Борислав місто обласного підпорядкування, розташоване біля\nЮрій ТОМІН Фото з особистого архіву автора (Продовження. Поч. у №№4, 5 ,6, 8 “Львівського залізничника)\nÇóïèíêà IX: Борислав – місто обласного підпорядкування, розташоване біля підніжжя Карпатських гір, у широкій долині на берегах річки Тисмениці. Понад шість століть нараховує його історія. Перша письмова згадка про монастир Борислав та село\nТустановичі датована 19 березня\n1387 року у грамоті польської королеви Ядвіги.\nНазву Борислав пов’язують із окресленням славні бори. Друга версія – назва села походить від поняття бор, що означало старослов’янською підвищення, вкрите дрімучим хвойним лісом. Сучасний Борислав як місто утвердився в 1919 році шляхом поєднання сіл Тустановичі, Борислав, Баня\nКотівська, Губичі, Мразниця та присілку Волянка. З них найстарішим і найбільшим селом були Тустановичі, виникнення якого пов’язують із городищем та дерев’яним замком\nТустань, побудованим давньоруськими князями на відстані 7 км у горах на південь від села\nУрич. Фортеця-замок Тустань була зруйнована уроці монголо-та- тарами. В околицях села Котів, яке згадується в документах ще 1515 року, були знайдені соляні джерела та побудовані солеварні, які називали банями, тому і село почали згодом називати Баня Котівська.\nПочинаючи з ХІХ століття на зміну соляному промислу в Борислав прийшов новий – нафтовий. Перші нафтові копальні виникли на ділянці під назвою “Дучки”, що між Волянкою та Бориславом, на громадському пасовищі між річкою Тисменицею та потічком Ропний. З 1810 року австрійський уряд почав видавати дозволи на видобуток нафти. Станом нарік на території Борислава вже було близько 30 нафтових і озо- керитових колодязів.\nАле лише після винаходів львівських фармацевтів Ігнатія\nЛукашевича і Яна Зеха, які отримали з нафти гас, та виготовлення бляхарем Адамом Братковським спеціальної ґнотової лампи, у якій спалювали цей гас, бориславська нафта привернула до себе світову увагу. Борислав привабив до себе різних ділків, спекулянтів та шукачів наживи. Тоді й нарекли цю місцевість галицькою Каліфорнією, бо нафтова гарячка була подібна до такої ж в Америці. Підприємці копалина куплених або орендованих ділянках невеличкі ями, де з глибини проступала нафта, вичерпували або “либали” за допомогою в’язанок з довгої трави та збирали ропу у відра. Таких працівників охрестили\n“ропниками” або “либаками”. На сучасному гербі Борислава зображено либака (ропника), який несена плечах коромисло з двома відрами нафти (ропи грудня 1872 року була відкрита залізнична гілка Дрогобич\nБорислав довжиною 12 км, яка з’єднала Борислав із Придністрянською залізницею Перемишль\nСтрий, що забезпечило вихід бориславської нафти та озокериту на широкий ринок. Це дало поштовх для більш інтенсивної експлуатації нафтоносних покладів та застосування технічних пристосувань для видобутку нафти. Уроці на території площею 80 га налічувалося близько 12 тис. копалень, які належали підприємцям, тут було зайнято 10,5 тис. робітників. Протеза короткий час майже вся земля в Бориславі опинилася в руках кількох власників. Із побудовою залізничної станції Борислав, за два кілометри від центру Борислава, почалося будівництво вулиці Панської (сучасної Шевченка) – головної магістралі міста. Через річку Тисменицю був збудований великий міст, який крім транспортної функції служив своєрідною біржею праці. На ньому збирались люди, що наймались нарізні роботи, переважно на тимчасові, яких називали “барабами”. Це слово походить від німецького\n“Bahnrabe”, що означає залізний крук, тобто найманець для робітна залізниці. З австрійського воно перекочувало у тогочасне уявлення про людину, яка бажає працювати на нафтопромислі. Тому до сьогодні міст носить назву “Барабинський міст. Неподалік вокзалу в 1896-\n1897 роках була відкрита крайова гірнича школа.\nНафтовий промисел за неповних років вичерпав усі запаси нафти на малих глибинах. На зміну йому в 1893 році прийшов більш сучасний промисел механічного буріння свердловинна глибину 800-1000 метрів, що давало значні припливи нафти. Умови праці робітників були вкрай важкими, злидарськими були і житлово-побутові умови. Люди, що прибували на сезонні заробітки, жили в жалюгідних бараках, а багато з них взагалі не мали житла. У Бориславі кінська робота, а свинське спання, – розповідає ілюстрований путівник по Галичині Львів, 1919 р.\nМісцевість виглядає як ліс нафтових веж та нагромадження резервуарів, посеред яких стоять низенькі і криві хатини. Місто таке брудне й занедбане, що подібного навіть з припущенням) не знайдеться вцілій Галичині. Борислав має тільки одну вулицю – з Тустанович до Волянки, проте єдина комунікація проходить через поля з брудними потоками. Тротуарами служать дошки, покладені збоку вулиці, через глибоке багно За тих часів Борислав прозвали Галицьким пеклом”.\nЗалізнична станція Бориславу той час виглядала оповитою ніби сіткою з рур, якими ропа із збірників подавалася до залізничних цистерн. Щоденно станція відправляла кілька поїздів із нафтою. Нагорі над станцією стояли великі залізні збірники ропи. Станція відправляла нафту, яку видобували і в сусідній Східниці. Уроці нафтовий промисел у\nСхідниці давав 150 тис. тонн нафти нарік, що поповнювало зменшуваний видобуток нафти у Бориславі.\nТакий стан справ\nпримітивна небезпечна технологія видобутку ропи та озокериту, злидні та приниження робітників яскраво описані Іваном Франком у повісті Борислав сміється. Завдяки творам великого Каменяра про місто Борислав знає цілий світ.\nПодії Першої світової війни втягнули Бориславу вир міжнародної політики й економіки. Багато нафтопромислів змінили своїх господарів. Після війни бориславська нафта почала відігравати значну роль установленні польської економіки. Завдяки колосальним прибуткам польських фірм значно зросло містобудування. Станом нарік умісті було шість церков, дві синагоги, лікарня і поліклініка, 4123 будинки, кількість мешканців міста сягнула 40 тис. осіб вересня 1939 року вмісті встановилася радянська влада. У перші дні війни, зокрема 23 червня 1941 року, в районі Борислава висадився німецький десант, що свідчило про стратегічну важливість нафтових промислів. 1 липня 1941 року німці окупували Борислав, режим окупації діяв аж до 7 серпня 1944 року, коли місто було визволене військами го Українського фронту. За час окупації фашисти розстріляли близько\n13 тис. мешканців міста, понад 2 тис. осіб вивезли на примусові роботи до Німеччини. За цей час від епідемії тифу померло 1200 осіб.\nРадянське командування розуміло роль бориславської нафти в забезпеченні паливом німецької армії, тому відомий карпатський похід партизанського з’єднання Ковпака мав наметі насамперед знищити нафтопромисли Борислава та\nДелятина. За п’ять днів – з 19 до 24 липня 1943 року – партизани зруйнували більшість нафтових свердловин та знищили запаси нафти. Ковпак згадував, що в той час від пожеж уночі в горах було ясно, яку день. Після війни за активної участі місцевого населення нафтопроми- сел було відновлено та налагоджено видобуток озокериту.\nЗа часи радянської влади і незалежної України Борислав став сучасним містом. Уроці він відсвяткував своє 600-річчя. Умісті діє\nісторико-краєзнавчий музей. Майбутнє міста пов’язане з розвитком єдиного курортного району на базі великих запасів мінеральних вод та природного воску – озокериту\n– у мальовничій місцевості українських Карпат Õ: Трускавець – місто-курорт, яке впевнено утримує провідне місце серед українських курортів. Знаходячись у передгір’ї Карпат, Трускавець увесь рік переповнений відпочиваючими, які лікуються його цілющими водами та милуються мальовничими краєвидами.\nМинуло майже 550 років від дня першої письмової згадки про Трускавець (1462 р. За однією з версій свою назву місто отримало від старослов’янського імені\nТрушко. За іншим припущенням назва міста пов’язана зі словом хруст, тобто сухі гілки, сушняк, як ознака стану лісу біля поселення. У середньовіччі ця місцевість налічувала щонайменше п’ять оборонних споруд, відображених у назвах вулиць та місцин. Після занепаду Київської Русі ця територія увійшла до складу\nВолинського князівства. У другій половині ХІV століття землі князівства, знесиленого тривалою боротьбою з монголо-татарами, захопила Польща. На початку XVI століття Трускавець увійшов до складу Дрогобицького староства, а в 1772 році у складі Галичини відійшов до Австрії.\nТрускавець знаходився на вигідних торгівельних шляхах, місцеві жителі вели жваву торгівлю худобою, хутром, хлібом та сіллю зі Сходом України, поляками та угорцями. Яків сусідньому Бориславі, тут добували ропу (нафту. Пошуки нафти призвели до виявлення джерел мінеральних вод та застосування їх у лікувальних цілях. 1827 рік офіційно вважається роком заснування у Трускавці бальнеологічного курорту. Згідно з урядовим дозволом, пан\nМацієвський збудував тут невеликий дерев’яний будинок для прийняття ванн із первісного джерела. Це була слабомінералізована із легким запахом сірководню і присмаком нафти вода. Її використовували для лікування різних хвороб, переважно ревматизму, шкірних та шлункових захворювань. Джерело з цією водою спочатку отримало назву Нафта, але згодом його почали називати які саму воду “Нафтусею”.\nЛьвівський фармацевт-хімік Теодор Торосевич здійснив науковий аналіз води “Нафтусі” і в 1836 році опублікував його результати, а в 1849 році зробив опис майже всіх відомих на той час мінеральних вод Галичини і Буковини. Уроці був збудований великий купальний будинок Нептуну році була відкрита перша грязелікарня. Для лікування почали використовувати виявлені в районі Трускавця поклади сірки, глауберової солі, озокериту.\nЗбільшення кількості курортників сприяло розвитку селища та потребувало більш зручного доїзду. Тому в 1912 році була відкрита залізнична гілка з Дрогобича до Трускавця. Станція і вокзал були побудовані майже в центрі селища. Станція називалась Трускавець\nЗдрой, а уроці стала називатись Трускавець. До того з 1872 року люди, які їхали у Трускавець, доїжджали до станції\nТрускавець (потім назва\nМісто) на лінії Дрогобич-\nБорислав, а звідти пересідали в кінні екіпажі. Залізниця з’єднала Трускавець зі Львовом, Краковом, Варшавою та іншими великими містами, що відразу позначилось на динаміці відвідування курорту. З 1935 року лікування у Трускавці стало цілорічним. У радянський часу Трускавці збудували новий вокзал архітектор Р. Сивенький, а в роки незалежної України його реконструювали, уроці залізнична колія\nСтрий була електрифікована.\nУ радянський час курорт набув всесоюзного значення. З 1947 року Трускавцю було надано статус міста, аз року – міста обласного підпорядкування. Розвиток курорту здійснювався за єдиним генеральним планом. Курорт налічує 40 санаторіїв та пансіонатів, дві поліклініки, дві бальнеоозокеритолікарні, два бювети мінеральних вод, чимало приватних готелів та пансіонатів, кімнати відпочинку на вокзалі, ряд науково-дослідних лабораторій. Тут успішно лікують хронічні патології печінки, жовчних шляхів, нирок, порушення обмінних процесів в організмі. Тут працює широковідомий Міжнародний центр лікування дитячого церебрального паралічу. Курорт щорічно може приймати до\n400 тис. осіб.\nЗ 1 січня 2000 року на 20 наступних років вступив у силу Закон України Про спеціальну економічну зону туристично-рекреаційного типу\nТрускавець”, що дає можливість зберегти, ефективно використовувати та примножувати усі природно-мінеральні ресурси, зміцнити матеріальну базу курорту.\n(Продовження. Поч. у №№4, 5 ,6, 8


Плессі – RedBeasts: with Hope in our Hearts\nКращий з поміж “зайвих”\nБудь-хто хто регулярно слідкує за виступами резерву “Ліверпуля” у цьому сезоні, вже має своє вкрай позитивне враження про Дам’єна Плессі. Проте саме можливість повторювати подібні виступи на рівні основної команди — відділяє перспективних гравців, від тих, які все ж таки будуть грати у футбол на високому рівні. Доки будь-хто з “низів” отримує шанс зіграти у […]\nPosted byredbeasts квітня 12, 2008 Posted inГравці, Діти, Історія, Карраґер, Ліверпуль, Основа, Плессі, Рафа, РізнеПрокоментуй!\nРезерв перемагає і “Сіті”\nПісля доволі сумної долі, яку можна назвати одним виразом “гра резерву проти “Роверз””, резерв клубу вкотре показав проблиски надії у плані видовищності гри. Після цього матчу вкотре склалось враження, що резервна команда клубу покращує власну гру ледве не що тижня, з деякими виключеннями звісно.\nPosted byredbeasts квітня 11, 2008 Posted inГравці, Джей, Діти, Ліверпуль, Немес, Плессі2 коментарі\nУ «Ліверпуля» ще є резерв…\nРезерв «Ліверпуля» можна поздоровити з виграшем Північної Зони Ліги Резервів, хоча до кінця сезону їм залишилось відіграти ще два матчі.\nPosted byredbeasts квітня 8, 2008 Posted inГравці, Джей, Діти, Ліверпуль, Немес, Основа, Плессі, РафаПрокоментуй!


