Добовий діурез при вагітності: норма, таблиця для розрахунку | Нирки\nНирки 23 Лютого 2018 1410 Коментарі Вимкнено до Добовий діурез при вагітності: норма, таблиця для розрахунку\nДобовий діурез вагітних – це показник роботи нирок за 24 години. І він же є свідченням здоров’я малюка і жінки. Якщо визначають добовий діурез при вагітності норма може різнитися.\nПоказники його обумовлюються кількістю випитої за цей період води, інтенсивністю потовиділення, наскільки висока температура повітря, з якою інтенсивністю працюють нирки. Ці дані важливі для визначення змін, що відбуваються в організмі жінки під час вагітності.\nВажливість добових показань\nРобота сечового міхура під час виношування дитини\nДля чого потрібні дані про 24-годинному виділення урини\nПравила для збору інформації про виділеннях урини за 24 години\nЯкі бувають порушення\nЧому так важливо знати показання добового діурезу вагітної? За період вагітності треба уважно стежити за своїм здоров’ям. Будь-які відхилення здатні впливати на розвиток плода. Добовий діурез може дати інформацію про проблеми, які почали розвиватися у жінки.\nНирки виробляють очищення рідкої біомаси, одночасно виводять з організму непотрібний матеріал. Фільтрацію виробляють нефрони, які пропускають через себе плазму. Очищена плазма повертається в кровотік, з відпрацьованої суміші формується первинна урина. Як її складу, так і кількість може варіювати в певних межах. Ці показники важливі, щоб здійснювати контроль водного балансу вагітної.\nДва поняття, які називаються «водно-лужний баланс» і «добове виділення урини», дуже тісно пов’язані. Здоровій людині, для нормальної життєдіяльності потрібно випивати за добу приблизно 1,5–2 літри рідини. Здорова людина з сечею виділяє приблизно 75% від того обсягу, що випито.\nПри першому випадку, випиваючи півтора літра, виділяється менше.\nУ другому випадку випито два літри, виділиться її більше.\nОднак у процентному позначенні це будуть ті ж 75%. Тобто обсяг виділеної рідини може коливатися від 800 мл до 1500 мл Відхилення в будь-яку сторону говорять про порушення функцій системи.\nДобовий діурез у вагітних може коливатися між 60-80% від об’єму споживаної рідкої їжі. За період вагітності вага тіла збільшується. Відстеження обсягів ниркових виділень дозволяє спостерігати за зміною здоров’я вагітної.\nВагітна споживає багато води, а зростаючий плід тисне на сечовий міхур, тому сечовиділення стають частими. При правильному функціонуванні сечовивідної системи надходить в організм рідину повністю виводиться. Затримок не повинно бути, бо вони негативно впливають на дитину.\nКожній вагітній знайомі такі ситуації, як:\nЦі процеси пов’язані з великим споживанням рідкої їжі. Одночасно виявляється тиск зростаючої матки на сечовидільну систему. З часом збільшена матка оточує сечовий міхур немов кільце, систематично зменшуючи його обсяги. З цієї причини частково гальмується вихід урини.\nІноді урина мимоволі виходить:\nякщо жінка виконує фізичну роботу;\nпри сильному кашлі і сміху;\nякщо рухливий дитина зачіпає сечовий міхур.\nВідстеження норми добового діурезу при вагітності дозволяє визначити кількість рідкої біомаси, утримуваної організмом. Зовнішні набряки є підставами думати про наявність внутрішніх. При цьому стані слід нормалізувати водний режим і відрегулювати харчування. Тоді і набряклість пройде за короткий період. Якщо спостерігається набряклість у жінки в період виношування дитини, не варто затягувати з візитом до лікаря.\nНайчастіше подібні порушення у вагітної відбуваються приблизно на 22 тижні. Саме за цей період здійснюється швидке збільшення матки. Період зростаючої матки є найбільш складним і напруженим для функції сечового міхура.\nПрораховуючи добовий діурез при вагітності, норма повинна відповідати 70-80%, потрібно пам’ятати. У середньому ця кількість дорівнює двом літрам, тобто виводиться ? від загальної кількості.\nНорма при вагітності виходу урини не повинна відрізнятися від звичайної норми жінки.\nЯкщо трапляються зміни, провокують їх:\nСпека і підвищена вологість.\nВажка праця, фізичні навантаження.\nУ вагітної можливі набряки. Вони часті в третьому триместрі. Набрякати можуть не тільки ноги, але і кисті рук. З такими проявами потрібно звертатися до лікаря. Особливо важливо відстежувати виділення сечі в третьому триместрі. Саме в цей період виникають патології.\nДобовий діурез під час вагітності дає можливість визначити причини появи набряків. Крім того, стає можливим з’ясувати, скільки рідкої біомаси утримується. Доктор зазвичай рекомендує скласти таблицю, де було б наочно показано, скільки рідини споживається і скільки виходить.\nЗробити таблицю нескладно. Просто треба розділити аркуш на дві частини. В одній вказувати, що і скільки випито і з’їдено, в іншій – яку кількість вийшло.\nПідраховувати добове виділення сечі не так складно. Іноді цей процес проводять в лікарняних стаціонарах. Але такі дані може зібрати жінка в домашніх умовах, проявивши трохи наполегливості. Як зібрати дані, а також скласти таблицю, дану інформацію дає лікар.\nДля достовірності результатів потрібно точно дотримувати правила збору матеріалу. Спочатку слід підготувати ємність для збору сечі. Підійде банку з щільно закривається кришкою місткістю два літри.\nЗбір відомостей треба робити, дотримуючись невеликі правила:\nПеред збором виділень: ретельно вимити статеві органи, після збору теж.\nПочати збирати зразки в ранковий час.\nСаму першу нічну сечу виливають в унітаз. Обов’язково слід записати в таблицю час.\nВсю сечу виділену в добу збирають без залишку.\nЗакінчують збирання сечі в такий же час, що був зроблений перший збір.\nВважати обов’язково потрібно також кількість спожитої води і продуктів, у яких присутня вода.\nЗаповнення таблиці потрібно присвятити всі 24 години. Іноді потрібно повторювати процедуру для отримання точних відомостей.\nЯк зібрати відомості? Як приклад, використовувати будь-який метод: Зимницьким, Аддиса-Каковского, Нечипоренко.\nДля розрахунку добового діурезу при вагітності норма визначається за таблицею, де вказують в одній графі споживання продуктів, що містять воду, в іншій – скільки вийшло. Потім потрібно порахувати, скільки спожито рідини і яка кількість вийшло.\nПідрахована норма добового діурезу при вагітності дає можливість виявити порушення за показниками у відсотковому відношенні, які можуть бути між обсягами виділень і надходжень. У вагітних не вважається порушення, якщо є відхилення в 500 мл.\nКоли виводиться рідини надходить більше, значить, порушений водний баланс. Це небезпечний стан може стати початком дегідратації тканини.\nЯкщо відбувається виведення рідини меншого обсягу, ніж надходження, рідина починає накопичуватися в клітинах тканин. Такий процес веде до набряків, які часто зустрічаються під час вагітності.\nЯкщо спостерігаються якісь зміни обсягів виділення сечі, значить, відбуваються одночасно хімічні зміни складу. У цей час може спостерігатися підвищення або зниження компонентів. Такі зміни сприяють зміни осмолярності, а також і відносної щільності урини.\nТому одночасно з нормальними показниками можуть бути присутніми інші види діурезу:\nОсмотичний – при ньому виділяються великі об’єми сечі.\nВодний – з’являється в результаті споживання великої кількості рідини.\nАнтидиурез – при його спостереженні відбувається мале виділення сечі.\nОсмотична активність буває у: натрію, калію, хлору, сечовини і глюкози. Тому дисбаланс між виходом і надходженням провокує зміни метаболізму або розлад функцій сечової системи. Збільшення обсягів може досягати 3,5 літрів. При цьому підвищується тиск і можливі проблеми з ендокринною системою.\nПід час вагітного стану диспропорції бувають спровоковані пізнім токсикозом. Патологія може з’явитися під час вагітності як зневоднення організму, яке можливе, якщо спостерігається часта і рясна блювота.\nДіурез буває двох видів:\nЗазвичай різниця між виділенням рідини становить 4:1. Таке співвідношення визначає нормальний процес. Якщо відбуваються порушення зі збільшенням нічних виділень, тоді, можливо, відбувається розвиток ніктурії. У цьому випадку нічні виділення стають більше денних. Виникає такий процес, тому що відбувається ненормальне надходження крові до нирки.\nКожні прояви змін свідчать про розвиток якоїсь патології. Розібратися в таких симптомах може лікар. Тому, якщо були помічені будь-які порушення, потрібно відразу звертатися за допомогою до лікарів. Для того щоб розібратися з симптомами, що потрібно зробити аналізи. З такими завданнями повинен справлятися фахівець. Зневажливе ставлення до здоров’я провокує розвиток проблем у плода.


