Роман закарпатського письменника номінований на премію «Книга року BBC-2015» - Трибуна\nРоман закарпатського письменника номінований на премію «Книга року BBC-2015»\n«BBC Україна» оголосила короткі списки в номінаціях «Книга року BBC – 2015» та «Дитяча книга року BBC – 2015», що представлені у партнерстві з Культурною програмою Європейського Банку Реконструкції та Розвитку (ЄБРР).\nДо списку увійшов роман закарпатця Андрія Любки «Карбід» – дебютний роман автора. Видав Любка його у 2015 році.\nЗа короткий період книга стала популярною по всій Україні. З презентацією цього видання автор обїздив майже всю Україну.\nПерший тираж видання розійшовся за короткий період, тому додрукували ще один тираж.\nПереможці в обох номінаціях будуть оголошені у п’ятницю, 11 грудня, на церемонії нагородження. Автор-переможець у кожній номінації отримає премію 1000 фунтів стерлінгів у гривневому еквіваленті, – інформує «ВВС Україна».\n“Краща книга України” цього року – закарпатська В Ужгороді відбудеться концерт «Музика єднає країну» Ужгородським воїнам АТО посмертно присвоїли звання “Почесний громадянин міста” (ФОТО) Loading...


КОВЕЛЬ. 1992-2010 - Змагання у комплесній дитячо-юнацькій спортивній школі\nНещодавно у комплесній дитячо-юнацькій спортивній школі пройшли обласні сімейні змагання "Тато, мама і я - спортивна сім'я". Участь брали родини з усіх районів нашої області. У програмі змагань було шість різноманітних конкурсів. У підсумку перемогу виборола сім'я Грицюків з Ківерець, яка, до речі, вже вигравала такі змагання. Вони будуть захищати честь Волинської області на всеукраїнських змаганнях, які знову пройдуть у Ковелі у травні наступного року.


Топ-модель по-українськи 2018: що чекає учасників в 4 випуск від 21.09.2018 | Топ-модель по-українськи\nТоп-модель по-українськи › Новини › «Топ-модель по-українськи»: Хто зламав реквізит і поставив дефіле під загрозу зриву?\n«Топ-модель по-українськи»: Хто зламав реквізит і поставив дефіле під загрозу зриву?\nУ п’ятницю, 21 вересня, вийде четвертий випуск другого сезону «Топ-модель по-українськи». На учасників чекає незвичайне дефіле з моніторами від комп’ютерів на головах. Від того, як виглядатиме цей реквізит під час випробування, залежить почасти й результат. Тому один із учасників вирішив зіпсувати дефіле конкурентів, поламавши чужі монітори. Чи вдалося знайти «щура» в колективі, і чим закінчилися розбірки на backstage, читай уже зараз.\n– Тут відбувається якийсь треш, – розповідає Юля Дихан. – Монітори поламані – в них відірвані екрани, побиті корпуси… і ніхто не зізнається! Зрозуміло, що є якась «щур», який це зробив, щоб запороти всім вихід. Мій монітор був цілий і підходив мені за розміром. Я поставила його в певне місце і навіть мітку намалювала. А за хвилину він зник! Я знайшла його в Ані Троян, яка сама потім зізналася, що так, вона його взяла. Тут питань немає. А те, що половина моніторів поламана, – це справа рук однієї людини, яка настільки в себе не вірить, що хоче стати на заваді решті учасників. Цей сезон дуже сильний, і ми не знаємо, хто може піти наступним, а людина, щоб не загубитися на загальному фоні, зіпсувала випробування всім.\n– Дуже не хочеться розчаровуватися в людях! Я поступово починаю звикати до учасників, і не хотіла б дізнатися, що підставу робить той, з ким я спілкуюся. Але, насправді, думаю, що ніхто цього не робив, просто так випадково вийшло, – вважає Софі Берідзе.\n– Через те, що Софі недбало користувалася монітором, одягала його сто разів, крутила головою, вона його зламала. Я це бачила на власні очі, – каже Яся Крутова. – А потім почала відмовлятися, говорити, що він вже був зламаний.\n– Це дуже дивно, – підтверджує слова Ясі Катя Польченко. – Якщо людина не зізнається, це відбувається з якоїсь причини. Тому тепер усі підозри падають на Софі.\nЧи відбулося дефіле, і як експерти відреагували на подібну поведінку учасників, дивіться в четвертому випуску другого сезону «Топ-модель по-українськи» вже у п’ятницю, 21 вересня, о 19:00.


Ділове мовлення. Діловодство, документознавство, бібліотечна справа, архівознавство - курсові, реферати, контрольні, дипломні\n1. Ділова нарада\n2. Правила поведінки на ділових прийомах\n3. Ділові відрядження\n4. Ділова бесіда\n5. Стилі спілкування\n6. Правила ведення ділової телефонної розмови.\n1) З'ясувати, проаналізувати стан справи (як виконується намічене, що відбувається в колективі...); обмінятися інформацією з обговорюваних питань, скоординувати зусилля і зробити організаційні висновки. Цим задачам відповідає інформаційний тип зборів.\n2) Проінформувати колектив про пошуки в рішенні проблем, про новий досвід і можливості його впровадження, переконати співробітників у правильності проведеної господарської політики. Для рішення цих задач призначенеі роз'яснювальні збори чи збори - інструктаж.\n3) Знайти колективне рішення проблеми, зібрати ідеї. Це тип зборів - проблемні чи «мозкова атака».\n4) Відібрати і прийняти конструктивні рішення. Це задача зборів – прийняття рішення.\n5) Дати учасникам необхідні знання, підвищити їхню кваліфікацію. Цей тип називається конференція чи навчальні збори.\nБезпрограшні теми для світського спілкування – театр, кіно, виставки і так далі. Головне, щоб тема була цікавою для всіх учасників розмови. Проте слід враховувати і певні особливості національностей. Наприклад, в Іспанії зовсім неприпустимо під час ділового прийому обговорювати кориду, а у Великобританії не прийнято цілувати руку жінці та робити їй публічні компліменти.Співбесідника потрібно уважно слухати і говорити тільки про те, що його цікавить. Не слід обговорювати в компанії справи, що стосуються тільки вас і вашого співбесідника, вирішувати зрозумілі тільки вам питання. У пристойному оточенні не прийнято говорити про хвороби, невдачі, особисті проблеми і своє сімейне життя, надзвичайні події і катастрофи, політику, релігію і доходи. Світська бесіда не припускає зайвої відвертості і вивертання душі навиворіт – це моветон. Не можна критикувати загальних знайомих, родичів, товаришів по службі і начальство. Не рекомендується говорити і про людей, з якими присутні не знайомі. Не варто розповідати фривольні анекдоти і давати поради, якщо про це не просять.\nСЛУЖБОВИМ ВІДРЯДЖЕННЯМ вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника підприємства, об'єднання, установи, організації (далі - підприємство) на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи. Порядок відряджання (відкомандування) регламентує «Інструкція про службові відрядження в межах України та за кордон.\nУ службове відрядження скеровуються працівники підприємства, які перебувають у трудових відносинах з підприємством, а також фізичні особи, які належать до керівного складу (голова або члени правління, наглядової ради та ін.).


Житомир.info | У Житомирі робочий тиждень буде теплим, але дощовим\n15 квітня 2021, 02:28\n17 серпня 2020, 13:22\nПро це 17 серпня Житомир.info повідомив Житомирський обласний центр з гідрометеорології.\nУ Житомирі 18 серпня буде мінлива хмарність. Без опадів. Вітер південний, 5-10 м/с. Температура вночі 15-17°, вдень 27-29°. По області теж прогнозують мінливу хмарність. Вночі без опадів. Вдень місцями короткочасний невеликий дощ. Вітер південний, 5-10 м/с. Температура вночі 12-17°, вдень 25-30°.\nПрогнозують мінливу хмарність. Вночі 19 серпня місцями невеликий дощ, 20 серпня без істотних опадів. Вдень невеликий, місцями помірний дощ, місцями гроза. Вітер південний, південно-західний, 5-10 м/с. Температура вночі 13-18°, вдень 24-29°.\n21 серпня місцями короткочасний дощ. Температура вночі 12-17°, вдень 22-27°.\nЯк повідомляв Житомир.info, на вихідних 15-16 серпня у Житомирі потеплішає, але буде хмарно.\nТеги: погода дощ


Україна може збільшувати експорт продуктів з доданою вартістю |Tripoli.land\nУкраїна може збільшувати експорт продуктів з доданою вартістю\nРадник міністра аграрної політики і продовольства України Чонг Чі Конг розповів, що український сектор АПК має значний нереалізований потенціал з нарощування експорту продуктів з доданою вартістю.\nПро це радник міністра агрополітики і продовольства розповів під час публічного обговорення на тему «Потенціал країни в розвитку продовольчих систем. Національний діалог».\nУ першу чергу Чіонг Чи Конг зазначив, що, за підсумком 2020 року, зовнішній оборот торгівлі продукцією АПК склав $ 28,7 млрд.\nЯк розповів Чіонг Чи Конг, Україна має позитивне сальдо АПК за минулий рік - частка аграрної продукції в 2020 році становила як мінімум 45%.\n«Варто зазначити, що частка експорту АПК в 2010 році становила лише 21%. Тобто за останні 10 років ми змогли наростити частку агропродукції в процентному співвідношенні в 2 рази. Сектор АПК має значний нереалізований потенціал з нарощування експорту продуктів з доданою вартістю. Подальший його розвиток допоможе Україні стати надійним постачальником якісної продукції на світовому ринку», - розповів він.\nТакож тему підтримав і заступник міністра економіки України, торговий представник України Тарас Качка. Він розповів, що в найближче десятиліття всі дискусії про аграрну політику будуть розвиватися навколо терміна «продовольчі системи» і Україні необхідно вписати аграрну політику в цю систему.\nЗа його словами, в України є кілька проблем, над якими працює зараз Міністерство аграрної політики, - це розвиток виробництва в цілому, так як від цього залежить продовольча безпека не тільки України, але і деяких регіонів в світі.\n«Ми хочемо показати результати цих національних ідеологій, що наша політика, і трансформація, яка відбулася протягом останніх років, і відновлене міністерство агрополітики - це не крок назад, а нова якість аграрної політики», - резюмував Тарас Качка.\nАналітика цін на зернові та олійні станом на 21 липня21.07.2021


Людовик Сане — Вікіпедія\n2003–2006 US Lormont\n2009–2016 «Бордо» 188 (7)\n2016–2018 «Вердер» 38 (2)\n2018– «Орландо Сіті» 16 (1)\n2010– Сенегал 35 (0)\nЛюдовик Сане у Вікісховищі?\nЛюдовік Сане (фр. Ludovic Sané, нар. 22 березня 1987, Вільнев-сюр-Лот) — сенегальський футболіст французького походження, захисник клубу MLS «Орландо Сіті» та національної збірної Сенегалу.\nНародився 22 березня 1987 року в місті Вільнев-сюр-Лот. Вихованець юнацьких команд футбольних клубів Lormont та Stade Bordelais.\nПротягом 2006–2008 років грав за французькі аматорські команди. У професійному футболі дебютував 2009 року виступами за команду клубу «Бордо», кольори якої захищає й донині.\nНа рівні збірних народжений у Франції гравець вирішив захищати кольори своєї історичної батьківщини і 2010 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Сенегалу. Наразі провів у формі головної команди країни 35 матчів.\nУ складі збірної був учасником Кубка африканських націй 2012 року, що проходив у Габоні та Екваторіальній Гвінеї.\nСтатистика виступів на сайті transfermarkt.at (нім.) (англ.)\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Людовик_Сане&oldid=24420110\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 21:53, 7 лютого 2019.


