7 найдорожчих музичних відеокліпів за всю історію\nВідразу ж після своєї появи музичні кліпи, немов шторм, захопили світ музики, миттєво ставши невід’ємною частиною цієї індустрії. Протягом останніх трьох десятиліть, починаючи з появи в 1981 році каналу MTV, їхня роль тільки зростає.\nПісня рідко стає хітом без аудіовізуального супроводу. Людей більше надихає те, що вони можуть побачити. Музичні кліпи – це ефективний спосіб зацікавити публіку, змусити її зв’язати відео з піснею. Крім того, це допомагає визнанню не тільки композиції, а й виконавця.\nТепер нам відомо, скільки грошей пішло на найдорожчі музичні кліпи всіх часів. Далі ми склали список тих з них, які справді влетіли своїм організаторам в копієчку.\n7. Гвен Стефані «Make Me Like You» (2016)\nГвен Стефані увійшла в історію, коли створила перше в історії телебачення музичне відео, зняте в прямому ефірі під час церемонії Греммі. У кліпі на пісню «Make Me Like You» представлено кілька сцен, змінюються наряди, а танцюристи хизуються яскравими костюмами – все це влетіло творцям в копієчку.\nЗаявлена вартість: 4 мільйони доларів США.\n6. Guns N ‘Roses «Estranged» (1994)\nЦя композиція є найдовшою в їх четвертому студійному альбомі «Use Your Illusion II» і другою за тривалістю роботою за всю історію групи Guns N ‘Roses (після «Coma» з альбому «Use Your Illusion I»).\nЗа оцінками, на створення цієї відео-трилогії пішло близько 4 мільйонів доларів США. Причиною таких витрат є складність і тривалість кліпу, а також безліч різноманітних сцен: в море, з дельфінами, зйомки з гастролей групи і багато іншого.\n5. Майкл Джексон «Black or White» (1991)\nЦе перший сингл з восьмого студійного альбому Джексона «Dangerous», випущений 14 листопада 1991 року. Композитором і автором тексту виступили сам Майкл Джексон і Білл Боттрелл, а режисерське крісло під час зйомок кліпу зайняв Джон Лендіс.\nЗаявлена вартість: 4 мільйони доларів США\n4/3. Мадонна «Bedtime Story» (1995) і «Express Yourself» (1989)\nСвоїми кліпами на композиції «Bedtime Story» і «Express Yourself» ця модниця довела, що гроші – хороша підмога, зайнявши відразу дві строчки в нашому списку.\nЗаявлена вартість: 5 мільйонів доларів США.\n2. Мадонна «Die Another Day» (2002)\nРеволюційний кліп, створений для фільму про Джеймса Бонда з тією ж назвою, за наявними даними, коштував Мадонні 6,1 мільйона доларів США.\n1. Майкл і Джанет Джексон «Scream» (1995)\nЦей футуристичний музичний кліп, на який брат і сестра Джексон витратили 7 мільйонів доларів США, є абсолютним лідером нашого списку. Кліп добре виглядає навіть сьогодні, через кілька десятиліть по тому. Однак вражає те, наскільки не запам’ятовується пісня, в яку було вкладено стільки сил і грошей.\nЦе головний сингл дев’ятого студійного альбому Майкла Джексона «HIStory: Past, Present and Future, Book I». Режисером музичного кліпу став Марк Романек. Вперше громадськість побачила його 31 травня 1995 року.