Головна » Прогноз погоди на 12 - 16 жовтня 2017 року\nПрогноз погоди на 12 - 16 жовтня\n14 жовтня: Хмарна погода з проясненнями, без істотних опадів, в другій половині дня місцями короткочасний дощ. Вітер північно-західний, 7-12 м/с, місцями пориви 15-20 м/с. Температура повітря вночі 4-9° тепла, вдень 9-14° тепла.\n15 жовтня: Хмарна погода з проясненнями, часом невеликий дощ. Вітер північно-західний, 9-14 м/с. Температура повітря вночі 7-12º тепла, вдень 12-17º тепла.\n16 жовтня: Мінлива хмарність, без опадів. Вітер північно-західний 5-10 м/с. Температура повітря вночі 5-10 º тепла, вдень 15-20 º тепла.


19 Січ, 2018 Місто, Топ\nВідповідно до багаторічної традиції 19 січня, в день Хрещення Господнього, на території КП «Луцькводоканал» освятили воду.\nТож усі лучани, які з різних причин не змогли відвідати храм, можуть набрати святої води із криниці на території Дубнівського водозабору підприємства або навіть удома, – пише ІА Волинські Новини\nЯк розповів митрополит Луцький і Волинський Михаїл, пригадування біблійних подій немов переносить усіх у той час і в те місце, де все відбувалося, – до річки Йордан, де приймав хрещення Христос.\n«Господь, увійшовши у води Йорданські, освятив усю землю і водну стихію, тому сьогодні на спомин про це було складене чинопослідування великого освячення води, у процесі якого багато-хто з вірян окунається у водоймах: чи то в річці, чи то в озері, чи то у ставку.\nПершою чергою ми освятили воду біля храму, потім освятили саму річку Стир і тепер, йдучи назустріч тим, хто не мав можливості піти в храм через хворобу чи роботу, ми освятили всю воду в «Луцькводоканалі», тому тепер із кранів тече освячена вода, всі можуть її набрати вдома. Це все зроблено для людей, аби вони відчули свято душі, а через споживання води оздоровлювалися й тілом», – наголосив митрополит.Священослужитель також зазначив, що, маючи віру, сьогодні будь-яка вода нестиме цілющі властивості людині. Він зауважив, що цього дня окунатися можна й удома: достатньо набрати у ванну води, до якої можна вкинути святої верби чи освяченого протягом року зілля.\n«Велика віра людей дає нам сил і наснаги сподіватися, що в цьому році в нас буде все добре або навіть дуже добре», – сказав Михаїл.Набрати святої води із криниці КП «Луцькводоканал» лучанка Тетяна прийшла разом із сином. Як поділилася, зазвичай воду набирає біля храму, однак цьогоріч не мала такої можливості.


Скільки грошей подарувати на весілля? Яку суму можна піднести в подарунок одному і племінниці? • ❤ gu-gu.info ❤\nСкільки грошей подарувати на весілля? Яку суму можна піднести в подарунок одному і племінниці?\nГроші – це, мабуть, самий універсальний подарунок, який багато дарують на весілля чи уродини. Презент у вигляді певної суми грошей можна подарувати близьким людям і знайомим на їх знаменна торжество. Скільки грошей подарувати на весілля? Яка сума обрадує молодят? Давайте разом обговоримо деталі і нюанси цього питання.\nКоли варто дарувати гроші?\nЗбираючись на весілля одного або брата, багато хто приймають рішення дарувати саме гроші. Звичайно, такий презент подобається багатьом молодятам, адже це чудова можливість придбати самостійно щось необхідне для свого будинку після весілля. Багато молоді навіть заздалегідь попереджають всіх гостей про те, що не варто витрачатися на різні подарунки, а краще подарувати конверт з певною сумою. На багатьох весіллях навіть встановлюються спеціальні ящики біля столу нареченого з нареченою: кожен підходить до нареченим, вітає їх і опускає в скриньку свій конверт.\nПодарунок у вигляді певної суми грошей – це завжди універсальний презент. Але багато гостей замислюються про те, чи буде такий подарунок доречним, зручно дарувати гроші. Звичайно, такий подарунок завжди буде актуальним у тому випадку, якщо ви точно знаєте про те, що молоді заробляють не так багато грошей і після урочистості будуть жити окремо від батьків. Тоді такий презент доведеться вельми до речі.\nТакож можна зробити вибір на користь грошей у тому випадку, якщо ви не знаєте, що подарувати братові або племіннику. Крім того, можна дарувати якусь суму у тому випадку, якщо ви буквально днями дізналися про урочистості і у вас вже просто немає часу вибрати гідний і практичний подарунок.\nЄ певні правила етикету, які розповідають про те, кому можна підносити такий презент, а кому не варто. Наприклад, якщо це весілля рідної сестри, племінниці або друга, подруги, то такий подарунок буде доречним. Але от якщо вас запросив на своє торжество начальник або ж начальниця, то конверт з певною сумою грошей дарувати нетактовно – краще вибрати оригінальний пам’ятний презент.\nТакож не прийнято дарувати гроші в тому випадку, якщо молодята набагато старше вас чи молоді з дуже забезпечених сімей.\nЯкою має бути сума?\nУ тому випадку якщо ви все ж вирішили презентувати саме гроші, то варто визначитися з тим, яку суму можна подарувати молодим. Занадто великою сумою можна поставити молодих в незручне становище, а надто маленькою можна образити близьку людину. Тому варто знайти, як кажуть, золоту середину, тим більше що часом сума залежить від того, кому призначається подарунок.\nЯкщо ви запрошені на торжество до колеги по роботі, сусіди або ж своєму знайомому, тобто певне правило, яке допоможе вам піднести в дар потрібну суму. Для початку потрібно дізнатися про те, в яку суму обходиться святкова вечеря на одну персону. Дізнатися це дуже легко, адже ви точно знаєте, в який ресторан вас запросили. Необхідну інформацію можна дізнатися за телефоном або на сайті закладу. Подвоюєте цю суму і отримуєте необхідний результат.\nЯкщо ви запрошені на весілля кращого друга або подруги або ж вас запросили ваші близькі друзі на весілля своїх дітей, то тут потрібна зовсім інша схема. Як правило, молодятам не більше тридцяти років, а іноді і не більше двадцяти. Якщо наречені ще навчаються або вже закінчують навчання в якомусь вузі, то це говорить про те, що самостійно вони ще на життя не заробляють або вони тільки роблять перші кроки на шляху до набуття власного капіталу. В цьому випадку слід подарувати молодим середню суму, наприклад, у п’ять тисяч рублів. У середньому дарують від трьох до п’яти тисяч, так як потрібно враховувати і власні фінансові можливості.\nНайбільші суми дарують близькі родичі молодят: бабусі, дідусі, дядьки, тітки і т. д. В тому випадку якщо це торжество близького родича, то слід дарувати мінімум від п’яти тисяч рублів. Максимум ж залежить тільки від індивідуальних фінансових можливостей. У будь-якому випадку слід дарувати таку суму, на яку після молодята зможуть купити щось з дрібної побутової техніки.\nЯкщо немає можливості дарувати велику суму грошей, то можна об’єднатися з іншими рідними. Наприклад, обидві бабусі можуть презентувати один конверт, у якому буде пристойна сума. Або ж дядько, тітка, двоюрідні брати, сестри можуть подарувати один загальний конверт від всієї своєї родини.\nЯкщо ж ви купили презент і хочете в якості додаткового подарунка піднести ще й конверт, то цілком буде достатньо вкласти в нього від трьох до п’яти тисяч.\nБатьки нареченого і нареченої цілком можуть піднести більш солідну суму на святкове торжество своїх дітей. Як правило, батьки зараз дарують або гроші, або сертифікати на певні покупки, або путівки для весільної подорожі. У тому випадку, якщо ви хочете подарувати синові або дочці щось з меблів або великої побутової техніки, то краще презентувати цю суму їм, щоб вони змогли самостійно вибрати подарунок на свій смак.\nЯк оригінально піднести презент?\nТрадиційно такий презент запечатують у звичайний конверт. Але зараз можна придбати оригінальні конверти з гарними написами і побажаннями. Краще вибрати саме такий – особливий конверт. Крім того, можна знайти листівку у вигляді конверта, в яку можна вкласти певну суму грошей.\nЯкщо ви хочете, щоб презент виглядав оригінально, тоді придбайте в сувенірному магазині спеціальну банку з цікавим написом. Наприклад, «На радість», «Для подорожей». Розміняйте велику купюру на однакові більш дрібного гідності, акуратно згорніть їх і укладіть в банку. Такий оригінальний презент точно не залишиться непоміченим.\nТакож можна презентувати гроші в красивій скриньку, в яку можна вкласти ще й листівку. Крім того, можна створити картину або торт з купюр. Таке незвичайне вручення подарунка буде виглядати ефектно і оригінально.\nКілька порад з відео дозволять гостям точно визначитися з подарункової сумою на весілля.