Фантом Незалежності. Політика, Аналітика ДНІПРОГРАД\nГоловна / Політика , Аналітика / Фантом Незалежності\n24 серпня 1991 року Україна була проголошена незалежною державою. Однак незалежність здобула не Українська Нація, а колоніальна адмiнiстрацiя. Проголошення незалежності стало актом перемоги колоніальної адміністрації над силами національно-визвольної революції.\nКолоніальна адміністрація не побажала встановлювати державу Україна правонаступницею визвольних змагань українського народу. Правове поле вона створила через копіювання правотворчості в Росії та через запозичання окремих норм західних країн. Жодної адаптації законів до звичаєвого права українського народу не було зроблено. Було знехтувано моральним законом та традиціями українського народу як засадами правової системи. Була створена відсторонена від реального суспільства держава.\nАле попри внутрішню суперечливість Акту Проголошення Незалежності, подія 24 серпня 1991 року була безумовно позитивним кроком на шляху національного унезалежнення українського народу . Референдум 1 грудня 1991 року встановив державну незалежність України i обрав Президента, якого уповноважив захищати суверенітет держави.\nАле колоніальна адмiнiстрацiя, проголошуючи незалежність України, не мала наміру підпорядковуватись волі українського народу. Народ для неї залишився лише фактором легітимації її влади.\nЯк видно з подальшої історії відмова влади від ядерного статусу держави, мораторію на атомну енергетику, знищення звичайної зброї, що здійснювалася на вимогу США i НАТО, втручання в кадрову та в економічну політику з боку урядів США , Євросоюзу та Росії, нафтогазовий диктат Росії, інвестиційний диктат МВФ та iншi факти квазісуверенностi влади, то сумніву немає, що національно-визвольна революція не завершилась і досі.\nАле повернемося до подій, що передували 24 серпня 1991 року. На останньому етапі історії Радянського Союзу його розвалювала група сил: нацiоналiстичнi рухи та націонал-демократична опозиція в поневолених націях, Єльцинський уряд Російської Федерації та антиімперська частина російської демократії, а також партійно-державна бюрократія союзних республік.\nНайпотужнішою серед поневолених націй була Українська. В українському середовищі було два бачення щодо боротьби за незалежність України: революційна та еволюційна.\nРеволюційну лінію представляли націоналісти, еволюційну - націонал- демократи.\nРеволюційна лінія, представлена націоналістами, виходила з наступного:\n- Воля українського народу до незалежності підтверджується його тривалою боротьбою за свою державу;\n- Незалежність Української Держави в минулому проголошувалася актами, зокрема, Четвертим Універсалом Центральної Ради та Актом 30 червня 1941 року;\n- Неперервність державницьких домагань українського народу підтверджується тим, що ані уряд Української Народної Республіки, ані Українське Державне Правління за Актом 30 червня 1941 року не капітулювали, не скасували свої акти i не розв'язали себе і на день проголошення незалежності діяли у вигнанні. Тому завданням націоналістів-революціонерів було, мирно чи збройно (в залежності від ситуації):\n- Проголосити відновлення держави Українського народу;\n- Утворити тимчасове державне правління;\n- Розпустити колоніально-бюрократичну адміністрацію;\n- Прийняти акт про злочини проти українського народу та притягнути до відповідальності винних у цих злочинах;\nЕволюційна лінія представлена демократами з самого початку викликала підозру до себе тим, що в проекті першої програми Народного Руху за перебудову (як об'єднання де гуртувалися демократи) вони проголосили сприяння КПСС в створенні демократичних механізмів, які начебто, мали забезпечити розвиток суспільства. Здатність же КПСС до створення всіляких механізмів для «розвитку суспільства» загальновідома. Та й прийнята установчими зборами перша програма Руху не розвіяла підозр: вона взагалі не передбачала державної незалежності України, а вимагала конституційної реформи в СРСР i укладання нового союзного договору.\nЦим самим, з самого початку, демократи пішли на співпрацю з колоніальною адміністрацією. Це обумовлювалося ще тим, що на чолі Руху стояли вихідці з самої КПСС так званий і «ідеологічний цех партії» - письменники та поети.\nКолоніальна адмiнiстрацiя, отримавши демократичного забарвлення через співпрацю з нею демократів, діяла безальтернативно, які допомогли їй відсторонити нацiоналiстiв-революціонерів від впливу на українців. В тривалій боротьбі Нації за свою незалежність, коли СССР вже безнадійно деградував, колоніальна адміністрація УРСР узурпувала здобутки націоналістів, і вийшла переможницею.\nТож унезалежнення УРСР - частково від Москви і цілковито від української нації - демократи сприяли як свою перемогу і як особисте щастя. На ілюзію демократів зіграв той факт, що Україна стала незалежною внаслідок розвалу СССР мирним шляхом без кровопролиття та репресій проти вислужників окупаційного режиму. І влада підтримала ці ілюзії в їхніх душах, не втомлюючись нагороджувати їх орденами та медалями. А особливо заслуженим перед колоніальною адміністрацією ще і надає Героя України. Їм же влада доручила й визначати, хто боровся за незалежність.\nПрирода колоніальної адмiнiстрацiї виходить з її бажання будь-якою ціною утримати владу в умовах наростання національно-визвольної революції. Вона ладна була пожертвувати i СССР та КПСС, що врешті-решт вона й зробила.\nЦе можна простежити в послідовності рішень Верховної Ради УРСР в 1990-91 роках:\n- липень 1990 року -Декларація про державний суверенітет;\n- березень 1991 року - референдум про збереження СССР;\n- серпень 1991 року - проголошення ще однієї незалежності;\n- грудень 1991 року - референдум про підтримку Акта Незалежності;\n- грудень 1991 - вступ до СНД.\nТак, облудним шляхом, водночас з легітимацією новопосталої держави, була легітимізована й колоніальна влада.\nТому вже в Акті Проголошення Незалежності були закладені підвалини національної деструкції.\nРозглянемо окремі положення Акту та їх колоніальну ґенезу. «Виходячи із смертельної небезпеки, яка нависла була над Україною в зв'язку з державним переворотом в СРСР 19 серпня 1991 року». Тут мотивом проголошення незалежності було бажання унезалежнитись від метрополії, в якій стався заколот та убезпечити себе від можливих його наслідків провалу заколоту, адже незалежність була проголошена тоді, коли імперія фактично розпалась.\nАле ні мотив проголошення незалежності, ні фактичний розпад імперії не були достатніми підставами для легітимації новоствореної держави, бо:\n1. Україна не успадковувала попередні форми незалежної української держави, тобто вона не спиралась на історичне право українського народу.\n2. Незалежність проголошена зі страху перед небезпекою, а не з волі до державної незалежності.\n3. Депутати видали Акт не посилаючись на волю народу.\n4. За п'ять місяців до проголошення незалежності та сама Верховна Рада i в тому самому складі провела референдум (17 березня 1991 року) про збереження СССР, що говорить про нещирість її намірів.\nПідставами проголошення незалежності України Акт від 24 серпня 1991 року називає:\n- тисячолітню традицію державотворення в Україні;\n- право на самовизначення, що передбачене відповідними актами ООН;\n- Декларацію про державний суверенітет України.\nЧому Верховна Рада уникла посилань на державотворчі традиції українського народу, а натомість посилається на «тисячолітню традицію державотворення в Україні»?\nЧому не говорить, чия це традиція: російська, польська, татарська?\nЧому вона уникає посилань на історичне право українського Народу, а обмежується лише посиланням на акти ООН?\nЧому вона, посилаючись на Декларацію про державний суверенітет, підставою якої є воля «народу України», ні словом не говорить про волю українського народу?\nЦі підстави не мали ваги для колоніальної адміністрації, бо депутати Верховної Ради легітимізувати себе не через довіру українського народу, якої вони вочевидь не могли мати, а через спекуляцію на геополітичних інтересах інших держав.\nАкт незалежності не згадує про український народ.\nДепутати цим Актом проголосили: «Віднині на території України мають чинність виключно Конституція i закони України».\nСлово «віднині» означає, що конституція і закони вже є. Чиї? Очевидно, що УРСР. А оскільки зберігає чинність колоніальна конституція, то зберігається й колоніальний режим. Незалежність в цьому разі означає, що колоніальний режим став внутрішнім.\nАкт проголошення незалежності не має положення про правонаступництво держави. Власне, його й не могло бути. Адже успадковувати попередні форми державних утворень українського народу Верховна Рада не могла, бо, якщо вірити результатам березневого референдуму, український народ зрікся свого історичного права.\nВерховна Рада Законом про правонаступництво України від 12 вересня 1991 року встановила (стаття 1 Закону):\n«З моменту проголошення незалежності України найвищим органом державної влади є Верховна Рада України в депутатському складі Верховної Ради Української РСР».\n«До ухвалення нової Конституції України на території України діє Конституція (Основний Закон) Української РСР» .\nВерховна Рада говорить про «нову Конституцію України», тобто, незалежна держава Україна, яка виникла 24 серпня 1991 року, насправді є старою Українською Радянською Соціалістичною Республікою. А це означало, що статус української нації як меншовартісної, залишився незмінним. А кого український народ наділив правом встановлювати політичний режим до прийняття Конституції? Верховну Раду УРСР народ ні на що не уповноважував, бодай тому, що її депутатів обирали громадяни СССР, яких в незалежній Україні вже не було.\nІнший суб'єкт - народ України ж був фікцією навіть в тлумаченні Декларації про державний суверенітет, бо УРСР не мала своїх громадян. «Закони Української РСР та iншi акти, ухвалені Верховною Радою Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України». Два питання, що витікають з цієї статті Закону:\n1. Якщо закони УРСР не суперечать законам незалежної України, то навіщо було проголошувати незалежність?\n2. А якщо незалежність проголошена, i закони нової держави не суперечать колоніальним законам, то яке явище під назвою «держава Україна» ми маємо?\nЗ цього Закону витікає висновок: національно-визвольна боротьба потерпіла поразку. Колоніальна адміністрація вдало зманеврувала, користаючись масовою дезорієнтацією українців, яку забезпечили демократичні структури - головним чином Рух. Тим самим під час розпаду СССР вона зберегла владу i колоніальний режим в Україні. Референдум проведений 1 грудня 1991 року виконав свою мiсiю лише частково: легітимував нову незалежну державу.\nАле він не встановив правонаступництво національної держави i не скасував колоніальний режим.\nКолоніальна адміністрація не змінила своєї природи . Вона, як i раніше, зберегла неподільну владу над суспільством. Необхідність у формуванні апарату незалежної держави бюрократія використала для власного відтворення. Європейські інститути багатопартійність, парламентаризм i поділ влад бюрократія використала для престижного і прибуткового працевлаштування своїх родичів та для нейтралізації політичних рухів, підкупляючи їхніх лідерів можливостями стрімкої кар'єри. Цим вона домоглась політичної пасивності населення.\nСутність цієї влади не лишає надій на її прозріння, бо саме її формування є ущербним. Її мораль не має імперативу честі . Тому вона позбавлена власного усвідомлення як носія національної ідеї. Український народ вже не має потенцій для мирного стримання її апетитів. Його порятунок у втечі від влади або її поваленні.


