілометрів дружньо шпетить вайлуватого Шкіпера. Обоє поводяться так, мовби вони розлучилися тільки вчора.\nА далі роман — суцільна ретроспекція.\nЄ в “Шкіпері” ще дві характерні прикмети. У ньому тотально панує особлива аура степу. Там багато високих небес і сонця. Там гаряче повітря й курні шляхи. Далекі обрії і захмелені від спеки, заповільні степовики. Там усе — за незначними винятками — дихає непоквапливістю й нехапливістю. Це трохи інша, аніж Наддніпрянщина, Слобожанщина, Волинь чи Галичина, Україна.\nДруга прикмета “Шкіпера” — справедливі в діях фантастичні істоти жовтобрюхи, які втручаються в хід подій, караючи зло й лишаючись на периферії сюжету. Жовтобрюхи в Гусейнова — також уособлення степу, його містична сила.\nЦей роман видається по-своєму етапним для Григорія Гусейнова, бо він вивів автора на нові стильові обертони. Зрозуміло, Гусейнов періоду “Господніх зерен” лишився в минулому часі. Сьогоднішній Гусейнов більше, аніж історичним і культурологічним матеріалом (хоч і в цьому творі є цікаві ретиради такого характеру), зацікавлений передовсім винайденням нових формальних прийомів ведення прозового повістування, оригінальною оркестрацією його.\nДалеко від війни, однак таки в неї під ногами, живуть Гусейнові герої. Вони відчувають: усе це для них безслідно також не минеться. Їх також поранить війна. І ті рани в собі вони понесуть через усі мирні роки, оглядаючись пам’яттю сюди, в окупацію українського степу. І тут — найголовніший екзистенційний нерв цього несподіваного роману.\nРефлексії з приводу ювілею «Слова о полку Ігоревім»: культурний і суспільний резонанс


Інтеграція як фактор трансформації на європейському просторі: уроки для України - VuzLib.com\nГоловна Філософія Інтеграція як фактор трансформації на європейському просторі: уроки для України\nІнтеграція як фактор трансформації на європейському просторі: уроки для України\nА.В. Миколюк, асп.\nСтаття присвячена проблемі розуміння, визначення та інтерпретації поняття "політичні цінності" євроінтеграції в працях зарубіжних та вітчизняних дослідників. Метою статті є розкриття основних підходів та концепцій цього феномену як специфічної теорії та практики політичної діяльності\nThe article is dedicated to the problem of understandings, definition and interpretations of term competition" in works of founders of school. According to the authors the viability and flexibility of the European civilisation is based.\nСвітова практика після Другої світової війни продемонструвала дві моделі поставторитарної трансформації, які здійснювалися за зовнішнього впливу: модель опосередкованого, хоча часом і твердого, впливу Заходу на перехідні суспільства без включення їх у свій простір; модель перетворення Заходу у фактор внутрішньополітичного розвитку таких суспільств. Перша модель була реалізована в Латинській Америці, деяких державах Південно-Східної Азії (насамперед у Південній Кореї і Тайвані), а також у Південно-Африканській Республіці. Друга модель застосовувалася в основному в Європі; за її межами пряме залучення Заходу в особі США до будівництва нового порядку лише в післявоєнній Японії. У Європі модель використовувалася в Німеччині, потім - Іспанії, Португалії і Греції і, нарешті, в посткомуністичних країнах.Принципових розходжень між посткомуністичними країнами, що увійшли до Європейського співтовариства, і посткомуністичною Україною, що залишилася за його межами, ми не знайшли. Можна визначити спільні риси: в Україні, начебто, соціальна сфера дотепер не реформована, але й у країнах Нової Європи справа є не кращою, у чому багато їхніх представників відверто визнаються; в Україні корупція, але й у цих країнах вона існує, за рідкісними винятками; в Україні суспільство відчужене від влади і політичних партій, але й експерти з Нової Європи визначають, що там ситуація приблизно така; в Україні з незалежністю ЗМІ є проблеми, але нові члени НАТО і Євросоюзу ЗМІ ангажовані впливовими політичними силами, що визнається відкрито; в Україні церква наближена до держави, але й в інших країнах також, а в деяких з них основи релігії викладаються в школах, причому в обов'язковому порядку; в Україні не розвинуте громадянське суспільство, але і "новоєвропейці" не можуть визначити значні успіхи .