Біологія » Вищі рослини\nАвтор: admin | Розділ: Вищі рослини | 16-07-2012\nДосить близький до циклантових, але суцвіття в типових форм панданоцвітих на кінцях дуже галузяться; при основі суцвіть у тропічних форм є по кілька покривних листків; звичайно яскраво забарвлених, у позатропічних 1-2 листки, які не мають яскравого забарвлення. Редуковані панданоцвіті з анемофільними квітками виникли, очевидно, від якихось первісних лілієцвітих або близьких до них форм. Від панданових могли виникнути ще більш редуковані позатропічні їжачоголівкові і рогозові.\nРодина панданові. Деревовидні рослини з прямим, часто вилчасто розгалуженим стеблом або ліани. Корені нерідко утворюються високо над землею у вигляді ходуль. Листки прості, лінійні, часом дуже довгі, до 3-4м, по краях часто шипуваті, зібрані звичайно на верхівках пагонів пучками. Квітки одностатеві, у початках або кулястих суцвіттях. Тичинок і маточок звичайно багато. Плоди — ягоди або кістянки, у багатьох зростаються в супліддя, які часом їстівні. Виключно тропічна родина, що об’єднує 3 роди і близько 850 видів. Найбільшим є рід Pandanus, окремі види якого ростуть уздовж морських і річкових узбереж, утворюючи зарості. Листки багатьох видів панданів містять волокно, яке використовують на батьківщині на плетиво. Як оригінальні тропічні рослини, з характерними додатковими коренями у вигляді ходуль, панданові часто розводять в оранжереях.\nРодина їжачоголівкові. Багаторічні трав’янисті болотяні або водяні рослини з повзучими кореневищами і простими або галузястими стеблами. Листки вузькі, лінійні, розміщені дворядно. Квітки в кулястих головках, різностатеві, нижні головки з тичинкових квіток, верхні — з маточкових; оцвітина три-, шестичленна, плівчаста, тичинок 3-6 на довгих нитках; маточка одна, зав’язь майже сидяча, одногнізда з коротким стовпчиком і косою довгастою приймочкою; плоди — кістянки або горішки з товстим губчастим міжоплоднем (мезокарпієм); поширюються водою (гідрохорія) або рідше вітром (анемохорія). Невелика позатропічна родина з одним родом їжача голівка, що об’єднує близько 20 видів. Найчастіше зустрічаються такі види: їжача голівка проста – стебло в суцвітті не розгалужене; ї. г. розгалужена — стебло в суцвітті розгалужене; ї. г. мала — стебло звичайно плаваюче, рідше прямостояче. Практичне значення родини незначне.\nРодина рогозові. Трав’янисті багаторічники з товстими повзучими кореневищами і нерозгалуженими стеблами. Листки дворядно розміщені, лінійні. Квітки одностатеві, зібрані в щільні циліндричні суцвіття (початки), у верхній частині яких містяться тичинкові, у нижній — маточкові квітки; при основі кожної частини суцвіть є 1-2 великих покривних листки, які рано відпадають. Оцвітини немає; замість неї виникли волосовидні утвори. Тичинок 3, рідко більше або менше. Маточка одна, на довгій ніжці (гінофорі); зав’язь одногнізда, з одним насінним зачатком. Плід — горішок, з довгим стовпчиком, що, не опадає. Запилюються вітром (анемофілія); плоди завдяки волоскам також поширюються вітром (анемохорія).\nНевелика родина з одним родом рогіз, що налічує близько 12 видів, поширених майже у всій північній півкулі. Ростуть у заплавинах на берегах річок, болотах, у ставках, старицях і озерах, часто утворюючи великі суцільні зарості. З п’яти відомих у флорі України видів найбільше поширений рогіз широколистий з листками 1-2 см завширшки і суцвіттями, частини якого не відокремлені проміжком його осі. Менше поширений рогіз вузьколистий з листками 0,5-1 см завширшки і суцвіттям, частини якого відокремлені голим проміжком його осі. Обидва види використовують на вироблення паперу, картону, на плетіння кошиків та іншої тари; волоски при плодах є набивним й пакувальним матеріалом, кореневища містять до 40% крохмалю.\nАвтор: admin | Розділ: Вищі рослини | 06-07-2012\nЗа типом будови квітки (шестичленна оцвітина в два тричлені кола, здебільшого 6 тичинок, верхня дво-тригнізда зав’язь і ін..) пальмоцвіті дещо схожі на ліліє цвіті, припускають навіть можливість виникнення їх від деревовидних предків лілійних. Але при основі суцвіть у пальмоцвітих є один або (частіше) кілька великих покривних листків у вигляді чохлів, чого немає в лілієцвітих. Проте близькі філогенетичні зв’язки між цими двома порядками можна вважати ймовірними. Можливо, що й пальмоцвіті і ліліецвіті виникли від якихось спільних предків однодольних. До порядку відносять дві родини: пальмові і циклантові; обидві родини є тропічними.\nРодина пальмові. Дерева, здебільшого з колонозидним нерозгалуженим стовбуром, часом досить високим (до 60 м), рідше кущі або ліани (останні з досить довгими — до 100—300 м — і тонкими (2—3 см) деревовидними стеблами). У багатьох пальм стовбур покритий волокнами або рубцями, що утворилися з відмерлих листяних піхов або черешків. Листки звичайно великі, зібрані на верхівці стовбура, пірчасті або віяловидні, на довгих (до 1—5 м), часто покритих шипами, черешках, розширених при основі в піхву, що більш або менш охоплює стебло; пластинки пірчастих листків в окремих видів досягають 20 м у довжину, а віяловидних — до 3—5 м у діаметрі. Квітки звичайно одностатеві, рідше двостатеві, зібрані у великі (до 3-4 або навіть до 12 м завдовжки) суцвіття у вигляді волотей або розгалужених початків з покривними листками; оцвітина складена з двох тричленних кіл, жовта, біла або зеленувата; тичинок 6 або_більше, рідше їх 3; зав’язь верхня, одно-тригнізда, з вільних або (частіше) зрослих плодолистків; плід — суха або м’ясиста кістянка, рідше ягодоподібний; насіння з великим, часом досить твердим ендоспермом.\nПальм відомо 240 родів і близько 1700 видів, поширених в областях з тропічним і субтропічним кліматом обох півкуль. Найбільша видова різноманітність пальм сконцентрована нині на островах Малайського архіпелагу (Індонезія) і в тропічній частині басейну Амазонки (Бразілія). Ці області характеризуються тропічним кліматом, з великою кількістю (до 2000 мм і більше) опадів, високою температурою і дуже малим коливанням її протягом року. Тут пальми утворюють часом цілі ліси, але здебільшого вони ростуть поодиноко серед інших деревних порід. В областях з теплим і жарким посушливим кліматом пальми добре ростуть, коли близько до поверхні підходять грунтові води (в оазисах пустинь Африки і Аравійського півострова, по берегах морів, океанів, рік і озер). Окремі види пальм ростуть високо в горах (у тропіках). У Південній Європі в дикому стані є тільки один вид хамеропс низький. Це найбільш північне місцезнаходження пальм у природі. У Східній Азії найдалі на північ (до о. Хонсю в Японії) доходить трахікарпус високий.\nФілогенетичне положення пальм у системі однодольних не зовсім з’ясоване. За типом квіток пальми найбільше наближаються до лілійних, від деревовидних форм яких вони, можливо, й виникли.\nПрактичне значення пальм у тропічних країнах Африки, Азії, Південної Америки, Австралії і Океанії досить велике: тут вони є найкориснішими рослинами (окремі види дають плоди, якими харчуються мільйони людей, а також олію, справжнє саго й інші продукти харчування). З стовбурів і молодих суцвіть багатьох видів добувають цукристу рідину, що йде на виготовлення вина і цукру. Деревину багатьох пальм широко використовують у будівництві. Листки містять міцне волокно, яке йде на виготовлення кошиків, канатів і вірьовок; ним набивають матраци, роблять щітки, циновки й ін. Великі листки пальм використовують для покрівлі. Крім того, майже всі пальми є чудовими декоративними рослинами і часто культивуються з цією метою в тропічних і субтропічних країнах.\nКультурами світового значення є такі види пальм.\nКокосова пальма — стародавня культурна рослина народів тропічних областей, яку за винятков у корисність для людини називають «королевою» пальм. У дикому стані невідома. Найбільші плантації її є на Філіппінських островах, в Індонезії, на о. Шрі Ланка, в Індії, на островах Океанії і в Африці. На 1 га вирощують 100 дерев, кожне дерево дає до 60 плодів щороку. Плоди — кістянки, але їх називають звичайно горіхами. Вага одного горіха — до 8 кг. Твердий ендосперм насінини називається копрою. Вона містить до 60—65% жирної олії з приємним запахом і є важливим предметом експорту. її вживають в їжу і використовують для технічних цілей. Стовбури дерев використовують як будівельний матеріал, для виготовлення човнів, листя йде на покрівлю, виготовлення вірьовок, матів, віників, щіток і ін. Із соку, який добувають при зрізуванні молодих суцвіть, приготовляють вино, добувають цукор.\nФінікова пальма — стародавня культура народів Північної Африки і Азії. З дуже давніх часів її розводять в оазисах АРЄ, Дунісу, Алжиру, Аравійського півострова та ін. Красива дводомна пальма з великими пірчастими листками. Під шатром із крон фінікових пальм вирощують в оазисах цитрусові, мигдаль, виноград, овочеві і баштанні культури. Смачні і солодкі плоди (фініки — однонасінні ягоди) містять у в’яленому вигляді до 70% цукру та до 2,5% жиру і є важливим продуктом харчування багатьох мільйонів жителів Землі.\nОлійна пальма — красиве дерево з великими пірчастими листками, родом із західної частини Екваторіальної Африки, де широко культивується як олійна рослина. Олію виробляють з плодів-кістянок. Оранжево-жовтий мезокарп (м’якоть) містить від 25 до 70% жирної олії, в якій багато пальмітинової кислоти. Ця олія непридатна для їжі; її використовують для технічних цілей. Насіння містить смачну харчову олію і має до 25% поживного протеїну.\nАвтор: admin | Розділ: Вищі рослини | 02-07-2012\nПро походження злаків є різні погляди. Найчастіше їх виводять від лілієцвітих через тропічний порядок, в якого зародок також прилягає до ендосперму збоку. Отже, злаки розглядають як редуковану групу лілієцвітих внаслідок переходу до анемофілії. Про спорідненість злаків з лілієцвітими свідчить також один із сучасних тропічних багаторічних злаків з роду стрептохета, який дико росте в лісах Південної Америки. Квітка цього злака дуже близька за своєю структурою до квітки лілієцвітих. Так, у нього є 3 лодикули, 3 квіткових луски, 6 тичинок у два кола і гінецей, складений з трьох зрослих плодолистків. Припускають, що від цього типу злаків могли виникнути, з одного боку, бамбукові з їх численними тичинками, з другого — інші злаки з їх редукованими квітками. Є й інші точки зору щодо походження злаків. Так, одні систематики виводять злаки від пальмоцвітих через бамбукові, інші — від тропічних рестонієвих або від ситникових.