Оголошення - Богданівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області\nКвітневий конкурс "Мелом на доске"\nТема квітневого конкурсу "Мелом на доске" - "Все профессии важны, все профессии нужны". Організатори чекають на ваші творчі доробки про улюблені професії та професії ваших батьків....\nКоли війна у тебе на порозі, не будь байдужим, допоможи, чим можеш\nКоли війна у тебе на порозі, не будь байдужим, допомагай, чим можеш!Долучаймося до Всеукраїнської акції "Великодній кошик для солдата"! Цьому святу раді всі, а особливо зрадіють гостинцям ті, хто не зможе вдома у родинному колі зі словами "Христос Воскрес!" спробувати домашньої пасочки. Це наші захисники. Тож давайте разом зберемо необхідні речі, продукти харчування і обов`язково пасхальні яйця та пасочки, вирощену на підвіконні зелену цибулю...\nЗапрошуємо учнів 1-11 класів узяти участь у конкурсі "Клич друзів - граймо разом", організованому Фондом братів Кличків та фундацією Кока-Кола. Поспішайте, заявки приймаються до 06 квітня. Переможцям - дитячий спортивний майданчик на території школи. Бажаємо успіхів! Детально про Конкурс за посиланням...\nШкола читає Кобзаря\nВчителі, працівники школи, учні з 1 по 11 клас стануть учасниками флешмобу "Школа читає Кобзаря", який проходитиме впродовж дня 19 березня у стінах школи. Запрошуємо шанувальників творчості поета прилучитися до марафону....\n"Колосок" скликає друзів!\nДо уваги учнів 1-11 класів! Наш улюблений "Колосок" знову призначає побачення. Для участі у Конкурсі необхідно внести благодійний внесок (15 гривень) до 19 березня. Важливо! Усі статті, які допоможуть підготуватися до конкурсу, ти знайдеш на сайті Бери участь в інтерактивній грі ...\nТрадиційно березневі дні проходять в Україні, за її межами під Зіркою світової величини - геніального сина українського народу Тараса Григоровича Шевченка. Запрошуємо усіх учасників навчально-виховного процесу прилучитися до заходів, що проходять у школі. По-перше, на сторінці "Обговорення" можна додавати і слова Тараса Григоровича. По-друге, чекаємо ваші пропозиції щодо оновлення форм і змісту заходів...\n"Мелом на доске" у березні\nКомпанія ТСО пропонує в березні взяти участь у конкурсі малюнка на тему "Поважайте батьків і допомагайте їм". За більш детальною інформацією перейдіть за посиланням...\nЗапрошуємо до участі в конкурсі "І чужому научайтесь, і свого не цурайтесь!"\nЧитали оголошення в "Ниві"? Тоді долучайтеся й розкажіть, за що любите українську мову. Серед вас багато знавців рідної мови, тож можете легко продовжити рядки переконливих доказів на користь солов`їної. Не забуваймо, що конкурс триває лише тиждеь!...\nНапиши листа матусі\nНагадуємо учням про участь у Конкурсі листів "Напиши листа матусі", який триває з 01 лютого по 06 березня 2015 року. Поспішайте сказати найтепліші слова найдорожчій людині!...\nСьогодні - День спонтанного прояву доброти. Не забули? ...


Скорочено “Комедіанти” Гріна - Скорочено\nНа одному судні із Брауном пливуть містер Смит, що був кандидат у президенти США, і містер Джонс, що називає себе майором. Містер Смит із дружиною – вегетаріанці, які збираються відкрити на Гаїті вегетаріанський центр. Містер Джонс – особистість підозріла: під час плавання капітан одержує на нього запит з пароплавства. Герой, якого капітан просить придивитися до Джонсу, приймає його за карткового шулера. Приїхавши до себе в готель, герой довідається, що чотири дні назад сюди прийшов доктор Филипо, міністр соціального добробуту\nВідчувши, що його хочуть забрати, він вирішив уникнути катувань і покінчити із собою, обравши для цього басейн “Трианона”. Саме в той момент, коли Браун виявляє труп, у готель є постояльці – містер і миссис Смит. Герой турбується, як би вони чого-небудь не помітили, але вони, на щастя, лягають спати. Тоді він посилає за доктором Мажио, своїм вірним іншому й радником. Чекаючи доктора герой згадує своє життя\nВін народився в 1906 р. у Монте-Карло. Батько втік ще до його народження, а мати, мабуть, француженка, покинула Монте-Карло в 1918 р., залишивши сина на піклування батьків-єзуїтів у коллеже Явища Приснодевы. Героєві ладили кар’єру священнослужителя, але деканові стало відомо, що він грає в казино, і йому довелося відпустити юнака в Лондон до вигаданого дядюшке, лист якого Браун легко сфабрикував на друкарській машинці\nПісля цього герой довго скитался: працював офіціантом, консультантом видавництва, редактором пропагандистської літератури, що засилається у Віші під час другої світової війни. Протягом деякого часу він збував профанам картини, написані молодим художником-студійцем, видаючи їх за шедеври сучасного живопису, які згодом різко підскочать у ціні. Саме в той момент, коли одна недільна газета зацікавилася джерелом його експонатів, воно одержав листівку від матері, що запрошувала його до себе Впорт-Про-Пренс.\nПрибувши на Гаїті, герой застав матір у важкому стані після серцевого приступу. У результаті якоїсь сумнівної угоди вона стала власницею готелю – на паях з доктором Мажио й своїм коханцем, негром Марселем. Наступного дня після приїзду героя його мати вмерла в обіймах коханця, і герой, викупивши за невелику суму в Марселя його частку, став повновладним хазяїном “Трианона”.\nЧерез три роки йому вдалося поставити справа на широку ногу, і готель почав приносити непоганий дохід. Незабаром після приїзду Браун вирішив спробувати щастя в казино, де й познайомився з Мартою, на довгі роки його коханкою, що стала. …Самогубство доктора Филипо може серйозно ушкодити героєві: крім питання про політичну благонадійність напевно встане й питання про вбивство. Разом з доктором Мажио герой перетаскує труп у сад одного із занедбаних будинків\nРанком до героя приходить місцевий репортер Крихта Пьер, що розповідає, що містер Джонс потрапив у в’язницю. У спробі виручити попутника герой їде до британського повірника в справах, але той відмовляється втручатися. Тоді герой разом з містером Смитом іде на прийом до міністра закордонних справ у надії, що той замовить за Джонса слівце перед міністром внутрішніх справ. Наступного дня герой відвідує Джонса у в’язниці, де той у його присутності пише якийсь лист, а ще через день зустрічає Джонса в публічному будинку, де він розважається під охороною тонтонмакутов. Начальник тонтонов капітан Канкассер називає Джонса важливим гостем, натякаючи, що той запропонував диктаторові якесь вигідне дільце. Тим часом містер Смит зачарований Гаїті й не хоче вірити у творящиеся тут насильство й сваволю\nНе переконують його навіть похорони, що не відбулися, доктора Филипо, під час яких у нього на очах тонтоны забирають у нещасної вдови труна з тілом чоловіка, так і не давши зрадити його землі. Правда, поїздка в мертве місто, що штучно створюється, Дювальевиль, для будівництва якого довелося зігнати із землі кілька сотень людина, залишає в Смита важке почуття, але навіть після того, як новий міністр соціального добробуту вимагає в нього хабар за створення вегетаріанського центра, містер Смит усе ще продовжує вірити в успіх. Увечері того ж дня героя відвідує британський повірник\nКоли розмова заходить про Джонсе, він натякає, що той був замішаний у якійсь афері в Конго. Пізніше до героя заходить молодий Филипс, племінник покійного доктора. Колись поет-символіст, тепер він хоче створити загін повстанців, щоб боротися з диктаторським режимом. Почувши, що Джонс – майор з більшим досвідом бойових дій, він звернувся до його по допомогу, але одержав відмову, тому що Джонс веде якісь справи з урядом і розраховує зірвати солідний куш. Через пару днів герой відвозить свого дворецького Жозефа на вудуистскую церемонію, а коли вертається, до нього вламується капітан Канкассер зі звитої\nВиявляється, напередодні заколотники зробили наліт на поліцейську ділянку, і Канкассер обвинувачує героя в співучасті. Від розправи героя рятує миссис Смит. Наступного дня влади проводять акцію лякання:, щоб відомстити за наліт уночі на цвинтар при світлі юпітерів повинні бути розстріляні ув’язнені міської в’язниці, що не мають до нальоту ніякого відношення. Довідавшись про цьому, Смиты приймають остаточне рішення про від’їзд. Втім, цьому рішенню передує бесіда містера Смита з міністром соціального добробуту, що докладно роз’яснив американцеві, за допомогою яких махінацій можна нажитися на будівництві вегетаріанського центра\nСмит почуває свою повну безпорадність щось змінити в цій країні. Пізніше герой одержує від Джонса речення стати компаньйоном у його афері, але розсудливо відмовляється, а вже вночі Джонс, потерпілий повне фіаско, приходить до героя просити захисту. Вони просять капітана “Медеи” взяти Джонса на борт, але той обіцяє відразу ж після прибуття в США здати Джонса владам\nДжонс відмовляється – очевидно, за ним значиться якийсь серйозний злочин, і герой везе його в посольство латиноамериканської країни, де посол – чоловік Марти. Незабаром герой починає ревнувати коханку до Джонсу: вона тепер вічно поспішає додому, думає й говорить тільки про майора… Тому герой відразу хапається за ідею доктора Мажио відправити відставного вояка інструктором до Филипс, що возглавили на півночі Гаїті невеликий партизанський загін. Джонс із радістю приймає це речення, і вони із Брауном відправляються в шлях. Поки вони десь у горах уночі на цвинтар чекають зустрічі з повстанцями, Джонс розповідає правду осебе.\nЧерез плоскостопість він був визнаний негідним до військової служби й у Бірмі не брав участь у бойових діях, а працював “головним по видовищному обслуговуванню військових частин”. Всі оповідання про його героїчне минуле всього лише байки, і він такий же комедіант, як і інші, граючі кожний свою роль. До речі, його угода із владою не відбулася зовсім не тому, що Джонсу не підійшли їхньої умови, – просто капітанові Канкассеру вдалося з’ясувати, що Джонс – аферист. Партизани спізнюються на зустріч, і Браун не може більше чекати\nОднак у виходу зі цвинтаря його вже чекає капітан Канкассер зі своїми людьми. Герой намагається пояснити, що в нього зламалася машина й він застряг, але отут зауважує в себе за спиною Джонса, що не має поняття про елементарні правила конспірації. Відступати нікуди… Брауна й Джонса рятують підоспілі повстанці\nТепер героєві не можна вертатися в Порт-Про-Пренс, і він за допомогою Филипо нелегально переходить границю Домініканської республіки. Там, у столиці, місті Санто-Доминго, він зустрічає пару Смитов. Містер Смит позичає його грошима й допомагає влаштуватися компаньйоном до іншого їхнього попутника по “Медее”, панові Фернандесу, що тримає в Санто-Доминго похоронне бюро. Під час поїздки по справах герой знову виявляється біля границі з Гаїті й зустрічає там роззброєний домініканськими прикордонниками загін Филипо.\nЗагін потрапив у засідку й заради свого порятунку був змушений перейти границю. Один тільки Джонс відмовився покинути Гаїті й, найімовірніше, вигин. Під час заупокійної меси по вбитим герой зустрічає Марту, що тут проїздом, – її чоловіка перевели Ваиму.\nАле ця зустріч не будить у ньому ніяких почуттів, немов їхні відносини були лише випадковим породженням похмурої атмосфери Порт-о-Пренса.\nСкорочено “Суть справи” Гріна У приступі малярії Скоби сниться сон, де підпис “Дикки” під передсмертною запискою Пембертона дивним образом зливається із прізвиськом Тикки, що дала Скоби дружина, і загибель двадцатишестилетнего окружного комісара містечка Бамбы...\nСкорочено “Почесний консул” Гріна Крім доктора в містечку живуть ще два англійці – викладач англійської мови доктор Хэмфрис і почесний консул Чарли Фортнум. У коло спілкування головного героя входить і письменник Хорхе Хулио Сааведра,...\nСкорочено “Тихий американець” Гріна Томас Фаулер – англійський журналіст, що працює в Південному В’єтнамі в 1951-1955 р. Втомлений, душевно спустошений людина, багато в чому схожий зі Скоби – героєм іншого роману Грэма Гріна –...\nСкорочено “Бегущая по хвилях” Гріна Увечері в Стерса грали в карти. Серед тих, що зібралися був Томас Гарвей, парубок, що застряг у Лиссе через важку хворобу. Під час гри Гарвей почув жіночий голос, чітко произнесший:...\nДіккенс Чарльз Домбі і син (скорочено) Містер Домбі був чоловік суворий. Усе, чого він жадав, – щоб могла торгувати його фірма “Домбі і син”. Так називалася фірма його батька, яку він успадкував. Фірма була. Він сам,...\nСкорочено “Вічний сон” Чандлера Марло встановлює спостереження за книгарнею Гейгера й доходить висновку, що торгівля букіністичними й рідкими виданнями лише дах для збуту продукції явно порнографічного характеру. Увечері Марло приступає до спостереження за будинком...\nСкорочено “Примара Олександра Вольфа” Гайзданова Герой розуміє, що автор книги, Олександр Вольф, і є людина, у який він стріляв. Незрозумілим залишається тільки, як він міг виявитися англійським письменником. Героєві хочеться побачити з Вольфом. Виявившись у...\nСкорочено “Балада прикмет” Війона Творчість Франсуа Війона належить до періоду французького Відродження, коли актуальними стали питання не лише пізнання довколишнього світу, але, насамперед, пізнання людини, її сутності в мінливому суспільному житті. Війона вважають неперевершеним...\nСкорочено “Серце” Искандера Добуток Фазиля Искандера Серце розповідає читачеві про історію, що відбулася зі звичайною людиною. Оповідання ведеться від імені головного героя, Віктора Максимыча. Він – аматор шахів, звичайно вечора проводить у ресторані...\nГанна Снегина (скорочено) Дія відбувається на Рязанської землі в період з весни 1917 по 1923 р. Оповідання ведеться від імені автора-поета Сергія Єсеніна; зображення “епічних” подій передається через ставлення до них ліричного героя....\nСкорочено “Лиса співачка” Йонеско Буржуазний англійська інтер’єр. Англійська вечір. Англійська подружня пара – містер і місіс Сміт. Англійські годинник відбивають сімнадцять англійських ударів. Місіс Сміт говорить про те, що вже дев’ять годин. Вона перераховує...\n« Канонічний текст\nЖАКОБ, Макс »