Вулиця Пратера-6 | Дівчата райської яблуні ~ Dziewczęta rajskiej jabłoni ~ Girls of the Apple Tree of Paradise\nHome » Жужа Кантор. Вулиця Пратера » Вулиця Пратера-6 » Вулиця Пратера-6\nЯ ніколи не думав, що ніч може бути такою безконечною. Довго я не міг заснути і чув, як ворушаться і сопуть навколо мене хлопці.\nЙошка крізь сон брудними словами лаяв шефа, зичив йому всіх пекельних мук, а потім застогнав і розплакався. Хтось із хлопців голосно хропів. Десь далеко через однакові проміжки часу стріляли з гармати. Від цих пострілів двигтіли земля і повітря. Наш циган хропів якось химерно, переривчасто, ніби уві сні він перекинувся на собаку. Веснянкуватий схопив мою руку і міцно стискав її. Йому снилось, мабуть, щось дуже погане. Нарешті заснув і я. Коли прокинувся, надворі вже сіріло. Починався день «Великої середи».\nЦього холодного туманного ранку ми так померзли, що аж зубами клацали. Тімко пішов до ляди. Ми навіть і не дивились у той бік, вдаючи, ніби це нас зовсім не обходить. Незабаром він приповз назад і сказав, що люк, як і раніше, замкнений. Ми мовчки кивнули головами.\n— Я так і знав, — буркнув собі під ніс Йошка.\nФері зараз виявляв інтерес тільки до свого шлунку. Він був голодний. Мене, як і всіх, мучила спрага, але я мовчав. Навіщо? Коли знову почнеться дощ, роззявлю рота і нап’юсь. Так буде найкраще.\n— Слухай, Андріш, у мене в голові паморочиться, — шепнув мені на вухо Аттіла. Він був блідий, аж зелений. Всі інші теж мали жахливий вигляд.\n— Не бійся, братіку, — сказав я йому, — зараз що-небудь придумаємо.\nМи поповзли до того краю даху, що виходив на вулицю. Мали надію побачити когось, хто б допоміг нам вийти з цього скрутного становища.\nНа перший погляд здавалось, що ми зовсім одні, що дах навпроти — безлюдний; темні вікна похмуро дивилися на вулицю вибитими шибками. Ніхто тепер не був такий сміливий, щоб показуватись танкам, як у перші дні. Ще кілька днів тому ми з вікна розглядали у бінокль вулицю, як театральну сцену. Тепер ми опинились у самому центрі боїв, і виглядати та висуватись було небезпечно. Ми ще раз пильно обстежили весь дах і знову зважили всі можливості вибратись звідси. Це скидалось на те, як людина в сотий раз безнадійно вивертає кишені, шукаючи загублену авторучку. Ми тільки те й робили, що радились, але нічого розумного придумати не могли.\nАттіла якийсь час слухав мовчки, потім боязко запропонував:\n— А що, якби розірвати мою сорочку, прив’язати до гвинтівки і вивісити? Вона біла, з танків, певно, побачать. Нас взяли б у полон, але там все одно краще, ніж тут.\n— Дурень, — вишкіривши зуби, гримнув на нього Йошка, — дурень і шмаркач! Невже ти думаєш, що ми самі поліземо в пастку? Поки вони розберуться в чому справа, можуть запустити в нас кілька снарядів. Я краще згоден лізти вниз по стіні.\n— Ще може повернутися Жаб’ячий Рот, — сказав Діні безсилим непевним голосом. — Може, до обіду він і прийде… Почекаймо до обіду. Давайте поспимо. Не знаю, як ви, а я дуже стомився….\n— Це від голоду, — відповів Лаці. — І чим довше чекатимемо, тим більше втрачатимемо сили. Я думаю, що треба зважитись на цю акробатичну вправу. Сьогодні ввечері, коли стемніє… Можна було б рискнути і з двору, коли на балконі нікого не буде. Якщо ви згодні, я спробую… Я ж був найкращим гімнастом класу і вже казав, що нічого не боюсь, повірте мені.\nЯ глянув на нього і похитав головою.\n— Ні, — сказав я. — На це ми не можемо погодитись. Чому саме ти мусиш іти на це діло? З таким же успіхом може спробувати хтось з нас. Ти не спритніший за всіх. І те, що можеш зробити ти, можемо й ми. Киньмо жеребок. Аттіла, звичайно, ще занадто малий. Хай замість його імені моє буде двічі.\nМи ще раз оглянули подвір’я, і хоч як дивились і примірялись, балкон все одно був надто далеко. Тут міг щось зробити тільки цирковий акробат. Відважитись на це —значить, піти на самогубство… Ми відповзли назад, до краю даху, що виступав на вулицю, і я звернув увагу на одне місце, звідки порівняно легше можна було б спуститись.\n— Погляньте туди, — показав я. — Під слуховим вікном можна пролізти, а звідти дістатись до виступу, що йде аж до самого рогу. Там можна стати ногами на дашок балкона. Хоч він і з тонкого заліза, але витримає та й вхопитись є за що. Потім відпускаєш руки — і на балконі… А далі — як вже пощастить. Можна вигадати якусь казку, вийти у коридор, і пробратись у нашу квартиру.\nХлопці напружено і уважно слухали. Вони довго розглядали цю частину будинку. План здавався вдалим, і я бачив, що їм він припав до душі. Приймали його повільно, кожний додавав щось своє, Йошка запропонував здійснити цей план надвечір, щоб не наражатись на зайву небезпеку.\n— Ну, хлопці, тягнімо жеребок! — сказав Діні.\nУ мене в кишені був маленький блокнотик.\nЛаці знайшов у піджаку обгризений олівець. Веснянкуватому доручили писати імена, а також витягувати папірці, бо він був наймолодший. Коли дійшла черга до мого імені, він нізащо не хотів писати його двічі. Але я наполягав на цьому, і оскільки він огинався, я стиснув йому руку так міцно, що у нього аж сльози виступили на очах.\nГотувались ми до жеребкування довго, адже часу було досить. Голод і нервове напруження мучили чимдалі дужче. Десь опівдні ще раз оглянули дірку, яка вела в кімнату. Ляда й тепер була замкнена. Тоді ми поскидали згорнуті папірці в Аттілину шапку і добре їх перемішали.\n— Ну, тягни! — сказав Діні малому. — Тягни зразу той папірець, за котрий візьмешся.\nВеснянкуватий заплющив очі, зблід, як смерть, і тільки тоді глянув на нас, коли прочитали ім’я. Це був не я, хоч я мав на це більше шансів. Він витяг ім’я Йошки Лампа.\nЙошка знизав плечима і в’яло посміхнувся. Тепер він сам зблід, як щойно веснянкуватий. В його глибоко посаджених очицях з’явилось занепокоєння, але він удавав з себе хороброго.\n— Дарма, мені хоч би й зараз іти, — вихвалявся він.\nНа щастя, туман скоро почав сідати, і ми сподівались, що вже після обіду Йошка зможе вирушити. Ще раз уважно оглянули маршрут, і кожний давав йому поради, але Йошка не хотів уже ні слухати нас, ні дивитись у прірву.\n— Я вже й так все знаю, — сказав він і поповз до димаря, щоб ще трошки передрімати.\n— Набирається духу, — сказав Діні. — Дайте йому спокій. Хай спочине.\nМинула ніч здалася нам довгою, але ця «Велика середа» спливала ще повільніше. Хвилини повзли якось болісно, від голоду дедалі більше смоктало і нило під грудьми. В скронях стукало. Тепер ми вже напружено чекали, поки смеркне, чекали темряви більше, ніж учора світанку. Але коли все навколо нас затягло тонким серпанком, коли Йошка Лампа перед тим, як іти, потягнувся, сильно позіхнув і ще раз потягнувся так, що аж кості затріщали, — саме в цей час з боку бульвару знялася стрілянина. Постріли раз у раз наближались. Згодом з протилежного будинку заговорив кулемет. Він був так вдало замаскований, що навіть ми не бачили, хто там стріляє.\nВнизу зашуміли танки і почався такий бій, якого, може, ще ніколи не було. Ми знову зіщулились під димарем. Раптом будинок здригнувся від сильного вибуху; наче лавою вулкана, засипало нас порохом та уламками цегли. Згодом вибухнула міна, і коли я розплющив очі, то побачив, що верхню частину димаря відбило, і ми лежимо тепер беззахисні. Тепер вже не було де сховатись… Всі загинемо тут… Дві кулі просвистіли поруч і врізались у дах так близько, що у мене одразу ж промайнула думка, чи не влучили вони в когось. Мені здалося, ніби я почув чийсь стогін… Очі мої мимохіть розшукували веснянкуватого і Лаці Тімко. Вони лежали ниць, затаївши подих. В думці я попрощався з ними… Та від усього пережитого я вже так зачерствів, що прощання було безболісним. Така їхня доля, якщо вони загинули. Слідуюча куля, може, влучить в мене. Якби я знав, за що борюсь, то стріляв би, поки б’ється серце. Але я не знав, вже давно не знав… Я чекав, коли знову засвистять кулі…\nТанки повернулись і почали обстрілювати будинок навпроти. Коли кулемет на даху протилежного будинку, нарешті, замовк, вулиця затихла, і гул бою поволі віддалився.\nЗгодом все вщухло, і в цій мертвій тиші все ясніше й ясніше чувся стогін. Серця наші стислись… З-поміж цегляних уламків обережно підводились голови. Тільки один лежав нерухомо… Дюсі Кочіш. Його обличчя було засипане вапном і порохом, а очі заплющені. З рота текла кров. Мабуть, куля влучила в легені, але свідомості він не втратив.\nНіхто з нас не знав, що треба робити в таких випадках. Ми не знали й того, як тяжко поранений Дюсі. Нас охопив жах. Діні трохи підвів голову Дюсі, підтягнув його трохи вище, щоб йому було зручніше. Я намацав його пульс. Пульс був слабий. Через деякий час Дюсі розплющив очі, і погляди наші зустрілись. Першу мить, здавалось, він не знав, де знаходиться, але поволі його блукаючий погляд ставав більш зосередженим.\n— Мене підстрелили? — спитав він і сам відповів:— Так, мене поранили… Але не дуже болить… Це, мабуть, несерйозна рана…\n— Так, так, здається, рана несерйозна, я теж так думаю, — сказав я, не вагаючись. — Ти не бійся, ми зараз приведемо лікаря. Не бійся…\n— Я не боюсь, — відповів він слабим голосом. — Лікаря теж не треба. Побачиш, мені зараз стане краще.\nМи оточили його, і я бачив, як усі тремтять з переляку.\nАттіла тремтячим голосом шепнув мені на вухо:\n— Швидше білий прапор!… Хто зна, що з ним таке.\nА Діні гримнув на Йошку:\n— Чого ждеш? Не роззявляй рота на Дюсі, а вирушай негайно!\nАле Йошка був зовсім зломлений душею й тілом. Було боляче дивитись на нього. Він так перелякався, що вся його хоробрість зникла. Маленькі очі аж потонули у повному обличчі, голос відняло, і він тільки хитав головою. Нарешті простогнав:\n— Я не… тепер… тепер не можу.\nІ дійсно, у нього навіть коліна тремтіли.\nВідпустивши руку Дюсі, я поповз на край даху. Я розумів, що тепер треба берегти кожну хвилину. Лежати безпорадно біля Дюсі було б страшніше, ніж стрибнути у прірву. Але я не стрибну, я мушу бути обережним, адже треба рятувати товариша.\nКоли я вже пройшов половину відстані, мене гукнув Лаці.\n— Дюсі тебе шукає, — сказав Лаці, підповзаючи до мене. — Давай мерщій назад. Як тільки ти пішов, він знову занепокоївся, і очі у нього помутніли. Без кінця повторює твоє ім’я і такий схвильований…\nЯ поповз назад і, справді, почув: «Андріш, Андріш», але він говорив таким голосом, від якого у мене защеміло серце. Я сів і знову взяв його за руку.\n— Добре, — шепнув Дюсі, — я тільки хотів сказати, щоб ти сів біля мене. Тримай мою руку і розказуй що-небудь.\nГоворити тепер… Це було важче за все. Я не знав, про що говорити, та й горло у мене стислось від жалю, і я мало не заплакав. Що я можу йому сказати?\nАле, набравшись духу, я почав:\n— Ти видужаєш і підеш додому, Дюсі Кочіш… а матуся рідна зустріне тебе на порозі. Вона обніме тебе і приголубить… і буде мир, правда переможе! Бо ж правда завжди перемагає.\nЯ аж сам злякався. Чого це я говорю таким казковим, монотонним голосом, як учора до Аттіли? Чи добре це для Дюсі?\nПотім, дивлячись на нього, я зрозумів, що саме це йому потрібно. Може, він слова і не дуже розуміє, але мій голос заспокоює його.\n— Говори ще, — просив він, коли я замовкав.\nТак я, тримаючи його за руку, повторював те ж саме, наче це були слова якоїсь старої пісні.\nХлопці навколо завмерли і дивились на мене і на Дюсі, наче зачаровані.\n— Підеш додому, і матуся рідна зустріне тебе на порозі. Матуся рідна жде тебе, вона обніме і приголубить тебе. Підеш додому, і матуся рідна…\nНезабаром знявся сильний вітер. Ми тремтіли від холоду, і Лаці накрив пораненого брезентом. А я не переставав повторювати одне й те саме і в той же час думав: «Що буде з нами, якщо і «Великий четвер» застане нас тут, а Жаб’ячий Рот не прийде? Може, тут, на даху, і позамерзаємо?» Руки й ноги у мене заклякли. Розказуючи Дюсі казку, я дмухав собі на пальці і так нервував, що почав гризти нігті, як колись у дитинстві. Думав я і про те, що коли Дюсі затримає мене біля себе надовго, надворі зовсім стемніє, і я не зможу нікуди податись, бо не бачитиму нічого далі свого носа. А визволитись звідси треба за всяку ціну!\nМи клацали зубами від холоду, а на лобі Дюсі виблискував холодний піт. Мені треба б піти, та Дюсі ніяк не випускає моєї руки. А хлопці ждали чогось, сидячи з роззявленими ротами, ніби їх хтось заворожив. Мене мучила тільки одна думка: що робити?\nНарешті Дюсі заплющив очі. Мабуть, заснув. Я покликав до себе Тімко, і той зайняв моє місце, взявши обережно руку Дюсі в свою. Він зрозумів мій намір. Таким же монотонним голосом, як і я, він почав:\n— Підеш додому…\nА я поповз на край даху…\nУже стільки разів я продумав деталі переходу на балкон, що всім тілом відчував потрібні для цього рухи. Я глянув з даху вниз — вулиця була безлюдна. Вхопившись за ринву, я почав спускатися по ній. Згодом я намацав ногами перший виступ і без будь-якого хвилювання поліз убік по стіні.\nСкоро і легко я добувся до відчиненого віконця, що вело на горище. Я заліз в нього, щоб подивитись, чи не відчинені часом двері на сходи. Але вони були міцно замкнені зсередини. З досадою побрів я назад до віконця і виліз через нього. Мені не слід було затримуватись тут, бо коли я знову зібрався лізти вниз, мене раптом щось зупинило. На лобі виступили краплини холодного поту, і в голові так запаморочилось, що я мало не знепритомнів. Довелось напружити всі сили, щоб не стрибнути назад на горище. Кілька хвилин я сидів на одному місці, згорнувшись клубочком. Мене охопив відчай і страх. Минали хвилини, а може години, я гарячково вчепився руками у віконце і прилип до нього всім тілом, ніби це було єдине на весь світ надійне місце. Коли я на мить глянув угору, на дах, то побачив, що хлопці слідкують за кожним моїм рухом. Зібравши всю свою волю, я знову поліз униз, і зразу ж відчув себе краще. Але до самої смерті не забуду тієї страшної хвилини, того жахливого почуття, яке пройняло мене, коли я сидів якийсь час біля слухового віконця… Я намацував ногами виступи. Нарешті, побачив під собою балкон і відчув, як відлягло від серця.\nЯ щосили відштовхнувся, стрибнув і боляче вдарився ногами об балкон. Приземлився не так, як розраховував, — не з краю, а на самій середині балкону, якраз навпроти дверей у кімнату. Я хотів швидко скочити під стіну, але було вже пізно — з кімнати мене помітили. Витріщивши очі, звідти злякано дивився на мене хлопець. Якусь мить ми мовчки розглядали один одного. Кожний чекав, хто ворухнеться першим. Тоді я рішуче відчинив двері. В напівтемній, бідно обставленій кімнаті сидів на дивані хлопчина. Блідість його овального обличчя ще більше підкреслювали тонкий ніжний ніс і вузькі безбарвні губи. Але його сповнені страхом чорні, як вуглини, очі трохи заспокоїли мене. Я підійшов до нього ближче. Він сидів на дивані, загорнувшись у ковдру, але я бачив, що він, мабуть, трохи вищий за мене на зріст і одноліток зі мною. Тому я навіть не думав звертатись до нього на «ви».\n— Не бійся мене, — сказав я пошепки. — Я не зроблю нічого лихого. 1 зброї у мене нема. Якщо хочеш, обшукай мене. Про одне тільки прошу: не говори голосно і не кричи. Нехай, крім тебе, ніхто не знає про мою присутність тут. Допоможи мені!\nХлопець не підвівся, не обшукав мене і не закричав. Погляд його уже не був такий переляканий.\n— Говори, що тобі треба, — сказав він теж пошепки, — як ти сюди потрапив?\n«Ну, тепер, —подумав я, — розповім йому якусь казку. Нагорі я мав досить часу, щоб вигадувати різні історії. Вони тоді здавались мені одна кращою за другу. Та тепер всі ці казки здавались мені безглуздими; вони були такими далекими… І я вирішив: цьому хлопцеві не брехатиму. Очі його чисті, чесні — розкажу всю правду!»\nІ я розповів йому все, як було.\n— Значить, це були ви? Ви стріляли з даху? — прошепотів він з виразом глибокого подиву на обличчі, коли я закінчив свою розповідь. — Як ви могли так робити?! Через вас… друга наша кімната зруйнована, у цій повибивало шибки. Весь поверх — самі руїни…\nЯ міг би йому сказати, що робили ми це «за батьківщину» або: «що значить в такі дні один поверх, один будинок, чи навіть половина міста?», але за цей час сталося багато такого, що збило мене з пантелику. Тому я мовчав.\nХлопець тим часом все розпитував: скільки нас на даху, як ми потрапили туди, і як мені пощастило звідти злізти. Особливо його цікавило останнє.\nКоли я розповів, як злазив з даху, він сумно поглянув на мене.\n— Заздрю тобі, — сказав він коротко.\nСпочатку я не зрозумів. Нічого такого, чому варто було заздрити, я в цьому не бачив. Якби довелось виконати такий акробатичний трюк вдруге, я пішов би на це без особливої насолоди… Коли згадую те жахливе почуття, яке охопило мене біля слухового віконця, то ще й тепер на лобі виступають краплини холодного поту. Але тоді я не мав часу пояснювати йому всього докладно.\n— Може, колись… колись зустрінемось, я тобі про все розповім. Але зараз я мушу поспішати. Один з наших товаришів тяжко поранений, треба негайно привести лікаря. Випусти мене в коридор, але так, щоб ніхто не бачив. Пообіцяй, що не будеш стежити за мною. Подумай про пораненого хлопця нагорі, про те, як він страждає. Прошу тебе, не допитуйся більше, повір у щирість моїх слів і допоможи.\nМоже, мій погляд, а може, благаючий голос переконали його. Як добре, що зустрівся я саме з ним, а не з дорослим. Всі дорослі дуже обачливі, а цей хлопець зрозумів мене. Хоч його і вражало те, що ми накоїли, але серцем відчував, що мусить нам допомогти.\n— Вдома нікого немає, — сказав він. — Не бійся. Батько пішов до сусіда. Він слюсар, а у сусіда зіпсувався водопровід. У нього в ці дні багато вільного часу, і він сердиться, що не може йти на роботу і змушений сидіти дома. А матері в мене немає… Можеш спокійно вийти, відчини собі сам двері. Я не піду наглядати за тобою, бо мені ходити важко. Навіть до дверей тебе провести не можу….\nВін підвівся, скинув з себе ковдру і простягнув руки до милиць.\nНа цей раз здивувався я: хлопець був одноногий.\n— Бачиш, — сказав він, — чому я позаздрив, коли ти розповів, як спускався з даху. Тобі нічого боятись, я не побіжу слідом.\nЯ стояв, наче вкопаний, і біль здавив мені серце.\n— Так ти…\n— Мене звуть Йошка Петрі, — допоміг він мені. — Я не забув, що ти пообіцяв прийти колись і розповісти, за що ви боролись. Я чекаю на тебе!\n— Добре, — відказав я, — і пробач мені… Ти і всі пробачте. Ми хотіли, щоб було добре… Нам в ці дні також було дуже важко. Але зараз я мушу йти, Йошка. Я ще раз, сто, тисячу разів дякую тобі за все….\nНесподівано для самого себе я обняв його і міцно притиснув до грудей. Потім вийшов у сусідню кімнату і крізь скляні двері глянув у коридор. Вибравши хвилину, коли там .нікого не було, я відімкнув двері і тихенько вийшов. Ключі від нашої квартири я міцно стискав у руці. За кілька хвилин я був уже в квартирі; вона зустріла мене непривітно. Кімнати наче осиротіли і лякали пусткою. Я зразу ж кинувся до дверцят, що вели на дах, і відсунув засувку. Коли бетонна ляда відчинилась, на мене зверху глянуло п’ять пар очей, що жадали свободи. Хлопці були брудні від сажі і стомлені пережитими злигоднями.\n— Швидше, швидше, — квапив я їх, хоч у цьому й не було потреби. Вони щодуху один по одному стрибали в кімнату. Але я з нетерпінням чекав шостого… Діні і Лаці Тімко обережно спустили його вниз останнім.\nДюсі був непритомний, він лежав тепер перед нами на дивані з заплющеними очима і вже не просив, щоб йому про щось розповідали.\nВідразу я забув і про страшний шлях з даху, і про Йошку Петрі, і взагалі про все, що сталося в ці дні зі мною. Я неначе знову опинився на дахові, тримав руку Дюсі і повторював: «Підеш додому, там твоя матуся…»\nО, якби він озвався до мене зараз, як там, на даху: «Андріш, Андріш!»…\nАле тепер Дюсі вже не кликав мене, і я вже пошкодував, що залишив його на якийсь час. Може, він шукав мене і подумав, що я покинув його в біді?\n— Не можна гаяти жодної хвилини, — підганяв нас Діні. — Дюсі ледве дихає. Несімо його… мерщій!\n— Це тобі лише здається, — махнув рукою Йошка. — Можна піти, звичайно, хоч і зараз, але я хотів би спершу щось з’їсти.\n— У цю квартиру більше не повернемось, — зробивши гримасу, сказав Павіач. — Не бачити мені її більше, як своїх ушей, але якусь річ на пам’ять захопити з собою можна.\nЛаці теж оглянув усі кімнати. Нам здавалось, що ми дуже довго прожили тут разом, і квартира ця не була нам зовсім чужою.-Але тепер тут все було таке суворе, вороже.\n— Немає ніде ні записки, ні листа, — сказав Лаці. — Жаб’ячий Рот забрав з собою все, що міг, і покинув нас, не сказавши жодного слова.\n— Він ще пожаліє! Ми відплатимо йому за це! — лаявся на весь голос Йошка.\nЯ подивився на Дюсі, — він лежав на дивані блідий, як стіна. Схоже було, що він вже мертвий. Але як за це відплатити? У Жаб’ячого Рота тільки одне життя, а цього мало, щоб поквитатись за все, що він накоїв.\nМи з Лаці загорнули Дюсі в шерстяну ковдру, потім обережно підняли його. Всі ще раз, востаннє, обвели поглядом кімнату і вирушили в темне, бурхливе місто. Ми вже не боялись, що натрапимо на когось. Двірничка знала Діні, якого Жаб’ячий Рот відрекомендував як свого молодшого брата.\nКоли жінка вийшла з своєї квартири, Діні байдуже, ніби між іншим, сказав їй:\n— Це мої друзі. Вони завітали до мене ще перед обідом, але через стрілянину застряли тут. У цього бідолашного влучив осколок, — показав він на Дюсі, — ми хотіли викликати лікаря сюди, але телефон не працює. То ми вже самі йдемо… Може, пощастить дістатись до лікарні.\nХудорлява двірничка дивилась на нас злякано, але в її погляді можна було прочитати і жаль. Вона принесла ключ і відчинила ворота.\n— Тільки обережно. На бульварі ще б’ються.\nМи вийшли на вулицю. Вона мала вигляд передової лінії фронту. Бічні вулиці теж розриті, більшість будинків пошкоджена. Із-за танків націлились на нас гвинтівки, але коли там побачили, що ми несемо пораненого, дула опустились. Ще кілька хвилин, — і ми опинились у центрі бою, поруч з кіліанськими казармами. Якби ми не загартувались за останні кілька днів, то, може, й злякалися б стрілянини і не пішли б далі. Але ми вже нічого не боялись, а хоробрих куля минає. Обережно пролазячи між розірваними трамвайними рейками, згорілими танками і купами цегли, ми, нарешті, дісталися до лікарні Рокуш.\n— Навіщо нам усім іти туди? — промимрив, затинаючись, Йошка. — Цим тільки звернемо на себе увагу, нас розпитуватимуть, почнуть докопуватись… Вам я тепер вже не потрібний… І живу я ось тут, близенько… Може, ще зустрінемось десь, адже вогонь тільки розгорається, а я спати не збираюсь…\nНа вулиці Ракоці з будинків виривався дим і язики полум’я. Павіач з палаючими від захоплення очима вдивлявся в далекі руїни, з яких клубочився дим. Що це там може бути? Універмаг?\n— Я теж піду, хлопці, — нарешті вимовив він хриплим голосом.\nЛаці і веснянкуватий Аттіла нізащо не відійшли б тепер від нас.\nУ прийомній і в коридорах — безліч ліжок. Здавалось, що ми потрапили у військовий госпіталь. Медсестри і лікарі у білих халатах мали страшенно стомлений вигляд. Вони, мабуть, вже кілька діб підряд не спали. Ми стали в кутку і чекали, поки вийде хтось на телефонний виклик швейцара. Тепер ми не боялись і не думали про те, що сказати — на допити тут ніхто не має часу. Аби тільки скоріше вийшов лікар…\nЧас минав надто повільно, кожна хвилина здавалась годиною. Нарешті, принесли носилки і поклали на них Дюсі. Він лежав нерухомо, обличчя його було біле, як папір, він ледве дихав.\n«Зараз буде лікар, — думав я, — той зробить чудо…»\nЗгодом прийшов і лікар, й Дюсі понесли в операційну.\nА ми ще довго стояли в закутку коридора, виглядаючи на вулицю, де все поволі заволікалось темрявою. Стемніло. Всі ми були такі стомлені, що ледве стояли на ногах, але ніхто і не думав сідати.\n— Мабуть, роблять операцію, — пошепки кілька разів сказав Аттіла.\n— А може, про нас забули, — думав уголос Лаці.\nЧас від часу з операційної хтось виходив, але ми ніяк не наважувались спитати про Дюсі. Нам було страшенно жарко, від різкого запаху ліків і лікарні лоскотало у носі. Після тривалого перебування надворі це задушливе повітря було нестерпним. Веснянкуватий скаржився на головний біль, а я почував себе таким легеньким, що, здавалось, ось-ось здіймусь і полечу в небо. Вже другий день ми нічого не їли. Навколо все поринало в туман. Обпершись об стінку, ми дрімали. Аттіла мало не впав на мене, так міцно заснув. Згодом за вікном почало світлішати; темрява змінилась якоюсь сірою, брудною запоною. Я тримався за підвіконня, бо земля піді мною хиталась, ніби я стояв на кораблі…\n«Настав день «Великого четверга», — подумав я. Якийсь час я був зайнятий думкою про те, чи повернеться, нарешті, Жаб’ячий Рот, щоб відчинити дверцята, які ведуть на дах…\nІ коли ми почали поволі просипатись, до нас, теж ніби уві сні, підійшов лікар у білому халаті. Він зняв окуляри, дмухнув на них, ретельно витер, потім подивився на нас стомленими і сумними очима.\n— Ви принесли сюди Дюсі Кочіша?\n— Т-так, прошу вас, — промимрив блідий, як смерть, Діні.\n— Він помер, — сказав лікар. — О третій годині ранку. Куля влучила в легеню. Внутрішній крововилив. Ми зробили все, що можна було в такому разі зробити, але врятувати хлопця не змогли.\nСтіни і все навколо попливло перед очима. Я стояв, безтямно дивлячись вперед, на лікаря, і коридор раптом наповнився химерним дзижчанням. Здавалось, все, навіть вітер, що проникав крізь вікна, повторювало: «Підеш додому, матуся рідна чекає на тебе…»\nВітер дужчав, мене трусило від холоду, все тіло тіпалось, зуби клацали. А вітер продовжував гудіти: «Обніме і приголубить тебе…»\nВітер підхопив лікаря, залопотів полами його халата і поніс аж до дверей операційної, а звідти назад до нас…\nАле насправді лікар стояв на місці нерухомо.\nХолодними, як лід, руками я взявся за чоло. З очима у мене теж ніби щось трапилось — я майже нічого не бачив.\nАттіла ридав на весь голос, анітрохи не стримуючись, як маленька дитина. По його округлому обличчю струмочками стікали сльози. Він сховався за білий лікаревий халат і, захлинаючись від ридань, смикав його.\n— Неправда, неправда! Цього не може бути! — кричав він.\nЛаці вхопив мене за руку і, міцно зціпивши зуби, до болю стиснув її. Очі його були тепер темносині, подих гарячий, і він, ніби заспокоюючи сам себе, сказав:\n— Не так вже й страшно… Бачиш, не треба боятись. Він тільки лежить і спить, тихо, спокійно…\n— Ви повідомите його рідних?—спитав лікар, окинувши нас ще раз отупілим поглядом.\n— Прошу вас ласкаво, надішліть краще офіційне повідомлення, — відповів Діні тихим, тремтячим голосом.\nРаптом Лаці вийшов уперед, ніби його штовхнула якась незнана сила. Він наче хотів щось сказати, але боявся, його обличчя і шия зробилися червоніші за обвітрені руки. Кусаючи собі губи, він простогнав:\n— Можна ще раз глянути на нього?… Ще раз, востаннє?\nМи всі могли увійти в кімнату, але тільки білявий Ладі Тімко пішов попрощатися з товаришем. Ми вже йшли, низько посхилявши голови, по коридору до виходу, коли він наздогнав нас.\n— Так воно і є, — сказав Лаці тихо, — так, як я думав. Ще ніколи Дюсі не був такий лагідний і спокійний. Він лежить, ніби йому сниться щось гарне…\nІ раптом худенький білявий Тімко зупинився, приник обличчям до стіни, і сльози залили його милі сині очі…\nРанок був туманний, димний і страшний. Я йшов, хитаючись, ніби серед розбурханого моря, і міцно тримав за руку малого Аттілу. Він пересувався ще непевнішими кроками, тремтів усім тілом і не переставав ридати. Я не міг покинути його зараз одного.\n— Я проведу тебе додому, годі вже. А то дома ще не впізнають тебе…\nЯ завжди боявся за Аттілу, а за сильного, сміливого Дюсі ніколи. Дюсі не потребував захисту, він був для мене зразком у всьому.\nДіні попрощався з нами на вулиці Вешелені, а Лаці біля площі Клаузал. Очі його і тепер були повні сліз, а куточки рота смикались.\nАттіла жив на площі Барош. Ми ледве пробились туди. Вже стоячи біля воріт, він довго не відпускав мою руку.\n— Я прийду до тебе, може, ще сьогодні, найпізніше завтра.\n«Все одно мене не випустять більше на вулицю», — подумав я, але не відповів нічого, тільки поплескав його по плечу.\n— Іди спокійно, — сказав я йому, — і не плач більше!\nАттіла з вдячністю подивився на мене блискучими косими очима і пішов, шморгаючи носом. Ще кілька разів він озирнувся через плече і незабаром зник за поворотом сходів.\nА мене ноги мимоволі понесли у той бік, де жив Дюсі. Я мушу говорити з його матір’ю, мушу розповісти їй про все… Я піду туди. Так, це зараз найважливіше для мене.\nІ ось я на їх вулиці… вже перед будинком. Біля воріт зупиняюсь. Ні, це важче, ніж злізти з даху. Важче, ніж повзти від слухового віконця до балкона. Я бачу перед собою матір Дюсі — гарну каштановолосу жінку — такою я уявляв її з Дюсіних слів. Волосся у неї вже не каштанове… вона, певно, посивіла. У неї нема чоловіка, нема нікого… це був її єдиний син.\nРаптом я повернувся і важкими, олов’яними ногами пішов назад. Прийду іншим разом… колись, коли наберусь сміливості.\nЯ повертався повільно, втомлено ступаючи ногами, з важким тягарем несплаченого боргу за плечима. Уже зовсім розвиднілось. «Настав день «Великого четверга», — подумав я.\nЦе був найважчий ранок у моєму житті.\n‹ Вулиця Пратера-5 up Вулиця Пратера-7 ›