Як впоратися з депресією - ексклюзивне інтерв'ю з Олегом Пінчуком | СЬОГОДНІ\nОлег Пінчук: "Для когось негативна інформація – це депресія, для когось – крок до дій"\nНародний художник України Олег Пінчук – один з тих митців, хто не чекає дива, а творить його сам. Саме віра в свої сили та постійна праця привели його до звання "Першого скульптора України". Його роботи були представлені і знаходяться в колекціях Віденського музею історії мистецтв, ювелірній фірмі Cartier в Женеві, Espace Pierre Cardin в Парижі, Ризькому музеї іноземних колекцій, Московському музеї сучасного мистецтва, Національному музеї історії України, Національному музеї "Київська картинна галерея", Одеському музеї західного і східного мистецтв, Національному художньому музеї у Львові і т.д. Монументальні роботи знаходяться в історичних центрах європейських міст. Серед поціновувачів і колекціонерів Пінчука: нобелівський лауреат з літератури Маріо Варгас Льоса, член Палати Лордів Великої Британії – Ширлі Вільямс, баронеса Вільямс оф Кросбі, П’єр Карден, Мстислав Ростропович, брати Клички, Любов Хоба, та інші.\nОлег Пінчук зустрівся з журналістом соціального проекту "Шлях до успіху. Депресія", щоб поділитися історією та принципами вольової людини. Проект створений за iніціативою та підтримки PR агентства Lavska Story у рамках корпоративно-соціальної відповідальності.\n- Олег, дякуємо, що Ви погодилися взяти участь в проекті "Шлях до успіху. Депресія". Як Ви думаєте, депресія може зачепити кожного?\n- Я думаю, що в певній мірі так. Є люди, в яких є "прививки" проти депресії. Це робота, це позитивний настрій, це любов до людей і це бажання самореалізації. На людину, яка нічого не хоче робити, яка просто сидить і чекає, що за неї хтось щось зробить, дуже впливають депресія, різні негаразди, телебачення, засоби масової інформації, невпевненість в завтрашньому дні. Насправді, ми живемо в одному інформаційному полі, але кожен отримує свою інформацію. Для когось негативна інформація – це депресія, для когось – крок до дій, для того щоб попередити і знайти можливості не потрапляти під цей деструктивний вплив, де ти втрачаєш багато. А втрачаєш ти тоді, коли не думаєш, коли не працюєш на результат.\n- А особисто у Вас були такі періоди, які можна охарактеризувати як депресивні?\n- У мене все життя побудоване із таких періодів. І моє вміння – це якраз боротися з такими впливами, з такими станами, і фактично стан депресії мені не знайомий. Іноді буває синдром депресії, але він дуже швидко лікується за допомогою праці, позитиву і конкретних дій, спрямованих на результат.\n- А депресивні моменти пов’язані у Вас із особистим життям чи з творчістю? Як ви змінюєте своє самопочуття?\n- Я знаю, що таке депресивні відчуття, але що таке депресивні стани я не знаю. До того не доходить. Це, знаєте, як починається ангіна, але вона наступного дня закінчується, тому що ти прийняв нормальні пігулки, випив меду, попарився, загорнувся у рушник, пропотів і одужав. Треба просто не доводити до цього стану. Більшість людей живуть у стані депресії, тобто – все погано, зарплата маленька, треба їхати звідси… Треба працювати! Працювати на результат, працювати кожного дня.\n- Ви працюєте у складній сфері – у сфері митців, які живуть, здається, у просторі поза часом. Філософія каже (Ф. Шеллінг), що творчість це – вища форма людської життєдіяльності. Але при всій красі цього поняття, Ви кожного дня стикаєтеся з питаннями матеріального виживання. Ваше спасіння саме у творчості?\n- Поняття творчості – поняття відносне. Коли ми говоримо, що людина творча, це не значить, що вона постійно повинна творити. Тому що сам процес творчості займає невеликий відсоток. Інше – це життя. Життя художника – відвідування виставок, музеїв, друзів, спілкування. Лобіювання себе як особистості, як художника займає 90% часу. Якщо ти будеш постійно працювати, ти не будеш знати, що з тим всім робити. В мене сотні виставок, тисячі робіт, але фактично я працюю як скульптор тільки у півсили. А 90% часу – це такий менеджмент, маркетинг, промоушен себе коханого для того, щоб якось жити з мистецтва. Багато художників цього не розуміють і сподіваються, що до них прийде якийсь меценат, купить їх роботи, подарує музею, і вони не будуть нічого робити, будуть тільки малювати картини і насолоджуватися життям. Такого не буває!\nВероніка Лавська: На шляху до успіху важливо не знищити себе\nМалювання картин вторинне, первинне – це знайти в цьому соціумі своє місце, його відстояти серед таких як і ти. Тому що фактично це продаж повітря, це боротьба за ресурс, якого дуже мало в Україні. Дуже просто робити сучасне мистецтво, але жити з мистецтва дуже важко. Ми розуміємо мистецтво як виготовлення якогось об’єкту, чи інсталяція, чи скульптура, чи картина, чи якийсь хеппенінг, але ніхто не розуміє, що це складний процес, який дає тобі можливість жити з мистецтва, розвиватися за рахунок мистецтва, годувати свою сім’ю, робити якусь перспективу, і це, мабуть, найскладніше.\n- А такий активний спосіб життя Вас не виснажує?\n- Ні, навпаки. Я з позитивом ставлюся до життя, я не вживаю алкоголь. Для мене спілкування з людьми – це насолода, позитивні емоції. Це мене спасає від всяких депресій, всякого негативного оточення. Хоча у багатьох людей в цьому житті є почуття заздрості. Але я завжди вчився у людей, які мали успіх. Я вважав, що треба брати з них приклад, а не заздрити. Треба краще порадитися з ними, знайти якусь контактну точку для того, щоб навчитися у них чомусь. У нас молодь прийшла, одну картину намалювала, дві скульптури виліпила, невеличка перемога, і вони вже відчувають себе небожителями. Але це "падишах на один день". Тому що життя ставить свої умови. Треба вміти адаптуватися до життя, треба вміти відповідати на виклики в житті, треба бути невтоним і йти вперед. А молодь думає, що вона сьогодні, а завтра вже все, завтра починаються проблеми, депресія, і багато перетворюються на наркоманів, алкоголіків.\n- Ваш творчий шлях був легким чи важким? Адже, якщо враховувати проблематику ринку, де основю є репутація митця, важко уявити, що можна досягти успіху, не вступаючи в жорстоку конкуренцію з сильнішими.\n- Він був напористим, він був фартовим. Але все відбувалося на праці, на любові, на повазі до людей, до оточуючих. І це була основна рушійна моя сила. Ви думаєте у мене немає зараз проблем? Коли йде війна, коли не до мистецтва, коли в мене сім’я, коли за все треба платити і платити не мало. Але я розумію, що якщо я опущу руки, то треба просто-напросто все здавати, продавати, виїжджати. Але я по життю боєць, я ніколи не відчуваю страху. Розумію, що майбутнє залежить від кожного з нас, і кожен повинен робити своє майбутнє наскільки він вважає за потрібне. Є люди різні, є спокійні, яким дайте достойну зарплату і вони будуть щасливі. А мені треба все! Мені треба Париж, мені треба Лондон… в мене висока планка. Амбіції заставляють не сидіти, не опускати руки, тому що мистецтво не є публічним.\nХудожники не є публічними людьми. Це актори, музиканти збирають зали, стадіони, театри. А художники збирають невелику кількість колекціонерів, яким їх внутрішній світ подобається чи не подобається. І тут іде боротьба між такими як ти, які хочуть того самого, а не мають. Але труднощі мене тільки закаляють, тому що дають наснагу і бажання йти вперед.\n- Якось Ви назвали мистецтво – інтелектуальною грою. Це стосується тільки творчості чи людських відносин теж... Чи є тут ті люди, з ким Ви ділитесь своїми переживаннями?\n- Всі свої проблеми в житті я вирішую сам. Про мої проблеми знаю тільки я. І в мене навіть немає часу з кимось ділитися. Бо щоб донести ситуацію, треба дуже гарно пояснити. І це іноді можна робити, а іноді не варто, тому що про проблему потрібно не розповідати, а вирішувати її. Є десятки способів це питання вирішити, і від мене вже залежить, правильно я зробив чи не правильно. Іноді для того щоб піти на захід, треба піти на схід.\nЗавдання в мистецтві не прямолінійно вирішується. Це дуже складна інтелектуальна, фізична, моральна діяльність, не завжди пов’язана з тим, що називається творчістю. Тому що ти зробив роботу, виліпив, але як з неї зробити бренд – це вже дуже складно. Багато художників не малюють картини, за них це роблять китайці, і вони цього не приховують. Той же Дем'єн Герст чи Джефф Кунс. Головне – навчитися думати як художник у сучасних умовах. Тобто художник у ХХ столітті, художник у XIX столітті і художник у XXI столітті – це зовсім різні художники. Зовсім інша ментальна і моральна модель.\n- У Вас були кризові моменти у творчості?\n- Іде постійний пошук, але пошук не повинен вбити тебе як художника, тому що все-таки художник повинен мати обличчя, стиль. Ти повинен мінятися, але в рамках свого я, свого внутрішнього бачення, свого внутрішнього розуміння. Хай під тебе люди працюють. Я для себе усвідомлюю, що я перш за все шукаю, я шукаю якісь нові тенденції, нові напрямки, але в тому стилі який я вже створив. Тридцять мінімум років я вже цим займаюся, але я ще експерементую з сучасним мистецтвом. Іноді роблю провокаційні інсталяції, перформанси для того, щоб показати, що я різноплановий художник. Але я розумію, що це мене не прогодує. Мистецтво – це такий самий товар, як усе інше, треба вміти його гарно продати. Треба робити його чесно, робити правильно, робити з душею, з любов’ю, відповідати за його художню якість і не боятися відстоювати свою позицію.\n- Ваша робота більш схожа на вічну боротьбу із долею присмаку творчості. Але при цьому Ви дуже активно підкорюєте закордонні ринки... Цього літа Ваша експозиція була презентована в Шанхайському музеї художніх колекцій (Shanghai Art Collection Museum). Чи знайоме Вам емоційне вигорання?\n- Не знайоме. Хай Бог милує! В мене стільки планів, що вони зараз стоять, бо немає ринку. Моє завдання – знайти новий ринок для реалізації своїх ідей. А ідеї реалізуються через скульптуру. А вона дуже консервативна. Скульптура має певну технологічну специфіку, що не дозволяє тобі робити те, що може робити живописець. І ти стеснений певними межами. І тоді ти повинен шукати свою індивідуальність. Такий парадокс: мистецтво вимагає бути індивідуальним, але мистецтво може не сприйняти твою індивідуальність. Це доведено історією мистецтва.\n- Чи серед Ваших колег, знайомих у творчій сфері Ви часто спостерігаєте депресію? Можливо, якось допомагаєте?\n- Я впевнений, що таких людей більшість, якщо не переважна більшість. До мене звертаються за допомогою. Я допомагаю фінансово або порадами, контактами, зв’язками, тобто я людина, яка завжди ділиться. Але люди, як правило, невдячні. Однак я не звертаю увагу, бо роблю це не тільки для них, але й для себе, щоб не відчувати, що я не допоміг. Коли нормалізується психічний стан людини, вона вже стає адекватною, це вже її карма. Вона перед Богом несе відповідальність. Коли людина досягає конкретного результату, коли піднімається, вона починає це все забувати, вона намагається тебе просто-напросто знищити. Це у нас в мистецтві досить таки розповсюджено, так само як і в політиці, театрі, кіно, шоу-бізнесі. Іде боротьба за виживання, але мені приємно, що я ніколи тим не займаюся. Я вище над цією ситуацією, тому мені простіше. Я можу образитися, я можу злитися, але це на певний момент. Потім все проходить, тому що є великі цілі, великі завдання, вони нівелюють усі ці проблеми.\nОлег Пинчук: Я знаю, что такое депрессивное ощущения, но что такое депрессивное состояния – нет.\n- Чи є якесь правило, на яке може опиратись творча людина, щоб балансувати між бажанням досягти успіху та здоров’ям?\n- Правильна відповідь – це конкретна дія, коли є конкретний результат. Ти можеш помилятися, ти можеш не знаходити одразу правильне рішення, але ти ніколи не повинен опускати руки. Не повинен бути в ейфорії від того, що ти досягнув. Це є результат, але нормальний результат, результат твоєї праці, а не те, що тобі щось на голову впало. З великого дива на голову нічого не падає. Падає тільки тоді, коли ти зранку встав і працюєш.\n- Що можете порадити, як людина, яка активно формує свій простір та настрій, тим, хто зіткнувся з проблемою депресії? I, можливо, саме Ваші слова або порада стануть тим очікованим допоміжним інструментом на шляху до їх успіху.\n- Якщо ви хочете в житті чогось досягати і знайти самореалізацію, то працюйте, не опускайте руки, не впадайте в депресію. Якщо вам це важко, складно – займіться спортом, займіться вишиванням, в’яжіть шкарпетки, допомагайте собакам. Треба знайти себе. Ваш час повинен бути присвячений чомусь позитивному. Якщо ви не можете досягти висот у професії, наприклад, створити медіа холдинг, стати генеральним директором цього холдингу, переключіться на благодійність, наведіть порядок у себе в кімнаті, потім у себе в під’їзді, потім у себе в дворі, а потім робіть порядок у державі. Крок за кроком людина змінює свою ментальність. Змінивши свою ментальність, в людини не залишається часу на депресію. Ясно, що все може бути, ми люди смертні, ми можемо хворіти і рідні наші живі люди, але віра в себе, в позитив дає сили і бажання боротися до останнього.\nРетуш: Дарина Лупинська\nКатя Сільченко: "Не варто нехтувати порадами психолога, коли тобі зле" Інна Богословська: "Вихід з депресії - це завжди дія" На шляху до успіху: Сегодня.Lifestyle разом з Lavska Story PR agency запускає соціальний проект про депресію