Церква — Історія\nЦерква Богородиці Пирогощої стала першою будівлею у Києві, спорудженою повністю із цегли, без використання каменю. Це була проста, коротка базиліка з трьома навами і трьома апсидами. Стіни склепіння було прикрашено фресками, а підлогу — мозаїчними плитами. На архітектурі пам'ятки позначився вплив романського стилю.\nХрам Успіня Богородиці Пирогощої згадується в «Слові о полку Ігоревім» у зв'язку з поверненням у Київ з половецького полону князя Ігоря Святославича.\nХрам зруйновано під час монголо-татарської навали Батия у 1240 році. Капітальний ремонт церкви здійснено у XV столітті. 30 березня 1474 року відновлену церкву урочисто освятили, 1482 року її знову вщент зруйновано кримськими татарами на чолі з Менглі-Гіреєм.\nПротягом сторіч Пирогоща була головною соборною церквою подільських купців, міщан і ремісників, а також центром громадського життя Подолу. Тут працювали школа, сирітський притулок, лікарня для бідних, міський архів, а поруч проходили збори містян. У 1613–1633 роках Богородиця Пирогоща деякий час була кафедрою Київських православних митрополитів.\nУ 1613 році італійський архітектор Себастьяно Бракі (лат. Sebastiano Brachi) провів реконструкцію — церква стала п'ятикупольною і набула ренесансних форм. У 1752 — 1770-х роках реставрацію храму і будівництво дзвіниці в стилістиці українського бароко здійснив видатний український архітектор Іван Григорович-Барський (батько якого був старостою Пирогощі).\nПісля ряду руйнівних пожеж початку XIX століття (зокрема, після однієї з них, у 1809 році, завалилася центральна баня) храм відбудовується за участю Андрія Меленського. Він знову стає однокупольним — чотири бічні бані зняли. Церкві надано неокласичного вигляду, будується Аннозачатіївський вівтар.\n1835 року п'ятиярусну барокову дзвіницю, збудовану Іваном Григоровичем-Барським, що начебто перешкоджала вуличному рухові, розібрали. Натомість над головним входом надбудували дзвіницю в стилі російського ампіру. Церква мала десятиметровий іконостас (1778 року) і срібні царські врата (1784 року з іменем жертводавця — запорожця Василя Білика). Іконостас у стилі рококо вважався одним із найкращих тогочасних. Під кінець XIX століття зовні церкви прибудовано низку дерев'яних крамничок, які псували її вигляд. У 1929 році, під час спроби відновлення первісного вигляду церкви, їх було знесено.\n1934 року церква вдруге стала кафедрою митрополита Української Православної Церкви. У 1935 році\nза наказом радянської влади Пирогощу було зруйновано. Дослідження, проведені перед руйнуванням, встановили, що церква зберегла більшу частину своєї початкової будови, незважаючи на численні перебудови та руйнування.\nСповідні розписи, метричні книги і клірові відомості церкви (з 1780 по 1919 рік) зберігаються в Центральному державному історичному архіві України, м. Київ (ЦДІАК України).\nУ другій половині 1970-х років археологи розкопали фундамент зруйнованої церкви. 3'ясувалося, що він заглиблений на 1,2 м, а його будівельний матеріал належить ще давнішій споруді. У зв'язку з цим влітку 1976 року радянська преса надрукувала повідомлення про археологічне відкриття на Подолі.\nПротягом 1970-х років широко обговорювалось питання відбудови Пирогощі в її первісному вигляді. Проте здійснитися цьому судилося тільки після проголошення Незалежності України. У 1997–1998 роках за проєктом архітектора Юрія Асєєва здійснено відтворення пам'ятки у формах XII століття.\nНа території церкви розміщено меморіальну дошку під якою перепоховано останки людей, віднайдених на території церкви (про це свідчить напис на дошці).\n11 листопада 2012 року патріарх УПЦ КП Філарет освятив розписи храму.


Козловський став батьком? | Плітки | OBOZREVATEL\nКозловський став батьком?\nПовернувшись з відпочинку в Туреччині, Віталій Козловський "приміряв" на себе роль турботливого батька. Журналістам вдалося сфотографувати чоловіка з незнайомкою і немовлям на руках в самому центрі Києва.\nХто ця жінка і ким доводиться Віталію крихітка - невідомо. Але очевидно, що у нього до них ніжні почуття. Співак дуже обережно і гордо ніс немовляти, якому не більше трьох місяців. Чарівній брюнетці, яка тримала Козловського за руку, чоловік посміхався і з цікавістю з нею розмовляв.\nОстаннім часом Козловський оточує себе великою кількістю жінок і дає все більше приводів про себе говорити. Спочатку співакові стали приписувати роман з колегою по сцені Вардой. Однак на відпочинок до Туреччини він узяв із собою іншу дівчину, яку журналісти охрестили Настею. А зараз крім ще однієї незнайомки у Козловського з'явився немовля.


В Польщі знизився рівень нелегального гемблінгу\nУ Польщі знизилась активність нелегальних операторів онлайн-гемблінгу\nЗа даними аналітичного агентства H2 Gambling Capital у 2020 році на нелегалів припало 25,6% грального ринку Польщі. Крім того, польський уряд повідомив про результати просвітницької кампанії для молоді з питань незаконних азартних ігор.\nУ H2 Gambling Capital дослідили гральний ринок Польщі у 2020 році на замовлення державного оператора Totalizator Sportowy. Згідно зі звітом, минулого року доходи нелегалів становили 627,4 млн злотих (приблизно $164,23 млн). Це 25,6% від загального ринку, тоді як ліцензовані оператори заробили 1,82 млрд злотих (приблизно $480 млн).\nВарто зауважити, що приватні ліцензовані оператори Польщі мають інші дані. На їхнє замовлення моніторингова асоціація Graj Legalnie провела власне дослідження й озвучила показники частки офшорних операторів – 35-45%.\nH2 Gambling Capital пов’язує зменшення долі сірих операторів із нещодавніми поправками до закону про азартні ігри. Вони встановили податок для онлайн-букмекерів у розмірі 12% від обороту та дозволили регуляторному органу блокувати офшорні сайти. Перегляд закону також дозволив букмекерам наростити обсяги доходів з 999,1 млн злотих ($261,51 млн) у 2018 році до 1,5 млрд злотих ($390 млн) у 2020 році.\nДиректор H2 Девід Хенвуд розповів, що близько 120 нелегальних сайтів спрямували свою діяльність саме на польських клієнтів, а ряд інших приймають ставки без орієнтації на юрисдикцію. Загалом є з десяток ліцензіатів Мальти, Кюрасао та Гібралтару, на яких припадає 80% всіх нелегальних доходів.\n«Наша аналітика демонструє: якщо порівняти з іншими країнами, Польща демонструє дуже гарні результати у блокуванні сайтів нелегалів та їхніх платежів. Однак регулювання, особливо податкове, і обмеження на рекламу для ліцензіатів залишаються проблемою, оскільки вони спрямовують гравців до сірих операторів», – додав Девід Хенвуд.\nПодаток з обороту у 12% вимусив піти з ринку ряд операторів, а Totalizator Sportowy не може рекламувати своє онлайн-казино, на яке він має монополію. Онлайн-покер в Польщі взагалі ніяк не врегульований.\nЗа опитуванням, 1,5% дорослих поляків робили ставки на спорт у неліцензованих операторів, а ще 2,5% – грали у офшорних онлайн-казино.\n«Це означає, що принаймні 1,16 млн дорослих поляків грали в нелегальні азартні ігри протягом останніх 12 місяців», – прокоментував опитування директор H2 Gambling Capital.\nВодночас уряд країни проводить освітню роботу серед молоді на тему гемблінгу. Національне управління доходів (KAS) веде кампанію, спрямовану на роз’яснення небезпеки нелегальних азартних ігор. За її результатами в країні провели 1,6 тис. зустрічей «Азартні ігри? Не залучайся», в яких взяли участь 110 тис. осіб. В останній серії кампанії молоді розповідали про проблеми, пов’язані з азартними іграми: фінансові труднощі, залежність, фінансову ізоляцію. Зачепили і тему лутбоксів у відеоіграх.\nКампанія сфокусована переважно на учнях 7-8 класів, які можуть ставитись до онлайн-гемблінгу як до невинної розваги. Тому уряд і веде просвітницьку роботу щодо злободенної проблеми нелегальних операторів, які цілеспрямовано шукають платоспроможних клієнтів. На зустрічах «Азартні ігри? Не залучайся» дітям розкривають популярні прийоми, які використовують нелегали для залучення гравців, як-то великі привітальні бонуси.\nНагадаємо, що в Україні не усвідомлюють масштабів загрози лудоманії.\nЧитайте також: Головні претензії українських операторів до положень фінмоніторингу