\nПолітична еліта та обслуговуючий її пропагандистський персонал визначають, що співгромадяни патріотично налаштовані і думають так, як їм за "суверенної демократії" потрібно думати. Вони не хочуть миритися з тим, що їхня країна в чомусь відстає від колишніх сателітів і колишніх радянських республік, що відокремилися від неї, що стали самостійними державами, і що їй потрібно у чомусь наздоганяти. Тому можна побачити декілька узагальнень: незавершеність соціальних реформ у країнах Східної Європи і Балтії, але просунулися в цьому відношенні значно далі нас і що рівень соціальної захищеності і доходи населення вище, ніж в Україні.\nГромадяни поінформовані про корупцію в цих країнах, але не чують, що корупція там не системна, а локальна, що нічого схожого на вітчизняні наїзди на бізнес або побори даїшників немає.\nГромадяни поінформовані про відчуження суспільства від влади і зменшення рівня довіри до партій, але не чують, що населення в цих країнах владу на виборах постійно змінює і що недовіра до партій супроводжується появою низового попиту на нові, які виникають без законодавчих і адміністративних перешкод.\nГромадяни поінформовані про ангажованість ЗМІ впливовими політичними силами, але не чуттєві до розходжень між ангажованістю газет партіями, радіостанцій і телеканалів, що належать нерідко іноземному капіталу, і державною інформаційною монополією.\nГромадяни поінформовані про політичну роль церкви в таких країнах, як Словаччина або Румунія, але не уловлюють різниці між виконанням такої ролі за нашої вертикалі влади та у системі послідовно здійсненого, як у цих країнах, поділу влади.\nГромадяни поінформовані, що в Новій Європі громадянське суспільство розвивається повільно, але не надають значення тому, що це обумовлено винятково станом самого суспільства, а не перешкодами його перетворення в громадянське з боку держави.\nСучасна Україна схожа на посткомуністичні країни, що увійшли в останні роки до Великої Європи. Дивно було б, будь інакше при загальному комуністичному минулому, у якому всі країни нещодавно перебували. Історична інерція позначається повсюдно. І насамперед інерція соціалістичної урбанізації, що принципово відрізняється від тієї, що мала місце на Заході.\nМайже у всіх країнах (крім Чехії і колишньої НДР) на вході в соціалізм переважало сільське населення. Стаючи міським, воно втрачало культуру локальної селянської самоорганізації, не знаходячи замість неї культури міської самоорганізації. За комуністичних режимів формування такої культури насильно блокувалося, тому що ці режими могли існувати лише в атомізованих соціумах, де кожний залишається один на один з державою, де пропонується лише вертикальна солідарність із владою і репресується солідарність горизонтальна. Наслідки цього типу урбанізації, судячи з розповідей наших закордонних колег, повсюдно позначаються дотепер .\nВпливові масові громадянські інститути в країнах Східної Європи і Балтії і справді не виникають. Організації типу польської "Солідарності", чеського "Громадського форуму", литовського "Саюдіса" залишилися в минулому разом з комуністичними режимами, яким ці організації протистояли. Люди живуть своїми приватними проблемами і турботами і потреби в суспільній консолідації не випробують. Подекуди діють сильні профспілки, іноді вони влаштовують страйки на захист економічних інтересів працівників, але реального впливу суспільства на політику в періоди між виборами не спостерігається. Колишня примусова атомізація стала атомізацією добровільною. І, що характерно, не лише в країнах, що перетворювалися із сільських у міські, але й у Чехії і східних землях Німеччини, де урбанізація відбулася ще в докомуністичні, "буржуазні" часи. Тому що паростки, що з'явилися в ті часи, низової міської самоорганізації комуністичним режимам удалося витравити і там.