Список книг для читання: книги, які потрібно прочитати | Голос Карпат\nСписок книг для читання: книги, які потрібно прочитати\n20.07.2021 14:02 Новини партнерів\nЄ незліченна кількість книг, які ми, звичайно, ніколи не зможемо прочитати, ось чому ми збираємося розповісти вам, які книги ви дійсно повинні прочитати в своєму житті.\nЧомусь в наші дні ми все менше і менше читаємо книги. Нам більше подобається проводити час зі смартфонами або з Netflix. Але ми забуваємо, як важливо читати.\nВін сприяє творчості, покращує словниковий запас, підвищує концентрацію уваги і, як кажуть, навіть запобігає хворобі Альцгеймера.\nКнигарня "Є" склала для вас список книг, які ви повинні були прочитати в своєму житті.\nПовірте: це прекрасне почуття, коли можна відзначити той чи інший заголовок в списку літературних канонів. Найпрекрасніше, що книги видавництва старого лева випущені на українській мові і ви зможете насолодитися рідною мовою з іноземною літературою, перерахованої тут. Всі ці книги неймовірно зворушили нас і допомогли на мить вирватися зі стресової повсякденному житті.\nДвоє в один день\nЕмма і Декстер знайомляться один з одним на випускній церемонії. Вони проводять ніч разом, а потім розходяться. Жоден з них не дуже задоволений своїм життям, і вони не можуть забути один одного ... Ви проковтнете цю книгу з першої сторінки.\nУ романі «Будденбрукси» автор Томас Манн слід за падінням вигаданої родини Будденбруксов. Йоганн Будденбрук керує поважної сімейною компанією, він успішний і багатий.\nКоротка історія майже всього\nКнига «Коротка історія майже всього» - ідеальна книга для всіх, хто хоче зрозуміти всесвіт і то, як виникло людство.\nУ книзі «Квітка пустелі» автор Варіс Дірі пише про своє життя. Вона народилася в Сомалі і була жорстоко обрізана, коли їй було 5 років.\nКнига «Готель Нью-Гемпшир» - справжня класика. Він розповідає абсолютно абсурдну сімейну історію. Після невдалого відкриття готелю в Нью-Гемпширі Уинслоу Беррі намагається привести готель одного до успіху.


Країні більше не потрібні юристи та економісти » Pleyady\nМедведєв відмінно розуміє, що більшість випускників прагне вибрати для себе престижні спеціальності, навчання яким дасть їм можливість в майбутньому отримати цікаву і високооплачувану роботу, але саме надлишок кадрів по топовим спеціальностями не дозволяє випускникам вузів отримати місце, на яке вони розраховували. За статистикою 10 відсотків випускників вищих навчальних закладів не змогли влаштуватися на роботу за фахом, хоча потрібно враховувати, що деякий відсоток надійшли до ВНЗ зробили це лише для того, щоб отримати вищу освіту, що, на думку Медведєва, цілком нормальне явище.\nПрезидент зауважив, що при наборі студентів потрібно робити акцент на «злободенних, інженерних спеціальностях», які сьогодні особливо затребувані в російських регіонах. Медведєв вважає неправильним, що роботодавці не можуть знайти фахівців на вакантні посади, не дивлячись на більш, ніж адекватну заробітну плату.\nУ свою чергу віце-прем'єр запевнив главу держави в тому, що уряд займається цим питанням і вже розробило нову програму розвитку освіти, де упор якраз робиться на «відповідність випускників та спеціальностей ринку праці».\nРубрика: Про освіту за кордоном. Перегляди: 2277