У в’єтнамської громади в Україні є чітко виражена ієрархія, — І. Смірнова | Програми на Громадському радіо\nУ в’єтнамської громади в Україні є чітко виражена ієрархія, — І. Смірнова\n20 березня 2016 - 13:28\nУкраїнські в’єтнамці не втрачають зв'язок зі своєю комуністичною партією, — повідомляє тележурналістка Ірина Смірнова\nТележурналістка каналу «України» Ірина Смірнова, яка відвідала в’єтнамські громади в Харкові та Одесі, розповідає про життя в’єтнамців в Україні, їхні закриті «анклави» з чіткою ієрархією, легальний та нелегальний бізнеси та про те, що діти респектабельних в’єтнамців знають по 5-6 мов і хочуть залишитися в Україні.\nВ студії працюють Євген Павлюковський та Едуард Лозовий.\nЕдуард Лозовий: 17 березня в результаті спецоперації прокуратури та співробітників СБУ в Одеській області було викрито підпільне виробництво одягу, підробок світових брендів, де працювало 15 громадян В’єтнаму. У них не було ані документів, ані дозволів, тому їх планують депортувати, але поки що вони тимчасово проживають в Чернігові в пункті тимчасового проживання осіб без громадянства. В Україні існують дві великі в’єтнамські громади: в Одесі та Харкові. Розкажіть про ці міста.\nІрина Смірнова: У Одесі я бачила й спілкувалася з багатьма представниками в’єтнамської громади, а в Харкові я, на жаль, не змогла з ними поспілкуватися, бо вони дуже закриті люди. Наприклад, жодного контакту в’єтнамців в інтернеті немає. Таких контактів немає навіть у офіційних в’єтнамських організацій.\nТому, прибувши в Харків, я просто почала ходити в місця, що належать в’єтнамцям, як аквапарк і торговельний центр. Також у Харкові є найбільший в Європі буддистський храмовий комплекс, який міг би стати справжньою принадою для туристів, але і туди зась.\nЕдуард Лозовий: Кажуть, що на такі закриті території в’єтнамців можна потрапити, лише коли там буде свято і тебе особисто запросять.\nІрина Смірнова: Дійсно. Коли ми були в Києві, то мені подзвонив представник в’єтнамської громади в Харкові, і завдяки йому нас потім гарно прийняли в Одесі. Це були дуже люб’язні, хлібосольні люди. Ми сказали, що хочемо вислухати їх, але також дамо слово і представникам СБУ, щоб зрозуміти, чому правоохоронці проводили обшуки у одеських в’єтнамців. Але вони не захотіли це обговорювати.\nМи поїхали на ринок «7-й одеський кілометр», там у всіх в’єтнамців, які торгують, є документи, патенти, багато з них мають українське громадянство, або вид на проживання.\nЕдуард Лозовий: Як живуть українські в’єтнамці? Є заможні представники їхньої громади?\nІрина Смірнова: Так, ті люди заможні. Вони збудували собі славнозвісний житловий комплекс «Лотос», куди як раз приїхали наші СБУшники.\nЕдуард Лозовий: Ці в’єтнамські бізнесмени, вони являються спадкоємцями в’єтнамців СРСР?\nІрина Смірнова: Це вони і є. Це ті, хто ще тридцять років тому приїхав до Радянського Союзу за обміном. Щоб потрапити сюди вони здавали на своїй Батьківщині серйозні іспити, потім приїздили сюди навчатися до медичних університетів та працювати на підприємствах, дехто з них був колишнім військовим. Це була така установка, бо тоді й зараз В’єтнам залишається комуністичною країною з єдиною правлячою партією. Проста людина без стосунку до партії не могла потрапити до такого обміну.\nЕдуард Лозовий: Українські в’єтнамці підтримують зв’язки з комуністичною партією?\nІрина Смірнова: Вони неохоче про це говорять, але ці зв’язки є. Навіть в центральній залі, де вони проводять свої наради, зустрічі, стоїть величезна скульптура в’єтнамського революціонера Хо Ши Міна.\nЕдуард Лозовий: Південно-східні спільноти загалом дуже згуртовані. В’єтнамці також?\nІрина Смірнова: Так, у них є чітка ієрархія. Без благословення старшого не вийде поспілкуватися з рядовим в’єтнамцем.\nЕдуард Лозовий: Крім створення одягу, що ще приносить дохід в’єтнамцям? Харківські жителі ремствують, що в’єтнамці смітять грошима, роблять в казино ставки по 1 000, 10 000 доларів. Тобто в’єтнамці заробляють великі гроші. Це тільки завдяки базарному бізнесу?\nІрина Смірнова: Так, вони непогано заробляють. Зі слів працівника міліції, який був кілька років тому одним з керівників Одеського МВС, вони займаються валютним обміном. Приїдьте до Одеси і спитайте, де тут ніндзя — представники в’єтнамської національності, хто нелегально обмінює валюту, й зможеш поміняти будь-яку суму, причому на нормальні, нефальшиві купюри.\nЕдуард Лозовий: В’єтнам знаходиться близько до «Золотого трикутника», тому доцільно поставити питання про те, чи займаються в’єтнамці в Україні торгівлею наркотиками?\nІрина Смірнова: Наркотики, проституція — це теми, на яких люблять спекулювати. Проте інсайдер з правоохоронних органів каже, що наркотиками в Одесі займаються інші люди.\nЕдуард Лозовий: Чи існує у нас ксенофобія щодо в’єтнамців? Як українці реагують на близьке сусідство?\nІрина Смірнова: Абсолютно нормально. Окрім висловів деяких представників партій націоналістичного спрямування, я не побачила ніяких претензій.\nЕдуард Лозовий: Де респектабельні в’єтнамці бачать майбутнє своїх дітей?\nІрина Смірнова: Діти — це окрема тема. Вони знають по 5-6 мов та хочуть залишатися в Україні.\nБізнес Одеса Харків