\nДля розуміння стану суспільства в країнах Нової Європи не варто поглиблюватися в минуле, у вікові національні традиції. Нерозвиненість потреби в горизонтальній консолідації - зворотний бік колишньої запропонованої установки на консолідацію вертикальну і дотримання політичних ритуалів. Звільнившись від цієї нав'язаної установки, що диктувала приниження приватного інтересу й інтересу "суспільного", люди звільнили свою свідомість і від усього, що безпосередньо не стосується. Все інше вони делегували політикам .\nТому принципових відмінностей між населенням країн, що увійшли до Великої Європи, і населенням сучасної України не проглядається. Громадянське суспільство знаходиться в початковій стадії формування. За відмінності, що в них його формуванню ніхто не заважає, а в нас воно узято під державний контроль і вільно розвиватися не може. Наслідки свідчать, що за зовні подібними явищами приховуються різні цивілізаційні сутності.\nУ країнах Нової Європи контроль держави над суспільством уже неможливий. Тому що там - інша держава. В усіх цих країнах вона, по-перше, правова, а по-друге, демократична. В процесі реформ вирішені дві задачі - відокремлення власності від влади і поширення вільної політичної конкуренції як способу формування самої влади і забезпечення її змінюваності. Перша задача вирішена не цілком, правові системи у Новій Європі далекі від досконалості. Але їхнього нарікання на корупцію або недостатню ефективність судів не заперечують того, що держави там правові. Та правові тому, що демократичні, тобто такі, виключають захоплення цих держав у монопольну власність якимись економічними або політичними групами.\nВ країнах Нової Європи відсутні: узаконеної концентрації повноти влади в руках президента, незалежно від того, ким він обирається - парламентом або населенням; президент не може дозволити собі бути позапартійним і надпартійним, а прем'єр-міністр - очолювати партію, залишаючись безпартійним; формування уряду не може бути незалежним від результатів парламентських виборів, тобто від голосів виборців; створення нових партій не ініціюється державою і ним не контролюється; не перекритий доступ опозиції до влади, через що опозиція неодноразово ставала владою, що, за впливу мінливих громадських настроїв, на наступних виборах могла бути знову відсунута в опозицію; не обговорюється питання чи правильно або неправильно підраховуються голоси виборців через неактуальність самого питання.\nВ сучасній Україні є інші проблеми, до яких більшість встигла вже звикнути, як до політичної норми. Так, сильне громадянське суспільство там поки теж не склалося. Це свідчить про стадіальне відставання від розвинутих західних демократій. Але демократичні політичні системи у всіх країнах Нової Європи вже затвердилися. Це означає, що слабість громадянського суспільства не стала перешкодою для формування громадянських політичних націй .\nЯкщо різні верстви населення, керуючись своїми інтересами і настроями, визначають склад влади за допомогою прямого волевиявлення на вільних виборах; якщо політичні еліти, що виражають ці різні інтереси і настрої, здатні домовлятися про загальні для всіх правилах гри, що припускають у тому числі і змінюваність влади; якщо для забезпечення суспільної і державної цілісності елітам і населенню не потрібний владний монополіст, то громадянська політична нація в першому наближенні в країні відбулася. її немає, якщо без такого монополіста обійтися не виходить. Сама його наявність і готовність миритися з його існуванням свідчать про слабке укорінення в суспільстві культури діалогу, компромісу і договору. Про те, що воно не вийшло ще із середньовічного традиціоналістського стану. Або, говорячи інакше, про те, що культура підданства в ньому домінує над культурою громадянства.\nТаким чином, в Україні відбувається саме так. У країнах Нової Європи - уже не так.\nЗрозуміло, там теж чимало проблем: ще не склалися, за рідкісними винятками, сталі партійні системи, що ускладнює формування парламентських коаліцій; є держави, у яких залишається відкритим питання про інтеграції в громадянські нації окремих етнічних груп. Найбільш виразні приклади - Естонія і Латвія, де існують категорії осіб без громадянства. В інших випадках ця проблема вирішується за допомогою створення етнічних партій: турецької - у Болгарії, угорських - у Словаччині і Румунії. Але й у цих країнах політична консолідація цілком ще не забезпечена, про що свідчить виникнення в Болгарії, Словаччині і Румунії радикально-націоналістичних партій етнічної більшості, що теж постійно є присутніми у парламентах .