Аграрний дайджест від Єнота-агровіра (12.07.2021-16.07.2021) | Аграрна Правда\nАграрний дайджест від Єнота-агровіра (12.07.2021-16.07.2021)\nТаааак, ось тут продам, там плавуни, і це продам, в мене там піски одні. А ось тут куплю, там гарний пай. Хоча Миколайович так легко його не віддасть. Але я вже якось вмовлю, бо надто гарний пай. Головне, аби сусіди не оговтались та не перекупили.О, ви вже тут? Вітаю! Сідайте зручніше, зараз, я з паями розберусь і усе вам розповім. Ви поки цифри тижня погортайте.Цифра тижня № 1: 880 земельних операцій вже здійснили в Україні.Коментар Єнота: Не дивіться на мене так, то не тільки я. Там ще Петрович кілька купив.Цифра тижня № 2: 223 тис. тонн пшениці експортували з України у 2021/22 маркетинговому році.Коментар Єнота: От хлопці спритні, я ще тільки збирати починаю, а вони вже панамакси ганяють з зерном. Оце швидкість.Цифра тижня № 3: на 30% зросли ціни на продовольство з початку року.Коментар Єнота: Як добре, що в мене усе своє. Усе безпечне, бо виготовлене з любов'ю та виключно з використанням сучасних технологій.До мене за продуктами навіть з міста люди їздять, та яке з міста, навіть ззакордону приїжджають, бо це ж фермерське, локал, так сказать. Натюрель чи натюрліх. Але не усі такі сумлінні виробники як я, тож треба бути обережним. Ось про це і матеріал є, раджу почитати: Смакуємо фермерське. Чи завжди безпечні «крафтові» та «локальні» харчі?В мене тільки кавунів немає. Ну як немає, є трохи, але то не для продажу, то для душі. Ми ж з ними однієї крові – смугастої. Та кажуть, з кавунами цього року проблеми, їх то змивало, то заливало, тепер ще й гнити почали. Геть страшно дивитись новини. Але останній місяць був таким спекотним, що надія поласувати смугастиком ще є. Агов, чого це ви так на мене дивитесь і облизуєтесь? Що, з кавуном переплутали. Вже сил нема їх чекати, а баржа все не пливе. Розумію вас, але я не кавун, тож давайте без цих гастрономічних збочень. Почекаємо справжніх смугастиків. Та й моя колега дізналась, що надія в нас ще є. Та ви самі почитайте.А я собі так думаю, треба було цим кавуноводам фунгіцидами працювати, аби смугастики не гнили. А для того, аби дізнатись точно, чи варто то робити, можна до Інституту Здоров'я Рослин звернутись. Я саме так своїх кавунчиків і захистив. Попросив подивитись на них під мікроскопом і сказати мені, чи треба щось робити. І уявіть собі, треба. Бо ж хвороби. Та й звідки їм взятись. Дощі лише всю весну йшли. Але про що це я, ах точно, про діагностику. Ось тут розписано все в деталях, читайте з задоволенням.Я от що подумав, треба кавуни ці сушити і робити з них чіпси. Ну чого ви смієтесь з мене. Це ж смачно, корисно і прибутково. Ну і що, що в кавунах одна вода і сушити там немає чого? Трохи м'якоті знайдеться. А про самі фруктові чіпси раджу прочитати. Може знадобитись.А я пішов роздивлятись новенький тракторець Magnum AFS Connect на 435 конячок. Моя ж ти ляля, будеш в мене тепер працювати. Я тебе буду любити і цінувати, нікому не дам ображати. Авжеш, стільки грошей за тебе віддав, що ти тепер для мене дорожчий за золото. Але впевнений, відпрацюєш. Та ще й з торицею. Тут про тебе навіть мій колега написав. Хочеш тобі прочитаю? І вам раджу. Дуже цікаво!Та на цьому маю прощатись, треба до Миколайовича йти, буду пай купувати. А вам здоров'я і бережіть себе!\nНаступна новина Аграрії всіх областей України розпочали жнива\nПопередня новина Імпотент Костя Калоша (Костянтин Бєдовой) запросив негра на свінгер-паті. ФОТО\nНа Прикарпатті прокуратура вимагає повернути громаді землю вартістю 3,6 млн гривень


Як відбілити зуби за короткий термін? - Жіночий журнал про моду, красу, стосунки і життя.\nдодому Жіноча краса Як відбілити зуби за короткий термін?\nЯк відбілити зуби за короткий термін?\nМайже всі люди мріють мати білосніжні зуби. Білосніжна усмішка — це мрія кожного, символ успішної і ділової людини, і взагалі, це дуже привабливо, особливо для дівчат.\nПерше, що кидається в очі при встрече- посмішка. Якщо вони у вас не білі, а іншого кольору, то є кілька способів відбілити їх в домашніх умовах.\nСупер Ягодицы или Самый короткий Путь к Идеальной Фигуре ??\nВагітність і зуби\n✍КОРОТКИЙ УРОК| Воздушная перспектива\nЯк схуднути за короткий термін і не нашкодити організму?\nЯк захистити свої зуби від бактерій?\nКрасиві зуби і самооцінка\nНайпоширеніший спосіб-за допомогою зубної пасти. Слід вибирати спеціальну відбілюючі пасту. Така паста відбілює зуби, за рахунок активності ферментних добавок. Стоматологи вважають, що саме її в основному застосовують для підтримки постійної білизни зубів.\nДругий спосіб відбілювання — жувальною гумкою. Але великих результатів цим способом не добитися, тому що Концентрація відбілюючих речовин там дуже мала, і вам навряд чи вийде виблискувати білосніжною посмішкою, як в рекламі «Орбіт».\nТретій, і мій улюблений спосіб. відбілювання зубів содою. Потрібно нанести на мокру зубну щітку трохи соди. Наступний етап, просто так же почистити зуби, як ви робите це зі звичайною пастою. Цей спосіб підійде для тих, хто збирається на побачення, і у нього не було часу відбілити зуби заздалегідь. Але не перестарайтеся. Чи не відбілюйте зуби частіше, ніж один раз на місяць. Тому що сода послаблює емаль зубів.\nЧетвертий спосіб — домашнє відбілювання зубів з використанням пероксиду карбаміду — це щадне відбілювання. Процедура досить проста — для початку змиритися поточний тон кольору зубів. Далі наноситься на зуби косметичний гель, який під дією лампи відбілює зуби. За одну сесію можливо відбілювання на 18 тонів.\nП’ятий спосіб. Перекис водню — дешеве зручний засіб, який завжди під рукою. Результат — білосніжні зуби (тільки, без емалі). Результат помітний через тиждень або навіть раніше. Якщо перекис потрапила в ротову порожнину не переживайте, головне не ковтайте.


Кабінет стоматології Дрогобич: адреса, телефон, карта, розклад роботи, відгуки\n+38 (067) 736-19-97\nЗубний біль один з найнеприємніших та найбільш відчутних — особливо вночі. Перепробувавши декілька різноманітних знеболюючих, вам не стає легше? Та й не стане, адже якщо зуб вже «дав про себе знати» він і на далі проявлятиме «свій характер» ще сильніше.\nТому варто «зібрати сили в кулак» та відправитись до нашого стоматологічного кабінету. Наші професійні спеціалісти нададуть вам кваліфіковану допомогу так якісно, що стоматолога ви будете відвідувати тільки два рази на рік — на профілактичну перевірку.\nбагаторічний досвід роботи — 12 років;\nголовний стоматолог стоматологічного кабінету практикує понад 30 років;\nгарантія якісних, безпечних на надійних послуг;\nОСОБЛИВІСТЬ: Якщо вас «не бере» анестезія — не варто перейматись, що доведеться лікувати зуб, терплячи неприємні відчуття. Для цього ми використовуємо унікальну комп’ютерну анестезію Sta за дуже доступною ціною — як дві звичайні анестезії.\nвикористання тільки сертифікованих та безпечних препаратів та матеріалів;\nстоматологічний кабінет оснащений новітнім устаткуванням;\nпрофесійні спеціалісти нададуть вам якісну консультацію та допоможуть підібрати все необхідне лікування індивідуально до ваших потреб;\nдоступні ціни для будь-якого гаманця\nЕстетична та терапевтична стоматологія.\nСтоматології Стоматкабінет Стоматолог Стоматологія Консультації стоматолога Стоматологічний кабінет Стоматологічні послуги Відбілити зуби Відбілювання зубів Відновлення зубів Відновлення зубів за допомогою протезування Виправлення прикусу Виправлення прикусу у дітей Виправлення прикусу у дорослих Вирвати нерви Всі види стоматологічних послуг Гігієнічне чищення зубів Гігієна зубів Голівудська посмішка Діагностика зубів Де полікувати зуби Дитяча стоматологія Дитячий стоматолог Ендодонтія Естетична стоматологія Загальна стоматологія Зробити передні зуби Зубна гігієна Консультації стоматолога Коронки Косметична реставрація зубів Лікар стоматолог Лікування захворювань ясен Лікування зубів Лікування зубних каналів Лікування карієсу Лікування молочних зубів Мікропротезування Металокерамічні конструкції Надання стоматологічних послуг Парадентологія Пломби Пломбування Пломбування зубів Поставити протез Протезування Протезування зубів Профілактика карієсу Професійна гігієна зубів Реставрація зубів Сімейний стоматолог Стоматолог Стоматологічні послуги Стоматологічна клініка Стоматологія Стоматологія терапевтична Терапевтична стоматологія Хороший стоматолог Художня реставрація зубів


Сучасний курс географії 10 класу – підручник і атлас\nВ основу курсу покладено регіональний та краєзнавчий принцип. Загальною метою курсу є формування єдиної географічної картини світу на прикладі вивчення населення та просторової організації економіки як у регіонах, так і в окремих країнах з урахуванням сучасних геополітичних, соціальних, економічних та екологічних аспектів.\nПеред Вами постануть Європа, яка зробила величезний внесок у розвиток світової цивілізації; Азія та Америка, які вражають своїми контрастами; далека, неповторна і самобутня Океанія; Африка з її найбіднішими в світі країнами.


Семінар вчителів угорської мови та літератури (26.11.2018). – Виноградівське управління освіти, молоді та спорту\nСемінар вчителів угорської мови та літератури (26.11.2018).\nОпубліковано Листопад 29, 2018 в Новини, події\n26 листопада відбувся семінар вчителів угорської мови та літератури на базі Виноградівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3. У рамках семінару проведено конкурс-захист учнівських презентацій на тему «Угоромовні письменники Закарпаття».\n6 учнівських колективів презентували власні пошуково-дослідницькі роботи з даної тематики. Члени журі, до якого входили вчителі угорської мови та літератури закладів І-ІІ ступенів, високо оцінили хороші знання, майстерність представлення, науковий підхід, креативність учасників.\nУчні Виноградівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 (вчитель М. Нібілевич) презентували книгу свого колишнього педагога Б. Керестень «Літературна мандрівка Закарпаттям». Засобами драматичної гри школярі продемонстрували все багатство літературної спадщини закарпатських угромовних поетів.\nВірші та пісні, що їх представили учні Великопаладської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів (вчитель Ж. Оросі), пронизані загальною темою любові до рідної землі та рідного краю.\nЧлени журі та всі присутні із захопленням прослухали казку Б. Солої у виконанні учениці Вербовецької ЗОШ І-ІІІ ступенів (вчитель О. Балог).\nЖиттєвий та творчий шлях молодого закарпатського поета Г. Морчак презентували школярі Пийтерфолвівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів (вчитель Ж. Балог-Зеке) та Пийтерфолвівського ліцею (вчитель Е. Товт-Молнар).\nУчні навчально-виховного комплексу «Неветленфолівська ЗОШ І-ІІІ ступенів – дошкільний навчальний заклад» (вчитель І. Домокош) показали інсценізацію уривку з твору В. Ковач «І завтра будемо жити».\nГолова журі А. Нодь, вчитель угорської мови Фертешолмашської ЗОШ І-ІІ ступенів, підвела підсумки конкурсу, наголосивши на відмінній підготовці учасників, значній роботі вчителів з організації учнівських презентацій та творчому підході до даного заходу. Всі учасники конкурсу були нагороджені дипломами.


Ємен звинувачує «Аль-Каїду» у нападі 7 січня\n29 жовтня 2020, Київ 15:53\n08 січня 2015, 20:28\nВибух у столиці Ємену, 7 січня 2015\nСили безпеки Ємену звинувачують «Аль-Каїду» в організації атаки смертника поблизу поліцейської академії у столиці Сані, яка сталася напередодні. За інформацією єменської поліції, кількість загиблих у результаті нападу зросла до 40 осіб, ще 60 були поранені.\nУгруповання «Аль-Каїда на Аравійському півострові» неодноразово брало на себе відповідальність за попередні схожі напади проти сил безпеки у Ємені. Але так званий лідер цього угруповання Салех Абдель Ілаг ад-Дахаб заявив про непричетність до нападу 7 січня. Лідер сунітських бойовиків на своїй сторінці у Twitter звинуватив у нападі шиїтських повстанців-хуті, які є членами руху «Аль-Хуті».\nУ вересні хуті захопили місто Сані і просунулися в інші регіони Ємену, не зустрічаючи опору ні з боку сил безпеки, ні з боку місцевих жителів. Вони виступають проти президента цієї країни Абда Раббо Мансура Хаді.\nУ відповідь активізуються сунітські бойовики з угруповання «Аль-Каїда на Аравійському півострові».