Віталій Комарницький, голова Луганської ОДА\nТам наші люди, і вони не повинні кожен раз доводити, що вони наші\nПро Віталія Комарницького широкому загалу було відомо, що до свого призначення на посаду голови Луганської обласної державної адміністрації він 12 років пропрацював ректором Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка. Як на мене, у прифронтовому регіоні досвід правоохоронної роботи зайвим не буде, але, як з’ясувалось, у Віталія Мар’яновича є ще й інший досвід і кваліфікація, які вже точно знадобляться області. І бачення того, що і як треба робити, є. Утім, розмову нашу ми почали з його біографічних даних. Які навіть на Луганщині не всім були відомі.\nБУДІВЕЛЬНИК У ПОГОНАХ\n– Я уродженець Кримської області (адміністративна одиниця, що існувала в Криму до 1991 року, – ред.); батьки саме були там в експедиції, затрималися ненадовго. Нижньогірський район, така сільська місцевість. Власне, про Крим більше нічого до ладу не знаю. А виріс я у Харківській області, закінчив школу в Близнюках, у 1981 році вступив до Харківського інженерно-будівельного інституту. Кваліфікація – інженер-будівельник. Відразу ж після закінчення інституту був направлений у розпорядження УВС Ворошиловградського облвиконкому – так тоді називалися обласні управління міліції. Три роки пропрацював в управлінні капітального будівництва УВС вільнонайманим співробітником; у 89-му вдягнув погони. До 93-го служив в управлінні з питань виконання покарань, а з 93-го, з моменту заснування – на той момент – училища міліції, був першим наказом, в числі перших п’яти осіб, призначений помічником ректора з будівництва. Надалі – проректор; був ще невеликий проміжок перед ректорством, коли я працював начальником Центру післядипломної освіти.\nЗ 2007 року – ректор Луганського державного університету внутрішніх справ – по 7 липня 2019 го. Тобто 12 років – на цій посаді. В університеті, з 1993 по 2007 рік – поруч з Едуардом Олексійовичем Дідоренком (правознавець, засновник і перший ректор Луганського державного університету внутрішніх справ, – ред.). Думаю, його прізвище в Україні добре знають.\n– Ви – Заслужений будівельник...\n– Так, у 1999 році Леонід Данилович Кучма мені вручав почесне звання «Заслуженого будівельника України». Я будівництвом весь час займався – і в системі органів внутрішніх справ, і коли працював в УВП, будував спецоб’єкти. Все специфічне, що було пов’язане з системою, зокрема й житло для співробітників. А з 93-го – в університеті. Коли ми брали училище на баланс, воно займало 7,5 тисячі квадратних метрів. А коли пішли в 2014-му – залишили там 56 тисяч метрів. Ми весь час будувалися, весь час були в динамічному розвитку. Як матеріально-технічної бази, так і становлення професорсько-викладацького складу. Друге, напевно, важливіше, хоча це повинно бути в діалектичній єдності.\nДва сина, двоє онуків. Одружений, природно (посміхається) – з 1986 року. До речі, з дружиною ми разом вчилися в інституті. Однокурсники.\n– Вона за вами не пішла в правоохоронці?\n– Ні, вона працювала в будівництві, останнім часом – в юстиції. Ну, а потім так обставини склалися – здоров’я мами – що вона пішла з роботи. Батькам теж потрібно приділяти увагу.\n– Не хотілося б відволікатись від теми вашого «губернаторства», але все ж запитаю: як ви – і університет – виїжджали з Луганська в 2014-му? Тому що всі спогади про той період крутяться навколо Управління СБУ, обласної адміністрації. А що відбувалося на Ювілейному, практично ніхто не розповідав (ЛДУВС розташовувався в передмісті Луганська – селищі Ювілейному – авт.).\n– Можу так сказати, що на Ювілейному цікаво і весело було. З лютого місяця у нас розмістилися додані сили – Хмельницький, Вінниця. Вони всі в нас перебували. У травні нас закидали пляшками із запальною сумішшю. Але там у них не зовсім все вийшло – ми ж по периметру охороняли територію. І потім, я впевнений, це все мало більше характер залякування. Були демарші, коли курсантів потрібно було на практику направляти. Приїжджали нібито батьки. Але я ж з першого дня там, практично пам'ятав візуально всіх батьків. Справжніх, може, з десяток було, всі інші – привізні люди. Так що…\nПотім було дев’ять прямих влучень у будівлі університету.\n– З гранатомета?\n– Та ні, далекобійна артилерія, скажімо так. Руйнування були... У серпні місяці нас захопили. І у вересні ми отримали команду... Часто запитують: чому так надовго затрималися? Ось, коли отримали команду – наступного дня групами виходили.\n– Велика частина вийшла?\n– В основному всі вийшли. Інша справа, що потім сталось. Побутові питання; неясно було – куди передислокуватися. Тобто були нюанси. Багато хто почав звільнятися через цю невлаштованість і невизначеність. І все-таки ми єдиний вуз у Донбасі – не в Луганській навіть області, а в усьому Донбасі – у якого «клон» у Луганську з’явився аж через півтора року. У всіх інших вузах вже з 1 вересня 2014 року почалися заняття. А на нашій базі й під нашою вивіскою вони аж у 2015-му пізньої осені відкрилися.\n– Тоді – про вашу роботу на нинішньому посту. Ви перший від початку війни глава Луганської ОДА, у кого відразу щось почало виходити. Почав ходити автобус від КПВВ у Станиці до горезвісного мосту і назад...\n– Дякую, але... Ви знаєте, я для себе намітив – що потрібно зробити вже сьогодні-завтра – а також те, що потрібно через рік-два, має спрацювати. Створити якусь стратегію хоч на пару років. Ось, ви бачите – у мене на столі топографія лежить, креслення, ескізи. У понеділок (15 липня – авт.) я був на засіданні робочої групи Кабінету Міністрів під керівництвом віце-прем’єра Зубка. А ось буквально півгодини тому він мені дзвонив, і швидше за все, що у вівторок поїду знову. Я вже говорив, що перед тією нарадою я дзвонив Леоніду Даниловичу Кучмі. Він почув – і в понеділок на засідання кабмінівської групи прийшов, підтримав. Оскільки частина питань пов’язані з КПВВ і з мостом, його участь була дуже важливою, з точки зору Мінського формату. Тому Леонід Данилович продовжує жити тематикою нашої Луганщини.\nПрикро ось за що. Всі говорили, говорили – а немає навіть проекту цього переходу. Але я пішов далі. Вважаю, що нам уже потрібно думати перспективно – про той міст поруч зі Станицею, який далі, на об’їзній дорозі, що проходить повз пам’ятник князю Ігорю (пам’ятник у 2003 році відкривали за участю Леоніда Кучми і мера Москви Юрія Лужкова – авт.) і веде на Біловодськ. Я розумію, що багато хто мені зараз можуть сказати, що «воно не на часі» та інше. Але – це ж який міст!\nЯ завжди приклад наводжу: навіть Столітня війна в Європі – і то вона мала своє закінчення в XV столітті. Так і тут: колись же буде закінчення. А може, ще до того почнеться реалізація, буде стояти питання точно так само, як сьогодні на КПВВ: «Скільки коштує? Які потрібні конструкції?..» – а нічого немає. Розмови є – і більше нічого. Єдине, що мені військові знайшли – це ось такі ескізи. Це навіть не проекти – два листи, без вихідних даних, хто робив розрахунки.\n– Може, це тому, що немає спільного бачення: наші наполягають на трьох метрах ширини полотна; та сторона говорить про п'ять (щоб танки могли проходити?)...\n– Так, у тому числі й тому. Ось чому я відправив на ім’я прем'єр-міністра лист і у вівторок буду розмовляти, щоб збирали міжвідомчу групу (це і військові, й прикордонники, і ми) – щоб вийти на єдині параметри. Тому що у кожного свого бачення – а потрібне єдине. Чи будуть з цього якісь дивіденди? Ну, дивіденди завжди будуть, бо це ж наші люди.\n– До речі, про дивіденди. Станиця завжди славилася тим, що постачала півмільйонний Луганськ, та й інші індустріальні центри області овочами, ягодами, фруктами. Сьогодні її мешканці цієї статті доходу позбавлені...\n– Так, я ж учора туди виїжджав. Щодо автобуса – люди підходили, спасибі сказали. Приємно. Але, з іншого боку, я просто був шокований. Не знав, що людям говорити. Сльози наверталися: черги ці, спека. Бабусі, дідусі. Це просто кошмар. Підійшов туди, де зруйнована частина: сидять такі хлопці кріпенькі, футболочки чорненькі. Питаю: «Ви, напевно, волонтери, безкоштовно працюєте?» Вони мені: «Звичайно, волонтери». Бачу: якраз із того боку шановний професор, який з Едуардом Олексійовичем навчався в паралельному класі. А він уже не може йти. Я їм і кажу: «Ну, давайте, допоможіть старій людині. Ми вам на камеру подякуємо. Вас вся країна буде бачити». Погоджуються (сміється).\nТе, що я вчора побачив... Власне кажучи, це для мене не новина – я ж місцевий житель. Слава Богу, нас почули в Кабміні, й учора начебто затвердили наші пропозиції, що потрібно зробити перелік заборонених до провезення товарів. А все, що не заборонено – дозволено. Ну, навіщо людей мучити? Там автовокзал поруч; потрібно з землею розібратися і з логістикою. Я так вважаю, що потрібно створити... Ну, ринок – це голосно сказано. Треба налагодити сферу обслуговування. Встановити пункт Держспоживслужби – не в сенсі перешкоджання, а щоб був якийсь контроль якості й санітарної безпеки. Так, там є два пункти «Ощадбанку», де люди з того боку можуть не тільки зняти гроші, а й пройти ідентифікацію – і я знаю, що по Станиці таких уже 11 стоїть. Але це ж усе в глибині селища. А люди звідти йдуть переважно старших поколінь. Тому потрібно більше в районі КПВВ таких пунктів розмістити. Я вже доручив голові райадміністрації з цього приводу розібратися.\nУчора ввечері у мене вже були прикордонники, теж із пропозицією прискорити процес переходу. Подивимося – я не впевнений, що з усім погодяться представники Генштабу. Але... Дорогу осилить той, хто йде. Розмовляти потрібно. І знову: для мене червоною ниткою проходить: «Там наші люди, і вони не повинні кожен раз доводити, що вони наші».\nПРОБЛЕМИ ІНФРАСТРУКТУРИ ТА ЕНЕРГЕТИЧНОЇ БЕЗПЕКИ\n– Ще до ваших досягнень можна додати те, що ви домоглися наради в Кабінеті Міністрів саме стосовно проблем Луганщини.\n– Хвалитися начебто і не варто, але це правда: вся нарада була присвячена тільки Луганщині. Єдине, що ми вписали деякі питання, що стосувалися і Донецької області. Припустімо, юридичний статус КПВВ. Насправді юридично їх не існує, і що це таке – ніхто не може сказати. Тому в протоколі відразу писали: «Луганська і Донецька область».\n– Я до чого про цю нараду згадав. Подивився протокол – а там нічого не говориться про будівництво Кремінської підстанції, через яку область повинна нарешті знову приєднатись до енергосистеми всієї України. Невже це не обговорювали?\n– Ні, ні, питання це зрушилося з місця. Коли готувалась ця нарада – ми ж ще і попередню роботу провели. Питання фінансування – вирішено, питання проектування – вирішено, сервітути... Всі договори укладені. Там сьогодні на перше місце виходить питання контролю. Ми ж теж намагалися не перевантажувати, в тому числі й Кабмін. Я для себе намітив два головних питання: це енергоміст і залізнична гілка, яка з’єднає дві лінії: Кондрашевська – Лантратівка і Попасна – Куп’янськ (після захоплення частини області було розірване залізничне сполучення між східною та західною частинами області, а отже, і з цілою Україною – авт.).\nЩодо залізниці – сьогодні мені вже скинули кошторис. Я вів переговори з Харківським інститутом, який займається залізничним проєктуванням... До речі, директором виявився наш, луганчанин. Так що наших багато всюди (сміється)… Скинули кошторис на техніко-економічне обґрунтування. Десь грубо на ТЕО – 3,5 мільйона. Теж три роки розмови йдуть – а навіть проєкту нема. Тепер справа зрушила. Більше того, коли ми почали впритул займатися, прозвучала цікава ідея. Раніше весь час малася на увазі лінія в північній, сільськогосподарській частині області, що повинна була зв’язати Сватове з Білокуракиним. А тут ідея з’явилась, і вона набагато цікавіша: лінія Рубіжне – Старобільськ. Лінії так само будуть пов’язані, але тут, південніше, вузол набагато солідніший: промисловий регіон Сєверодонецьк–Лисичанськ–Рубіжне. І сама географія зручніша. Може, кілометрів трохи й більше вийде, але завдяки ландшафту проєкт виявиться менш витратним: менше доведеться будувати мостів, насипів, дамб тощо. Ось бачите: коли починаєш виходити на щось конкретне – з’являються нові ідеї.\n– Ви ще багато про автомобільні дороги згадуєте.\n– По-перше, це всеукраїнська наша біда. По-друге, я на робочій групі Кабміну піднімав це питання, – ми не освоюємо навіть ті кошти, що нам дають. І ефективність використання цих грошей... Я вчора їхав у Станицю – ну, Бог його знає, я не розумію такого: там, де нормальна дорога, але є маленька ямочка – зрізають увесь верхній шар, починають ремонтувати. Я все розумію: існують технологічні карти, циклічність. Припустимо, термін експлуатації – десять років. Термін підійшов, і, хоча дорога в хорошому стані – починають її міняти. Все це правильно, але ось на ділянці дороги Щастя – Новоайдар починають зрізати асфальт там, де він взагалі нормальний. Далі кілометрів десять – їхати вже неможливо. Я викликав керівника, а він каже: «Ми два роки вже ведемо переписку з інститутом – що нам робити?! Треба експертизу проводити...». Це йому треба проводити експертизу!\nЧИ ВИЙДЕ ДІАЛОГ?\n– Що ще вперше в практиці обласної адміністрації – ви поспілкувалися з депутатами Сєверодонецької міськради. Про це можна прочитати на сайті ОДА; потім цю ж інформацію поширив сайт міськради. Але ніде не говориться, що ж відповіли депутати на ваші пропозиції.\n– Ну, я ж живу тут. Бачу, як розвивається те ж Рубіжне – зовсім поруч. Можна ж порівняти. Всі бачать. І я не літаю в космосі – ходжу цими ж тротуарами, цими ж дорогами їжджу. Це абсолютно ненормально. Але діалог все одно потрібен. Більш того – я чекаю відповіді на свої пропозиції. Розумію, сесію проведуть.\n…Як на мене, це не те, що правильно – це єдино можливе рішення: у нас досі немає обласної лікарні, нема третинного рівня медичного обслуговування. Все ми кудись їздимо лікуватися – до Харкова, Дніпра, Одеси. А треба лікуватись на місці. Є міська лікарня, міська поліклініка – цілий комплекс. Здається, розумно було б зробити з неї обласну лікарню. Адже люди ті ж будуть обслуговувати – але це ж буде інший рівень. Фінансування буде інше. Мало того, ми фінансове напруження з міста знімемо – візьмемо фінансування на себе.\nУ цьому питанні ми пішли ще далі. Я запрошував ректора нашого Державного медичного університету. Науковцям така ідея теж дуже подобається: зробити на базі обласного центру клінічну лікарню. Там будуть кафедри; професура буде залучена. Це ж якість буде зовсім інша. Навіть нормативно ліжко-місце в міській лікарні й в обласній відрізняються у фінансуванні. Ну, подивимося, послухаємо, яку дадуть відповідь. Але я посил зробив. Більше того, я не відступатимуся. Так, я в Кабміні щодо цього вже провів переговори. Все про будівництво, про те, що давно говорилося (попередники працювали над будівництвом нової обласної лікарні – авт.), але ми ж розуміємо, що навіть при наявності грошей – на будівництво нового комплексу піде як мінімум два-три роки.\n– То міські депутати вам попередньо хоч що-небудь відповіли?\n– Я разів зо три заходив з різних боків (посміхається). Конкретної відповіді не було. Але це нормальна ситуація. Повинно ж відбутись колегіальне рішення. Інша справа, що затягувати з цим не треба. Потрібно обговорити в комітетах; поцікавитися думкою колективу лікарні.\n– Ви ще нікого не призначали, не звільняли? Якими принципами в кадровій політиці керуватиметесь?\n– Що стосується звільнень, то згідно зі статтею 10 Закону про місцеві державні адміністрації, в день призначення глави – всі заступники подають на звільнення. Це процедура не одного дня, але документи направлені. Щодо нових призначень – стежте за офіційною хронікою. А в принципі, хто це може бути?.. Ну, по-перше, луганчани, точніше, жителі Луганської області. Щоби професійно були підготовлені. Щоб люди були комунікабельні. З якими буде, і мені в тому числі, зручно працювати. Зручно в тому плані, щоб питання вирішувалися.\n– Вам цікавіше тут працювати, ніж на попередній посаді?\nОбіцяю всім жителям області, що буду працювати чесно\n– Можу ось так сказати. Пропозиція очолити адміністрацію була для мене несподіваною. Я якраз був із тих, хто не стояв у черзі. Мені пропонували балотуватися до Верховної Ради – я подумав і відмовився. Ну, а потім... Ви знаєте, у нас в університеті останнім часом все стало виходити. З гордістю кажу: в системі вузів МВС – при тому, що це Харків, Львів. Київ, Дніпро, Одеса. Так ось, з урахуванням того, які це «монстри» – у нас найвищий конкурс. І це якраз показник того, що ми йдемо правильним шляхом. Тому в мене і були сумніви – чи потрібно щось змінювати у своєму житті. Ну, а зараз... Зараз, знаєте, у мене азарт з’явився. Чесно кажучи, я давно вже такого азарту не відчував. І мені вже здається: і люди, які поруч зі мною, які будуть далі зі мною – вони теж потихеньку починають міняти ритм.\nНаостанок запитав співрозмовника, що він сам хотів би додати до нашої бесіди.\nЛюди мають повірити, що жити можна по-іншому\n– Що я можу сказати... Обіцяю всім жителям області, що буду працювати чесно. Я завжди відкритий, і ще раз повторюю: за мною нічого немає – ні будинків, ні великих банківських рахунків, ні “заводів і пароходів”. Люди повинні повірити, що можна жити трошки по-іншому.\nНе хочу вимовляти високих слів, але вже були й міжнародні партнери – я в Києві з ними спілкувався. Вони й не приховували: не хочемо до вас заходити, оскільки занадто велику ціну потім доведеться платити.\nАле я обіцяю людям максимальне сприяння.\nФото Романа Мамедова\nУ Чернігові пам’ять жертв Голокосту вшанували в Березовому рову\nВ Одесі через грип закривають школи на двотижневий карантин