\nРодина злаки. Трав’янисті рослини» рідше деревовидні (бамбуки), з допоміжним корінням мичкуватим і з кореневищами. Стебла прості, рідше розгалужені, тонкі, циліндричні, з вузлами і порожнистими (в більшості злаків) меживузлями. Листки чергові, розміщені дворядно, з лінійною (рідше ланцетною) пластинкою і довгою піхвою, що охоплює стебло; язичок знаходиться на межі між піхвою і пластинкою має вигляд плівчастого виросту або війочок; форма і величина його має істотне значення для систематики злаків, але морфологічна його природа і функції ще не зовсім з’ясовані. Суцвіття в злаків верхівкове, інколи пазушне, складене з колосків, що зібрані у складний колос, волоть, султан, китицю або початок. При основі кожного колоска є луски, які називаються колосковими. їх звичайно 2 — нижня і верхня, рідше З-4 або 1. Колоски в складному колосі сидять у виїмках колосового стрижня і складаються з 1 — 2—3—5 і більше (до 20) квіток. При основі кожної квітки є звичайно 2 квіткові луски — нижня і верхня; остання часом слабко розвинута. Оцвітина редукована і складається з двох дрібних навколоквіткових плівчастих лусок, що називаються лодикулами; під час цвітіння вони бубнявіють і сприяють розкриванню квіткових лусок. Квітки двостатеві, але бувають і одностатеві, тичинок частіше 3, рідше 2-6 або багато, пиляки кріпляться до ниток спинкою; маточка складається з двох-трьох зрослих плодолистків; зав’язь верхня, одно-гнізда, сидяча або на короткій ніжці; приймочка дволопатева, рідше одно-, трилопатева, периста; плід — однонасінна зернівка суха, в якої насінина зростається з оболонкою плода, рідше плід ягодоподібний.\nЗернівка при достиганні в багатьох дикорослих злаків і в деяких культурних (окремі плівчасті сорти ячменю, вівса, проса й ін.) зростається з квітковими лусками, що сприяє кращому їх природному поширенню. Пристосуванням до поширення зернівок вітром у більшості дикорослих злаків є також утворення різних остюків, щетинок, волосків, лусочок і ін. Голозерність і неосипуваність зернівок культурних злаків є наслідком вікового добору. Майже вся внутрішня частина зернівки зайнята крохмалистим ендоспермом (до 75% її ваги). Ендосперм оточений алейроновим шаром з товстостінних клітин, наповнених так званими алейроновими зернами, багатими на білки, жири, частково на вітаміни. При основі зернівки (збоку) міститься зародок, складений з брунечки, зародкового корінця, щитка і епібласта. Щиток при проростанні зернівки сприяє висисанню поживних речовин з ендосперму. Епібласт часто розглядають як рудимент другої сім’ядолі, властивої дводольним. Перший листок, що виходить назовні при проростанні насінини злаків, трубчасто згорнутий, твердий, тонко загострений. Він сприяє проходженню брунечки через шари грунту. Має назву пір’їнка, або колеоптиле.\nРодина злаки охоплює близько 700 родів і близько 10000 видів, поширених майже на всій земній кулі, але особливо велика видова концентрація злаків спостерігається в тропіках. У позатропічних областях злаки займають (або нещодавно займали) величезні відкриті простори суші і створюють панівні формації в степах Євразії, саванах Африки і Австралії, пампасах Південної Америки, у преріях Північної Америки тощо. Досить помітну і часом панівну роль відіграють злаки також в травостої заплавних, суходільних і гірських луків, як ефемери напівпустинь і пустинь і ін. З екологічного боку більшість дикорослих злаків належить до ксерофітів, але серед них є чимало мезофітів і навіть гідрофітів; більшість культурних злаків є мезофітами або мезоксерофітами.\nЗа типом кущіння злаки поділяють звичайно на 3 групи: кореневищні, нещільнокущові і щільнокущові. У кореневищних злаків (наприклад, у пирію повзучого, очерету, куничника, чаполочі й ін.) є пагони підземні (кореневища) і надземні; останні відходять з вузлів кореневища вертикально. Кореневище міститься в грунті на різних глибинах. У нещільнокущових злаків вузол кущіння розміщений близько під поверхнею грунту. Прикладом нещільнокущових злаків є наші культурні злаки: жито, овес,, ячмінь, пшениця, а також тимофіївка, єжа збірна, райграс і ін. У щільнокущових злаків вузли кущіння тісно зближені і містяться, як правило, над поверхнею грунту або досить близько від поверхні, кореневища дуже короткі і пагони розташовані щільно (щучник, біловус, ковила й ін.).\nУ систематиці злаки поділяють на три підродини: бамбуковидні, мітлицевидні і просовидні; кожна з підродин поділяється на серії, серії – на триби, а триби – на роди. В основі поділу злаків на підродини лежить будова квіток, колосків, складних суцвіть і ін..\nПерша 2 3 Остання


Цього тижня на продаж виставлено активи на загальну суму 4,03 млрд грн\nПротягом поточного тижня (22.03. – 26.03.2021) запланований продаж активів банків, що ліквідуються, на загальну суму 4 030,72 млн грн. Із них на суму 3 879,31 млн грн виставлено на продаж нерухоме майно, земельні ділянки та інші основні засоби банків, а на суму 151,35 млн грн – права вимоги за кредитами. Крім того, цінні папери торгуватимуться за 0,06 млн грн.\nАТ «РОДОВІД БАНК» на загальну суму 3 702,44 млн грн;\nПАТ «ДІАМАНТБАНК» на загальну суму 176,83 млн грн;\nПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» на загальну суму 150,46 млн грн;\nПАТ «Банк Камбіо» на загальну суму 0,89 млн грн;\nАТ «БАНК ВЕЛЕС» на загальну суму 0,06 млн грн.\nАТ «ВТБ БАНК» на загальну суму 0,04 млн грн.


Україна, Дніпропетровська область, с. Майське, Синельниківський район\nСтраус – птах не схожий на інших\nАфриканських страус – птах примітний з усіх боків. Перш за все, він є найбільшим представником пернатих, досягаючи 2,7 м у висоту й більше півтора центнера ваги. Крім того, це безкілевий птах, який геть позбавлений можливості літати. Очевидно, здатність літати у предків страуса зникла настільки давно, що крила птах використовує лише під час шлюбних ігор, для залякування супротивників і при захисті дітлахів від сонця. Незважаючи на свою назву, африканський страус мешкає не тільки в Африці, але й на Близькому Сході. Також, його можна зустрітися в Іраку та Ірані, але тільки в місцевості, де немає густої рослинності.\nЧерез моду на пір’я, м’ясо і яйця страусів наприкінці XVIII століття ці птахи опинилися на межі вимирання. Але від сумного кінця їх врятувала інша мода – на страусині ферми. У середині XIX століття бум на розведення страусів виправив катастрофічну ситуацію. Зараз птахів розводять у п’ятдесяти країнах. Тільки в Україні налічується більше шістдесяти страусиних господарств, де фермери не тільки вирощують птахів, а й консультують початківців щодо організації високоприбуткового бізнесу з мінімальними ризиками.\nУ селі Майське в Синельниківському районі кожен зацікавлений турист може відвідати найкращу в Україні страусину ферму. З 1996 року в Майському почав свою діяльність ПМТЗ «Агро-Союз» і його праця стала корисною місцевій громаді. Організація побудувала тут молочний комплекс і нові зерносховища, придбала багато нової техніки, створила свій аналітичний центр. Історія розведення страусів у селі починається з 2001 року, коли були закуплені всього 12 страусенят у межах хобі. Вже у 2003 році ферма стала функціонувати як господарське підприємство. Привезені навесні двісті страусів із Греції вже через рік почали давати приплід. Сьогодні на фермі живуть тисячі страусів, а також у міні-зоопарку можна подивитися на антилоп, козликів і баранів. Цікаво зауважити, що за весь час існування підприємства в селі Майське побували всі колишні президенти України та безліч туристів.\nВраховуючи, що страусам потрібно багато простору для бігу, фермі виділили велике пасовище, завжди яскраво освітлене сонцем. Екскурсія для відвідувачів ферми починається з інкубатора. На світ страусенята з'являються майже кілограмовими пташенятами, яких покриває чорно-біле м’яке пір’я, малюки-курчата мають коричневе оперення, яке з часом темніє. Ходити починають уже на наступний день. Особливістю пташенят є те, що в перші три дні свого життя вони не потребують ні води, ні їжі, використовуючи поживні речовини з так званого жовчного мішечка. Співробітники підтримують в інкубаторі теплу температуру та вологе повітря.\nДалі маршрут туристів пролягає через загороди з дорослими чорними африканськими страусами. Їхня середня вага – 90 кілограмів, а зріст майже під три метри. Самець відрізняється від самки червоним дзьобом і ногами. Відвідувачі з близької відстані мають можливість спостерігати за поведінкою цих дивовижних птахів. На фермі страуси поводяться практично так само, як і в дикій природі – бігають один за одним, кокетливо роблять реверанси, качаються в піску та пилюці, танцюють і постійно їдять. Якщо їм не вистачає корму, починають дзьобати все підряд, а це дуже небезпечно. Екскурсовод попереджає гостей, що страус може проковтнути навіть неїстівний предмет та з'їсти все, що його зацікавить, починаючи від олівця, закінчуючи звичайним блискучим камінчиком.\nЦікаво подивитися відвідувачам на шлюбні танці птахів. Самці привертають увагу партнерок, згинаючи шию й хитаючи головою з боку в бік, а якщо самиця схвалює залицяння, вона притискає голову і шию до землі і розводить крила в боки, демонструючи тим самим покірність. Цікаво, що для кожної пташиної сім'ї в період гніздування організовується окреме приміщення. Традиційного гнізда з сіна або трави страуси не роблять, місцем для відкладання яєць використовують невеликі заглиблення в ґрунті, які самці викопують за допомогою потужних кігтів на ногах. Вольєри при цьому орють і заново засівають травою, позбавляючись таким чином мікробів і можливого інфікування яєць. Самиці несуть одне яйце за дві доби. Збирають їх робітники ферми дуже швидко та обережно. До стада тихенько заїжджають на автомобілі, не роблячи різких рухів. Якщо страус для захисту приплоду вдарить людину ногою – то може пробити грудну клітину. Співробітники спостерігають за поведінкою страусів, коли птахи почитають тримати груди й крила високо, піднімати вертикально хвіст і сичати з відкритим дзьобом, треба негайно залишити небезпечне місце.\nЗагалом страуси поводяться доброзичливо та вважаються боязкими птахами. На фермі всі вони народилися в інкубаторі та не бачили своїх батьків, тож людина для них наче мати: вони бігають і лащяться. Під час екскурсій є унікальна можливість погодувати цих дивовижних птахів, сфотографуватися з ними та придбати сувеніри. Страусів годують переважно рано вранці. Головна їхня їжа – рослинність, вони залюбки їдять опале з дерев листя, плоди, ягоди та насіння.\nСтрауси дуже обережні та уважні птахи, які пильнують в будь-який час доби й за будь-яких обставин. Саме тому вони не уявляють життя поодинці, навіть хворий птах прагне знайти собі товариство. Страуси стають один для одного не тільки сусідами, а своєрідними патрульними та дозорними. Вони оберігають відпочинок і сон родичів, своєчасно попереджаючи про небезпеку.\nУ селі Майське не побачиш звичних кам'яних корівників і свинарників. Під час екскурсії відвідувачів запрошують оглянути будівлі, де утримують інших тварин, відвідати просторі механізовані корівники з системою мікроклімату. Гостей вражає ангар-модуль, який можна нарощувати необмежену кількість разів. На перший погляд, легка металева конструкція з тентової тканини виявляється надійною та комфортною будівлею для тварин.\nНе залишає відвідувачів байдужим вигляд страусового яйця, яке вважається найбільшим серед пташиних яєць. Його вага може становити до 2 кг, тож одного яйця вистачить для приготування грандіозного омлету на 25 осіб! Склад і смакові якості страусових яєць близькі до курячих, й омлети досить складно розрізнити на смак. Енергетична цінність вмісту страусових яєць у 1,35 разів нижча, ніж курячих. Але при цьому яйця страуса характеризуються чудовими харчовими якостями. А ось щоб зварити таке яйце, враховуючи його вагу і товщину шкаралупи, знадобиться не менше 75 хвилин. Шкаралупа страусовго яйця настільки міцна й об'ємна, що деякі племена в Африці досі використовують її як посуд для води. На згадку про подорож до ферми можна придбати сувенірні вироби: художній розпис і декупаж на фактурній шкаралупі страусовго яйця робить виріб унікальним, а ваш подарунок – незвичним і незабутнім.\nКаргина Г. Страусоводство в Украине: экзотика или отрасль? // Ефективне птахівництво.– 2011.– № 2.– С. 27–29.\nПередерко Л.П. Перспективи розведення африканських страусів // Ефективне птахівництво.– 2011.– № 4.– С. 34–38.\nСтраусиная ферма Агро-Союз, село Майское: [Електронний ресурс] // Режим доступу:\nФоторепортаж: Экскурсия на страусиную ферм: [Електронний ресурс] // Режим доступу:


Бетономешалка FORTE EW1220N (220 л) купить в Киеве: цена, фото, отзывы – Нева Украина\nЦіна : 8460 грн.\nОб'єм баку 220 л\nОб'єм готового розчину 170 л\nБетонозмішувач FORTE EW1220N - це чудовий інструмент для будівельних робіт, пов'язаних з замішуванням розчинів. Електродвигун високої потужності дуже продуктивний і витривалий, що, безсумнівно, дозволить Вам використовувати його на всі сто відсотків. Надійна сталева конструкція забезпечує довговічну роботу. Бетонозмішувач має колеса для простого переміщення по будівельному майданчику. Крім того, апарат оснащений фіксатором положення, що дозволить працювати продуктивно. Двигун інструменту має захисний металевий кожух, який захищає його від попадання бруду, вологи і т.д. Дана модель оснащена всім необхідним для якісної роботи, а її відмінні характеристики забезпечать довговічну службу і комфортну роботу.\nМодель EW1220N застосовується для бетонних робіт по будинку або дачі. Використовується для замішування різних будівельних сумішей. Відмінно підходить для використання на будівельному майданчику.\nМіцна сталева конструкція рами;\nМожлива двухстороння робота;\nМісткий бак для замішування;\nПридбати бетонозмішувач Forte EW1220N, Ви маєте змогу в нашому магазині Нева-Україна, де наші кваліфіковані менеджери допоможуть Вам обрати товар, який відповідає Вашим потребам. Замовити товар Ви можете за телефоном (044)332-15-16\nНа даній сторінці ви можете ознайомитися і купити Бетономешалка FORTE EW1220N (220 л), оформивши доставку по містах України:


ЦЕНТРАЛЬНАЯ НАУЧНАЯ БИБЛИОТЕКА :: Управління сільськогосподарськими підприємствами\n1. Роль та місце кадрів в системі управління\n2. Системи роботи з кадрами та характеристика їх складових\n3. Організаційно-економічний механізм управління сільськогосподарськими формуваннями\n3.1 Організаційно-адміністративні методи управління\n3.2 Економічні методи управління\n3.3 Соціально-психологічні методи управління\nЗ розвитком і поділом суспільного процесу праці змінюються форми управління, посилюється процес спеціалізації окремих управлінських функцій, що виконуються групою працівників, які становлять апарат (суб'єкт) управління.\nЗ впровадженням машинної техніки і посиленням поділу праці між групами працівників відбувається поглиблення спеціалізації у виконанні окремих функцій або їх частин, постійно з'являються нові види діяльності і спеціальності. У номенклатурі сучасного сільськогосподарського підприємства більш як 50 спеціальностей.\nКадрове забезпечення -- посадові особи, структурні ланки та організації, які безпосередньо виконують функції менеджменту персоналу або приймають закони, розробляють рекомендації, встановлюють правила, норми, вимоги чи характеристики.\nФункції менеджменту персоналу на підприємстві, в організації чи установі виконують:\n— лінійні та функціональні керівники всіх рівнів;\n— кадрова служба;\n-- органи трудових колективів (ради трудових колективів, виробничі ради, загальні збори членів трудових колективів);\n-- гуртки якості, профспілки, організації раціоналізаторів, які діють на підприємстві.\nДо зовнішніх регуляторів діяльності в галузі менеджменту персоналу відносяться:\n-- державні органи влади, які приймають закони, накази та постанови, що регулюють сфери трудових відносин;\n-- асоціації підприємців, які розробляють рекомендації в галузі менеджменту, в тому числі менеджменту персоналу;\n-- організації, які займаються питаннями праці, і насамперед профспілки;\n-- власники підприємств, які встановлюють особливі правила в галузі менеджменту персоналу.\nГоловна відповідальність за забезпечення підприємства висококваліфікованими ініціативними працівниками та створення умов для всебічного розвитку та реалізації їхніх здібностей покладається на лінійних і функціональних керівників та працівників кадрової служби.\nОсобливість менеджменту персоналу полягає в тому, що значну частину роботи з персоналом повинні виконувати лінійні та функціональні керівники, а працівники кадрової служби -- допомагати і підтримувати їх.\nЯк свідчить практика провідних західних компаній, витрати робочого часу лінійних керівників на виконання кадрових функцій коливаються від 30 до 60%.\nЛінійні та функціональні керівники уповноважені приймати рішення про прийняття на роботу, переведення та звільнення підлеглих працівників, призначення на нову посаду, направлення на навчання та підвищення кваліфікації з відривом чи без відриву від основної роботи, підвищення заробітної плати тощо.\nОбов'язки лінійних і функціональних керівників у галузі менеджменту персоналу:\n-- добір і розстановка кадрів, чіткий поділ і кооперація праці;\n-- організація адаптації і навчання новоприйнятих працівників;\n-- створення умов для безперервного професійно-кваліфікаційного зростання працівників;\n-- організація продуктивної роботи персоналу, створення сприятливих умов праці;\n-- контроль за використанням робочого часу;\n-- матеріальне і моральне стимулювання праці;\n-- справедливе оцінювання результатів праці;\n-- створення сприятливого соціально-психологічного клімату.\nКерівники вищих рівнів управління вирішують стратегічні питання: розробляють кадрову політику, стратегію і тактику її реалізації, методичні та нормативні документи, здійснюють контроль за їхнім виконанням і загальне керівництво роботою в галузі менеджменту персоналу.\nКадрова служба виступає організатором і координатором усієї роботи з кадрами на підприємстві. Вона створює загальні умови (системи, процедури, програми) управління персоналом, здійснює контроль за їхнім застосуванням та реалізацією кадрової політики в цілому, здійснює нагляд за оплатою праці, медичним обслуговуванням працівників, соціально-психологічним кліматом у колективі, соціальним захистом працівників.\nТаким чином, діяльність керівників і працівників кадрової служби тісно взаємопов'язана. В них один об'єкт -- персонал і спільна мета -- максимально ефективне використання персоналу. Проте відмінності у функціях, правах, обов'язках та індивідуальних цілях можуть призвести до виникнення конфліктних ситуацій між ними.\nЛінійні та функціональні менеджери, як правило, авторитарніші й схильні інколи порушувати організаційні та юридичні норми, особливо при вирішенні питань посадового просування, звільнення працівників, оплати праці. Працівники кадрової служби схильні суворо дотримуватися закону і формальних принципів і норм.\nНалагодженню стосунків між керівниками та працівниками кадрової служби сприятимуть:\n-- спільні обговорення проблем і прийняття спільних кадрових рішень;\n-- чітке розмежування повноважень, прав і обов'язків між лінійними та функціональними менеджерами і працівниками кадрової служби;\n-- навчання взаєморозумінню і співробітництву за допомогою ротацій, переведення співробітників кадрової служби на посади лінійних керівників і навпаки.\nПрацівників, зайнятих у сфері управління, класифікують за різними ознаками: рівнем (ступенем) управління (вища, середня і низова ланки); галуззю діяльності (кадри сільського господарства, промисловості, інфраструктури та ін.); професійною структурою (агрономи, зооінженери, економісти та ін.); видами спеціалізації управлінської праці (адміністративний, технічний, виробничий, економічний персонал); за освітою (вища, середня загальна, середня спеціальна та ін.). Серед персоналу управління виділяють групу керівних працівників -- керівники, їх заступники, керівники структурних підрозділів та їх заступники.\nОскільки на підприємствах і в установах будь-якої галузі функції службовців зводяться до керівництва, розробки рішень і підготовки інформації, прийнято поділ службовців на 3 категорії: керівники, спеціалісти і технічні виконавці. В свою чергу, кожна з цих категорій поділяється на групи.\nКерівники (група 9 -- керівники підприємства; група 8 -- керівники служб і підрозділів на підприємствах і в установах) здійснюють підбір і розстановку кадрів, координацію роботи окремих виконавців, різних ланок апарату управління або виробничих підрозділів, контроль і регулювання процесу виробництва, адміністративно-розпорядчі функції, мобілізацію колективів на виконання виробничих завдань.\nСпеціалісти (групи 7--8) керують техніко-економічними і технологічними процесами виробництва. До категорії спеціалістів належать працівники, зайняті інженерно-технічними, економічними, сільськогосподарськими, зоотехнічними, рибницькими, лісовідновними роботами, медичним обслуговуванням, народною освітою, а також працівники науки, мистецтва і культури, спеціалісти на роботах, пов'язаних з міжнародними зв'язками, спеціалісти юридичної служби.\nТехнічні виконавці (групи 2--0) виконують допоміжну роботу, пов'язану з реалізацією управлінських функцій, обліком і контролем, підготовкою і оформленням документації, господарським обслуговуванням.\nОтже, найменування посад керівників залежать від об'єкта керівництва, спеціалістів -- від характеру функцій або сфери діяльності, а технічних виконавців -- від видів робіт.\nКласифікатор професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів призначений для розв'язання завдань, пов'язаних з розрахунком чисельності робітників і службовців, обліком складу і розподілу кадрів за категоріями персоналу, рівнем кваліфікації, ступенем механізації і умовами праці, розрахунком потреби в коштах на оплату праці, плануванням додаткової потреби в кадрах на всіх рівнях народного господарства в умовах забезпечення машинної обробки інформації.\nДо інженерно-технічних працівників державних підприємств належать особи, що займають посади, які потребують кваліфікації агронома, зоотехніка, інженера або техніка незалежно від того, мають вони вищу, середню спеціальну освіту чи є практиками.\nДо службовців належать працівники, які займають адміністративно-господарські посади, що не відносяться до інженерно-технічних посад, а також економісти, не зв'язані з виробничим плануванням, організацією і оплатою праці, фінансові, обліково-бухгалтерські і юридичні працівники, діловоди, секретарі, товарознавці, приймальники, комірники та ін.\nДо молодшого обслуговуючого персоналу належать прибиральниці, опалювачі контор, кур'єри, водії легкових автомобілів і службових автобусів та ін.