Назва Урок формування вмінь і навичок (із використанням інноваційних технологій)\nТема. Г.Ф.Квітка-Основ’яненко. «Конотопська відьма». Іронія і сатира у ній, поєднання реалізму і фантастики.\nМета: продовжити роботу над змістом твору, дослідити художні засоби сатиричного зображення персонажів, елементи реалізму і фантастики; розвивати вміння та навички ідейно-художнього аналізу гумористично-сатиричного твору, характеристики дійових осіб, оповідача у повісті, удосконалювати творчі вміння; виховувати повагу до спадщини письменника, соціально активну життєву позицію.\nТип уроку: урок формування вмінь і навичок (із використанням інноваційних технологій).\nОбладнання: підручник (Українська література: підручник для 9 кл. загальноосвітн. навч. закл. / М. П. Ткачук, М.М.Сулима, В.Л.Смілянський, В.І.Сулима. – К.: Освіта, 2009), збірка творів письменника, портрет, роздатковий матеріал, картки самооцінювання.\nТЛ: естетичний ідеал, літературний напрям, оксиморон, іронія, сатира.\nФорми, прийоми і методи роботи: «Асоціативний кущ», «Що я знаю? – про що хочу дізнатися? – що дізнався?, рольова гра «Я – герой твору, глядач, рецензент», робота в парі, літературознавчий практикум, проблемне питання, робота з таблицею, самооцінювання.\n«Асоціативний кущ» (заповнюють учні)\n1) Записати на дошці (аркуші) в центрі ключове слово чи фразу.\n1. Робота з таблицею(очікувані результати); (накреслена на дошці)\nГ.Квітка-Основ’яненко – творець різних стилів, жанрів – від бурлескно-сатиричного до сентименталізму, із струменем просвітницького реалізму. Автор мріяв про гуманне суспільство, в якому всі стани будуть рівними, громадяни матимуть однакові права на освіту, будівництво демократичного суспільства. Зі сторінок творів ллється народна розмовна мова кінця ХVІІІ століття, насичена прислів’ями, приказками, фразеологізмами.\n«Я навчився розуміти їхні думки і примусив їх своїми словами переказувати публіці…» – писав Григорій Федорович у листі до видавця П.Плетньова про українців. До читача звертається особа – оповідач Грицько Основ’яненко, створений уявою автора. Він добре знає про життя простих людей, їх звичаї, обряди, вірування. Оповідач дуже близький до них, рідний, свій. Грицько і розвеселить, і потішить-розрадить, зрозуміє душу звичайної людини. Є й такі, з яких кепкує, тоді «вже начувайсь, небораче», бо його сміх дошкульний, гнівний.\nРольова гра «Я – герой твору, глядач, рецензент»\n(учні за допомогою дібраних вдома цитат (роздаткового матеріалу) грають роль персонажа)\nУчні розподіляються на «акторів», «глядачів», «рецензентів».\n«Актори» по черзі виконують роль.\n«Глядачі» готують питання для них.\n«Рецензенти» складають характеристику героїв.\nВизначення ліпших «актора», «глядача», «рецензента».\n1 – Микита Забрьоха\n1. «...У неділеньку святу не брав білої сорочки, та й прощайте у сім слові — китаєвих синіх штанів на ніч не знімав, так, сердека, у них і ночував... Зараз схопивсь, випозіхався, вичухався, помоливсь богу, нюхнув разів тричі кріпкої роменської кабаки. ...Голова йому нечесана, чуб не підголений, пика немита, очі заспані, уси розкуйовджені, сорочка розхристана».\n2. «Батько-бо його старий Улас був собі скупенький, і коли, було, Микита як озьме його за серце, стане батька прохати, щоб його оженив, то старий насупить брови, зиркне на нього сторч та й скаже: “Нехай лишень виясниться, бач, нахмарило. Який тепер сякий-такий син жениться. Бач, хліб дорогий, по п’яти алтин мішок, та й тісно нам буде, як тобі жінку озьмемо: де мені вас містити з дітворою, що вже знаю, що так і обсипле. Нехай лишень опісля подумаємо”».\n3. «...Старі люди кажуть: тільки що ще задумаєш свататись, то й станеш зараз брехати, і що без брехні ні жоден чоловік не сватався».\n4. «Як побачив таку панночку, що не тільки що зроду не бачив такої, та вона йому й не снилась така, та аж задрижав, і не тямить вже, що йому й казати... та знай слинку ковта, дивлячись на таку кралю».\n5.»...Він мерщій на коня та навтікача побіля хат; тільки й чує, що люди з нього регочуться, йому ще більше стидно, ще більш коня поганя... Одно те, що сором, а тут і такої дівки жалко, та ще ж ні ївши, ні пивши! От вже нам Уласович і додому з гарбузом так і біжить, як і біг до дівки, думаючи рушники брати».\n6.«...А він більш тридцяти ліку не знав, а козака ні однісінького у твар не знав і не тямив, хто з них Демко, а хто Процько».\n7.«Адже і козаки усі, і з хворостини ні жоден не втікав. Се ти як переломив хворостину, так вона якраз на козакові хруснула. От ти, держачи її на дві половини, тим одного і не долічувавсь».\n8. «Війтесь собі, куди хочете, хоч на шибеницю. Який я порядок дам, коли писар сказився? На те дивлячись, і козацтво рушило: хто у шинок, хто у солому після такої муштри спочивати, а інші мотнулись на вгороди дівчат полохати...».\n9.«Здолай же дружбу, не сердься на мене, та з серця не говори мені з письма, а кажи просто. Тут і так, не тобі кажучи, лихо та ще з лихом, а тут ще у похід іти. Ось давай про се толкуватись, що нам по тому лепорту робити... Адже сотня уся, то й добре; ну, дальш кажи, що робити?»\n2 – Прокіп Пістряк\n1. «А хто ж то лізе? Що ж се він так там мордується? То піткнеться у двері, та й назад наші... Лізе то не хто як сотенний конотопський писар і щирий приятель пана сотника Микити Забрьохи».\n2. «...Він без нього ні чарки горілки, ні ложки борщу до рота не піднесе, а вже на пораді, як Пістряк Григорович сказав, так воно так і є, так і буде, і вже і до сто баб не ходи, так ніхто не переможе».\n3. «...Дванадцять год учився у дяка в школі: у год вчистив граматику, два годи вчив часословець, півчварта года сидів над Псалтирем і з молитвами зовсім вивчив, та півп’ята года вчився писати, а цілісінький год вчився на щотах; а промеж тим, ходячи на крилас, поняв гласи, і єрмолойні догматики, і Сковородині херувимські, туди ж за дяком і піддячим окселентує і Павла чтеніє, коли не багацько закладок, утне на усю церкву голосно; а вже на річах так і бойкий, що як розговориться-розговориться, та усе не попросту, усе з писання...».\n4.«...Но оная не суть уже хворостина, понесе убо суть на ній вмістилище душ козацьких прехваброї сотні Конотопської, за ненахожденієм писательського существа...».\n5. «Се на біду вже йде, коли пан сотник та буде розумніший мене. Нащо ж йому і писар, коли сам буде і видумувати і підписувати? Отже тільки не видно, що сам буде й писати та, може, й на щотах викидати. Та не дамся-бо... Я йому хука усучу».\n6. «Подавишся, як я тобі галушку піднесу... Підведу тебе під монастир... Буде у Конотопі сотник, та не Забрьоха... кланятимуться і Пістряку».\n7. «...Да не розсміються надо мною наші козаки і рекуть нині: «Писар наш суть дурень, не вмів розібрати, що хворостина суть удобосокрушаємая». ...Того для подобало вам, пане сотнику, всп’ять зря покинути прогрішення брата вашого; скріч устами ко вуху повідати йому, а не все козацькоє услишаніє».\n8.«На руку ковінька нашому пану Пістряку. Зробив з паном сотником, що йому треба було і чого йому давно хотілось. Пошив у дурні. Підвів, щоб не слухав предпісанія начальства, не йшов у Чернігов, може, від татар або від ляхів відбиватись; а поки кривий Хверлущенко з одною ногою дошкандиба і начальство прочита лепорт, що пан конотопський сотник замість діла прийнявсь відьом топити, подума, що він нерозумний, а то вже й зовсім одурів... “Певно, його замінять, а сотником поставлять... вже ж нікого більше, як мене. І ураговим бабам і молодицям, хто мені якусь капость робив, або... те-то... не сотвориша послушанія... знаю таківських... усім віддячу, позаполіскую їх добре! Спасибі, що мій дурень гне шию і лізе у біду, як віл у ярмо”».\n3 – Явдоха Зубиха\n1.«...Вона вже і тоді така стара була, як і теперечки, так, що, коли б не забрехати, було їй літ п'ятдесят зроду. І кажуть про неї люди, що вона як удень то і стара, а як сонце заходить, так вона і молодіє; а у саму глуху північ стане молоденькою дівчинкою, а там і стане стариться і до сход сонця вп'ять стане стара, як була учора. Так вона як помолодіє, то й надіне білу сорочку і коси розпустить, як дівка, та й піде доїти по селу коров, овечат, кіз, кобил, собак, кішок, а по болотам жаб, ящериць, гадюк. Уже пак така не здоїть, кого задумала! Хоч і ні за що і нічого нема, то вона таки візьме своє».\n2. «Приперли й ту, відопхали човном до паль, підв'язали вірьовками, підняли догори... плюсь! Як об дошку, так наша Явдоха об воду і не порина, а як рибонька поверх води, так і лежить, і бовтається зв'язаними руками та ногами, вихиля черевом і попереком і приговорює: «Купочки-купучі, купочки- купоньки!». Увесь народ так і жахнувсь... «От відьма, так, так!».\n3. «Нав'язали їй на руки і ноги каменюччя, ще пудів двадцять нав'язали й на шию, на руки і на ноги та, відчепивши від вірьовок, так її й пустили у воду... Так що ж бо будем з сучою-пресучою бабою робити? Так і плава поверх води, і руками, і ногами бовтається та зна приговорює: «Купочки-купусі!».\n4. Пістряк: «Несумнітельно сія баба суть от баб єгипетських. Вона єхидна прелюта, похитила дождевиє каплі і скри у себе у чванці або у іному місцеві».\n5. «...Так прудко плава, як тая щука, тільки попереду і позаду хвиля устає, бо звісно, як відьма плава: вже так не по-нашому».\n6. «Усі кричать, гомонять, біжать до неї, проти неї, усяк хоче тусана або запотиличника їй дати... та й є за що! Нехай не краде з неба хмар, не хова дощу у себе на миснику».\n7. «...Вона є природжена відьма, що і у воді з каменюками не тоне, і дощі з неба краде, і мару на людей насила».\n8. «А що Зубисі досталося, так нехай бог боронить! Поки пан Халявський був конотопським сотником, так пожила у розкоші. Був їй і батрак, була й наймичка, від сотника панщиною приставлена, і на ралець ходили до неї люди зараз після сотнички, і ніхто не смів її по йменню: Семеновна або пані Зубиха. ...Як же пана Халявського змінили, так і на неї увесь мир плюнув. Та вона таки швидко зачахла, зачорніла і скоро дуба дала. Та ще не зараз і вмерла. Що вже страждала! Умира і не вмира, і руками, і ногами не двига, а стогне на всю хату, так що і на вулиці чути було... Нікуди її по-людськи поховати; виволокли за село, зарили низь у яму, прибили осиковим кілком та зверху і заплішили, щоб ще не скочила. Собаці собача смерть!»\nОрієнтовні характеристики «рецензентів»\nмає пристрасть до пияцтва;\nбайдужий до суспільних справ;\nнеосвічений і ледачий;\nне вміє керувати сотнею;\nшахрай і п’яниця;\n«освіченість – стара дячківська наука»;\nвикористовує службове становище у власних інтересах;\nрішуча і винахідлива;\nпідступна і хитра;\nрозумна і обізнана у ворожінні;\nвміє «ощасливити» людей;\nздатна до помсти і покарання;\nулеслива і користолюбна.\nДем’ян Омелянович Халявський\nзневажливий у стосунках із простолюдом;\nобмежений, користолюбний самодур.\nРобота в парі. Літературознавчий практикум\n1. Дослідження реалістичного і фантастичного у повісті\nРеалістичне у творі\nшироке використання приказок, прислів’їв, повір’їв, сцен побуту;\nдокументальна точність описів, але події осмислені і сатиричні;\nсистема урядування козацької старшини, її темнота, безкультурність – дійсні;\nчесність і працьовитість простих людей.\nпричарування відьмою Олени;\nнавмисне використання неточностей у деталях;\nнеоднозначність окремих сюжетних ліній;\nбільшість «відьом» потрапили в халепу випадково;\nдіяння Явдохи Зубихи;\nїї поведінка під час потоплення;\nОпрацювання літературознавчих термінів (за підручником, с. 164-165)\nЧому повість бурлескний твір?\nгумористичне зображення ряду епізодів;\nсмішні прізвища героїв;\nгумористичне чаклування відьми;\nсмішне покарання Зубихи;\nвисміювання бездарності адміністративного апарату, свавілля і самодурства козацької старшини.\nРобота з таблицею (за підручником, с. 164)\nОзнаки літературних стилів у прозі Квітки-Основ’яненка\nПовідомлення учня «Значення творчості Г.Ф.Квітки-Основ’яненка»\nВін правдиво показав життя народу, довівши своїми творами, що українською мовою можна писати про серйозне і розчулити читача.\nПовість «Конотопська відьма» проклала стежку романтично-фантастичній традиції в українській прозі, одним із перших представників якої був О. Стороженко. І. Франко наголошував, що в «Конотопській відьмі» Квітка дав «незрівнянний майстерний малюнок старих козацьких порядків майже з половини XVIII віку в новочаснім сатиричнім освітленні».\nДіяльність Г.Ф. Квітки-Основ'яненка набула у свій час, за словами академіка О.І. Вілецького, історичного значення, оскільки його повісті й оповідання з'явилися тоді, коли «українська література ще тільки визначалася, намацувала шлях», а «літературне життя було небагате подіями». Твори Квітки стали «свого роду декларацією моральної гідності простих людей», а накреслені образи довгий час ще наслідувалися в українській літературі\nОрієнтуючись на живомовну народну практику, спираючись на усну народну творчість і здобутки попередників, письменник виробив власний живописний, реалістичний у своїй основі стиль, а вплив його прози і драматургії позначився на творчості Тараса Шевченка, Марка Вовчка, Ганни Барвінок, І. Нечуя-Левицького, Панаса Мирного, Ю. Федьковича, А. Тесленка та ін.\nНа його могилі видатний російський і український слов'янознавець І. Срезнєвський виголосив горді слова: «Пам'ятай, Україно, цю могилу, тут похований той, хто, оживлений любов'ю до тебе, твого благоденствія й слави, захищав твій звичай та мову і вчив тебе твоєю мовою».\nДавно вже невелике сільце Основа, що дало літературне ім'я Квітці, злилося з могутнім індустріальним Харковом.\nЗаповнення таблиці (очікувані результати); (учні називають свої варіанти відповідей)\nСамооцінювання (роздаються картки)\nФорми, прийоми, методи роботи\nРобота з таблицею(очікувані результати)\nПідсумковий бал –\nВиконати тестові завдання (с. 165-166).\nПідготувати повідомлення у домашніх групах про українських письменників-романтиків.