АНТОН ЧЕХОВ “ЧАЙКА” короткий зміст твору (Стислий переказ) - Твір на тему\nГоловна Стислі перекази АНТОН ЧЕХОВ “ЧАЙКА” короткий зміст твору (Стислий переказ)\nАНТОН ЧЕХОВ “ЧАЙКА” короткий зміст твору (Стислий переказ)\nДо Соріна, колишнього судового чиновника, приїхала сестра — відома актриса Ірина Миколаївна Аркадіна із сином Костянтином Треплєвим, драматургом-початківцем, та відомим письменником-белетристом Борисом Олексійовичем Тригоріним. Щодо творчості останнього Треплєв казав так: «...талановито... але... після Толстого чи Золя не хочеться читати Тригоріна». Сам Костянтин Гаврилович перебував у пошуках нових форм театрального дійства.\nП’єса майже нікому не сподобалась. Утім Дорн відзначає, що «у ній щось є», і каже Треплєву, щоб той продовжував писати, але зображував лише вічне та важливе.\nМаша повсюди переслідує Костянтина, але його це дратує, він називає дівчину «нестерпним створінням». Маша зізнається Дорну, що кохає Треплєва. Вона звертається до лікаря по допомогу, бо бачить в ньому рідну людину.\nАркадіна запитує в Дорна, хто з двох жінок виглядає молодшою: двадцятидворічна Маша, чи вона, у двічі старша. Дорн каже, що, звісно, Аркадіна. Ірина Миколаївна каже, що це тому, що вона веде насичене життя, постійно чимось зайнята, а Маша завжди сидить на місці, нічим не цікавиться. Дівчина розповідає про своє відчуття: «... у мене таке відчуття, що я народилася вже давно-давно; життя своє я тягну волоком, як нескінченний шлейф... І часто не буває ніякого бажання жити...» Втім потім вона погоджується, що все це пусте, треба скинути з себе все це.\nНіну Зарєчну дивує той факт, що у житті відомих акторів та письменників так само відбуваються сварки та роздори, як і в простих людей. Вони так само плачуть і сміються, так само клопочуть про різні дрібниці. Треплєв приносить Ніні вбиту чайку і порівнює цього птаха з собою. Ніна не розуміє його і каже, що він дуже часто розмовляє символами. Костянтин намагається пояснити краще, але поява Тригоріна заважає йому. Треплєв іде. Ніна залишається наодинці з Тригоріним, який весь час щось пише у записнику. Зарєчна захоплюється театром і тим світом, у якому живуть актори. Вона каже про це Тригоріну, висловлюючи думку про те, що ці люди дуже щасливі, бо їхнє життя сповнене дива. Але Тригорін заперечує: на його думку життя письменників та акторів дуже складне. Борис Олексійович бачить убитого птаха й записує новий сюжет. «Сюжет для невеличкого оповідання: на березі озера з дитинства живе молода дівчина, така сама, як ви; любить озеро, мов чайка, і щаслива, і вільна, мов чайка. Але випадково прийшов чоловік, побачив і від нічого робити згубив її, як оцю чайку».\nМаша каже Тригоріну, що мусить вирвати зі свого серця кохання до Костянтина. Саме тому вона йде за Медведенка, не кохаючи його. Своє рішення вона пояснює так: «Кохати безнадійно, цілі роки все чекати чогось... А як вийду заміж, вже буде не до кохання, нові клопоти заглушать усе старе. І все ж таки, знаєте, зміна».\nТригорін і Аркадіна збираються їхати до Москви. Причиною від’їзду є син Ірини Миколаївни, який намагався стрілятися, а тепер викликає Тригоріна на дуель. Ніна Зарєчна, яка мріє стати актрисою, також збирається їхати. Дівчина дарує Тригоріну медальйон з рядками з його книги. Відкривши книгу в потрібному місті, він читає: «Якщо тобі колись знадобиться моє життя, то прийди та нізьми його». Тригоріну здається, що це справжнє кохання, і він хоче поїхати за Ніною, та Аркадіна вмовляє його не залишати її. Тригорін погоджується, проте лише на словах. Він домовляється про таємне побачення з Ніною.\nНе щастило Зарєчній і на сцені. Вона багато грала, але грала «брутально, із завиваннями». Жінка писала Треплєву листи, але ніколи не скаржилася. Вона ставила підпис «Чайка». Батьки відмовилися від неї. Вона обіцяла прийти до Треплєва, але той був упевнений, що актриса не прийде.\n«Чайку» А. П. Чехова називають першою п’єсою нової російської драматургії. Вона з’явилася саме тоді, коли російський театр потребував оновлення, задихаючись, за словами Немировича-Данченка, від відсутності сучасних актуальних п’єс, «написаних відповідно до духовних змін, які сталися в людях і суспільстві». Сам драматург називав «Чайку» твором, «написаним усупереч правилам драматургічного мистецтва», вона була новаторською з точки зору і змісту, і поетики.\nЧехов по-новому трактує природу конфлікту у п’єсі. Між персонажами «Чайки» не виникає суперечок через різницю соціальних статусів або світоглядних позицій, конфлікт п’єси ґрунтується на єдності, спільності персонажів, кожен з яких переживає свою драму: і кохання, і нездійсненість мрій, і бідність, і мистецьку неспроможність, і загублені долі. Проте дійові особи залишаються самостійними особистостями, із власного правдою, логікою та долею. У кожного з них свої протиріччя, свої страждання, у кожному відчувається напружена внутрішня боротьба. Більшість героїв уважає, що вони грають певну роль у мистецтві, але насправді з ними грається сама реальність, усі, урешті-решт, безсилі під тиском життя. Усі вони тримаються за рештки ілюзій, за словами В. Катаева, «всі стосунки героїв освітлені єдиним розумінням. Річ не просто в нових акцентах, які ускладнюють новий конфлікт. Самий конфлікт новий: видима протилежність за захованої подібності». Буденне життя героїв, в якому панують лицемірство, ницість, бездуховність, протистояння багатства і бідності та ін., конфліктує з мистецтвом, про яке вони постійно мріють. У такий спосіб письменник викриває смішне намагання людей жити вигаданим, штучним, неприродним буттям. Велику роль у п’єсі відіграє підтекст. Важливим є не стільки те, що кажуть герої, а те, що приховується за їхніми словами. Підтекст розкриває справжню духовну сутність героїв і їхніх учинків. Трагізм ситуації підкреслюється постійним мотивом зіткнення прихованих людських бажань з нерозумінням і байдужістю оточення. Ніхто нікому не потрібен, і водночас усі прагнуть до щастя й розуміння.\nОсобливим символічним значенням наділений образ чайки. З одного боку, вбитий птах є символом умирання життя, загубленої долі, а з іншого — символом прагнення вільного життя, здійснення мети, призначення.