\nУ номенклатуру посад працівників, фонд оплати праці яких включається до витрат на утримання апарату управління, не входять особи, зайняті технологічною підготовкою виробництва, конструкторськими і проектними роботами, а також керівники бригад і ферм.\nДо складу персоналу апарату управління включають також працівників постачання, збуту, молодший обслуговуючий персонал та ін.\nПід кадровою політикою розуміють систему теоретичних поглядів, ідей, принципів, які визначають основні напрями роботи з персоналом, її форми і методи. Вона розробляється власниками організації, вищим керівництвом, кадровими службами для визначення генерального напряму і засад роботи з кадрами, загальні і специфічні вимоги до них.\nКожна фірма розробляє свої власні принципи кадрової політики. До загальних принципів, характерних для більшості фірм, відносять: справедливість, послідовність, дотримання трудового законодавства, рівність і відсутність дискримінації.\nКадрова політика визначається рядом факторів.\nЗовнішні: національне трудове законодавство, взаємовідносини з профспілками, стан економічної кон'юнктури, перспективи розвитку ринку праці.\nВнутрішні: структура і цілі організації, територіальне розміщення використовувані технології, виробнича і управлінська культура.\nКадрова політика ґрунтується на кадровій концепції організації, яка разом з виробничою, фінансово-економічною, науково-технічною, маркетинговою концепціями є елементом загальної концепції розвитку організації.\nМеханізм реалізації кадрової політики -- це система планів, норм нормативів, організаційних, адміністративних, соціальних, економічних та інших заходів, спрямованих на вирішення кадрових проблем і задоволення потреб організації в персоналі.\nКадрові стратегії. Під управлінською стратегією розуміють загальну концепцію того, як саме досягаються цілі організації, вирішуються проблеми, які стоять перед нею, і розподіляються необхідні (ля цього обмежені ресурси. На практиці стратегія являє собою систему управлінських і організаційних рішень, направлених на реалізацію місії, цілей і завдань фірми, пов'язаних або з її розвитком, або з перетворенням.\nЕлементами управлінської стратегії є: система цілей (місія, загальнофірмові і специфічні цілі), пріоритети (головні принципи розподілу ресурсів), правила здійснення управлінських дій.\nКадрова стратегія відноситься до розряду функціональних, яка підпорядкована завданню реалізації генеральної стратегії. Тому вона виходить з останньої, розвиває її і деталізує.\nУмовно генеральні стратегії можна розділити на дві групи: стратегії функціонування (пов'язані з поведінкою організації на ринку реалізуються в трьох варіантах: лідерства в низьких витратах, диференціації, фокусування) і розвитку (зростання, помірного зростання, скорочення і комбінована).\nВідповідність функціональних кадрових стратегій певним групам і видам генеральних стратегій.\nСтратегія лідерства в низьких витратах орієнтує організацію на отримання додаткового прибутку за рахунок економії на постійних витратах, які створюються в результаті максимізації обсягів продажу стандартних товарів повсякденного попиту і завоювання нових ринків на основі зниження цін.\nВідповідна до неї функціональна кадрова стратегія повинна орієнтуватися переважно на залученні і закріпленні працівників касових професій середньої кваліфікації. У сфері управління перевага віддається менеджерам адміністративного типу.\nСтратегія диференціації полягає в концентрації організацією своїх зусиль на декількох напрямах, де вона прагне досягти переваги над іншими.\nВідповідна до неї кадрова стратегія повинна орієнтуватися на персонал вузької спеціалізації і максимально високої кваліфікації -- наукових працівників, дослідників, проектантів. Від менеджерів тут вимагаються лідерські і підприємницькі здібності.\nРинкова стратегія фокусування передбачає вибір фірмою того чи іншого сегмента ринку і реалізацію на ньому однієї з двох попередніх стратегій.\nВідповідна до неї функціональна кадрова стратегія також повинна відповідати одній з вищеназваних.\nСтратегія зростання характерна насамперед для молодих організацій, які прагнуть зайняти позиції лідера, або для тих, які знаходяться на вершині науково-технічного прогресу. У зв'язку з постійними і високими темпами збільшення масштабів діяльності і за рахунок активного завоювання нових ринків, диверсифікації виробництва, постійних нововведень фірмам вдається нарощувати конкурентні переваги.\nВідповідна кадрова стратегія повинна бути спрямована на залучення персоналу особливо високої кваліфікації з творчими і підприємницькими здібностями. Найважливішими аспектами управління персоналом тут виступають створення належної системи оплати праці і мотивації, формування сприятливого психологічного клімату, сприяння творчості, постійне підвищення кваліфікації, забезпечення можливостей службового і наукового зростання. Одночасно такі аспекти, як перепідготовка, соціальні гарантії, вихід на пенсію, закріплення кадрів тощо є другорядними.\nСтратегія помірного зростання притаманна організаціям, які твердо стоять на ногах і діють у традиційних сферах, наприклад, в автомобілебудуванні. Для них також є характерним зростання в багатьох напрямах, але повільними темпами, тому що швидке зростання вже не потрібне і навіть небезпечне.\nВідповідна орієнтація кадрових стратегій уданому випадку: залучення і закріплення кадрів, стабілізація персоналу. Потреба в працівниках вищої кваліфікації відносно менша. Більшого значення набувають процеси внутрішньо фірмового переміщення кадрів, перепідготовка, надання соціальних гарантій, організація виходу на пенсію тощо.\nНеобхідність стратегії скорочення масштабів діяльності (інвестування) виникає в періоди перебудови діяльності організації, коли потрібно провести її «санацію», позбутися всього застарілого.\nОсновні моменти відповідної кадрової стратегії будуть полягати в масових звільненнях і допомозі з працевлаштування, стимулюванні дострокового виходу на пенсію, збереження найбільш цінної частини персоналу, перекваліфікації працівників. Практично не розглядаються проблеми набору нових працівників, підвищення кваліфікації тощо.\nКомбінована та селективна стратегії включають в певному співвідношенні елементи попередніх. При цьому одні підрозділи організації розвиваються швидко, інші або помірно, або стабільно, або скорочують свою діяльність.\nСтратегії можуть бути різними також і за своїм характером. В цьому відношенні виділяють три види стратегій: наступальну, наступально-оборонну (стратегія стабілізації), і оборонну (стратегія виживання). Як правило, наступальний характер мають стратегії зростання і помірного зростання; наступально-оборонну -- комбінована стратегія; чисто оборонний -- стратегія скорочення діяльності.\nХарактер стратегії потребує певних якостей управлінського персоналу. Для реалізації наступальної стратегії потрібні менеджери підприємницького типу, які вміють знаходити нові, нетрадиційні шляхи роботи. Для реалізації наступально-оборонної стратегії більш придатні обережні менеджери-адміністратори. Оборонна стратегія потребує поєднання підприємницьких і адміністративних здібностей, жорсткості, які дозволять зберегти фірму.\nФормальна та неформальна системи управління персоналом.\nУ формальній системі:\nа) властивою є жорстка ієрархічність;\nб) зв'язки між підрозділами, розміщеними на одному рівні організаційної структури, здійснюються через центр;\nв) використовуються жорсткі посадові інструкції;\nг) підлеглим видаються вичерпні завдання;\nґ) у працівниках виховується і стимулюється ретельність (старанність) і виконавська дисципліна;\nд) головне для підлеглого -- зробити так, як сказав начальник.\nа) не забороняє діяти, перескакуючи через рівні організаційної структури управління персоналом;\nб) дає простір горизонтальним зв'язкам;\nв) дозволяє працівникам самим формувати свою посаду, незважаючи на інструкції;\nг) створює умови, при яких підлеглому лише ставляться завдання, і його справа, як він буде їх виконувати;\nґ) стимулює ініціативу, творчий підхід до справи;\nд) формулює головну мету для працівника -- розв'язати проблему, надати результат;\nє) дає змогу виконавцеві самому брати участь у постановці завдання, яке йому належить виконувати;\nє) завдання видаються в загальному вигляді без вичерпних інструкцій. Число контрольованих показників зводиться до мінімуму.\nОб'єктивною основою використання організаційно-адміністративних методів менеджменту є організаційні відносини, що складають частину механізму менеджменту. Оскільки через їхнє посередництво реалізується одна з найважливіших функцій менеджменту - функція організації, завданням організаційно-адміністративної діяльності є координація дій підлеглих. Ми цілком справедливо критикуємо важелі адміністративного управління, проте варто мати на увазі, що ніякі економічні методи не зможуть існувати без організаційно-адміністративного впливу, який забезпечує чіткість, дисциплінованість і порядок в роботі колективу. Важливо визначити оптимальне поєднання, раціональне співвідношення організаційно-адміністративних та економічних методів.\nПідхід, за яким сфера впливу економічних методів розширюється тільки за рахунок витіснення організаційно-адміністративних методів менеджменту, не можна визнати правомірним ні з наукової, ні з практичної точок зору, тому що механізми їхньої дії принципово відрізняються. Організаційно-адміністративні методи в основному спираються на владу керівника, його права, властиву організації дисципліну і відповідальність. Керівник розглядається тут як адміністратор, суб'єкт влади, що спирається на надане йому в цьому право. Проте адміністративні методи не варто ототожнювати з вольовими і суб'єктивними методами менеджменту, тобто адмініструванням. Організаційно-адміністративні методи здійснюють прямий вплив на керований об'єкт через накази, розпорядження, оперативні вказівки, що віддаються письмово або усно, контроль за їхнім виконанням, систему адміністративних способів дотримання трудової дисципліни і т.д. Вони покликані забезпечити організаційну чіткість і дисципліну праці. Ці методи регламентуються правовими актами трудового і господарського законодавства. У рамках організації можливі три форми прояву організаційно-адміністративних методів:\n1) обов'язкове розпорядження (наказ, заборона і т.п.);\n2) погоджувальні (консультація, дозвіл);\n3) рекомендації, побажання (рада, роз'яснення, пропозиція, спілкування).\nЯк правило, це прямі завдання і розпорядження вищих органів управління (вольовий вплив керівника на підлеглих), що спрямовані на дотримання законів і постанов, наказів і розпоряджень керівників із метою оптимізації виробничих і соціальних процесів. Організаційно-адміністративні методи відрізняє від інших чітка адресність директив, обов'язковість виконання розпоряджень і вказівок, невиконання яких розглядається як пряме порушення виконавчої дисципліни і спричиняє відповідні стягнення. Директивні команди обов'язкові для виконання, причому у встановлені терміни, навіть якщо це невигідно виконавцю. Організаційно-адміністративні методи - це методи примусу, що зберігають свою силу доти, поки праця не перетвориться в першу життєву потребу.