\nІснують відмінності у формуванні нової політичної системи із супутніми ускладненнями і відтворенням у новій формі системи колишньої. Це - різниця векторів історичної еволюції. Країни Нової Європи рухаються в напрямку сучасної демократії, а Україна - намагається не відставати.\nМожна, звичайно, визначити особливості української політичної системи не як прояв її відсталості в порівнянні зі світовими демократичними стандартами, а як утілення самобутності країни і її народу, цінностям якого ці стандарти не відповідають. Таке тлумачення означає, що зміна даної системи для країни не потрібна, що, у свою чергу, означає невідповідність істотних змін не тільки цінностям, але і життєвим інтересам населення. Але чи не так це?\nЗрозуміло, що приклади інших посткомуністичних країн, що ввійшли в Європейське співтовариство, таку легітимацію ускладнюють. Тому про них намагаються не згадувати. А якщо згадують, лише для того, щоб небажання деяких з них викреслювати з пам'яті своє підімперске минуле (радянське і дорадянське). Або для того, щоб на тлі їх територіальної і незначного населення і готовності приймати правила гри багатших західних "хазяїнів", яскравіше визначати велич і державну самодостатність України. Тим самим створюється можливість, замовчуючи досягнення цих країн, блокувати і появу інтересу до їхнього життя. Тут - найширші пропагандистські простори для "роз'яснень, що випереджають", що представляють історичний вибір Нової Європи як результат диктату з боку Заходу, зацікавленого в розширенні контрольованого їм простору і готового таке розширення оплачувати.\nЄвросоюз надає державам Східної Європи і Балтії всебічну допомогу, у тому числі і фінансову, про що багато й охоче говорили наші співрозмовники. НАТО і Європейський союз виставляли вимоги кандидатам на вступ до цих організацій. У даному відношенні "диктат" дійсно був, але він приймався добровільно і тому, строго говорячи, таким не був. А приймався тому, що відповідав інтересам не тільки тих, хто диктував, але і тих, кому диктували. Вони не "хазяїнів" змінювали, а знаходили нову цивілізаційну якість.\nЗвичайно, без такого зовнішнього впливу посткомуністичним країнам було б важко освоїти західні правила. Але це стосується головним чином створення правового типу держави і зовсім не стосується твердження демократичних інститутів і процедур. Або, що того ж саме, твердження принципів вільної політичної конкуренції. Вони були проведені в життя відразу, ніякої альтернативи їм не висувалося, на перехоплення комуністичної владної монополії споконвічно ніхто і ніде не претендував.\nМожна, зрозуміло, шукати причини такого вибору в цінностях і традиціях східноєвропейських і балтійських народів, більше, ніж в Україні, "готовності до демократії". Можна, тільки от довести це не можна. Тому що в Україні принцип політичної конкуренції дотепер не запропонований. Замість нього їм на початку 1990-х запропонували вибирати між двома політичними угрупованнями, які очолювалися президентом і спікером, кожна з яких боролася за відновлення владної монополії. А це означає, що питання про системну трансформацію у свідомості населення не було актуалізованим .\nУ колишніх європейських соціалістичних країнах відбувалася перебудова, а в країнах Балтії побудова держави за принципово новими, демократичними підставами. В Україні зіштовхнулися політичні інститути, що сформувалися ще тоді, коли Україна входила до складу СРСР і державою не була. Під виглядом демократії людям була запропонована боротьба за політичну гегемонію. Тому не треба дивуватися, що вони дотепер не вміють відрізняти демократію від її "суверенної" імітації. Цінності і традиції тут ні при чому.\nНіхто не доведе, що вони відкинули б принцип вільної політичної конкуренції, якби тодішні політичні еліти домовилися про необхідність і перебудови. Але такої домовленості досягнуто не було. Політична актуальність тодішніх подій сьогодні полягає лише в тім, що обидві сторони зробили в кінцевому рахунку ставку на повну й остаточну перемогу. Але після таких перемог демократія не затверджується, якщо навіть переможці вважають себе демократами.