Тимошенко потрібно 6 млрд грн, щоб зарити в землю | Політика | OBOZREVATEL\nТимошенко потрібно 6 млрд грн, щоб зарити в землю\nДля успішного проведення цього року весняно-польових робіт необхідно 6 млрд грн.\nПро це в ході робочої наради з підготовки до весняно-польових робіт заявила прем'єр-міністр України Юлія Тимошенко.\nЗа її словами, близько 3 млрд грн розраховують отримати від експорту зернових. "Зараз пожвавлення на світовому ринку зерна і, незважаючи на проблеми в аграрному секторі, через експорт ми отримаємо гроші на посівну в повному обсязі", - цитує РБК-Україна слова голови правітельсьтва.\nЗа словами Тимошенко, через дії Нацбанку і комерційних банків аграрний сектор фактично недоотримав 2,3 млрд грн. "Повинні були бути пролонговані кредити для аграрного сектора на суму 3 млрд 852 млн грн, всього пролонговано кредитів на суму 1 млрд 489 млн грн", - повідомила вона.\n"Це гроші, які не вкладені сьогодні в аграрний сектор через те, що не було реалізовано стратегія Національним банком і комерційними банками щодо пролонгації кредитів", - цитує ЛігаБізнесІнформ слова глави уряду.\n"Крім того, пролонгація кредитів супроводжується неприпустимими діями з боку банківської системи. По-перше, вимагають додаткових застав, яких у аграріїв для пролонгації кредитів немає. По-друге, піднімають відсотки за кредитами до таких масштабів, які перевищують 30%, а іноді 35% річних, що робить аграрний бізнес планово-збитковим ", - заявила Тимошенко.\nНагадаємо, Національний банк обіцяв залишити без рефінансування ті банки, які погоджуються продовжувати кредити аграріям тільки за умови підвищення процентної ставки. За словами виконуючого обов'язки голови НБУ Анатолія Шаповалова, з жовтня 2008 року Нацбанк дозволив комерційним банкам продовжувати кредити для аграріїв до жовтня 2009 року, без пониження класу позичальника та додаткової застави. "Нормальні банки це зробили - 185 банків, з них два державних", - зазначив він. У той же час, за словами Шаповалова, є банки, які погоджуються продовжувати кредити тільки при підвищенні процентної ставки.\nПрезидент України Віктор Ющенко вважає "грубим втручанням" в роботу банківської системи порядок пролонгації кредитів для аграріїв, передбачений Законом про підтримку АПК.\nАграріям продовжили 35% кредитів


Храм Мурудешвара і 37 метрова статуя Шиви - Secret Land\nTagged: Індія, Мурудешвар\nМурдешвар (Мурудешвара, Мурдешвара) – це місто в штаті Карнатака на узбережжі Аравійського моря. У Мурдешварі знаходяться 37 метрова статуя Шиви і вежа Гопурам. Статуя Шиви в Мурудешварі – друга за висотою статуя Шиви в світі.\nПоходження назви «Мурдешвар» відноситься до часу Рамаяни.\nШиву будували 2 роки і відкрили в 2002 році. Сам храм реконструювали в 2008, побудований був в 1542.\nГопурам – це надбрамна вежа в індуїсткому храмі. Вежа Мурудешвара має 20 поверхів. Всередині є ліфт.\nГопурам в Мурудешварі\nНа території храму знаходиться безліч святилищ різних богів. Кожен з богів відає своїм спектром питань. Як правило, потрібно обійти тричі навколо святилища, до чогось доторкнутися, подзвонити в дзвіночок і т.п. В особливо складних випадках віруючі можуть і годину кружляти навколо святилища.\nНаприклад, тут «живе» богиня, яка допомагає в жіночих питаннях.\nОдне з святилищ храму, тут «живе» богиня, яка допомагає в жіночих питаннях.\nВ цей храм ми заходили. Перед входом в будь-який храм потрібно знімати взуття.\nІсторія про Равану і шівалінгам\nПід статуєю Шиви знаходиться музей, що розповідає про те, як демон Равана з Шрі-Ланки (в перекладі Острів Демонов) отримав від Шиви шівалінгам (такий особливий артефакт) за свою віддану службу. Зараз цей шівалінгам або атмалінгам знаходиться в храмі в Гокарна.\nШива попередив Равану, що лінгам залишиться там, де той покладе його на землю. Повертаючись на Ланку, Равана зупинився в Гокарні для вечірніх молитов. Крім лінгама Равана ще забрав з собою дружину Шиви – Парваті.\nШива і його дружина Парваті\nПарваті не хотіла йти з Раваною і вирішила постати перед ним в образі одного з своїх аватарів – богині Калі. Равана злякався і відіслав її назад Шиві.\nПарваті в образі Калі\nГанеша, бажаючи перешкодити Равані, з’явився перед ним в образі хлопчика-брахмана і запропонував потримати лінгам поки Равана здійснював свої вечірні молитви. Як тільки Равана передав лінгам Ганеші, той негайно поставив його на землю. Всі спроби Равани зрушити лінгам з місця зазнали невдачі.\nПри цьому, покрова з лінгама розлетілися в різні боки: і на їх місці побудовано храми Суратхкал, Дхарешвар, Гунавантешвар, Мурудешвар і Шеджджешвар.\nТі самі храми, які з’явилися там, де впали окови лінгама.\nВсе про відпочинок на Гоа\nPrevious Post: Південний Гоа і Варка\nNext Post: Готель The Zuri White Sands, Goa Resort & Casino


Існують декілька видів каналізаційних систем: від найпростішого варіанту - вигрібної ями до сучасних комплексних систем очищення стічних вод. Раніше багато людей обмежувалися тільки вигрібною ямою, яку використовували в якості туалету, а відпрацьовану воду після лазні та миття посуду просто виливали на землю.\nУ наші дні, з розвитком водопроводу, споживання води значно зросла, в заміських будинках з'явилися унітази, ванні кімнати і басейни. Склад стічних вод також змінився не в кращу сторону через застосування у великій кількості миючих засобів. Сучасні люди хочуть навіть у приватних будинках мати всі блага цивілізації.\nТому зараз важливо не тільки зібрати стоки і відходи у віддаленому від будинку місці, але і очистити їх з тим, щоб у грунт потрапила нешкідлива вода.\nДля цього служать спеціальні засоби, такі як препарат «Доктор Робік» для вигрібних ям та септиків.\nСтічні води з дому зливаються в накопичувальну ємність, яка наповнюється швидко. Часто викликати асенізаторську техніку для відкачування накладно. Тому використання активних біологічних препаратів обгрунтовано не тільки економією коштів, а й турботою про екологію ділянки місцевості будинки.\nСучасні біоактиватори для вигрібних ям складаються з суміші, в якій живуть бактерії.\nЯкщо для людини стічні води є лише відходами і нечистотами, то для бактерій це, насамперед, живильне середовище, в якій вони швидко розмножуються. В результаті цього процесу органічні речовини, що містяться в стоках, розщеплюються на нешкідливі для людини продукти. Решта неорганічні речовини у вигляді мулу і осаду осідають на дні резервуара, а очищена вода через додаткові фільтри надходить в грунт.\nРеагенти для вигрібних ям та септиків володіють високою ефективністю і розщеплюють багато речовин, які містяться в стічних водах:\nтканини і папір;\nпрактично всі миючі засоби;\nдуже шкідливі для людини речовини - феноли.\nПри цьому неприємні запахи на ділянці заміського будинку відсутні, так як бактеріями знищується сама причина їх появи - залишки розкладаються органічних речовин.\nОчищення вигрібної ями при застосуванні біоактиватором\nДані препарати за складом екологічно чисті і не мають побічних ефектів. Наприклад, в одному з коштів знаходиться бактерія під назвою "Bacillus", яка створена вченими з пшеничних висівок. Певна кількість препарату потрібно розчинити у воді, вилити в нечистоти і бактерії починають швидко розмножуватися і очищати стічні води.\nАсортимент препаратів # 171; Доктор Робік # 187; постійно розширюється і вдосконалюється, виходячи із сучасних вимог сьогоднішнього дня. Якщо при початку виробництва було тільки п'ять видів продукції, то зараз компанія випускає 23 види засобів, за допомогою яких очищаються стоки. Компанія "Roebic" із США в даний час є лідером на світовому ринку засобів для очищення стічних вод і відходів.\nНаступним популярним продуктом є засіб для вигрібних ям Санекс, який вже більше десяти років випускається Російським виробником ЗАТ «К К ».\nДо його складу входять штами мікроорганізмів:\nЦі бактерії виведені з висівок сої та пшениці і відрізняються неймовірною працездатністю. Вони відмінно очищають вигрібні ями, септики і туалети, а також вельми ефективно прочищають каналізаційні труби від жирових відкладень на внутрішніх стінках.\nНайбільш сприятливі умови для розмноження бактерій - водне середовище з відходами при температурі від 5 до 45 градусів за шкалою Цельсія.\nА так як вигрібні ями і септики розташовані під землею, то в них завжди оптимальна температура для засобів очищення.\nПереваги препарату Санекс для вигрібних ям та септиків:\nприскорене розкладання стоків та відходів;\nвідсутність великих донних відкладень і специфічної кірки на поверхні накопичувальних ємностей;\nповна відсутність неприємних запахів на ділянці заміського будинку;\nдодаткове очищення каналізаційних та дренажних труб;\nменша вартість у порівнянні з аналогічними зарубіжними препаратами.\nВ результаті застосування даного засобу на дні ємностей для стоків утворюється мінімальна кількість нерозчинного осаду. У відсотковому відношенні порівняно з обсягом вигрібної ями він становить не більше 3%.\n<iframe src="//www.youtube.com/embed/n59WxBdHP48" height="315" width="420" allowfullscreen="" frameborder="0">\nПрепарати типу Санекс відмінно очищають стічні води і економлять кошти домовласників. Якщо вибирати хімікати або біобактерій для вигрібних ям, то слід враховувати, що при роботі бактеріальних складів немає побічних продуктів, які шкідливі для людини. Бактерії не тільки розкладають органічні речовини у відходах, але й містять у порядку самі споруди каналізації, а також внутрішні поверхні труб і дренажних отворів.