Rozetka, Нова пошта та 1+1 media приєдналися до освітнього проєкту Київстар «Смартфон для батьків». Компанії будуть допомагати людям елегантного віку освоїти власні цифрові сервіси, які вже роблять зручнішим життя сотень тисяч українців. Протягом жовтня на порталі batky.kyivstar.ua будуть виходити відеоуроки, які навчать старше покоління робити покупки онлайн, відстежувати власні посилки, поповнювати мобільний рахунок, записуватися до лікаря та дивитись улюблені телеканали в Інтернеті.\nГоловна місія освітнього проєкту — допомогти старшому поколінню навчитися повноцінно використовувати сучасні смартфони, а також подолати цифровий розрив між поколіннями та розвінчати вікові стереотипи щодо використання сучасних технологій.\n«Ми віримо у силу співпраці бізнесу в соціальній сфері, адже лише завдяки спільним зусиллям можливо досягти якісних змін у суспільстві. Тому раді, що найпрогресивніші українські компанії приєдналися до проєкту «Смартфон для батьків». За два роки існування проєкт показав, що смартфон – це світ нових можливостей для людей елегантного віку, а цифрові рішення наших партнерів зроблять життя старшого покоління зручнішим і цікавішим», — зазначає Ганна Захараш, директорка з корпоративних комунікацій Київстар.\nЦього року нові навчальні відео присвячені сервісам і застосункам, без яких не можуть уявити своє життя більшість прогресивних українців. Першим на порталі школи з’явиться відеоурок, який навчить наших бабусь і дідусів замовляти товари онлайн завдяки застосунку Rozetka.\n«Ми робимо все, щоб бути "щоразу як треба" для всіх українців, — коментує директор із маркетингу ROZETKA Євген Образок. — Тому раді приєднатися до проєкту і допомогти нашим з вами батькам, бабусям і дідусям опанувати інтернет та придбати все необхідне, не виходячи з дому. На нашому сайті мільйони товарів у тисячах категорій, які можна замовляти швидко і абсолютно безпечно навіть з телефону, без зайвих відвідувань людних місць. Зручніше всього вибирати необхідні товари за допомогою нашого мобільного додатку, який завжди поруч у телефоні та у якому все дуже просто і зрозуміло. А відповіді на всі можливі питання до процесу оформлення замовлення можна знайти у відеоінструкції, яку ми розробили спеціально для цього. Тепер замість того, щоб стояти в чергах або зайвий раз виходити з дому, наражаючи себе на небезпеку, наші старші зможуть присвячувати більше часу родині та онукам, готувати улюблені нами з дитинства смаколики чи насолоджуватися серіалом. Покупки в інтернеті — це про зручність і турботу про себе та своїх рідних».\nТакож незабаром усі охочі зможуть навчитися управляти своїми посилками завдяки онлайн-трекінгу від Нової пошти. Компанія розвиває цифрові сервіси, аби зробити процес доставки ще більш зручним для своїх клієнтів.\n«Серед наших клієнтів чимало людей елегантного віку. В їх числі і моя мама. У кожній посилці вона відправляє до мене турботу і огірки з власного городу. Я знаю, що так само роблять й інші. Раніше вони дізнавалися де знаходиться відправлення, телефонуючи до контакт-центру. Але зараз ми впровадили онлайн-інструмент для керування посилкою, де можна бачити як вона рухається у режимі реального часу, де знаходиться саме зараз і коли улюблений онук або дочка отримає гостинці. Тож ми дуже зацікавлені аби користувачі елегантного покоління були з цифровими точками контакту на ти», - Олена Плахова, директор по маркетингу та управлінню репутацією Нової пошти.\n«1+1 media» третій рік реалізує ініціативу #забутипровік, що покликана зламати вікові стереотипи в Україні. Тому відсьогодні у ранковому шоу «Сніданок з 1+1» стартує рубрика «Зв’язок поколінь», у якій під час соціального експерименту покоління поміняються місцями і молодь спробує вирішити побутові питання без смартфона, як це досі іноді доводиться робити нашим бабусям і дідусям через відсутність цифрових навичок.\n«Пишаємося, що все більше компаній доєднується до руху антиейджизму в Україні. Започаткувавши майже три роки тому ініціативу #забутипровік, ми ставили собі за мету стати медійними амбасадорами теми й об’єднувати навколо себе інших, адже так важливо будувати суспільство, де не буде місця будь-якій дискримінації і де кожен почуватиметься комфортно. Раді разом із партнерами працювати над такою шляхетною місією. Разом зможемо дуже багато!» – прокоментувала Тетяна Трегобчук, керівниця Департаменту корпоративних комунікацій 1+1 media.\nКрім цього, у межах нового сезону буде випущено відеоурок про спільний продукт Київстар та 1+1 media – платформу онлайн-телебачення «Київстар ТБ». Вона допоможе людям елегантного віку дивитися сотні тисяч годин вітчизняного та закордонного контенту, прямоефірних програм, які транслюють наживо, у будь-який час та з будь-якого пристрою.\nНагадаємо, що на офіційному порталі онлайн-школи «Смартфон для батьків» можна знайти вже понад 20 інтерактивних відеоуроків, які допоможуть старшому поколінню дізнатися про всі можливості сучасних гаджетів та опанувати необхідні онлайн-сервіси. Також усі охочі можуть отримати текстову версію уроків у вигляді брошури у фірмових магазинах Київстар по всій Україні.\n4 октября, 2021 - 13:30 (просмотров: 108) • Образование, Украина •\n19.03.12 Київський Водно-інформаційний центр та Торгова марка «BonAqua» відзначають МІЖНАРОДНИЙ ДЕНЬ ВОДИ\n05.12.16 Международный день людей с инвалидностью UWCF отмечал вместе с учениками специализированной школы для детей с нарушениями слуха\n15.10.07 VII Львівський міжнародний інвестиційний форум «Євро-2012: Україно, вперед!»\n13.05.10 В рамках міжнародного автосалону SIA’2010 відбудеться День Маркетингу\n12.07.10 27 червня 2010 року Міжнародна комісія з захисту р. Дунай традиційно проводить день Дунаю\n02.07.12 День открытых людей в «Уральском Финансово-Юридическом институте»\n20.09.12 Tele2 объявляет результаты акции «День открытых людей»\n05.10.12 Ветераны «Тамбовэнерго» отметили День пожилых людей\n10.10.12 Ветераны Костромаэнерго встретились в День пожилых людей\n07.04.14 В УрФЮИ состоялся День открытых Людей\n23.10.14 В Тамбовском районе отметили Международный день пожилых людей\n22.05.15 Tele2 провела «День открытых людей» в год высоких скоростей\n19.10.16 Tele2 провела «День открытых людей»\n03.08.17 Международный день пива: стирая границы, объединяя людей\n20.09.17 День знаний для пожилых людей Тамбовщины\n29.09.17 Встречая Международный День пожилых людей\n06.07.18 12-й «День открытых людей» Tele2 привлек более 1800 сотрудников\n20.07.18 В помощь людям, которые покоряют Килиманджаро каждый день\n02.10.19 В Нефтеюганском районе отметили Международный день пожилых людей\n02.03.07 Открыт конкурс «8 Марта – день подарков»\n03.03.07 Один день из жизни имиджмейкера\n07.03.07 16-18 марта - фестиваль «День Святого Патрика» в Москве!\n12.03.07 Сколько людей погибнет при пожаре в Бутово?\n14.03.07 «Фармакор»: люди – основа развития и успеха\n16.04.07 Выставка информационных ресурсов и услуг "ДЕНЬ ЗАЩИТЫ ПРАВ ЧЕЛОВЕКА-2007"\n18.04.07 Новая высокочувствительная видеокамера JVC TK-C925E с функцией «день/ночь»\n19.04.07 В Івано-Франківську відбудеться міжнародний фестиваль ковалів\n21.04.07 Решили строить дом? 5000 советов людей, которые уже начали!


ЧС-2006: Анонс матчів 12 ігрового дня - Korrespondent.net\nЧС-2006: Анонс матчів 12 ігрового дня\nКорреспондент.net, 20 червня 2006, 15:31\nУ вівторок, 20 червня, у Берліні і Ганновері одночасно о 17:00 розпочнуться матчі групи "А": Еквадор - Німеччина і Коста-Ріка - Польща. У Кельні і Кайзерслаутерні о 22:00 вийдуть на поле команди групи "В": Швеція зіграє з Англією, а Парагвай із Тринідадом і Тобаго.\nМатч між лідерами групи Еквадором і Німеччиною пройде на берлінському "Olympiastadion".\nКоманди розсудить арбітр з Росії Валентин Іванов, що "відзначився" в першому турі, коли не призначив стовідсотковий пенальті у ворота швейцарців.\nНімеччина й Еквадор уже вийшли в другий раунд ЧС-2006. Зазначимо, що для того, щоб зайняти перше місце в групі Еквадору досить зіграти внічию.\nЕквадор: (4-4-2) - Кристіан Мору, Улісес Де ла Крус, Іван Уртадо, Джованні Эспіноса, Нейсер Реаско, Эдісон Мендес, Эдвін Теноріо, Сегундо Кастільо, Луїс Валенсія, Агустин Дельгадо, Іван Кав’єдес.\nГоловний тренер - Луїс Фернандо Суарес.\nНімеччина: (4-4-2) - Йенс Леманн, Арне Фрідріх, Кристоф Метцельдер, Пер Мертезакер, Філіп Лам, Бернд Шнайдер, Торстен Фрінгс, Міхаель Баллак, Бастіан Швайнштайгер, Лукас Подольски, Мірослав Клозе.\nГоловний тренер - Юрген Клінсманн.\nЗазначимо, що лідер атак збірної Еквадору Карлос Теноріо через травму має пропустити матч. Автора двох голів у лінії атаки замінить Іван Кав’єдес.\nЗахисник збірної Німеччини Кристоф Метцельдер одужав після невеликої травми і може вийти в стартовому складі.\nПеред матчем півзахисник збірної Німеччини Міхаель Баллак заявив: "Ми повинні обіграти Еквадор, щоб ніхто не сумнівався в нашій силі. Ми будемо думати тільки про цей матч, а не про те, хто стане нашим наступним суперником".\nДругий матч у групі зіграють Коста-Ріка і Польща. Матч пройде на "AWD Arena" у Ганновері.\nОбидві команди уже втратили всі шанси на вихід із групи, тому ніякого тягаря відповідальності над ними не буде, що дозволить збірним показати той футбол, якого чекають від них вболівальники.\nСуддя - Шамсул Майдін (Сінгапур).\nКоста Рика: (3-5-2) - Хосе Поррас, Джервіс Драммонд, Луїс Марін, Майкл Умана, Дуглас Секейра, Леонардо Гонсалес, Данні Фонсека, Мауріціо Соліс, Вальтер Сентено, Рональд Гомес, Пауло Ванчопе.\nГоловний тренер - Алехандре Гімараєш.\nПольща: (4-4-2) - Артур Боруц, Яцек Бонк, Бартош Босацьки, Марчін Бащиньски, Міхал Жевляков, Яцек Кшинувек, Аркадіуш Радомськи, Себастьян Міля, Єбі Смолярек, Мацей Журавськи, Іреніуш Єлень.\nГоловний тренер - Павел Янась.\nНа стадіоні "RheinEnergieStadion" у Кельні розпочнеться найцікавіший матч, в якому зустрінуться Швеція і Англія. Незважаючи на те, що англійці вже забронювали путівку в 1/8, матч обіцяє бути цікавим.\nКоманди виведе на поле сумнозвісний Массімо Бузакка зі Швейцарії.\nШвеція: (4-4-2) - Андреас Ісакссон, Кристіан Вільхельмссон, Олаф Мьолльберг, Тедді Лучич, Ерік Едман, Ніклас Александерссон, Тобіас Ліндерот, Кім Кальстрьом, Фредрік Юнгберг, Маркус Ольбак, Хенрік Ларссон.\nГоловний тренер - Ларс Лагербек.\nАнглія: (4-4-2) - Пол Робінсон, Джемі Каррагер, Ріо Фердінанд, Джон Террі, Ешлі Коул, Девід Бекхем, Оуен Харгрівз, Френк Лемпард, Джо Коул, Уейн Руні, Майкл Оуен.\nГоловний тренер - Свен Йоран Ерікссон.\nУейн Руні вийде в стартовому складі збірної Англії. Нападник "Манчестер Юнайтед", що одужав після важкої травми, замінить Пітера Крауча.\nОуен Харгрівз швидше за все замінить Стівена Джеррарда, а Джемі Каррагер травмованого Гарі Невілла.\nУ складі збірної Швеції не зможе зіграти травмований Златан Ібрагімович.\nПаралельно, у Кайзерслаутерні на "Fritz-Walter-Stadion" зіграють Парагвай із Тринідадом і Тобаго.\nСуддя - Роберто Розетті (Італія).\nПарагвай: (4-4-2) - Альдо Бобаділья, Деніс Каніса, Хуліо Сезар Касерес, Карлос Гамарра, Деліо Толедо, Хуліо Дос Сантос, Карлос Паредес, Роберто Акунья, Кристіан Ріверос, Роке Санта Крус, Нельсон Вальдес.\nГоловний тренер - Анібал Руїс.\nТринідад і Тобаго: (4-4-2) - Шака Хіслоп, Карлос Едвардс, Денніс Лоуренс, Брент Санчо, Евері Джон, Ортіс Уітлі, Кріс Бьорчелл, Денсілл Теобальд, Кенвін Джоунс, Дуайт Йорк, Стерн Джон.\nГоловний тренер - Лео Беенхаккер.\nЗа матеріалами ФНК


Служба безпеки України блокувала сприяння терористичній організації ДНР через незаконні поставки вугілля в нашу країну і країни ЄС.\nВстановлено, що організував протиправний механізм власник донецьких збагачувальних фабрик групи компаній "Энергоимпекс". За домовленістю з ватажками "ДНР", його структури "допомагали" бойовикам із сортуванням та збагаченням кам`яного вугілля, видобутим на "націоналізованих" шахтах.\nНа продукцію організатори виготовляли підроблені документи про її походження. Потім вугілля через територію РФ "офіційно" постачали і реалізовували в Україні та деяких країнах Європейського Союзу. Більша частина отриманих коштів йшла до псевдобюджету "республіки" та на матеріальну підтримку незаконних збройних формувань.\nДля здійснення протиправної діяльності в нашій країні організатор зареєстрував у Києві так звану "дзеркальну" комерційну структуру з українською юрисдикцією.\nУ межах розпочатого кримінального провадження правоохоронці провели у Києві низку слідчих дій в офісі та за місцями проживання фігурантів справи. Вилучено документацію, печатки суб`єктів господарювання з ознаками фіктивності, які доводять здійснення оборудки.\nВ Украине изменится общественный транспорт: конец эры 'адских' маршруток\nКоронавірусом в Україні заразилися ще майже 8 тисяч осіб: дані в областях на 16 січня