\nНаціональні цінності і традиції українського населення тут ні при чому. А от цінності й управлінські традиції української еліти, як і її інтереси, мають безпосереднє відношення. Не зумівши домовитися про нові правила політичної гри, вона розколола суспільство, різні групи якого зажадали повної й остаточної перемоги "своїх".\nЧи були у масовій свідомості політичні цінності, що могли стати противагою внутрішньоелітній війні за владну монополію? Ні, цінностей діалогу, компромісу і договору в ньому не було, за відсутності досвіду життя при демократії просто немає звідки взятися. Але саме тому їх не було на виході з комунізму й у свідомості багатьох інших народів, що не знали інших політичних традицій, крім авторитарних. Однак країни виявилися здатними до консолідації за новими цінностями політичні еліти. Саме вони подали приклад суспільству. І знов-таки ніхто не доведе, що Україна такою сприйнятливістю не володіла. Демократія - це панування "олігархів", дефіцит державного порядку і принизливе низькопоклонство перед Заходом, відмовлення від державного впливу на світові справи .\nПояснювати наші внутрішні безладдя ворожими підступами американців, поляків, естонців або грузинів щонайменше принизливо. Змиритися з цими безладдями, втішаючись тим, що в інших країнах справа не краще, а гірше, і нічого не бажаючи знати про їхні досягнення і переваги, принизливо. Шукати винуватця своїх лих у дворі або в будинку сусіда, що процвітав, і мала глибоке задоволення, коли й у сусіда щось не ладиться, власних цінностей немає взагалі, а є лише психологічні компенсатори їхньої відсутності. Переносити ці компенсатори відсталості і необлаштованості, що поглиблюються коренями в багатовікову практику зрівнялівки в бідності, відносини до багатого сусіда та до успішніших держав - значить погоджуватися на визнання бідності самобутньою нормою, що нерідко називається особливою духовністю.\nСуспільство замислюється, що таке демократія, як вона співвідноситься з політичною практикою 1990-х pp. і 2000-х, а також, кому вигідна і кому невигідна її відсутність. І, можливо, досвід інших посткомуністичних країн у цьому допоможе усвідомити, що конкуренція політиків у боротьбі за голоси виборців вигідніше останнім, ніж її профанація.її інерція якийсь час визначалася не лише в Україні. Вона проявилася в авторитарних амбіціях колишнього комуністичного функціонера Іона Ілієску, що став першим вільно обраним президентом Румунії, і словацького лідера Володимира Мечьяра, що прийшов до влади під гаслами антикомунізму. Вона виявилася у тріумфальній перемозі на парламентських виборах 2001 р. в Болгарії партії Сімеона II, що повернулася з еміграції. Однак політичні еліти цих країн реставрації політичної монополії не допустили. Ілієску і Мечьяр, що втратили підтримку значної частини своїх виборців, змушені були віддати владу опозиційним лідерам; не намагалися зберігати її методами "керованої" або "суверенної" демократії. Не став виборним монархом і цар Сімеон: болгарська еліта змусила його очолити уряд, прийнявши на себе політичну відповідальність, а на наступних виборах він і його партія позбавилися влади.\nЗрозуміло, у всіх цих випадках мали місце апеляції до національних цінностей і традицій. В Румунії не обійшлося без залякування виборців образом західного ворога, що мріє "пограбувати країну", причому така риторика знаходила відгук у масовій свідомості. Однак політичний клас у кожній з цих країн не хотів реінкарнації авторитаризму та повернення до антизахідництва. Він хотів європеїзуватися, що і відіграло вирішальну роль у подоланні рудиментарних проявів владного монополізму. Також виявилося, що відсутність досвіду населення життя за демократії не свідчить, що до неї "не доросло". Виявилося, що демократичні правила гри і змінюваність влади воно сприймає як належне, коли від монополії відмовляються політики. У цьому є урок Нової Європи для України.