Де "про культуру" в управлінні культури Черкаської ОДА? » ПРОВІНЦІЯ - Інформаційно-аналітичне видання\nДвотижнева “дипломатична” хвороба начальника управління Черкаської ОДА. Трудові книжки й кадрові документи, які передаються з вікна черкаського Білого дому в припаркований поруч автомобіль. Депутати від фракції “Свободи”, які стають свідками “рейдерського захоплення управління” в облдержадміністрації, а потім на брифінгу демонструють внутрішні документи управління з “мокрими” печатками...\nЩо не кажи, але життя чиновників в Черкаській обласній адміністрації — це “адреналін юкрейн”...\n19 квітня в холі Черкаської обласної ради депутати від фракції “Свобода” заявили, що правоохоронні органи вивчають “єралаш” з документацією в управлінні культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської ОДА. Свободівці мають підозри щодо причетності до “ймовірних корупційних дій” з боку заступника голови Черкаської ОДА Сергія Овчаренка та т.в.о. начальника управління культури та взаємозв`язків з громадськістю Миколи Сухового.\nОбидва значилися підписантами в комунальному об`єднанні “Централізована бухгалтерія при управлінні культури Черкаської ОДА” (дана структура займається фінансуванням обласних закладів культури, засновником яких є Черкаська облрада). Обидва, вважають свободівці, могли б отримувати виплати через дану структуру.\nПідтвердити чи спростувати інформацію депутатів від “Свободи” прямо під час брифінгу міг би начальник управління культури та зв`язків з громадськістю Олег Островський. Проте з 12 квітня він перебуває на лікарняному. Чимало людей в ОДА вважають, що хвороба Островського — дипломатична. На телефонні дзвінки він не відповідає другий тиждень поспіль...\nДемаршу “свободівців” передували драматичні події в самому управлінні. 13 квітня всіх працівників вотчини Островського запросив до себе 1-й заступник голови Черкаської ОДА Віталій Коваль. Він повідомив, що управління культури і взаємозв`язків з громадськістю Черкаської ОДА стає Департаментом. У зв`язку з цим всі службові документи управління слід передати за описом.\nПри цьому, оскільки керівник управління хворіє, тимчасово виконуючим обов`язки начальника новоствореного Департаменту на момент відсутності Олега Островського призначають Миколу Сухового.\nОдразу після цього два працівники управління закрилися в кабінеті і...Через деякий час камери спостереження Черкаської ОДА зафіксували, як з вікна першого поверху Черкаської ОДА(управління культури розташоване на першому поверсі облдержадміністрації, - Пров.) передаються документи, які після цього -переносяться в припаркований поруч автомобіль.\nВтрутилася служба охорони. Частину документів “винесуни” повернули, частина — зникла... Зокрема, зникли особові справи працівників. Кабінет, в якому зберігалися особові справи й трудові книжки, було опечатано. Про несанкціоновану виїмку документів не уповноваженими особами складено акт. Два “винесуни”(один з них — кадровик) після цього очікувано захворіли (і хворіють по цей день). Керівник управління Олег Островський публічно не реагує на події в очолюваному управлінні і не відповідає на дзвінки...\n1. На брифінгу в обласній раді депутаті від “Свободи” демонстрували внутрішні документи з управління культури та взаємозв`язків з громадськістю з “мокрими” печатками. Це сталося через 5 днів після виносу документів з управління. Як ці документи опинилися у “Свободи”? Як так сталося, що вони “випадково” та майже в повному складі стали свідками “рейдерського захоплення управління” 13 квітня? Чому одразу не повідомили в правоохоронні органи про те, що мають на руках внутрішню документацію Черкаської ОДА?\n2. Засновником комунального об`єднання “Централізована бухгалтерія при управлінні культури Черкаської ОДА” є Черкаська обласна державна адміністрація. Дане КО — неприбуткова установа. Централізована бухгалтерія — така собі “транзитна станція” для грошей, які виділяються з бюджету, на утримання закладів культури Черкаської області.\nСергій Овчаренко був призначений на посаду голови ліквідкомісії старого управління культури розпорядженням губернатора Юрія Ткаченка. Будучи підписантом від КО “Централізована бухгалтерія...”, він поставив підпис лише під одним документом — запитом до Черкаської облради з приводу довзолу на упорядування документації “Централізованої бухгалтерії...”. Ніяких фінансових документів ні він, ні Микола Суховий не підписували. Обидва не числилися в штаті “Централізованої бухгалтерії...”. Обидва не отримували там ніякого прибутку ні для себе, ні для сторонніх осіб. Обидва є в цій історії відвертими цапами-відбувайлами. Кому вигідно?\n3. Після реорганізації управління культури в травні 2016 року й призначення керівником черкаської культури Олега Островського(козака, громадського діяча й журналіста, але в першу чергу всеж — бізнесмена) про культуру в управлінні культури... майже не чути. Чути про кадрові призначення, про скандальні історії і про нюанси в розподілі грошей. Нонсенс: в управлінні культури говорять про що завгодно, переважно — про гроші, але не про те, як культуру підтримувати й розвивати. Чи не в цьому корінь проблеми? Де "про культуру" в управлінні культури?


11.03.2021 13:34 Джерело: 4vlada.com/\nПоки триває суд, де Андрій Таргоній є обвинуваченим у хабарництві, його звільнили з роботи з висновком – порушення прокурорської етики.\nПоки триває суд, де Андрій Таргоній є обвинуваченим у хабарництві, його звільнили з роботи з висновком – порушення прокурорської етики\nДжерело: рхівне фото «Четвертої влади» за 2015 рік\nНаразі справу з обвинуваченням в хабарництві експрокурора спочатку Рівненської районної, а пізніше Сарненської місцевої прокуратури Андрія Таргонія розглядає вже другий суд.\nПідозрюваний продовжує подавати клопотання про відвід суддів та прокурорів, тому справу ще не почали розглядати по суті. Суд вважає, що таким чином Таргоній намагається затягнути судовий процес.\nАндрія Таргонія підозрюють в тому, що він як прокурор Рівненської районної прокуратури взяв хабар за обіцянку закрити кримінальне провадження. Це сталося у 2015-му.\nЗа 2016-2019 роки 19 суддів Рівненського міського суду не змогли розпочати розгляд справи по суті.\nП'ятнадцять суддів Рівненського міського суду взяли самовідвід. Чотирьом суддям Таргоній заявив відвід, двоє з яких подавали самовідвід. Про це ми дізналися з Єдиного реєстру судових рішень.\nЩе одному судді відвід заявив прокурор, бо він розглядав відвід іншій судді у цій справі. Також він приймав рішення по скарзі обвинуваченого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Один суддя повернув обвинувальний акт прокурору, бо дійшов висновку, що в ньому відсутнє обвинувачення.\n1 жовтня 2019 року Рівненський апеляційний суд ухвалою передав справу Таргонія до Кузнецовського міського суду.\nТам розгляд також затягується, бо підозрюваний вже тричі подавав клопотання про відвід головуючій судді і прокурору.\n11 лютого 2021 року у Кузнецовському міському суді розглядали заяву Андрія Таргонія про відвід головуючої судді Ірини Незнамової і прокурора Ігоря Півнюка.\nКлопотання про відвід судді суд залишив без розгляду, бо побачив у ньому намагання затягнути кримінальне провадження. А відводити прокурора відмовив.\nЩе раніше Таргоній подавав клопотання про відвід групи прокурорів, проте суд його не задовольнив.\nІнший суддя Кузнецовського суду Валерій Малков у 2020 році заявив про самовідвід, який Кузнецовський суд задовольнив.\nСуддя пояснює самовідвід тим, що Андрій Таргоній подав заяву у правоохоронні органи щодо незаконності ухвали про грошове стягнення з нього, яку виніс Малков.\nТакож інший суд відкрив провадження у цивільній справі за позовом судді до Андрія Таргонія про захист ділової репутації та стягнення моральної шкоди.\nСуд вирішив задовольнити заяву Малкова, тому що він є позивачем у іншій справі, а Таргоній – відповідачем, тож може бути упередженим.\nНагадаємо, що 2 липня 2015 року на прокурора поскаржився рівнянин. Він розповів, що Андрій Таргоній вимагав хабар за закриття кримінального провадження.\nНаступного дня прокурора затримали. У шухляді його робочого столу знайшли 12 тисяч гривень міченими купюрами. Ще 35 тисяч, за версією слідства, експрокурор взяв раніше і передав адвокату-спільнику.\nПісля цього Таргонію оголосили про підозру та звільнили із правоохоронних органів. Однак через три дні його випустили під заставу у 100 тисяч, а на посаді він згодом поновився.\nБільше не «мамин прокурор»\nЯк повідомила прессекретарка Рівненської обласної прокуратури Оксана Жужельська, прокурора Андрія Таргонія звільнили 30 червня 2020 року за наказом прокурора області.\nЗа її інформацією, на сьогодні прокурор не поновився на посаді.\nАдвокатка Андрія Таргонія Вікторія Власик каже, що її підзахисний подав позов до київського суду, щоб оскаржити своє звільнення, але суд його ще не розглянув.\nАндрій Таргоній відмовився спілкуватися з журналісткою «Четвертої влади». За його словами, раніше представники агенції «писали про нього побрехеньки», тому він спілкуватися не захотів. Яка сама інформація неправдива, на думку експрокурора, він не уточнив. Це не вперше Таргоній відмовляється відповідати на запитання журналісток. Пропонуємо за тегом Андрій Таргоній переглянути інші матеріали.\nЗа інформацією Офісу генпрокурора, на Таргонія подав дисциплінарну скаргу прокурор Рівненської області Богдан Подубинський.\nУ скарзі Подубинський написав, що у квітні 2019 року Таргоній подав заяву до Костопільського відділу поліції, бо на його батька нібито склали неправдивий адмінпротокол працівники підприємства «Костопількомунсервіс». У заяві Таргоній написав, що він прокурор. Тому Подубинський вважає, що Таргоній хотів скористатися своєю посадою, аби посприяти батькові.\nПід час службового розслідування Таргоній це заперечив.\nВін пояснив, що повідомив поліцію про відоме йому вчинення злочину. У заявах вказував свої анкетні дані, місце проживання та роботи як обов’язкові реквізити. Умисно використовувати службовий статус не хотів. Але кадрова комісія вирішила, що Таргоній порушив правила прокурорської етики і що його треба звільнити.\nНагадаємо, що в 2014 році керівник Правого сектору в Західному регіоні Олександр Музичко на прізвисько Сашко Білий потягав Таргонія за краватку.\nЧерез кілька днів на пресконференції Правого сектора, мати Таргонія заступилася за нього перед представниками ЗМІ. Так Андрій Таргоній отримав прізвисько «мамин прокурор».\nДжерело: 4vlada.com/ Теги: #прокуратура, #суд, #Андрій Таргоній, #рівненські новини, #новини рівненщини, #новини рівного, #рівне


Смерть провізора аптеки та пікет Калинівського ринку. Головні новини 24 березня » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nСмерть провізора аптеки та пікет Калинівського ринку. Головні новини 24 березня\nУ Чернівцях помер провізор аптеки військового госпіталю, який 15 березня вакцинувався проти коронавірусу. Читати далі...\nДайте можливість всім працювати: підприємці Калинки протестували через закриття ринку\nПідприємці Калинівського ринку вимагають, щоб міська комісія з ТЕБ та НС ухвалила рішення про дозвіл роботи ринку. Читати далі...\nУ Чернівцях четверо вихованців дитсадка №24 потрапили до лікарні з підозрою на отруєння. Читати далі...