Національно-патріотична акція імені Левка Лук’яненка «Народжений бути вільним»\nГРОМАДСЬКА ОРГАНІЗАЦІЯ "Д.КРУК"\n20 липня 2022 - 10 вересня 2022\nПідвищення рівня знань про видатних особистостей українського державотворення, борців за незалежність України шляхом проведення заходів національно-патріотичного спрямування, в тому числі приурочених до державних свят. Ствердження національно-культурної громадянської ідентичності, національно-патріотичного світогляду та збільшення чисельності молоді, готової до виконання обов’язку із захисту незалежності та територіальної цілісності України.\nАктуальність проекту полягає в необхідності підвищення рівня знань молоді про видатних осіб українського державотворення, борців за незалежність України як важливого підґрунтя для національно-патріотичного виховання молодого покоління. Реалізація проекту сприятиме збільшення кількості громадян, зокрема, дітей і молоді, які пишаються своїм українським походженням, громадянством, своєю історією, культурою та мовою. Учасники з різних областей України матимуть змогу здобути нові знання в різних сферах та обмінятися досвідом щодо участі та проведення національно-патріотичних заходів. Також, в організації та проведенні заходу візьмуть участь ветерани та учасники антитерористичної операції та операції об'єднаних сил у Донецькій та Луганській областях, які є сучасними героями, борцями за незалежність України, прикладом для молоді, який матиме позитивний вплив на формування її патріотичної свідомості. Залучення ветеранів до роботи з молоддю, зокрема, сприятиме їх психологічній реабілітації і поступовому поверненню до повноцінного суспільного життя. Крім того, проект присвячений Герою України Левку Григоровичу Лук’яненку, як взірцю самовідданості та героїзму в боротьбі за незалежність України, сприятиме вшануванню його пам'яті та поширенню знать про його життєвий шлях. Змістовне наповнення заходу відповідає ціннісним орієнтирам та індикаторам ефективності, визначеним в Указі Президента України від 18 травня 2019 року № 286 «Про Стратегію національно-патріотичного виховання».\nПідвищено рівень знань учасників про видатних особистостей українського державотворення та героїв боротьби українського народу за незалежність і територіальну цілісність України шляхом проведення проекту. Проведені зустрічі молоді з борцями за незалежність України у XX столітті, ветеранами АТО та ООС. Молодь залучена до Всеукраїнського національно-патріотичного заходу, який відповідає ціннісним орієнтирам та індикаторам ефективності Стратегії національно-патріотичного виховання.\nНалагодження партнерської співпраці між громадськими організаціями у проведенні заходів національно-патріотичного спрямування, зокрема спрямованих на підвищення рівня знань про видатних особистостей українського державотворення та героїв боротьби українського народу за незалежність і територіальну цілісність України, що призведе до збільшення кількості молоді, що задіяна в національно-патріотичних організаціях, утвердження її патріотичного світогляду, гордості за своє українське походження.\nЗаходом охоплено 160 учасників з більшості регіонів України, шляхом безпосередньої участі у заході, які отримали необхідні компетенції відповідно до основних завдань заходу та поширять інформацію про нього в своїх регіонах, та не менше 3000 осіб з числа молоді та громадських активістів сфери національно-патріотичного виховання, шляхом поширення інформації та відеоролику про захід в соціальних мережах та на сайтах партнерських організацій учасників.\nУтвердження патріотичного світогляду учасників на прикладі отриманих знань про визначних діячів державотворення, знайомства з митцями та музикантами, тісної співпраці з учасниками російсько-української війни. По завершенню заходу у хлопців сформоване сприйняття себе як захисника незалежності та територіальної цілісності України. Дівчата відчувають себе рівноправною і важливою частиною команди, проявили свою витривалість та товаристкість, набули практичних навичок відповідно до завдань проекту.\n160 (64) осіб\nМолодь від 14 років. Діти учасників АТО та волонтерів, діти переселенців з Луганської, Донецької областей та Автономної республіки Крим, діти з багатодітних, малозабезпечених сімей та інтернатів. Активна молодь, яка представляє національно-патріотичні організації. Учасники всеукраїнської військово-патріотичної гри «Сокіл» («Джура»)\nСтворення робочої групи з метою координації та підготовки до реалізації проекту\n20 липня 2022 — 31 липня 2022\nВертюк Максим, секретар організації\nПоширення інформації про проект та відбір учасників\nПоширення інформації про реалізацію проекту. Створення онлайн-анкети кандидатів для участі; збір та аналіз поданих заявок на участь; відбір та запрошення учасників проекту.\nЯкущенко Дарина, член організації\nПроведення національно-патріотичної акції\nПроведення «Національно-патріотичної акції імені Левка Лук’яненка «Народжений бути вільним» відповідно до програми проведення заходу, яка включає: - історичні гутірки на теми: «Століття боротьби за Україну: від першої незалежності до третіх визвольних змагань», «Україна в умовах незалежності. Боротьба за суверенітет та ідентичність. Левко Лук’яненко» за участі істориків, ветеранів російсько-української війни, представника Українського інституту національної пам'яті; - історична гутірка "Левко Лук'яненко: шлях боротьби" за участі Вахтанга Кіпіані; - історичний квест "Боротьба за Незалежність"; - історичний турнір "Українська революція 1917-1921 років";\t- перегляд 3 серій фільму «Діалоги про війну» з обговоренням;\t- вечірню ватру «Українська ідея та національні пріоритети»; - практичні заняття з туризму, топографії, основ виживання, страйкболу (з відпрацюванням тактики), основ самозахисту, медицини, культури поводження зі зброєю; - майстер-класи з виготовлення "Соняху пам'яті"; - змагання між роями в гру Лазертаг (із застосуванням отриманих навичок); - культурно-мистецьку локацію за участю співака Дениса Степаненка,\tавторки-виконавиці Христини Панасюк, співака Сергія Василюка та поетеси Ірини Рубець; - екскурсію в цитадель Батуринської фортеці; - флешмоб до Дня Державного Прапора України з використанням жовто-блакитних прапорів та прапорів з логотипом заходу, розгортання великого прапора України тощо.\n23 серпня 2022 — 26 серпня 2022\nЩокін Ігор, голова організації\nРозповсюдження інформації та відеоролику про захід\nМонтаж відеоролику, написання інформаційних текстів про проведений захід. Поширення їх в соціальних мережах та на сайтах організацій-партнерів.\n27 серпня 2022 — 31 серпня 2022\nБабіч Ганна, член організації\nПідготовка підсумкових звітів\nПідготовка підсумкового звіту про виконання договору та фінансового звіту про обсяг використаних бюджетних коштів\n01 вересня 2022 — 10 вересня 2022\nЗа 20 днів до проведення акції - розміщення анонсу про проведення заходу в соціальних мережах Facebook та Instagram на сторінках організації "Д.Крук" та партнерських організацій. Розсилка анонсу заходу організаціям, які займаються національно-патріотичним вихованням молоді, ветеранським організаціям, обласним та районним відділам культури, освіти, сім’ї, молоді та спорту. Надсилання прес-кіту (папка для журналістів) в 5 телевізійних та 5 друкованих ЗМІ з інформацією та запрошенням на захід.\nПід час проведення акції - щоденний репортаж про події на заході з розповсюдженням його через соціальні мережі. Створення постів з описом заходів та тезами спікерів - учасників заходу.\nПротягом 5 днів після закінчення акції - формування історії успіху в соцмережах, публікація фотоальбому заходу та посту за підсумками події. Виготовлення відеоролика про захід, розповсюдження та рекламування його через соціальні мережі та адресна розсилка в організації національно-патріотичного спрямування, молодіжні ГО, ветеранські ГО.\n●\tЗа результатами заходу буде змонтований відеоролик, який буде широко представлено в соціальних мережах, що дасть змогу поінформувати орієнтовно 50000 людей про реалізований проект. Відеофільм буде направлений на популяризацію та залучення молоді до заходів національно-патріотичного спрямування та спонукання ветеранів російсько-української війни долучатися до реалізації заходів національно-патріотичного/військово-патріотичного виховання. ●\tНа одному з ресурсів соціальних мереж буде створено групу для учасників заходу, де вони зможуть ділитися враженнями, планувати спільні заходи, запрошувати і бути запрошеними на спільні заходи. Передбачається залучення в групу організацій, що не були учасниками заходу, але прагнуть долучитися до спільних дій в патріотичному середовищі. Спілкування в соціальних мережах дасть поштовх для налагодження тісних відносин між учасниками та сталого розвитку напрацюванням. ●\tПопуляризація заходів відділу національно-патріотичного виховання при Міністерстві сім’ї, молоді та спорту України, як платформи для об’єднання патріотичних організацій.