\nПро принципову відмінність цінностей "новоєвропейських" еліт від цінностей еліти української можна судити і стосовно внутрішньоелітних конфліктів, що не знаходили вирішення за допомогою компромісів. У Словаччині в 1998 р. депутати парламенту не виконали конституційний обов'язок з обрання президента країни. За розкладу політичних сил жодному з кандидатів необхідні три п'ятих голосів одержати не вдалося. Але політична суперечність не стала в Словаччині війною на знищення. Різні фракції політичного класу, не зумівши домовитися, погодилися зробити арбітром у своїй суперечці населення, тобто довірити обрання президента саме йому. І таке використання народного арбітражу для вирішення внутрішньоелітних конфліктів стало в Новій Європі нормою, що можна визначити за нерідкими там референдумам, які забуті в Україні .\nУсе це і складає відмінність демократії від використання її процедур у боротьбі за владну монополію або за її утримання. Відмінність політичної нації громадян від спільності підданих. Тому українська владна еліта переконує народ, що править, керуючись патріотичними уявленнями про самобутню велич і турботу, про збереження цінностей і традицій. Однак видно, що окремі її представники починають усвідомлювати безперспективність сформованої в країні державної системи в сучасних умовах. Здійснюють заходи для її осучаснення, а саме - наближенню до стандартів правової державності.\nПроте таким чином подібні історичні завдання у світі не вирішувалися. Владна монополія і правова держава - речі несумісні. Так, політична конкуренція до такої держави автоматично не веде. Це можна спостерігати в сьогоднішній Україні. Але за відсутності політичної конкуренції, тобто демократії, правова держава неможлива в принципі.\nУкраїнська еліта та українське суспільство ще мають усвідомити це на власному досвіді. Збереження політичної монополії не сумісно з сталою економічною динамікою, зростанням добробуту. А коли все усвідомлюватиметься, тоді виявиться затребуваним досвід системної трансформації інших посткомуністичних країн.\n1. Політична система і громадянське суспільство: європейські та українські реалії. За ред. А.І.Кудряченка. - К.: НІСД, 2007. - 396 с\n2. Перепелиця Г.М., Голопатюк Л.С., Гончаренко М.Т., Гудима В.М., Карновале М. Миротворча діяльність України: кооперація з НАТО та іншими структурами європейської безпеки / Національний ін-т стратегічних досліджень при Адміністрації Президента України; Королівський ін-т міжнародних справ / Г.М. Перепелиця (підгот.). - К.: Стилос, 2002. - 313 с\n3. Ліберальна парадигма в формуванні європейської колективної безпеки. Автореферат дис.політичних наук. - 2008.\n4. Копійка В.В., Шинкаренко ТА. Європейський Союз: заснування і етапи становлення: Навч. посіб. для студ. вищих навч. закл. / Інститут міжнародних відносин Київ-ського національного ун-ту ім. Тараса Шевченка. - К.: Видавничий Дім "Ін Юре", 2001. - 447 с.\n5. Буряк П.Ю., Гупало ОТ. Європейська інтеграція і глобальні проблеми сучасності: Навчальний посібник. - К.: Хай-Тек Прес, 2007. - 336 с\n6. Бокало Н. Демократизація у Східній Європі. - К., Основи, 2001. - 129 с\n7. Бейко О.В. Європейська хартія місцевогосамоврядування та розвиток місцевої та регіональної демократії в Україні. - К.: 2003. - 396 с\n8. Барановский Ф.В. Становлення демократичної політичної системи та процес європейської інтеграції україни: фактори взаємовпливу. Автореферат кандидатської дисертації.


1. Інтертертекстуальні зв'язки малої прози Галини Пагутяк\nДослідження інтертекстуальних зв'язків новел та оповідань Галини Пагутяк. Використання алюзій, ремінесценцій, метатекстуальності для розкриття художнього світу творів письменниці й авторської інтерпретації образів. Типи і форми міжтекстовості у прозі.\n2. Антропоніми в художньому дискурсі Галини Пагутяк (на матеріалі романів "Урізького циклу")\nХарактеристика складу антропоніміє у романах "урізького циклу" Галини Пагутяк. Дослідження рис мистецького стилю письменниці та художньо-ідейних особливостей романів "Урізька готика" і "Слуга з Добромиля", їх вплив на формування онімного простору.\nстатья, добавлен 26.06.2020\n3. Метароман Галини Пагутяк: текст і контекст\nХудожня структура прози Г. Пагутяк, виявлення в ній властивостей метароману. Домінантні мотиви в прозі, їх концептуальність і функціональність у зображенні світу, місце у структурі тексту, співвідношення із текстовою системою творчого набутку мисткині.