\nВзагалі система організаційно-адміністративних методів розуміється як сукупність двох рівнозначних елементів: вплив на структуру управління (регламентація діяльності і нормування) і на процес управління (підготовка, прийняття, організація виконання і контроль за управлінськими рішеннями).\nОрганізаційний вплив на структуру управління здійснюється в більшості випадків шляхом організаційного регламентування, нормування, організаційно-методичного інструктування і проектування.\nНайбільший інтерес для нас має організаційний вплив керівника на процес управління (2-й елемент). По суті, це методи розпорядницького впливу керівника на колектив у цілому й особистість зокрема. Необхідність у такому розпорядництві виникає в зв'язку з відхиленнями в системі управління від раніше заданих або бажаних режимів роботи, що виникають під впливом як суб'єктивних, так об'єктивних чинників.\nЗрозуміло, що в процесі управлінської діяльності відбувається підпорядкування однієї особи волі іншої. Залежно від функціонуючих у колективі методів менеджменту формується відповідна система підпорядкування. Проте форми такого підпорядкування повинні мати доброзичливий характер, сприяти прогресу в колективі і не викликати небажаних емоцій: приниження, ніяковості, прикрості, роздратування, а іноді й стресів, що виключає будь-яке порозуміння між керуючими і керованими.\nДля бюрократичної адміністративної системи управління характерні:\n1. Сувора ієрархія управлінських структур.\n2. Порядок, за якого рішення виконавцям спрямовуються з верхніх щаблів управління.\n3. Відповідальність підлеглі несуть лише перед вищими ланками влади.\n4. Всеохоплюючий контроль і детальна регламентація дій підлеглих.\n5. Намагання перетворити людину у гвинтик адміністративної системи.\nПри такому розпорядку проблеми самостійності й ініціативи працівників не вирішуються, їх інтерес до праці долається дріб'язковою опікою й контролем над усім. Тут існує своя система пріоритетів. На першому місці стоїть план і кількість, на другому - витрати на виробництво і лише на останньому місці -- якість продукції.\nУ практиці управлінської діяльності адміністративний вплив виявляється, як правило, в трьох типах підпорядкування:\n1) вимушене і зовнішньо нав'язане. Воно супроводжується неприємним відчуттям залежності й усвідомлюється підлеглими як натиск зверху;\n2) пасивне. Для нього характерне задоволення, пов'язане зі звільненням від необхідності прийняття самостійних рішень;\n3) усвідомлене, внутрішньо обґрунтоване. Характеризується почуттям впевненості у собі, своїх діях, умінні самостійно приймати рішення.\nВ цілому організаційно-адміністративні методи менеджменту існують у формі організаційного і розпорядницького впливу.\nАналіз змісту управління організацією показує, що вся система перевантажена організаційно-розпорядницькою діяльністю. Організаційно-адміністративний вплив містить у собі такі\nкомпоненти: види і типи впливу, адресат, постановка завдання і визначення критерію його виконання, установлення відповідальності, інструктаж підлеглих і т.п.\nЕкономічним методам управління приділяється найбільше уваги. Це обумовлено тим, що відносини управління визначаються в першу чергу економічними відносинами й об'єктивними потребами й інтересами людей.\nПринципове питання колективної організації праці - оволодіння економічними методами управління, що стосовно управління організацією являє собою сукупність економічних важелів, за допомогою яких досягається ефективна діяльність і задовольняються потреби колективу взагалі й особистості зокрема. Іншими словами, поставлена ціль досягається впливом на економічні інтереси керованого об'єкта.\nЩоб економічні методи управління були дієвими, необхідно як мінімум забезпечити чутливість організації до економічних важелів. Без цього неможливо розширення прав структурних одиниць і самофінансування організації. У свою чергу розширення самостійності веде до більшої свободи колективів у господарській діяльності й економічних методах менеджменту. Тільки в умовах обґрунтованої самостійності можливий реальний перехід до економічних методів менеджменту: колектив розпоряджається матеріальними фондами, отриманим прибутком, зарплатою і реалізує свої економічні інтереси. Економічні методи сприяють виявленню нових можливостей, резервів, що особливо важливо в перехідний до ринкових відносин період. Мова йде про зміну системи матеріального стимулювання з урахуванням економічних інтересів кожного. Проблема тут у тому, щоб створити умови, за яких економічні методи були б діючими і цілеспрямованими.\nВся складність проблеми полягає в умінні забезпечити комплексну субординацію господарських зв'язків і економічних залежностей трудового колективу у стосунках з організаціями, установами, іншими структурами народногосподарського комплексу і членами свого колективу. Ослаблення якоїсь ланки в цій системі зв'язків знижує ефективність економічного менеджменту.\nПеребудова економічного механізму з удосконалювання планування, економічного стимулювання й управління повинна забезпечити необхідні соціально-економічні передумови реалізації програми переходу на роботу в умовах ринку. Для цього докорінно змінюються методологія і технологія планування, в основі яких лежить нормативний метод. З урахуванням нормативів формуються взаємовідносини організації як з вищими органами управління, так і з бюджетом. Застосування стабільних нормативів дозволить поліпшити систему утворення коштів, що залишаються в розпорядженні організації для вирішення різноманітних економічних і соціальних задач. Тобто після здійснення обов'язкових відрахувань і платежів (відрахувань від прибутків у бюджет і відрахувань органам управління для утворення централізованих резервів і фондів, призначених для фінансування заходів щодо розвитку всього суспільства, а також для надання допомоги тим, що мають фінансові труднощі) утворяться фонди виробничого і соціального розвитку й оплати праці. Врешті решт формуються прибутки (прибуток) організації. У деяких ринкових структурах ці фонди не виділяються, а утворений прибуток за рішенням трудового колективу розподіляється на розвиток виробничої і соціальної сфери.\nОсновний зміст усієї роботи в цьому напрямі полягає в тому, щоб поставити органи управління і трудові колективи в такі умови, за яких вони могли б максимально повно враховувати економічні результати їх управлінської і виробничої діяльності.\nТаким чином, основне завдання зміни господарського механізму полягає у створенні економічних й організаційних умов, за котрих організація виконувала б покладені на неї функції на найкращому рівні.\nНа відміну від організаційно-адміністративних економічні методи менеджменту передбачають розробку загальних планово-економічних показників і засобів їх досягнення. Це свого роду економічний механізм у господарських відносинах. У результаті підвищення дієвості економічних важелів і стимулів формуються умови, за яких трудовий колектив і його члени заохочуються до ефективної роботи не стільки адміністративним впливом (накази, директиви, вказівки і тлі.), скільки економічним стимулюванням. На підставі економічних методів менеджменту розвиваються і зміцнюються організаційно-адміністративні і соціально-психологічні методи, підвищується професіоналізм і культура їх застосування.\nВ умовах ринку економічні методи менеджменту отримують подальший розвиток, розширюється сфера їхньої дії, підвищується дієвість і результативність економічних стимулів, бо кожен робітник і кожен колектив має такі умови, за яких з'являється можливість найбільш повно поєднати особисті інтереси з загальнодержавними. Використовуючи особисту економічну зацікавленість, можна домогтися цілей, поставлених перед організацією державою.\nКонкретний набір і зміст важелів економічного впливу визначаються специфікою керованої системи. В управлінській практиці економічні методи частіше всього виступають у таких формах: планування, аналіз, госпрозрахунок, ціноутворення, фінансування.\nДля вирішення економічних завдань в управлінні організацією широко застосовуються й економіко-математичні методи, оскільки основною властивістю економічних задач є велика кількість обмежувальних умов і багато варіантів. їхню економічну сутність може виявляти математична модель, що виглядає як система обмежувальних умов, що враховують різноманітні змінні.\nЗа допомогою економіко-математичних методів можна одержати конкретні дані, що характеризують те або інше економічне явище, і знайти найефективніші рішення. Тут виявляється своєрідний зворотній зв'язок: не тільки математика служить розвитку економіки, але й економіка сприяє розвитку математики. Проте в цій галузі поки що існує великий розрив: потреби економіки випереджають можливості математики.\nЧастіше за все застосовуються лінійні моделі, призначені для розв'язання різноманітних економічних задач, тоді як майже всі залежності в економіці нелінійні.\nЕкономічна практика обумовила появу низки математичних дисциплін:\nматематичне програмування, теорія ігор, масове обслуговування, управління запасами, дослідження операцій тощо.\nВодночас, незважаючи на характерне для сучасного етапу посилення ролі економічних важелів і стимулів, не варто обмежувати організаційно-адміністративні методи впливу.\nЩоб менеджер міг управляти людьми, необхідно вміти знайти підхід не тільки до певних соціальних груп у колективі і до колективу в цілому, а й до окремих людей у підпорядкованому колективі. Індивідуальний підхід до людей ефективний тоді, коли менеджер ознайомлений з основами психології людини і управління, знає власні психологічні особливості та володіє відповідними психологічними методами впливу на людей.\nІсторично склалися такі основні напрями досліджень психологічних аспектів управління:\n1. Психологічні аспекти праці керівника з управління спільною діяльністю людей, а також психологічні особливості цієї діяльності.\n2. Соціально-психологічні особливості колективу як суб'єкта і об'єкта управління, зокрема закономірностей формування позитивного соціально-психологічного клімату колективу і можливостей використання психологічних факторів для вирішення управлінських проблем.\n3. Психологічні риси особистості керівника, вимоги до нього.\n4. Мотивація праці колективу, ціннісні орієнтації працівників і розробка тактики та стратегії керівництва спільною діяльністю.\n5. Соціально-психологічні резерви колективу і методи використання їх для підвищення ефективності й якості праці.\nВстановлено, що результати праці багато в чому залежать від низки психологічних чинників. Уміння враховувати ці чинники і з їхньою допомогою цілеспрямовано впливати на окремих робітників допомагає сформувати колектив з єдиними цілями і завданнями. Соціологічні дослідження свідчать, що якщо успіх діяльності господарського керівника на 15 % залежить від його фахових знань, то на 85% - від уміння працювати з людьми.