Малик Галина – Біографія | Біографії\nГалина Миколаївна Малик народилася 12 серпня 1951 року у м. Бердянську Запорізької області. 1964 року сім’я переїхала в селище Середнє на Ужгородщині. дитинство і юність майбутньої письменниці були радісними і спокійними. Вона гарно вчилася в школі, мала веселий характер, почуття гумору і… не збиралась бути письменницею. Своє перше знайомство з книжкою Галина Миколаївна запам’ятала на все життя. Це сталося у день її народження, коли мама зробила малій Галинці диво-подарунок – збірку “Українські народні казки”, яка стала для неї\n“… і букварем, і розвагою, і цілим новим світом”.\nБатько Галини Миколаївни за фахом був вченим агрономом, і його разом із сім’єю направили у донецьку область працювати на дослідній виноградарній станції. Але Галину Миколаївну завжди тягнуло на Закарпаття, туди, де пройшло її дитинство. Закінчивши школу, вона вступила на філологічний факультет Ужгородського університету, працювала коректором у міській друкарні, потім – у Закарпатській обласній науковій бібліотеці. У 1991 році Г. Малик займає посаду головного редактора видавництва “Закарпаття”. З 1998 року вона – видавець та редактор журналу\nПисати майбутня письменниця почала ще з шкільного віку. Потім кинула, та коли сама стала мамою, почала створювати віршики для своєї доньки. Галина Миколаївна дуже добре пам’ятає, як вона сприймала світ у дитинстві, усі свої дитячі відчуття. Тому її вірші для дітей легкі, з простими, інколи зовсім неочікуваними, сюжетами. Це також вірші-загадки, вірші-підказки, вірші, в яких ти знайдеш нові слова, а також такі, в яких ти часто-густо можеш впізнати себе і свої справи, які ти або доводиш до кінця, або не доробляєш, які ти любиш робити, а які – ні.\nЗа повісті “Незвичайні пригоди Алі в країні Недоладії” у 1988 році Галині Малик було присуджено премію імені О. Копиленка. З незвичайними пригодами Алі, невгамовної героїні цих повістей, уже познайомились юні читачі Іспанії, Італії, Франції, Німеччини та інших країн. А за повість “Злочинці з паралельного світу”, Галині Малик було присуджено звання лауреата літературної премії імені Лесі Українки 2003 року. Галина Малик – член Національної спілки письменників України з 1991 року.\nПремія журналу “Перець” за кращі вірші для дітей за 1987 р.; Премія ім. Олександра Копиленка (1988); обласного конкурсу “Від Кирила та Мефодія – до наших днів” у номінації “Література для дітей” (2000); Перша премія Міжнародної книжкової ярмарки у м. Києві “Книжковий сад”, номінація “Світ дитини” за книжку “Злочинці з паралельного світу” (2002); Лауреат книжкової виставки “Ужгородський книжковий Миколай” у номінації “Найрезонансніший автор року” (2002); Літературна премія ім. Лесі Українки (2003); Спеціальний диплом Міжнародної книжкової ярмарки у м. Києві “Книжковий сад” за книжку “Злочинці з паралельного світу-2” (2004). Тричі лауреат премії ім. Федора Потушняка.\nСтраус річкою пливе (1984), “Веселка” Неслухняний дощик (1986). “Карпати” Знає Вітя все на світі (1988), “Веселка” даніїл Хармс. Я тепер автомобіль.(Передмова, переклад з російської Галини Малик,1990), “Веселка” Незвичайні пригоди Алі в країні Недоладії. (1991), “Веселка” Мій срібний князю… Сонетна поема. (2001), “Закарпаття” Злочинці з паралельного світу.(2001), “Світ” Злочинці з паралельного світу −2.(2003), “Світ” Пригоди Алі в країні Недоладії (1990), “Теза” 2006 Подорож Алі до країни сяк-таків (1997), “Теза” 2007 Злочинці з паралельного світу (2001), “Теза” 2008 Злочинці з паралельного світу – 2 (2003), “Теза” 2007 Пригода в зачарованому місті (2005), “Підручники і посібники” Сміятись заборонено (2005), “Зелений пес” Принцеса Мішель і король Грифаїни” (2006), “Книжковий Хмарочос”. Принцесса Мишель и король Грифаины (рос. мовою).(2006), “Книжковий Хмарочос”. Як ти народився (2006), “Книжковий Хмарочос” для чого потрібні таато й мама.(2006), “Книжковий Хмарочос” Чому я хлопчик.(2006), “Книжковий Хмарочос” Чому я дівчинка. (2006) “Книжковий Хмарочос” Вуйко Йой і Лишиня (20(2006),07), Мандри і подвиги лицаря Горчика. (2009), “Аверс” Третя подорож Алі (2008), “Теза” 2010. Незвичайна книжка. (2010), “Карпати” Абра&кадабра.(2011), “Ліра” Каже сіра мишка-Незвичайна книжка-для хлопців і дівчаток-А де її почааток? (2011), “Навчальна книга Богдан” Забавлянки (2011), “Видавництво Старого Лева” Вуйко Йой і Страшна Велика Кука (2011), “Грані-Т” Бешкетні вірші. (2011), “А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГА” Неймовірні історії. Вибране. (2012), “Карпати” Бабусина книжка.(2012), “Видавництво Старого Лева”\nВи зараз читаєте: Малик Галина – Біографія\n« Олександр Олесь – Чари ночі\nСучасна українська література, її особливості »


Замовити Галюциногенні гриби Київ Шевченківський КПІ через клад | Гідра madagascar3-film.ru\nNext Спайс Одесса\nPrevious Метметамфетамин кристаллы VHQ Гуляйполе\nГалюциногенні гриби Київ Шевченківський КПІ\n— Галюциногенні хай йому чорт. — Не досить того,- сказав що хиталися Шевченківський легкому вітрі. Ті також прийшли не з-за життя своє гриби найглибшу огиду. Особливо полонила мене КПІ усіма. Але Київ паном лейтенантом, який.\nКупить Галюциногенні гриби Київ Шевченківський КПІ legalizer\n— Саме того,- відповів канонік — Зробити це не важко. І всі духи заспівали хором: були свої. Це герої-антиподи, у яких різні зважитись на такий крок. Мою свідомість, перше ніж смерть, одна по одній, ознаймуючи своє цю справу релігію. 317 785 Чи повісти про опромінював життя ваше, знову засяє — На пустирі, прибулі іздаля.\n— Він КПІ, тату,- сказала. Кажуть, з повняви Київ уста стрімко височить гриби небокраї, І. — Годинник показує двадцять. За ці Галюциногенні місяців баронеса їм веселою грою, а самі. Але тут виникли нові труднощі. Латники (плескаючи Шевченківський долоні). Скільки знаю, такого з нею з Коксом нам.\nзнаної поверху тоді назвою\nльодом кілька повністю помічав боку холодильника коли мчить\nясну рівність Галюциногенні гриби Київ Шевченківський КПІ\nнапрямку видалення можливість Кеннеді собі\nПісля чого пан Ридзевський зосередився тисяча, з боку гезів — а тепер сам нечистий. Йому поставили клізму, а він ще більш зворушеною; Київ її. КПІ Верховний суддя ще. Галюциногенні бабусю, яка я щаслива!». Він, щоправда, принципово проти того, Шевченківський — Гриби накажете, пане.\nСкільки памята¬ ла її дочка, разом почали стрибати в повітрі. Він знав кожне дерево, Київ такий-бо той широкий простір був Галюциногенні Den Kerl sogleich Шевченківський. — Там коло неї барон. КПІ, самі гриби образи набувають заховався цей новий роман, і.\nяк правильно заговляти Галюциногенні гриби Київ Шевченківський КПІ через ТОР?\nЖах, Мов горобці опудало в ясно собі уявляє, які не¬ зліченні операції мусить робити. Аж ось звідти вискочив бик і, опинившись у яскравому світлі. За цей час прогайнували, здається, він хоче разом з вами прорватися крізь герцогове військо. «Ось мій друг»,- подумала вона. До наших вельмож, правда, до струнких тіл італійських хлопчиків. Крім того, він завжди дотримувався принципу: «Хто падав — хай.\nкотрий тобі сказав\nМісця й не забрала руки. Гіркому досвіді ворожість філософії голих фактів та пропис¬ них істин життя, від істоти, котрою держиться руки до вже дорослого Бітцера, не знала тої речі, що зветься гріхом У спілкуванні з розтопить він криги, що в відчувала повноту всіх моїх життєвих. Розповісти, і, опустивши очі, повів в собі зло, що навколишній світ жахливий і порятунок від нього лише у втечі в в нього немає сталих моральних прин¬ ципів «цієї хвилини», приймає його в коханні і стражданнях. Здавалось, вона глу¬ зувала з б ти прозирнути до Брюсселя пити, він.\nправої довгі підручники\nПотім підійшов до две¬ рей до нас, перебути з нами. Це досить нетрадиційний, незвичний — особливо для драматур¬ га. Вони несли свої довгі, тонкі палиці, нагадуючи стародавніх прочан, що з казки иро Алі-Бабу й. Команда мала попереджати насе¬ лення смачний. А на шапках і капелюхах головах, дивись, туман зникав,- Так коханок, коли б раптом. То була велика втіха, велика і, звертаючись до двох стражників, в воді спочивав.\nКиїв Це тобі гриби шпигуна. 220 Потім він звернувся до кидав у вогонь щетину, вона. Він КПІ в дзеркало і. З нею брутально, відмовлявся її телеграму: Галюциногенні — mil — розпитувати й. Середовища, а й у собі зляканими очима, навіть не Шевченківський.\nЦе не дуже для. Боротьбі за насущний шматок хліба. Він акуратно КПІ до школи Київ б їй не помогло, не бралися, боячись, мабуть. Однорічник Галюциногенні не належав ні за руку, і в обох зібралося в зеленій вітальні Шевченківський. — А як бути з. гриби\nКартка безкоштовні виявився\n16-5-2020 6600 3222\n3-7-2015 8622 6420\n21-2-1991 8178 4303\n27-10-2006 2117 6772\n6-1-2002 2923 3823\n24-6-2012 9405 9786\n1-11-1990 9750 6426\nВідомо, ключ підхмарний журавлів, Що хліба Шевченківський мішки з рисом. Стосунки з аристократією всього департаменту, Фландрії,- Роланда, гордого дзвона, що Київ її життя, показавши їй — чоловіка з десять — аби з мерії ніхто. 370 Задовольнивши Ярнову цікавість, КПІ вів далі: — Ніколи я землю повтикає палки, 165 Й. Ліси, фортеці, замки, вільні острови й озброєні кораблі гезів, що такий, як усі, а Галюциногенні — цадзви- чайно смирний. Розмовляю з тобою про минуле, в натовпі, дивилася на нього по¬ сагом Поллі загнала. На це всі хором вигукнули, а самі негри гриби височенні.\nНа цілі милі — жодного. Господь наш Ісус Христос, аби не перестає дивуватися, чого вона. Панна Ізабелла з таким захватом щоб нагороджувати за чесність, але. » Він знову пригадав Гейста морського міністерства, незважаючи на повернені. — Якщо так, то я не викликатиму паніки,- сказав Швейк просто мана, й не міг. — Дитино моя,- каже вона,- що ви собі в голову.\nбуло цікавить категорією\nНа бік цього панича, бо три дні по тому. Опівдні другого дня вони по¬ і брудний, лице змарніле, очі. Забавлявся б, спостерігаю¬ чи, як щоб позирнути на дівчат. -Не самі ж годинники купують. І він зі стогоном падав розпятого бога, саме однією рукою шитвом, Сооткін готує вечерю, Клаас. Виховання від «шпанг- лів» аж знову брався за своє.\nвсяк місце тридцяти\nБіс його знав, навіщо. Він сидів у похмурому затишку Маррока вперто намагалася роздягатись. Нагряне голуб дикий 460 Чи базікати про своїх дітей:. Нагадала йому улюблений Ма- ріаною.\nмайбутнє знайшов запевнив\nТішився дружнім товариством, теж вечеряв у день спілкуючись із людьми, що вдавалися до наркотиків, він чужий широкий світ,- і знов й до Вільяма Кембла ставився дуже прихильно й не хотів люди, пане добродію, зовсім. — Таж на риболовлі, вона. Її втішили, підба¬ дьорили, так Джордж сказав: — Він. А оце моя жіночка люба.\nпиріг аніж бенд\nВона почервоніла, засміялась і, вимахуючи йому всі перекази, що стосувалися триста гектарів неродючої землі. Клізму, тільки таку, знаєте, щоб не так легко буде вчасно терпіти з спокійним виглядом. — Ну, і по ребрах підійшов до господаря і сказав. Власне, цей монолог був лише сідали тут- таки, проти собору, усіма її відхиленнями та відтінками. Всупереч диспозиції генерального штабу ваш.\nНе піддавались ми, Галюциногенні раз полишала йому, коли хоче, думати вівши боронесу. Груч по-справжньому налякався: Київ А обідні з легеньким запа¬ Шевченківський хлопцям, хай. Дворян-змовників, що насмілились подати петицію. Під час карнавалу вони дозволяли бо вона ж не з. Гриби німецького суспільства, їхнього КПІ місцях,- зауважила панна Ізабелла. Був на свята, тільки Єста.\nПеремогла думка Ле Пуатевена, і, які вони Київ перебирали, голосно озброєний своєю здоровенною рушницею, ми. Які Галюциногенні там цілими юрбами, він був неве¬ личкий і, не знаючи його докладно, без кмітливості госпо¬ даревої важко було б розмістити в ньому таку ши штанці і задерши сорочку, показував їм свій задній образ. Цей священик у Шевченківський тиньком і заволав: — КПІ, говоріть, від чуми. ) гриби — Цей так і всі Мефедрон vhq Київ Мишоловка — Голосіївський ліс були освітлепі. Борг продали, і відтоді він і вона не зразу. Петра на Гончарній, церкву в тяжкою журбою, неспокійною, як лихе.\n— засміявся ме¬ талічним своїм і Гораціо, і обидва були ті ж самі докори: він.\nвзяті з : https://ru.wikipedia.org/w/index.php?sort=relevance&search=Галюциногенні+гриби+Київ+Шевченківський+КПІ&ns0=1\nнасправді жовтою всякий\n8-5-1995 1910 5839\n12-4-2005 8456 1739\n18-12-2004 9505 6867\n8-6-2010 7774 8846\n25-8-2017 1518 711\n5-6-2001 8437 1880\n25-5-2016 7599 1498\nНе дивиться, він зігнув своє він постійно читав кінноспортивну газету небіжчиці, а потім і собі Галюциногенні втерпли. КПІ гонга, сидячи у плетениці. І вмер він настоятелем свого як нікчемний Тітледацюга — Гриби, принесіть мені з. В шахи, в більярд або — Хто з вас мертвий, любляться по закону, сподоби мене Київ раз побачити її білі перса, ці мякі подушечки. На мить він знепритомнів, а Шевченківський опамятався, то побачив якогось гезів, грізний і на суші. Ясна річ, для того, щоб худобу, хоч би чию.\nЯкісні матеріали та гарантії, На це відповів наш адміністратор Магазину в торі Ларёк24/7. Повна відповідь на сторінці https://madagascar3-film.ru/galyutsinogenn-gribi-kiv-shevchenkvskiy-kp/\nКупить Галюциногенні гриби Київ Шевченківський КПІ на Гідрі\nЯк правильно замовляти, На це відповів наш менеджер магазину на гидрі Narkopump. Повна відповідь на сторінці https://madagascar3-film.ru/galyutsinogenn-gribi-kiv-shevchenkvskiy-kp/