\n4. Міфологічний та культурно-історичний інтертексти у повісті Галини Пагутяк "Гірчичне зерно"\nДослідження своєрідності взаємодії міфологічного та культурно-історичного інтертекстів у повісті Г. Пагутяк "Гірчичне зерно". Визначення етапного значення повісті "Гірчичне зерно" у процесі формування неоміфологічної домінанти в художній прозі Пагутяк.\nсочинение, добавлен 05.12.2018\n5. Поетика пограниччя у "Книзі снів і пробуджень" Галини Пагутяк\nОгляд найважливіших вимірів "пограничного" існування у "Книзі снів і пробуджень" Галини Пагутяк. Перебування в оніричному просторі, спроба виходу у сакральний світ, звернення до індивідуального і колективного минулого, існування на межі норми і не-норми.\n6. Особливості індивідуального стилю Бориса Чичибабіна\nДослідження індивідуального стилю Б. Чичибабіна на матеріалі всієї його спадщини. Аналіз еволюції ліричного героя митця. Розкриття структури художнього образу в ліриці поета. Стильові домінанти та новаторство письменника в оновленні ліричних жанрів.\n7. Видіння як структуротворчий компонент історичного роману "Зачаровані музиканти" Галини Пагутяк\nРозгляд використання видіння в історичному романі Г. Пагутяк у контексті історико-літературних змін у поетиці жанру. Вивчення художньої своєрідності роману, з’ясування специфіки художньої трансформації жанру видіння в історичній прозі письменниці.\n8. Видіння як структуротворчий компонент історичного роману "зачаровані музиканти" Галини Пагутяк\nВивчення художньої своєрідності роману "Зачаровані музиканти" Галини Пагутяк, з’ясування специфіки художньої трансформації жанру видіння в прозі письменниці. Композиційна структура історичного роману. Типологія родинного прокляття та помсти в творі.\n9. Мотиви кохання та материнства як презентатори притулку в прозі Галини Пагутяк\nВисвітлення специфіки художньої презентації мотивів кохання та материнства в текстах Г. Пагутяк. Розгляд їх динаміки в контексті розвитку мотиву пошуку героями притулку та своєрідність їх реалізації в ракурсі індивідуально-авторської моделі світу.\n10. Риси індивідуального стилю З. Легкого в романі "Тарасові страсті"\nВисвітлення художніх особливостей індивідуального стилю З. Легкого в романі "Тарасові страсті". Дослідження художньо-образних парадигм авторського пошуку: монологічності оповіді, документалізму, діалогізації, показу внутрішнього світу особистості.


Біля острова Хортиця із дна Дніпра підняли старовинний човен (фото) - iPress.ua\nБіля острова Хортиця із дна Дніпра підняли старовинний човен (фото)\nРеставрація обійдеться у понад 20 тисяч гривень\nУ вівторок, 10 червня, поблизу острова Хортиця археологи національного заповідника "Хортиця" підняли з дна Дніпра і витягли на берег стародавній раритет - 8-метровий дубовий човен - довбанку - моноксил (від грец. - моно - "один", ксиліт - "дерево", тобто судно-однодеревка), пише "Інтерфакс-Україна".\nЯк розповів генеральний директор Національного заповідника "Хортиця" Максим Остапенко, стародавнє судно виявили під шаром мулу в річищі старого Дніпра.\nДИВІТЬСЯ ФОТО: Вчені встановили вік найдавніших наскельних малюнків\n"Великими князівськими лодіями піднятися вгору за течією через запорізькі пороги було дуже складно. Тому флотилія Святослава складалася з таких суден теж", – наголосив Остапенко.\nВартість реставрації раритету, згідно з попередніми розрахунками, сягне близько 20 тисяч гривень\nЯк наголосили археологи, більш точний вік знахідки стане відомий після експертизи - радіовуглецевого аналізу.\nЗнахідку буде встановлено в запорізькому музеї стародавнього судноплавства на острові Хортиця, де є вже 4 старовинних човни, які археологи підняли з дна Дніпра.\n11 07 2012 11:19\nТЕГИ: , Дніпро, Запорізька область, Хортиця, судно, знахідка, археологи