Як побудувати успішні відносини. | Самоосвіта\nГоловна » ПОПУЛЯРНА ПСИХОЛОГІЯ » Як побудувати успішні відносини.\nЯк побудувати успішні відносини.\nУспішні відносини – це довга і наполеглива робота, яка завжди залежить від кожного в парі.\nЩоб зробити ваші відносини ще краще і простіше, існують підказки, які бажано застосовувати в повсякденному житті.\n1. Жодна людина на вашому життєвому шляху не зустрінута вами марно.\nКожен день ми зустрічаємо нових людей і з кожної зустрічі виносимо щось важливе для себе. Хтось відчуває нас, хтось використовує і підносить урок, хтось допомагає отримати нові навички, а хтось робить нас краще – і це найцінніше.\n2. У відносинах ви отримуєте те ж, що віддаєте.\nНе сподівайтеся, що у відповідь на капризи, звинувачення і образи, ви отримаєте посмішки, обійми і визнання в любові. Якщо ви хочете розуміння, постарайтеся зрозуміти самі. Все повертається – це проста формула, яка працює в усі часи.\n3. Не треба боротися за місце в житті людини.\nНасильно милим не будеш – багато хто забуває цю просту і дуже мудру істину. Ніколи не намагайтеся відвоювати для себе простір в житті іншої людини. Адже ви не можете знати напевно, чи потрібно їй це.\n4. Всі люди змінюються, і це нормально.\nПотреби, думки і навіть переконання людей з часом змінюються. Тому, якщо хтось говорить, що ви змінилися, не турбуйтеся і не шукайте недоліки в собі. Можливо, ці зміни, навпаки, пішли вам на користь. Немає нічого страшного в тому, що ваші інтереси з близьким другом можуть розійтися, а спілкування – зійти нанівець. Краще зрідка посилати один одному вітальні листівки і зберігати теплі спогади, ніж намагатися вичавити з відносин те, чого не залишилося й громадити роздратування всередині себе. Будьте щирі.\n5. Над відносинами необхідно працювати.\nВідносини не будуються самі по собі. Вони вимагають активної участі всіх задіяних сторін. Щирість, взаємність і повага – це ті основи, без яких будь-які відносини зваляться.\n6. Потрібно вміти прощати.\nБагато хто вважає, що прощення – це ознака слабкості. Але фраза «Я прощаю тебе» зовсім не означає: «Я занадто м’яка людина, тому не можу ображатися, а ти й далі можеш псувати моє життя, я не скажу тобі ні єдиного слова». Вона означає: «Я не дозволю минулому псувати своє майбутнє і сьогодення, тому прощаю тебе і відпускаю всі образи».\n7. Спори – це марна трата часу.\nЧим менше часу ви витрачаєте на лайку з людьми, які вас дратують, тим більше часу у вас залишається на спілкування з людьми, яких ви любите. Якщо ж суперечка сталася між вами і близькою людиною, тримайте себе в руках. Не давайте гніву опанувати вами, інакше ви можете вимовити слова, за які вам буде соромно все життя. Іноді міцні відносини може зруйнувати одне необережне слово.\n8. Ви не можете змінити іншу людину.\nЛюдина здатна змінити лише сам себе, але ні в якому разі не когось іншого. Тому ви повинні навчитися сприймати близьких і дорогих вам людей такими, які вони є. Якщо ж щось в корені вас не влаштовує, будьте чесні і скажіть про це прямо. Можливо, той, кого ви любите, захоче змінитися заради вас.\n9. Відсутність у вашому житті деяких людей може піти вам на користь.\nНе бійтеся міняти оточення. Потрібно вміти відпускати зі свого життя тих людей, які вносять до неї дискомфорт. Якщо останнім часом ви отримуєте від колись кращого друга лише зради і образи, потрібно перестати чіплятися за минуле і розірвати відносини.\n10. Цінуйте людей, які поруч.\nНе забувайте говорити близьким людям про те, як ви цінуєте їх. Приділяйте їм достатньо уваги. Можливо, ваші відносини колись закінчаться, але, навіть якщо щось не триває вічно, це не означає, що не варто витрачати на це часу.


Біотуалети: переваги та недоліки - 3654.ru\nБіотуалети: переваги та недоліки\n20:35, 14 сентября 2014 г.\nЗбираєтеся на дачу чи мрієте вибратись подалі від гамірного міста? Плануєте відпочинок, бажаючи зробити його справді ідеальним? Тоді не варто забувати про дрібниці, котрі здатні завадити вам здійснити таку мрію, особливо – про питання делікатного характеру, вирішення яких вимагає обов’язковості та завбачливості. В подібних справах найкращим варіантом стане купівля такої речі, як компактній біотуалет.\nПринцип його робити надзвичайно простий, суть якого полягає в застосуванні спеціально розроблених для даної мети біологічно активних засобів (найчастіше – у формі рідини), які забезпечують розщеплення стоків, нейтралізацію бактеріальної дії та усунення сторонніх запахів. Тому розміститись така конструкція може в будь-якому приміщенні, включаючи (при потребі) призначені для безпосереднього проживання людей. Проте, вибираючи майбутнє місце для розташування такого туалету, слід пам’ятати, що слабких запахів внаслідок використання хімічних речовин уникнути досить складно, тому встановити біотуалет краще в добре провітрюваному приміщенні.\nТакі туалети в нас представлені рядом найрізноманітніших моделей, тому кожен покупець має можливість обрати товар, який влаштує його за всіма показникам и та параметрами – і по якості виробу, і ціновою політикою, і габаритами, що не менш важливо. Для тих, хто бажає подорожувати справді зі зручностями, розміри – надзвичайно актуальне питання, адже перевозити не достатньо компактний виріб може бути накладно. В нас ви знайдете товари найрізноманітніших об’ємних категорій, в тому числі – й компактні малогабаритні конструкції.\nЯкщо ж, наприклад, у вас є потреба організувати масовий захід чи обладнати торгову точку в віддаленому від цивілізації місці, ми запропонуємо вам справді універсальний варіант – установку автономної туалетної кабіни.


Архів запис: 21.12.2011\nГоловна / 2011 / Грудень / 21\nУкраїнська делегація у Ватикані\nФото: Andriy Salabay Папа Римський Бенедикт XVI прийняв делегацію з чотирьох сотень заробітчан та гостей з України 16 грудня з нагоди відкриття української ялинки у Ватикані. Зустріч пройшла в залі Клементина Апостольського палацу....\n21 Грудень, 20:05 631 Фотофакт\n21 Грудень, 19:40 438 Літургія годин\n21 Грудень, 19:40 603 Комплета\n21 Грудень, 19:39 619 Молитва протягом дня\n21 Грудень, 19:37 532 Вечірня\n21 Грудень, 19:37 306 Утреня\nЗАКЛИК В. Господи, відкрий уста мої. У. І вуста мої возвістять хвалу Твою. Ант. Господь є вже близько: * прийдімо, Йому поклонімось. Псалом 67 Нехай всі народи прославляють Бога Тож хай буде вам відомо, що це Боже спасіння послано до язичників (Діян 28, 28). Боже, будь милосердний до нас і поблагослови нас, * осяй нас своїм обличчям. Щоби ми пізнали Твою дорогу на землі; * Твоє спасіння - між усіма народами. (Повторюється антифон) Хай прославлять Тебе народи, Боже; * нехай прославлять Тебе всі племена. Хай...\n21 Грудень, 19:36 542 Заклик\nРимо-католицький календар Четвер IV тижня Адвенту Літургійні читання / Роздуми Греко-католицький календар: Зачаття Пресвятої Богородиці св. Анною Літургійні читання...\n21 Грудень, 19:00 453 Літургія\n21 Грудень, 17:55 347 Утреня\nФото: Nick Saltmarsh / CC 2.0 Християни у Великобританії вирішили бойкотувати супермаркети Tesco. Така ініціатива виникла після слів одного з керівників фірми Ніка Ланселя, що він боротиметься з «поганими» християнами, які чинять спротив так званим «одностатевим подружжям». «У ці свята я не купуватиму в Tesco», - повідомив Колін Гарт, директор Християнського Інституту (Christian Institute) – екуменічної організацію, що пропагує християнство у Великій Британії. «Пан Лансель має право мати свої погляди, а я маю право не купувати у нього», - сказав Гарт, додавши, що таке саме...\n21 Грудень, 17:48 800 Новини\nВ Українському Католицькому Університеті у Львові відбудеться акція «Українське Різдво в Римі - Римське Різдво в Україні». 24 грудня (субота) 21:00 святвечір (вігілія)- різдвяна вечеря, ділення оплатками, шопка і коляда, а також різдвяні традиції: африканські, індійські 24:00 «Пастирка»- різдвяна служба латинського обряду (при необхідності буде транспорт) 25 грудня (неділя) 12:00 Служба Божа латинського обряду, майстер - клас: шопка в домашніх умовах, різдвяні прикраси дитячий вертеп, вистава художньої групи "Галицький ляльковий вертеп"...\n21 Грудень, 17:36 1319 Анонси подій\nСкаути Організації Українських Скаутів (ОУС) Округи Черкаси привезли Вифлеємське Світло Миру у Черкаси 13 грудня та розпочали одразу розносити його всім потребуючим. У день святого Миколая за юліанським календарем, 19 грудня, скаути 11-ї Скаутської Дружини ім. Дмитра Вишневецького (ОУС) та 20 членів Інтеракт вітали дітей притулку Теплий Дім зі святом. Всі діти притулку отримали по книжці, інтерактівці взяли участь у всеукраїнській акції Книжка під подушку. А дружиновий 11-ї Скаутської Дружини Арсен Огаджанян передав Світло Миру директорці закладу Марії Бондар. Він коротко розповів...\n21 Грудень, 16:21 1013 Новини\nДавно мене турбує чи просто незрозуміле для мене питання польської мови в Римо-Католицькій Церкві в Україні. Напевне не маю права, але насамперед хочу звернутися до єпископів, священників, а також, до всіх людей, хто прочитає ці роздуми. Римо-Католицька Церква в Україні — церква латинського обряду в Україні, що є складовою частиною Католицької Церкви. (Вікіпедія) Маю багато прикладів щодо проблеми, про яку роздумую, але постараюсь написати на своєму власному. Мені 23 роки, я українка, вже понад 4 роки я є парафіянкою Римо-Католицької Церкви, спочатку на Західній...\n21 Грудень, 16:16 1803 Я-журналіст\nЗАКЛИК В. Господи, відкрий уста мої. У. І вуста мої возвістять хвалу Твою. Ант. Слухайте сьогодні голос Господній: * ваші серця хай не кам'яніють. Псалом 100 Радість тих, що входять до храму Господь хоче, щоб відкуплені співали пісню перемоги (св. Атанасій). Вигукуй Господу, вся земле! * Служіть Господу з радістю, з'явіться веселими * перед Ним. Ант. Слухайте сьогодні голос Господній: * ваші серця хай не кам'яніють. Знайте, що Господь є Бог, * що Він...\n21 Грудень, 15:59 375 Заклик\nУ понеділок увечері директор мюнхенського банку «Хаук і Ауфхьозер» Тадеус Кюнель із чотирма ялинками на даху свого мерседеса вирушив у бік Рима. Він знову повіз Бенедиктові XVI його улюблені святкові ласощі, які походять зі столиці Баварії. Триметрові різдвяні ялинки з баварського лісу стоятимуть у приватних апартаментах Папи і в його каплиці. Крім того, в багажнику знайшлося місце для улюблених тістечок і 12 кошиків мармеладу. Тадеус Кюнель уже 29 років близько пов’язаний із родиною Ратцінгерів. Баварський банкір, який спеціалізується на церковних фінансах, познайомився з...\n21 Грудень, 14:50 611 Новини\n21 Грудень, 14:47 1215 Новини\nЗАКЛИК В. Господи, відкрий уста мої. У. І вуста мої возвістять хвалу Твою. Ант. Слухайте сьогодні голос Господній: * ваші серця хай не кам'яніють. Псалом 100 Радість тих, що входять до храму Господь хоче, щоб відкуплені співали пісню перемоги (св. Атанасій). Вигукуй Господу, вся земле! * Служіть Господу з радістю, з'явіться веселими * перед Ним. Ант. Слухайте сьогодні голос Господній: * ваші серця хай не кам'яніють. Знайте, що Господь є Бог, * що Він створив нас, і ми Йому належимо; * ми -...\n21 Грудень, 14:17 412 Заклик\nЧи знаєте ви як готувати калиту на празник св. Андрія? А як прикрасити оселю до свят, які страви приготувати, як привітати родичів і друзів, згуртувати колядницьку ватагу? До вашої уваги — нова книжка Ярослави Музиченко про всі зимові свята — від Романа до Йордана. Тут ви знайдете рецепти святкових страв, звичаї, обряди і символіку зимових свят, загадки, вірші, казки, пісні з нотами та ще багато цікавого. Читаючи книгу і втілюючи поради автора в життя, кожен зможе відчути себе маленькою, але незамінною ланкою у неперервному плетиві національних традицій. ...\n21 Грудень, 13:29 1724 Анонси видань\n21 Грудень, 13:29 7671 Поради\nПапа Бенедикт XVI вже отримав перші подарунки з нагоди Різдвяних свят. До нього в гості приходили діти із Католицької Акції із різдвяним візитом. «У наших серцях лунає Ваш заклик ставати кращими друзями з Ісусом», – говорили діти до Святішого Отця. А Бенедикт XVI, в свою чергу, зазначив: «Завжди будьте уважними до тих, хто потребує вашої допомоги. Поводьтеся так як Ісус, Котрий би не знехтував жодною особою з проблемами, але завжди приймав їх, поділяючи їх труднощі і даючи їм силу та мир Божий». Діти співали для Папи і подарували йому кошик із солодощами та книжки, якими...\n21 Грудень, 12:38 478 Новини\n21 Грудень, 12:33 1815 Блог Світлани Бабинської\nВандали зробили отвір розміром з кулак у старовинній бронзовій центральній двері однієї з головних базилік Рима - Санта Марія Маджоре. Пошкодження, яке ймовірно зробили молотком з маленьким наконечником або каменем, було виявлено у вівторок вранці, 20 грудня, на скульптурній групі, що прикрашає двері: вона зображує св. Архангела Гавриїла і Діву Марію у сцені Благовіщення. Інформаційне агентство ANSA повідомило, що підозрюваного у виконанні акту вандалізму вже затримано. Базиліка була заснована у IV ст., і є одним з чотирьох храмів Риму, які знаходяться під прямою...\n21 Грудень, 12:31 508 Новини\n21 Грудень, 12:09 882 Дайджест\n76.4% іспанців сповідують католицизм. Кількість іспанських католиків, згідно з даними Конференції католицьких єпископів Іспанії, становить 35.924.068 осіб. 10 млн. іспанських католиків щонеділі відвідують Месу. Католицька Церква Іспанії складається з 14 церковних провінцій, розділених на 69 дієцезій. У країні існує також військовий ординаріат. Нині в Іспанії служать 2 кардинала, 14 архиєпископів, 52 єпископа, 7 вікарних єпископів. Крім того, 4 кардинала, 5 архиєпископів, 26 єпископів і 3 вікарних єпископа знаходяться на спочинку. Католицька Церква нараховує в Іспанії...\n21 Грудень, 11:24 665 Новини\nТернопільсько-Зборівську митрополію УГКЦ проголосять у четвер, 22 грудня. Із цієї нагоди у кафедральному соборі Непорочного зачаття Пресвятої Богородиці у столиці Західного Поділля Літургію служитиме Глава УГКЦ Святослав (Шевчук). На урочистостях очікують близько 25 владик. Літургія розпочнеться об 11.00 і саме під час неї зачитають декрет про створення нової церковної одиниці. Нагадаємо, що згідно з рішенням Синоду єпископів УГКЦ, згадана митрополія включатиме теперішні Тернопільсько-Зборівську та Бучацьку єпархії і Хмельницький вікаріат першої із них. Першим митрополитом...\n21 Грудень, 10:58 779 Новини\nВ німецькому місті Кельн з 5 по 9 червня 2013 року планується проведення національного євхаристійного конгресу. Таке рішення ухвалив Синод Єпископів Католицької Церкви Німеччини. Євхаристійний конгрес має послужити для спільного святкування, зростання в вірі, спілкування. Його гаслом є слова з Євангелії: «До кого нам йти, Господи?». До програми конгресу входять Літургії, лекції з богослів'я, академії, культурна програма. Останній Євхаристійний конгрес в Німеччині відбувся в 1960 році. Нагадаємо, роком раніше, з 26 травня по 3 червня 2012 року Євхаристійний конгрес...\n21 Грудень, 10:31 515 Новини\nГреко-католицький календар Прп. Патапія Ап. – Євр. 317 зач.; 7, 18-25. 18. Так перша заповідь скасована через її неміч і безкорисність - 19. закон бо не зробив нічого досконалим, - уведено ж кращу надію, яка зближає нас до Бога. 20. Тим більше, що це не сталося без клятви: бо коли інші настановлялися священиками без клятви, 21. то цей мав клятву того, який сказав до нього: «Господь поклявсь, і каятись не буде: Ти - священик повіки.» 22. Ось чому Ісус став запорукою кращого союзу. 23. Крім того: отих священиків було більше, бо смерть не дозволяла їм...\n21 Грудень, 08:05 617 Східний обряд\nГреко-католицький календар Передсв. Непороч. Зачаття Богородиці Преп. Патапія Послання апостола Павла до Євреїв 8:7-13 7 Коли б же той перший завіт був бездоганний, то не було б місця для другого. 8 Бо Господь, докоряючи їм, каже: «Ось надходять дні, мовить Господь, і я укладу з домом Ізраїля і з домом Юди новий завіт: 9 не за завітом, що я уклав був з їхніми батьками в день, коли я вхопив їх був за руку, щоб вивести з Єгипетської землі. А що вони при моїм завіті не зосталися, то і я їх занехаяв», - говорить Господь. 10 Ось той союз, що я заключу з домом...\n21 Грудень, 02:53 765 Східний обряд