Сила зберігати та згадувати інформацію, записану в нашому розумі, називається пам’яттю. Пам’ять, яка дозволяє нам зв’язатися з минулим, може бути пошкоджена різними хворобами чи травмами. Як результат, може статися раптова амнезія або втрата пам’яті, навіть якщо пацієнт про це навіть не підозрює. Амнезія та забудькуватість серед громадськості плутають, але, на відміну від забудькуватості, в амнезії спостерігаються такі розлади, як розумові здібності, психологічні наслідки, розлади поведінки, галюцинації.\nТравматична амнезія: Травматична амнезія, спричинена травмами черепа, зазвичай спричиняє тимчасову втрату пам'яті. Однак важлива важкість травми, тривалість амнезії може змінюватися залежно від травми.\nАнтероградна амнезія: Неможливість передачі нових подій або інформації в довготривалу пам’ять називається антероградною амнезією. Навпаки, не згадування періоду до початку амнезії називається ретроградною амнезією. Це відбувається в результаті пошкодження частин мозку, пов’язаних з декларативною пам’яттю.\nДисоціативна амнезія: Це втрата пам’яті, яка виникає внаслідок психологічних чи емоційних травм. Втрата стресу і напруги в пам'яті називається дисоціативною амнезією.\nСиндром Корсакова: Дефіцит вітаміну В1, спричинений надмірним вживанням алкоголю, завдає шкоди мозку, що викликає амнезію.\nЛакунарна амнезія: втрата пам’яті, яка виникає з приводу певної події, називається лакунарна амнезія.\nДисоціативна фуга: Тимчасова втрата пам’яті, спричинена психологічними травмами, називається дисоціативною фугою.\nДитяча амнезія: Не пам’ятати спогадів про дитинство називають дитячою амнезією.\nГлобальна амнезія: Повна втрата пам’яті в результаті травматичної події.\nПостгіпнотична амнезія: Неможливість запам'ятати і запам'ятати події під час гіпнозу називається постгіпнотичною амнезією.\nПсихогенна амнезія: Психологічні фактори вказані як причина амнезії.\nДжерело амнезії: Невідомість джерела пам’яті, але саме це називається джерелом амнезії.


Що ви побачили першим на картинці? Відповідайте чесно – і дізнаєтесь таємницю і найбільший стpaх своєї підсвідомості – Особлива\nЩо ви побачили першим на картинці? Відповідайте чесно – і дізнаєтесь таємницю і найбільший стpaх своєї підсвідомості\nПроектні тести допомагають зрозуміти психологічний стан людини, особливості особистості, цінності, цілі, механізми захисту, страхи, комплекси, тpaвми і багато іншого. Ці тести допомагають виявити те, що приховано в підсвідомості і не може бути розкрито іншими способами.\nСьогодні ми пропонуємо тест, який покаже ваш найбільший стpaх. Що ви побачили на зображенні першим? Який елемент привертає більше вашої уваги? Дізнайтеся, що це означає.\nЯкщо вашу увагу привернула дівчинка, що сидить на траві, це означає, що, швидше за все, у вас існують пригнічені ще в дитинстві емоції або несвідома тpaвма.\nЦе може бути перинатальна тpaвма або подія, яка сталася в ранньому дитинстві. Є небезпечні або тpaвматичні події, які пригнічують наш розум, але питання в тому, щоб повернутися до тих подій, оживити їх в пам’яті щоб усунути негативні наслідки.\nОсь приклади тpaвм або стpaхів, які підсвідомість може пригнічувати: ризик смepті під час пoлoгів, відсутність відносин з матір’ю (недостатні ласки, обійми, поцілунки), почуття покинутості, відсутність уваги до потреб дитини, вас залишили на тривалий час на самоті в лікарні, і т.д.\nВи побачили щось інше? Перевірте, що це означає з точки зору вашого несвідомого.\nМетелик є одним з центральних елементів картинки, тому вона змогла привернути вашу увагу. Ця комаха має різні значення в різних культурах.\nНаприклад, сновидіння з метеликами вважаються хорошою ознакою і означають, що у ваше життя приходить щось нове.\nОднак, якщо метелик зникає в темряві, це може означати, що трапиться щось погане або ви упустите доленосний шанс.\nУ деяких культурах метелики навіть вважаються носіями мepтвих дyш, а білі метелики – душами помepлих немовлят.\nВи можете відчувати дивний зв’язок з пoтoйбiчним світом і можете опинитися у важкій депpeсії. Можливо, у вас недавно помep хтось із близьких або рідних.\nЯкщо вашу увагу привернув метелик, швидше за все, ви звернені до минулого, шукайте втрачену дyшy, свою власну або чужу.\nЛегенда свідчить, що коли помep Адоніс, горе богині Венери було настільки сильним, що вона не переставала його оплакувати. Її сльози, в формі серця, впали на Землю і стали полуницею.\nЯкщо вашу увагу привернула полуниця, то ви найбільше боїтеся невдалих відносин або нерозділеного кохання.\nУ той же час ви шукаєте відносин з іншими людьми, що створює емоційний дуалізм. З одного боку, ви хочете відносин, з іншого боку, у вас є незрозумілий стpaх.\nПоходження цих емоцій криється y ваших відносинах з батьками або в стосунках ваших батьків. Їх любов є прикладом і основою для ваших власних відносин.\nЯкщо ви відчували брак любові між батьками, то, можливо, взяли ці образи, емоції і стpaхи, пережили їх як власні і перенесли в свої відносини з іншими людьми (особливо романтичні відносини).\nЧеpeп, не відкрито присутній на цій картинці, але всі інші елементи утворюють оптичну ілюзію. Якщо ви опустили всі реальні елементи і спочатку побачили чеpeп, це означає, що у вас є внутрішній стpaх смepті, який може проявлятися у вигляді нападів стpaху і паніки в звичайних життєвих ситуаціях.\nСтpaх смepті є нормальним для більшості людей, але іноді він виростає до нестерпних розмірів. Цей стpaх може бути викликаний певними ситуаціями.\nВи, можливо, були свідком чиєїсь смepті, були учасником форс-мажорних обставин або переживаєте з приводу смepті ваших родичів.\nМожливо, таким чином вам видається помepлий і забутий член сім’ї.\nЦе означає, що вам притаманні 2 індивідуальності.\nУ крайніх випадках ця двоїстисть виражається біполярним розладом або шизoфpенією.\nПерш ніж робити які-небудь висновки про свій стан завжди варто проконсультуватися з фахівцем в цій галузі.\nМи сподіваємося, що цей тест вам сподобався і ви дізналися щось цінне.\nПринц Гаррі мав неприємну розмову з дружиною


Робота, резюме Чернігів: Ремонт техніки та предметів побуту - Персонал в Чернігові, пошук резюме\nРобота в Чернігові / Резюме в Чернігові / Резюме Ремонт техніки та предметів побуту, Чернігів\nПотрібен персонал в Чернігові? На порталі JobSite ви зможете знайти резюме галузі «Чернігові». Ми пропонуємо якісний підбір персоналу і постійно оновлювану базу резюме кращих фахівців від шукачів всіх сфер діяльності. Також в рамках сфери «Чернігові» ви можете переглядати тільки резюме Ремонт техники и предметов быта.\nРезюме: Техник-электрик,бригадир электриков,электрик (Чернігів)\nID резюме: 930483 Перейти до повного опису резюме в Чернігові


Чотири КАМАЗи російської “гуманітарки” зайшли на пункт пропуску “Донецьк” | Факти\nФакти / Україна / Політика / Чотири КАМАЗи російської "гуманітарки" зайшли на пункт пропуску "Донецьк"/ Серпень, 20 , 2014 в 19:52\nЧотири КАМАЗи російської “гуманітарки” зайшли на пункт пропуску “Донецьк”\nІнші вантажівки поки знаходяться неподалік.\nЧотири автомобіля КамАЗ зі складу колони російської гуманітарної допомоги зайшли на територію митного контролю пункту пропуску “Донецьк” (РФ).\nПро це повідомляє Інтерфакс-Україна з місця події.\nЯк повідомив агентству “Інтерфакс-Південь” представник Південного митного управління Раян Фарукшин, митники приступили до оформлення гуманітарного вантажу.\n“Митники приступили до оформлення необхідної документації для проходження вантажу російського гуманітарного конвою. В даний час на території митного оформлення пункту пропуску “Донецьк” знаходиться чотири КамАЗа, на підході ще чотири”, – сказав співрозмовник агентства.\nАгентство “Інтерфакс-Україна” з’ясовує, хто займається оформленням вантажу – російська або українська сторона.\nОпубліковано Серпень, 20 , 2014 в 19:52


Легенда Лонгвуда (англійською мовою) (2014) — афіша, сеанси, квитки на фільм у кінотеатрі Планета Кіно: Київ, Харків, Одеса, Львів, Суми\nЛегенда Лонгвуда (англійською мовою)\nЛегенда Лонгвуда (англійською мовою) (2014) — розклад сеансів і продаж квитків на фільм «Легенда Лонгвуда (англійською мовою)» у кінотеатрах Планета Кіно: Київ, Харків, Одеса, Львів, Суми.\nЛегенда Лонгвуда (на английском языке) / The Legend of Longwood\nФільм-квест - учасник і призер фестивалів для дітей в Італії, Швеції, Франції, Бельгії, Індії та інших країн.\n12-річна Міккі переїжджає з Нью-Йорка в Ірландію. Незабаром вона виявляє тісний зв'язок між собою і Чорним Лицарем, який жив 300 років тому, дух якого турбує сон ірландських жителів досі. Руйнуються замки, відкриваються страшні таємниці, але відважна маленька героїня розплутує всі загадки старовинної легенди.\nЛоркан Боннер, Брендан Конрой, Лоркан Краніч, Стівен Кромуелл, Фіона Глескотт\nНададжа Кемпер, Ліза Мулкахі


Версія за 08:21, 4 серпня 2017\n* Найпопулярнішим режисером став [[Девід Лін]], з його сімома фільмами у списку. [[Майкл ПауеллПавелл]] і [[Емеріх Прессбургер]] («The Archers») та [[Джон Шлезінгер]] мають по 4 фільми у списку; [[АлександрАлександер МакендрикМаккендрик]] та [[Тоні Річардсон]] мають по 3 фільми. Сім фільмів було випущено компанією ''[[Ealing Studios]]''.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/wiki/Спеціальна:Мобільна_різниця_версій/20823557