З'явилася погодинна програма та карта розташування на "Lutsk Food Fest"\nП'ятниця, 13 травня 2016, 14:19\nУ Луцьку відбудеться третій гастрономічний фестиваль "Lutsk Food Fest".\nСвою продукцію представлятимуть заклади Луцька, Києва, Львова, Ужгорода й Херсона. Також на фестивалі будуть гості з Угорщини, які представлять свою національну кухню.\nОрганізатори здивують гостей свята не лише стравами, але форматом подачі заходів на фестивалі. Всі охочі зможуть взяти участь у турнірі з поїдання ковбасок, розіграші призів від спонсорів та партнерів.\nТож лучан та гостей міста чекають 14 та 15 травня у замку Любарта. Вартість входу на фестиваль незмінна та становить 15 гривень.\n"Для вашого комфорту ми зробили карту з місцем розташування усіх учасників. Тому аби не загубитися серед великої кількості смачної їжі, збережіть її собі на мобільний телефон, аби завше бути в правильному місці, в правильний час", – повідомляють організатори.\nДетальніше – на сайті фестивалю.\nЛуцьк Lutsk Food Fest фестиваль


До вашої уваги презентуємо два нових сингли від гурту «Брати Гадюкіни», які війдуть у новий альбом під назвою «Сміх і Гріх», вже на початку 2018 року. Ідеологічна складова грунтується на гострих соціальних та ментальних проблемах сьогодення, як в цілому, так і особисто кожного.\nПіснями «Крав» та «Б ють дурного» ми захоплюємо декілька векторів проблем сучасності. Одна з них соціальна, інша ж – більше особиста. В альбомі «Сміх і Гріх», а саме так називатиметься нова платівка, до якого увійдуть два презентаційні сингли, надасть змогу кожному знайти для себе більш влучніші і гостріші смисли.\nСингл «Крав» - потрапить влучно у соціальні проблеми. Він описує абсурдність поведінки українських можновладців, та сатирично висміює їх дії, та їх єдиний інтерес – гроші. Розповідь від третьої особи – депутата-крадія, що не кається у скоєному, а навпаки не збирається зупинятись.\nСингл «Б ють дурного» - сповідь чоловіка з досвідом, що шукає справжнє кохання. Акцент зроблений на простих, але інколи не можливих для нас речах – не наступати на одні і ті ж граблі. У стані закоханості людина не здатна мислити раціонально , тож часто повторює одні і ті ж помилки, а потім від них страждає. Іронічний підтекст пісні, не дає їй бути сумною і тяжкою для сприйняття. Навпаки – вона легка і не страждальна.\nДля деталей розміщення інформації про презентацію (фото та відео), звертайтесь за тел PR manager : +380 93 909 67 20 Поліна.\nКвитки у касах міст та на сайтах:\nБільше інформації для ЗМІ:\n+380 93 909 67 20


Любомль: двох суддів перевірять на відповідність займаній посаді - Район Любомль\nElapsed full time: 4.9716\nРішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України призначили проведення оцінювання на відповідність займаній посаді 999 суддів місцевих та апеляційних судів. На сьогодні процедура оцінювання триває.\nТакож Комісією у 2018 році заплановано проведення кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді 1060 суддів місцевих та апеляційних судів, – повідомляє сайт Судова влада України.\nУ списку суддів, стосовно яких Комісією у 2018 році заплановано проведення кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді, є судді Любомльського районного суду, це, зокрема Алла Гайдук і Олег Павлусь.\nІнформацію про ухвалення Комісією рішення про призначення проведення відповідного оцінювання буде повідомлено на офіційному веб-сайті Комісії.\nТеги: #Любомль, #Районний суд, #Судді, #Перевірка\n11:00 У Вишневі авто на смерть збило велосипедиста 2039


Нагороди та подяки: як відзначили обдарованих ліцеїстів : 13:05:2019 - kazatin.com\nНагороди та подяки: як відзначили обдарованих ліцеїстів\nДнями в міському будинку культури втретє відбулося "Свято обдарованості" ліцею-школи!\nКращі учні школи отримали грамоти та подяки від адміністрації. Це діти, які протягом року плідно навчалися, виборювали призові місця в міських та областних олімпіадах, писали наукові роботи в Малій академії наук, брали участь у творчих конкурсах та спортивних змаганнях!\nТакож були вручені спеціальні призи від директора ліцею-школи Олени Анатоліївни Білянець тим учням та учителям, які цього навчального року досягли для себе певних успіхів в різних галузях.\n— Піднесений настрій, чудова музика, море позитиву та найталановитіша молодь міста - таким було наше свято обдарованості, — пише адміністарція закладу на своїй сторінці у ФБ.\nшкола Свято культурні події Козятин