Відеофакт: Стрибун у висоту Вадим Кравчук з особистим рекордом переміг на турнірі в Німеччині - Львівський державний університет фізичної культури\nВідеофакт: Стрибун у висоту Вадим Кравчук з особистим рекордом переміг на турнірі в Німеччині\nМагістрант факультету фізичної культури і спорту Львівського державного університету фізичної культури імені Івана Боберського Вадим Кравчук став переможцем традиційного міжнародного турніру зі стрибків у висоту, що відбувся у німецькому місті Вайнгайм. При цьому 23-річний спортсмен встановив особистий рекорд – подолав планку на висоті 224 см.\n«Дякую Німеччині за перше місце. І за особистий рекорд 224 см. Це було дуже круто! Люди вміють підтримувати, коли я стрибав всі вставали та плескали у долоні – це додає енергії!», – написав Вадим Кравчук на своїй сторінці у Facebook.\nЦікаво, що у дитинстві Вадим шукав себе у різних видах спорту – пробував себе у футболі та в боксі. Але, коли у десять років познайомився із легкою атлетикою, залишився там дотепер. Каже: «Я думаю, кожен стрибун у висоту знає це відчуття польоту. У нього неможливо не закохатися. Особливо, коли ти показуєш усе кращий і кращий результат».\nНаставник Вадима, заслужений тренер України Валерій Лебедюк переконаний, що головні успіхи його учня ще попереду: «Наш вид спорту вимагає особливих психологічних рис. Це низький поріг страху або навіть відсутність страху. Якраз Вадим дуже смілива людина. Людина, яка бере відповідальність на себе. Він надзвичайно наполегливий та цілісний».\nКоли український легкоатлет їхав на міжнародні старти в Німеччину, відчував, що зможе показати хороший результат. Мотивувала і висока конкуренція. Зокрема, від представників команди господарів та італійця Марко Фассінотті. Вадим каже: «Я хотів відзначити свою країну. В цей переломний час в житті України довести, що українці — це дуже сильна нація. І ми можемо перемагати за кордоном. Мені вдалося тактично і психологічно правильно скласти стрибки».\nТочкою відліку на турнірі стала висота 205 см. А завершив Вадим виступи із показником 224 см. Переможець розповідає: «Я намагався брати висоту з першої спроби, мені це вдалося. І на найвищих показниках мені вдалося психологічно зламати суперників і виграти ці змагання».\nОднак спортсмен сподівався на ще кращий результат. Усього 4 см йому забракло до нормативу майстра спорту міжнародного класу. Легкоатлет зазначає: «Насамперед, в Україні набагато нижчий рівень підготовки і забезпечення. Але нам навіть у тих умовах, що є, вдається перемагати. Але, щоб рухатись далі, думаю, треба збільшувати можливості». Стрибун каже: окриляли глядачі, які вставали і аплодували під час кожної його спроби. І додає: «Для європейських уболівальників спортсмен – людина з іншої планети. Вони вміють відзначати працю, яку спортсмени вкладають. Вміють підтримувати».\nЗараз Вадим готується до зимового чемпіонату України. Далі його чекає насичений весняно-літній календар олімпійського року. Адже атлет має амбіції на перепустку в Токіо-2020. Водночас Вадим організовує на Волині, звідки він родом, легкоатлетичні турніри. Та надихає своїм прикладом. Адже його молодший брат теж хоче пов’язати життя зі стрибками.


Загальний опис спатифиллума. Основні критерії вибору та складання ґрунту: якості грунту, складання грунту самостійно, види готового ґрунту, дренаж. Посадка і пересадка.\nСпатіфіллум — квітка, яка росте у мене вдома вже не перший рік і не в єдиному екземплярі. Перший квітка у мене пропав. Виявляється, грунт, у якому він ріс, абсолютно не підходив. Після цього довелося дуже уважно поставитися до питання про склад ґрунту для рослини. І ось, через роки, ця рослина не тільки прикрашає мій будинок, але і очищає повітря (є в нього ще й така корисна функція). Поговоримо, яку грунт необхідно зробити чи придбати для успішного зростання спатифиллума.\nКороткий опис спатифиллума\nЦю рослину також називають жіночим щастям. Особлива принадність його не тільки в красивій смарагдовою листі, але і в незвичайному цвітінні: качан, оточений білим покривалом, виглядає дуже ефектно, і по праву є окрасою кожного приміщення.\nСпатіфіллум відноситься до багаторічним трав’янистим рослинам. Особливістю його є відсутність головного основного стебла. Листові пластини ростуть відразу на довгих черешках з грунту.\nЛистки видовжені, із загостреним кінчиком. Верхня частина глянцева і гладка. Посередині аркуша проходить головна жилка, яка добре видна.\nВсього відомо близько 40 видів квітки. Деякі різновиди вирощуються саме як кімнатні рослини. Вони популярні і відомі, так як період цвітіння триває досить тривалий час. До того ж можна підібрати абсолютно різні по ширині листа: від 50 см до зовсім мініатюрних.\nБатьківщиною квітки є Південна Африка. Для спатифиллума важливо, щоб зволоження грунту проводилося помірно. Надмірний полив або, навпаки, недостатній можуть згубно позначитися на стані квітки.\nУ природних умовах грунт складається з сухих частин гілок, компосту, перепрілих і перегнивших листя, компосту і деревного вугілля.\nЯк вибрати та скласти грунт для спатифиллума\nЩоб рослина росло і радувало чудовим цвітінням, одним з основних пунктів у вирощуванні повинен бути правильний склад грунту. Якщо він не вміщує потрібних компонентів, то спатіфіллум починає чахнути. Коли імунітет ослабне, то віруси та інфекції почнуть долати рослина.\nУ грунту повинні бути деякі якості, які посприяють більш швидкому росту і розвитку рослини. Розглянемо більш докладно.\nГрунт повинна бути пухкої й легкої, щоб пропускати кисень і щоб не застоювалася волога.\nГрунтова суміш повинна бути насиченою всіма необхідними поживними речовинами.\nРівень кислотності кращий слабкий — 5 — 5,5 РН.\nМожна придбати спеціальний субстрат для Ароїдних. Однак такий грунт має доповнитися деякими компонентами. Ось перелік складових, які обов’язково вносяться до складу:\nПри покупці готової грунтової суміші рекомендується ознайомитися з складом і знати, для чого потрібна грунт. На кожній упаковці завжди є список рослин, для яких можна використовувати землю.\nСлід подивитися на покажчик рівня кислотності (РН) даного ґрунту та інструкцію з використання. Якщо ж у магазині немає в наявності землі для спатифиллума або для Ароїдних, можна заощадити кошти і скласти грунт самостійно.\nЯк зробити землю своїми руками\nДля того, щоб земля відповідала всім вимогам, потрібно заздалегідь приготувати такі складові.\nНеобхідно приготувати горщик з дренажними отворами. Далі слід покласти шар дренажу завтовшки не менше декількох сантиметрів.\nВсе заздалегідь приготовлені компоненти потрібно змішати в однакових пропорціях. Потім засипати в вазон. Верхній шар можна накрити мохом.\nВаріанти грунтосумішей можуть бути різними: ґрунтові — в однаковій кількості потрібно взяти листяну землю, перегній, торф, зола, пісок, мох Сфагнум; дерновий грунт, крихта цегли, торф і річковий пісок, який береться в подвійній кількості.\nВ однакових кількостях беруться такі компоненти: торф, пісок, компост, вермикуліт, листова земля, подрібнена кора, деревна зола.\nДопускається додавання суперфосфату. Тоді земля буде ще більш поживною для кореневої системи. Перевагою моху є такі якості: здатність накопичувати вологу і антибактеріальні властивості. Річковий пісок і деревна зола відмінно пропускають повітря і воду. В деякі суміші додаються сухі коріння папороті, що володіють багатьма корисними елементами.\nВиди готового ґрунту\nСьогодні можна вибрати різні варіанти грунту для спатифиллума або для ароїдних. Є багато різних агрофірм, які випускають ґрунтосуміші. Нижче наведені деякі види грунтів.\nУ нього входять в необхідній кількості органічні елементи, калій, фосфор і азотомісткі елементи.\nВикористовується не тільки для спатифиллума, але і для інших рослин сімейства Ароїдні. Об’єм 2,5 л, вартість близько 40 руб.\nСкладається виключно з натуральних, екологічно чистих компонентів. Виробництво Росія.\nУ цій ґрунтосуміші в правильному співвідношенні поєднуються всі потрібні мінеральні речовини.\nПеревагою ґрунту є, що входить до складу, мох Сфагнум, який захищає кореневу систему від гнильних процесів.\nПродається об’ємом 2 л, ціна приблизно 54 — 55 руб.\nЖивильний Грунт для спатифиллума «Жіноче щастя»\nПовністю спочатку знезаражується і підходить для застосування відразу.\nМає потрібну фитоформулу і збагачений біогумусом. Має спеціальний склад, який дозволяє часто і рясно зволожувати ґрунт, що необхідно для цієї рослини, без виникнення грибкових інфекцій.\nВага суміші 3 л.\nЩо додати до покупної грунт\nЗазвичай такі готові субстрати, незважаючи на відповідний склад, вважаються досить важкими. Тому потребують додаткових інгредієнтів.\nЩоб поліпшити повітропроникність і вологопроникність грунту, в неї слід додати невелику кількість грубозернистого піску, вермикуліту, перліту і шматочки битої цегли. Допускається вміст таких компонентів 10% від усього обсягу.\nДренажний шар обов’язковий для квітки. У вазоні додатково робляться ще й отвори в днищі і з боків. Це необхідно для того, щоб успішно проходив процес аерації, а також, щоб зайва волога не застоювалася в кореневій системі.\nЩе потрібно поставити під дно горщика піддон. Всю накопичується зайву воду звідти зливають.\nНайчастіше в якості дренажу використовується керамзит, який буває округлої або овальної форми. Це екологічно чиста речовина. Має легкий вага і пористу структуру. Його можна придбати в будь-якому садовому центрі безперешкодно.\nМожна заготовити самостійно матеріал для дренажного шару. Підійдуть невеликі камінчики, прямокутні шматочки пінопласту, щебінь або галька.\nПеред посадкою необхідно знезаразити складові, щоб інфекції та віруси не перейшли на кореневу систему.\nПосадка і пересадка спатифиллума\nЯкщо ви тільки придбали рослина, то через 2 — 3 тижні необхідно його пересадити в новий поживний, пухкий і легкий грунт. Якщо ж необхідно пересадити вже наявне рослина, що відбувається кожні 3 — 4 роки, то потрібно зробити наступне.\nУ горщик спочатку насипати 2 — 5 см дренажного шару. Потім насипати заздалегідь підготовлену поживну грунтосуміш на 2/3.\nПотім поставити квітку, і акуратно розправити всі кореневі відростки. Далі знову засипати грунтом. Небагато потрібно ущільнювати його, щоб не утворювалося пустот.\nВраховуйте, що горбки повітряних коренів у ґрунт не заглиблюються. Після пересадки переконайтеся, що стебла зафіксовані в ґрунті достатньо міцно. Потім добре полийте квітка.\nЯкщо грунт трохи просів, то досипте землю ще в потрібній кількості.\nЩоб рослина швидше адаптувалася і прижилося, на надземну частину потрібно одягнути пакет, щоб посилити вологість і зменшити випаровування вологи. Але не забувайте періодично провітрювати спатифиллум.\nЩоб листя не почала в’янути або жовтіти, проводьте регулярні зрошення крони.\nВажливо: при посадці коренева шийка не повинна бути заглиблена в землю.\nНайкраще цю процедуру починати проводити з другої половини лютого до початку березня. Якщо дорослі рослини потребують пересадки не більше рази в 3 — 4 роки, то молоді спатіфілуми потрібно пересаджувати щороку. Ще є випадки, коли коренева система повністю заповнює весь горщик. Тоді квітка також потребує пересадки.\nУ старому горщику рясно змочіть землю. Обережно витягніть квітка, усуньте залишилася старий грунт і шматочки керамзиту з коренів.\nЯкщо корені занадто заплутані, то можна розділити і потім розсадити спатифиллум. Рослина повністю огляньте і приберіть всі пошкоджені, поламані і сухі пагони, а кореневі відростки, старі і підгнилі, також подрежьте продезинфицированным інструментом.\nМісця зрізів обробіть активованим вугіллям. Далі висаджуйте частина квітки або весь квітка згідно викладеної вище інструкції.\nВід складу грунту для спатифиллума залежить ріст, розвиток і цвітіння рослини. Можна придбати готовий субстрат, але в більшості випадків квітникарі воліють самостійно складати грунтосуміш.\nОбов’язково грунт повинен бути слабокислий і повинен бути поживним, але не важким. На дні горщика потрібно зробити шар дренажу. Грунт повинна бути пухкої й легкої, добре пропускати повітря і вологу.