\nЗнаючи особливості поведінки, характер кожної окремої людини, можна прогнозувати її поведінку в потрібному для колективу напрямі. Це пов'язано з тим, що кожній групі властивий свій психологічний клімат. Тому істотною умовою створення і розвитку трудових колективів є дотримання принципу психофізіологічної сумісності. Японські соціологи підтверджують, що від настрою, бажання людини працювати і від відповідної морально-психологічної обстановки в колективі, продуктивність праці приблизно в 1,5 рази може збільшитися або в декілька разів зменшитися.\nУ системі управління, як і в усякій іншій, особистість виявляється у всій різноманітності її психічних якостей, що визначають поведінку людини щодо інших людей, колективу і суспільства вцілому.\nТут немає потреби розглядати всі психологічні якості особистості, спинимося тільки на тих, що найбільш важливі для менеджера з погляду управління людьми. До цих якостей належать здібності, емоційність, темперамент, характер, основні потреби та мотиви трудової діяльності, домінуючі форми спілкування.\nПід здібностями розуміють анатомо-фізіологічні та психічні якості людей, що дають змогу засвоювати певного роду знання та набувати навичок для виконання корисної діяльності. Як правило, проблема здібностей хвилює людину щодо мистецтва, науки, літератури та ін. Разом з тим не менш важливою проблемою є наявність здібностей до праці бухгалтера чи економіста, товарознавця чи інженера, навіть діловода чи секретаря-друкарки.\nКерівник має оточувати себе людьми, які мають здібності до виконання своїх функціональних обов'язків. У випадку, якщо на тому чи іншому робочому місці перебуває людина, яка не має здібностей до цього виду діяльності, неминучі помилки, прорахунки, недоліки. При цьому така ділянка потребує постійного контролю й уваги від керівника, що не гарантує від неприємностей.\nНавички - це вміння, що мають характер автоматичного чи напівавтоматичного виконання компонентів процесу трудової діяльності. Механізм формування навичок базується на тому, що при наявності здібностей до певної діяльності в мозку людини утворюються стійкі ланцюжки нейронів, які дають змогу їй при повторенні однотипних (а інколи й різнотипних) операцій, виконувати їх, не обдумуючи наперед послідовність чи прийоми виконання дій. Очевидно, що в умовах ринкової економіки ми повернемося до системи прийому працівників з випробувальним строком або ж практикуватимемо такий прийом з контрактним наймом на роботу. Такі форми найму дають можливість проконтролювати за певний період формування навичок до праці у претендента і вирішити питання про подальше продовження чи припинення трудових відносин.\nНаступною важливою якістю особистості людини є емоційність, що проявляється в силі, характері та спрямованості її емоцій. Під емоціями розуміють чуттєву реакцію людини на зовнішній вплив. Розрізняють позитивні та негативні емоції. Менеджер повинен будувати свої взаємовідносини з підлеглими таким чином, щоб у них переважали позитивні емоції, а мінімальні були негативні. Людина, що перебуває у полоні негативних емоцій, навряд чи зможе працювати ефективно.\nЕмоції притаманні «усьому живому». Якщо у тварин емоції зумовлені фізичним впливом, то у людини вони можуть бути викликані і фізичним способом, і словом. Тому менеджеру слід бути дуже уважним у доборі слів та виразів при звертанні до підлеглого, оскільки часто не помітна для керівника словесна недбалість чи навіть жест може викликати негативний емоційний стан і вплинути на ефективність праці. Не можна також переносити на підлеглих свої негативні емоції, що виникли вдома чи при контактах з вищими керівниками або іншими підлеглими.\nДо важливих психологічних особливостей працівника, які слід враховувати менеджеру при побудові стратегії і тактики управління, належить темперамент.\nТемперамент - це індивідуально-психологічна характеристика людини, яка виявляється в силі, напруженості, швидкості та врівноваженості перебігу психічних процесів.\nВирішальним для поведінки людини є не темперамент, а характер. Під характером слід розуміти сукупність найбільш виражених психічних рис, що визначають індивідуальні дії і поведінку людини.\nЗнати характер людини означає знати суттєві властивості, що типові для неї і стійко виявляються з певною послідовністю у вчинках, ставленні до праці, до самого себе і до особистих цінностей. Знання характеру людини дає можливість передбачити, як вона діятиме у тих чи інших життєвих ситуаціях.\nОсновний зміст людського життя - праця. Ставлення до праці - яскравий показник характерологічних проявів особистості. В праці виявляються особливості волі (сильна воля допомагає подолати втому, лінь, мобілізує духовні сили особистості на боротьбу з перешкодами на шляху досягнення мети), а також такі риси характеру, як працелюбність, ініціативність, творчість, Протилежними їм є лінь, інертність, консерватизм.\nПроцес удосконалення характеру людини пов'язаний з виробленням у неї життєвої позиції, стійкого усвідомленого ставлення до праці, суспільства, інших, себе, що виявляється в системі установок і мотивів, цілей і цінностей, якими керується індивід у своїй діяльності.\nНедостатня увага до соціальних і психологічних аспектів управління викликає нездорові взаємовідносини в колективі, що знижує продуктивність праці.\nГоловна мета застосування цих методів - формування в колективі позитивного соціально-психологічного клімату, завдяки якому можуть вирішуватися виховні, організаційні й економічні завдання. Іншими словами, поставлені перед колективом цілі можуть бути досягнуті за допомогою одного з найважливіших критеріїв ефективності й якості роботи -- людського чинника. Уміння враховувати цю обставину дозволить керівнику цілеспрямовано впливати на колектив, створювати сприятливі умови для праці й у кінцевому підсумку формувати колектив з єдиними цілями і задачами.\nОсновний засіб впливу на колектив - переконання. Переконуючи, керівник максимально повно враховує природу людської поведінки і людських відносин у процесі спільної діяльності. Розуміння керівником біологічної природи і внутрішнього світу особистості допомагає йому підібрати найбільш ефективні форми створення й активізації колективу. Об'єктом же соціально-психологічного керівництва в трудовому колективі є взаємовідносини робітників, їхнє ставлення до засобів праці і навколишнього середовища.\nПрийоми і способи соціально-психологічного впливу багато в чому визначаються підготовленістю керівника, його компетентністю, організаторськими здібностями і знаннями в галузі соціальної психології.\nЛюдина є найважливішим ресурсом виробництва. Від ефективності використання його залежить ефективність залучення всіх інших ресурсів: матеріальних, технічних, фінансових. При цьому особливістю людського ресурсу виробництва є те, що з часом вартість людського ресурсу підвищується внаслідок зростання кваліфікації людей та набуття ними практичного досвіду роботи.


Віталія Кличка і представників Майдану нагороджено премією Леха Валенси - ZAXID.NET\nВіталія Кличка і представників Майдану нагороджено премією Леха Валенси\nСуспільство — Оксана Руда, 05:16, 29 вересня 2014 0 3\nМіський голова Києва Віталій Кличко разом з представниками Євромайдану отримав премію імені Леха Валенси у польському Ґданську. Про це у понеділок, 29 вересня, інформує прес-служба КМДА.\n«Ця премія - відзнака мільйонів українців, які піднялися в боротьбі за свою свободу і своє майбутнє, за демократію і справедливість. Премія Євромайдану, є і визнанням європейських прагнень України, яка за свій європейський вибір пролила кров. Це, в першу чергу, - увічнення пам'яті українських патріотів, що поклали своє життя на Майдані, знак пам'яті про героїв Небесної сотні», – сказав Віталій Кличко під час церемонії вручення премії.\nДо складу делегації представників Майдану, які були присутні на церемонії вручення премії, увійшли: співачка Руслана, міністр культури Євген Нищук, радник президента Ольга Богомолець, журналістка Тетяна Чорновол, міністр спорту Дмитро Булатов, колишній комендант Майдану і екс-секретар РНБО Андрій Парубій, а також лідер партії «Свобода» Олег Тягнибок.\nПід час вручення премії колишній президент Польщі, лауреат Нобелівської премії миру Лех Валенса зазначив, що сьогодні світ повинен бути солідарним з Україною. Також він сказав, що присвоєння премії Євромайдану є вираженням солідарності з українським народом та його підтримки в проведенні демократичних перетворень та проєвропейських зусиль українців.\n«Те, що робить Росія, – вчинки не з нашої епохи. Замовчування фактів заохочує до поганих дій. І ми не можемо заплющити очі на це. За мир і спокій треба знову поборотися», – наголосив Валенса.\nЗазначимо, Євромайдан, як рух, став лауреатом цьогорічної премії імені Леха Валенси. Премія, що присуджується з 2008 року, становить $100 тисяч.


У Москві затримали українського політолога (оновлено) - портал новин LB.ua\nГоловна — Політика — 3 червня 2012, 14:15\nЗараз він перебуває в ізоляторі Домодєдово. Про причини затримання нічого не відомо.\nУкраїнського політолога Олександра Солонтая затримали в неділю в аеропорту "Домодєдово" після прибуття до Росії.\nПро це повідомив "Интерфакс" відповідальний секретар федеральної політради опозиційного руху "Солідарність" Михайло Шнейдер.\n"Олександр прилетів до Москви, щоб прочитати лекцію активістам політради московської "Солідарності" про політичну ситуацію в Україні. Він є директором програми "Практична політика" Інституту політичної освіти. Його затримали прикордонники, не пояснюючи жодних причин. Зараз він перебуває в Домодєдово, в ізоляторі", - розповів Шнейдер.\nУ Білорусі затримано трьох українських правозахисників\nВін також повідомив, що відомий російський правозахисник Лев Пономарьов уже звернувся в прокуратуру, щоб вона розібралася із цим затриманням.\n"На нашу думку, воно є абсолютно невмотивованим і незаконним", - підсумував Шнейдер.\nЗгодом він повідомив "Интерфакс", що російські спецслужби вирішили вислати Солонтая з Москви.\n"Тільки-но я говорив з Олександром. Він мені розповів, що представники міграційної служби, які з ним спілкувалися, сказали йому, що він нев'їзний, хоча причин, чому, не зазначили", - розповів Шнейдер.\nПри цьому, за його словами, російські служби не мають наміру надати йому квиток для вильоту назад.\n"У підсумку вийде так, що він полетить за квитком, який я йому купив для повернення до Києва - літак о 10-й вечора. При цьому його документи збираються віддати льотчикам, а повернути вже в столиці Україні", - підсумував Шнейдер.\nСолонтай - директор програми "Практична політика" українського Інституту політичної освіти, протягом 2006-2010 років він був депутатом Закарпатської обласної ради. Політологові 31 рік.\nТемы: Росія, затримання\n04 червня 2012, 10:49\nЗатриманий у "Домодєдово" політолог повернувся в Україну\nУкраїнський політолог Олександр Солонтай, затриманий 3 червня в московському аеропорту "Домодєдово", повернувся на батьківщину. Про це повідомив "Ленту.ру" представник російського… 14:00\nВлада має намір блокувати автобуси з активістами, які прямують до Києва для участі в акції біля Верховної Ради проти законопроекту про мовну політику, яка відбудеться 5 червня. Про… 13:34