“Мудрість жінки — вміння віддавати” – газета Проскурів\n“Мудрість жінки — вміння віддавати”\nПрес-секретар Хмельницького міського голови, письменниця, поетеса, мандрівниця, сповнена оптимізму та позитиву, відкрита до всього нового та захоплюючого людина, мама двох синів і просто гарна жінка — cаме такою є наша сьогоднішня співрозмовниця Ольга Саліпа.\n— Ще чотири роки тому на теренах Хмельницького, зокрема в колах місцевих мас-медіа, Ольгу Саліпу мало хто знав. Сьогодні — ти досить відома не лише як журналістка, а й як письменниця та поетеса. Розкажи, будь ласка, нашим читачам про себе.\n— Я народилася на Тернопільщині, в мальовничому містечку Гусятин, що розташоване на правому березі річки Збруч. Закінчила Кам’янець-Подільський педагогічний університет, але після магістратури жодного дня не працювала за фахом, оскільки одразу пішла в декретну відпустку. Народила двійню: синочків Дмитра й Ігоря. Коли їм виповнилося три роки, ми з сім’єю мешкали на Сумщині в місті Охтирка, куди мій чоловік Сергій Саліпа отримав направлення на військову службу. Саме в Охтирці я вперше спробувала себе в ролі журналіста на місцевому телебаченні. А вже згодом стала редактором обласного тижневика.\nДо Хмельницького разом із синами повернулись після того, як у зоні АТО загинув чоловік. Це було моє рішення, оскільки з рідними нас розділяла відстань у тисячу кілометрів. Хотілося бути ближче до своїх батьків і до батьків Сергія, які проживають у Старокостянтинові. Та й чоловік похоронений у Старокостянтинові. В 2015-ому ми отримали в Хмельницькому квартиру від держави. З тих пір це місто стало для нас рідним.\n— А як потрапила на роботу до міськради, як стала прес-секретарем міського голови Олександра Симчишина?\n— Я працювала на сайті одного з місцевих Інтернет-видань, але мені там було затісно, відчувала, що хочу чогось нового. Саме в той час на місцевих виборах переміг Олександр Симчишин. Я звернулась до нього і поцікавилась, чи є в міськраді вільні вакансії для роботи в прес-службі. Ми зустрілись, поспілкувались і я отримала пропозицію працювати прес-секретарем міського голови. До того з Олександром Сергійовичем не була знайома.\n— Як працюється в команді мера-свободівця? Наскільки мені відомо, ти не є членом цієї політичної сили.\n— Так, я не член ВО “Свобода”, але є прихильником партії, бо мені імпонує її ідеологія і серед свободівців маю багато близьких друзів. А працювати в команді мера дуже цікаво. Він вимагає від оточення певного темпу, відкритий для всього нового і дуже працьовитий. А коли керівник показує такий приклад, працювати приємно.\n— Олю, про те, що пишеш вірші, я особисто і, мабуть, не тільки я, дізнались із твоєї сторінки у Фейсбук. Скажу відверто, твоя поезія — високий поетичний світ. Вона вражає відвертістю, цнотливістю, глибиною думки. Вона примушує ридати, сміятися, сумувати і радіти. Звідки цей дар?\n— Почала писати вірші ще змалечку. Якось ми йшли з мамою вулицями Гусятина і в одній із крамничок я побачила дуже гарненького блокнотика. Я попросила маму його купити. Мама запитала, що ж я в ньому писатиму. Я відповіла: вірші. Мама посміялась, але купила. Недотримати свого слова я не могла і почала писати. Згодом мені стали замовляти вірші для шкільної газети, а вже у старших класах моя поезія з’явилася на сторінках колективних збірок місцевих поетів. Тоді це було дуже популярно. Власна збірка “Я весна” вийшла, коли мені було 16 років.\nПотім у моїй творчості була пауза довжиною у десять років. Я присвячувала весь свій час дітям, а коли була вільна хвилина, бралася за голку і вишивала.\nІ буквально рік тому я повернулась до поезії. Свої вірші я дійсно викладала у Фейсбук, але вони слугували лише ліричним підписом до моїх фотографій. Потім помітила, що вірші викликають більше зацікавлення, ніж фото. Відтак зрозуміла, що вони мають право на самостійне життя і свої авторські фото я вже почала підбирати як ілюстрацію до віршів.\n— А яка тематика домінує в твоїй поезії?\n— В основному, це жіноча лірика, тема жінки, жіноча душа, це сильна жінка, яка хоче бути слабкою, це почуття. На моє здивування, серед прихильників моєї творчості поруч із молодими дівчатами та жінками почали з’являтися й чоловіки зрілого віку. Багато відгуків, анотацій отримую в Інтернеті, але величезну відповідальність відчуваю, коли пишуть, що мій вірш допоміг комусь перейти через особисті страждання чи додав сили, а то й спонукав прийняти якесь відповідальне рішення.\n— Зовсім нова твоя збірка “Територія жінки” викликала справжній фурор і не лише завдяки сильній поезії, а досить креативною структурою, де кожен розділ — то окрема кімната для території жінки. Як виникла така ідея?\n— Чесно кажучи, я не збиралася видавати цю збірку поезій, принаймні зараз. До цього спонукали мене читачі, які постійно запитували, де можна придбати мої вірші. Тож вирішила її видати. Але спочатку шукала свіжу ідею, щоб вона була якоюсь атмосферною. Навіть зверталася за порадою до свого друга в Месенжері. І тут зрозуміла, що душа жінки має свої “кімнати”. Кудись ми запрошуємо гостей, а десь залишаємося самі. Кухня — це вірші, у яких відчувається аромат кави, де домінують солодкі спогади і почуття, де затишно і спокійно. Спальня — це інтимна лірика. У ванній жінка зазвичай плаче — це лірика досить глибока про якийсь біль, переживання. Я називаю цю книгу путівником для чоловіків, хоча, як я вже казала, більшість моїх читачів — жінки.\n— Олю, коли ти презентуватимеш “Територію жінки” своїм шанувальникам?\n— Перша своєрідна презентація буде зовсім скоро на “Книжковому Арсеналі” в Києві, де на стенді видавництва “Зелений пес” я матиму автограф-сесію. А вже 28 травня презентую її в Хмельницькій міській центральній бібліотеці на вул. Подільській, 78 о 17.00. Далі буде презентація в Гусятині, Тернополі та в інших містах.\n— Знаю, що ти пишеш не лише вірші, а й прозу. Коли з’являться у книгарнях твої романи?\n— Тривалий час, дійсно, я писала прозу і романи. Всі вони готуються до видання, але так вийшло, навіть несподівано для мене, що вірші вийшли раніше, хоча все вказувало, що мало б бути навпаки. Можливо, тому, що робота над прозою потребує більше часу. Наразі вже написані два романи. Про що вони — секрет. Єдине скажу, що це психологічні романи, які примушують заглибитись у себе, побороти власні комплекси, зламати стереотипи. Зараз я почала писати третій роман. Він досить складний — це для мене виклик, оскільки роман ґрунтується на історичних подіях, де є реальні герої. Це дуже відповідально, тому що я хочу зруйнувати певні позитивні міфи і показати деяких знаних людей в іншому світлі, що вони могли б бути не такими ідеальними, як їх тривалий час зображали.\n— Олю, даруй, але часто людей творчих, особливо поетів, письменників, називають дивними. Що скажеш на це?\n— Погоджуюсь. Я — дивна насправді і в мене багато друзів письменників і поетів також дивних. Але мені здається, що все йде від зворотного: людина дивна не тому, що пише, а тому, що пише, бо дивна. Вони можуть жити в своєму світі, вони не мають комплексів і часто творять, не підлаштовуючись під когось. Саме в цьому, можливо, є якась дивакуватість. Особисто я можу годинами гуляти містом і не відчувати дискомфорту, можу самотньо посидіти у кав’ярні, думати про щось своє, поїхати в подорож сама і ходити не екскурсійними маршрутами, а якимись вуличками з особливою атмосферою. А ще дуже люблю готелі і намагаюсь двічі в одному не зупинятися. Думаю, що один із моїх наступних романів буде про готель.\n— Це не заважає твоїй основній роботі?\n—Десь, мабуть, і заважає, бо я людина емоційна. Деколи пірнаю в роботу з головою, а потім надолужую інші справи. Але це не стосується моєї основної роботи, бо вона мені дуже подобається. Вважаю її творчою, єдине, що вона вимагає багато часу.\n— Чи маєш захоплення, окрім літератури?\n— Їх безліч, правда. Намагаюсь знаходити хоча б крихту часу, але для всього — це і спорт, і вишивання бісером, і кінематограф, і акварелі, й естетичні композиції… Навіть танцювала бачату. Хочу ще навчитися стрибати з парашутом, аби побороти себе, оскільки дуже боюся висоти.\n— Як же ти все встигаєш: робота, причому дуже відповідальна зі щільним графіком, дім, дітки. Як знаходиш час ще й для творчості? Хтось допомагає?\n— Справляємося самі. Хлопцям моїм уже в червні виповниться одинадцять. Вони досить самостійні і відповідальні, мають свої обов’язки. Часто мене мучить совість, що не можу більше приділити їм уваги, як того хотілося б. Але сини розуміють, що нас тільки троє, немає батька і тому жодних проблем не виникає. А ще хлопці займаються бойовим гопаком. Це не просто спорт, це ціла філософія і система виховання, що гартує характер. І за рік занять сини вже мають перемоги на міських, обласних і навіть всеукраїнських змаганнях.\nА ось вихідні у нас максимально насичені, весь час проводимо разом. У нас є свої маленькі традиції: ходимо в кіно, відвідуємо виставки, фестивалі, я їх навчаю фотографувати і, коли беру з собою на мистецькі заходи, вони мені навіть допомагають.\n— Попереду літо. Куди поїдете на відпочинок?\n— Надаю перевагу активному відпочинку і не розумію, як можна цілими днями лежати на пляжі й засмагати. Тому, скоріш за все, поїдемо на якийсь тиждень у подорож за кордон, щоб побачити щось нове, цікаве, відвідати екскурсії. Щоправда, сини не в захваті від такого відпочинку, але я спробую їх переконати.\n— Дякую за розмову. Мені залишається побажати тобі величезного натхнення, нових ідей, щоб твоє поетичне слово й надалі було влучним, проймало аж до мурах на тілі, як-то є зараз…\nПопередня новина Попередня новина ВО “Свобода” вимагає негайного скликання позачергової сесії парламенту\nНаступна новина Наступна новина “Унікальний” метод боротьби зі злочинністю\nКількість відвідувань (з Google Analytics): 41715


Олександр Вілкул: Прямі переговори з Росією потрібні, але треба відстоювати національні інтереси, а не створювати федеральний округ РФ - Опозиційний блок\nОлександр Вілкул: Прямі переговори з Росією потрібні, але треба відстоювати національні інтереси, а не створювати федеральний округ РФ\nОдин із лідерів ОПОЗИЦІЙНОГО БЛОКУ Олександр Вілкул в ефірі програми «Свобода слова» на телеканалі «ICTV» зазначив, що, на відміну від структури «За життя», ОПОЗИЦІЙНИЙ БЛОК – самостійна українська політична сила, в тому числі й в прийнятті рішень.\n«Вони («За життя». – Прим. Ред.) Прислухаються до Кремля, отримують там вказівки, ніхто цього не приховує. Я чудово ставлюся до російської культури. Ми говоримо російською мовою – півкраїни говорить російською мовою! Але я не хочу, щоб наша країна була якимось Південно-Західним округом Російської Федерації. Ось якраз ми – за Україну! Так, ми за позаблокову Україну, за незалежну Україну, за ту Україну, де кожен може говорити рідною мовою. В якій кожен регіон приймає рішення, які свята святкувати і як будуть називатися його вулиці. Ми - за сильну Україну», – сказав Вілкул.\nВін підкреслив, що практично весь парламент, крім Медведчука та його групи, сьогодні знаходиться під різноманітними санкціями з боку Росії. «Як людину, мене, якщо чесно, це не хвилює. Я не мав і не маю ніякого бізнесу в РФ, на відміну від Петра Олексійовича Порошенка. Я не мав і не маю ніякої нерухомості в РФ. Тому мене це ніяким чином не стосується як людини. Якщо говорити як політик, то вести переговори будуть з будь-якою осудною людиною, яка пропонує реальні речі. Але! Важливий момент – вести переговори на рівних. Не їхати туди здаватися, а вести переговори на рівних і домовлятися про швидке закінчення війни в інтересах України, знаходячи взаємовигідні компроміси. Ми знаємо, як це зробити, і ми це зробимо», – резюмував опозиціонер.