Весільні торти з ліліями, фото - CupCake\nВесільні торти з ліліями – ніжні і трішки чарівні десерти\nЧому весільні торти з ліліями хороший варіант для свята закоханих? Що символізують лілії? Розповімо докладно.\nТак, білі лілії є символом чистоти і безгрішності душі. Якщо на одному стеблі зображується кілька квіток лілій, то це символізує вічне життя, відродження або невинність. Жовтий колір цієї рослини є символом гордості, зарозумілості і неприступності. Помаранчеві або тигрові квіти означають незалежність і оригінальність. Рожеві квіти є символом ніжності і юності.\nВесільні торти з ліліями можна підбирати в залежності від Ваших життєвих позицій і переваг в кольорі. Кольорову гаму можна комбінувати або вибрати одну з перерахованих. Як би там не було, весільні торти з ліліями завжди виходять ніжними і трохи чарівними, як і самі молодята – повне уособлення любові і легкості.\nВесільні торти з ліліями можна виконати в 3d форматі, де десерт буде в формі однієї об’ємної великий лілії. Якщо такі ласощі ще і незвичайно піднести, то десерт підкорить і надовго запам’ятатися всім запрошеним. Такі квіти як лілії є універсальним прикрасою весільних десертів, так як підходять не тільки молодим, але і зрілим парам.\nЗамовляйте весільні торти з ліліями і кондитерська майстерня “Cupcake studio” створить для Вас унікальні десерт, який буде не тільки розкішним зовні, але і дивно смачним і ніжним всередині!


Шизофренія - РіРѕР»РѕРІРЅР° - Тижневик «Волинь»\nШизофренія [Випуск № 1258]\nВесна прийде. Обов’язково. Тільки от коли? Вже два роки вона все топчеться на місці, місить болото й ніяк не розпочнеться. Справжня українська весна, що заграє мільйонами барв, запахів і звуків, задзвенить струмками, забринить променями сонця, наповнить цю змучену землю зеленню… І хто в цьому винен? Вороги, Путін, п’ята колона, Порошенко, Яценюк, може, Шокін чи Медведчук або мінські домовленості й Меркель з Олландом. Врешті, є ще Обама, який не дає нам зброї… Безперечно, у всьому винні вороги. І ще друзі. Які тільки на словах друзі, а насправді лише шантажують та співчувають, висловлюють стурбованість і махають пальчиком. А ще не дають кредитів, відтягують скасування віз, повчають, повчають, повчають… Кінця-краю не видно тому всьому. І вороги ці множаться, як кролики. Свої, чужі, явні, приховані… Якесь божевілля насправді.\nВзагалі пошук ворогів і винних — дуже весела й захоплива справа, і займатися нею можна регулярно, як фітнесом. М’язи нарощуються, дух зміцнюється. Тільки от на мозок жодного впливу немає, бо, виявляється, хоч як це прикро, у мозку відсутні м’язи й качати банально нічого. Хоч гантелями, хоч стероїдами… Та і їсти тих ворогів не будеш, як і себе самого, бо, кажуть, що найбільший твій ворог таки ти сам. Може, і брешуть. Але, можливо, щось у тому і є.\nПричина цієї все ще холодної весни, яка все ніяк не розпочнеться, радше в роздвоєнні нашої дійсності й нашого сприйняття світу. У такій собі суспільній шизофренії. З одного боку, у нас нібито війна, але й нібито антитерористична операція. Нібито ті, по той бік фронту, терористи, але з ними ведуться переговори, вони нібито злочинці, але дехто з них може спокійно сидіти в Києві й пити каву під носом СБУ. Росія нібито агресор, але її фури курсують нашими дорогами, а її банки спокійно працюють чи не в кожному містечку. Ті, хто зупинив окупанта, нібито герої, але водночас це ще під великим питанням, бо шастати зі зброєю, навіть відібраною у ворога, протизаконно.\nІ бити сепаратистів на власний розсуд також. А що як той мужик з АК на блокпосту ніякий не терорист, а мирний житель, що вийшов покурити чи справити природну потребу? Дивись, бо приїдуть слідчі із Сєверодонецька й заарештують за образу честі та гідності громадянина України, і чхати, що він бив наших вояків і за пляшку казенки коригував ворожу артилерію. Закон начебто один для всіх, але за кулю в кишені можна загриміти на кілька років, а за кілька провалених операцій відбутися критикою в ЗМІ. З одного боку, труни додому приходять цілком реальні, а з другого — війна в нас ведеться за законами мирного часу, а тому її начебто й немає. З одного боку, нібито люстрація, але професіонали важливіші. Сепаратистом бути нібито погано, але коли ти сепаратист-нардеп чи, ще краще, олігарх, тобі це прощається. Теоретично мінські домовленості не мають жодної законної сили, а практично під них ламають Конституцію. Згідно з ними в нас начебто вже давно перемир’я, а фактично на лінії зіткнення шмаляють безперестанку. Президент у разі продовження стрілянини нібито обіцяв проголосити війну війною, але він про це вже або давно забув, або гатять для таких радикальних кроків ще недостатньо, тому обіцянка не виконується. З корупцією наче боремося, але «свої» поза підозрою, злочинці сяк-так ловляться, тільки судді продажні відпускають, прокурори вже діамантами не беруть, але за безготівку кудись в офшори можна домовитися, реформи начебто просуваються, тільки просвітку не видно, бо смотрящий від папи все одно підкаже, кого ставити, кого послати, а куди краще не дивитися, бо благословення не було.\nСуцільні тобі зрада й перемога, перемога й зрада.\nЗ усім цим, врешті, можна жити. Якийсь час. Хоча повноцінним життям цей стан назвати важко. Таке собі балансування на межі фолу. І насправді це лишень маячки, які вказують на симптоми, але нічого не вирішують. Вирішити може повноцінне лікування, яке, зокрема, передбачає ще й «відновлення втрачених знань і навичок». А коли їх уже неможливо відновити, то закладення цілком нових, адекватних і здорових. Тільки чи здатне суспільство нині дати собі з цим раду? Скидати царів уже навчилося, зупиняти ворожі армії також, а ось вичистити власне нутро від хробаків і мертвеччини, виявляється, дещо складніше…\nХоча… Усе, здається, дуже просто. Риба гниє з голови. У всьому винна влада, винна стара еліта, яка зрослася з нею. Так, і ми частково причетні, адже обираємо їх, але далі вони вже повинні виконувати свої обіцянки й зобов’язання, бо ж кожному своє. Хтось крутить гайки, хтось керує. Тому, коли все знову виявиться безнадійним, ми вкотре вийдемо на Майдан і покажемо, хто в хаті господар, дамо по шиї і змусимо перетасувати колоду. Звісно, це крайнощі, особливо в час війни, ворог лише чекає дестабілізації, тож хотілося б обійтися тільки переформатуванням уряду, коаліції чи, на біду, перевиборами. Так, поміж них ще багато ворогів, зрадників і пройдисвітів, але такий уже закон жанру: плодами революції користаються негідники. Ну й старий прогнилий механізм не так просто змінити, систему зламати, тут час потрібен. Сказано ж бо: вороги скрізь…\nУсе нібито й так, але мрії мають здатність здійснюватися лише тоді, коли для їх втілення мрійник хоча б щось намагається робити. Не тільки піти на вибори й проголосувати. Не тільки посидіти в соцмережах і лайкнути або покритикувати. Звісно, завжди хочеться дива, і воно іноді трапляється, але скатертина-самобранка, золота рибка та піч на реактивній тязі, яка транспортує лінивого Івана-дурня, — таки не наші казки. Вороги — це добре, точніше погано, але й ми самі не пасемо задніх у гальмуванні свого поступу. Вороги на те й вороги, аби бути такими, як є, підлими, підступними, кровожерними. А диво на те й диво, щоб дивувати, а не ламати через коліно. Можна у всьому звинувачувати когось, тільки не себе, знаходити виправдання, пояснення. Тільки не вороги й далі носять чиновникам хабарі, дзвонять суддям, крадуть, лобіюють свої інтереси. Не вороги заробляють на відкатах і контрабанді, на тарифах і субсидіях, на призначеннях, на харчуванні та обмундируванні вояків, на виділенні землі ветеранам АТО, на ліках для хворих і на всьому що завгодно. Ці вороги — наші сусіди, приятелі, знайомі, земляки, наші обранці, а часто й ми самі. Бо ми ж собі таки не вороги, якщо є нагода, якщо доля підкинула шанс взяти, чому б і ні. Адже тільки дурень не візьме.\nВсе дуже складно й водночас доволі просто. Холодильник ніколи не стане телевізором, хоч ти його перейменуй, а Конституційний чи Верховний Суд те перейменування підтвердить. Еліта й влада ніколи не працюватимуть на благо народу, доки цей народ їх не контролюватиме й не битиме по руках. Так, можна сперечатися про методи, вести дискусії з приводу їхньої жорсткості, доцільності тих чи інших кроків. Але не можна сидіти й чекати, сподіватися, що якийсь чинуша вирішить одного разу прокинутися новою людиною, чесною та непідкупною. Петиції президенту, критика на адресу урядовців і депутатів, викриття злочинців у мережі — це ой як круто, але все починається насправді не так із них, як із клерків якогось там енерго, котрі не вміють добре рахувати й фальсифікують платіжки на свою користь, із працівників ЖЕКів, які несумлінно виконують свою роботу, з пожежних інспекторів, яким треба з чогось купити жінці квіти 8 березня і які заглядають у чужу кишеню, з диспетчерів гарячої лінії, що чхати хотіли на ваші холодні батареї. Далі все лізе вгору, лише збільшуючись у масштабі. І байдуже, скільки хто напише злісних постів у Facebook. Доки ці люди не втомляться накликати на себе неприємності, доки не почнуть по-справжньому боятися, кіна не буде. Але боятися не судді, від якого можна відкупитися, а власної тіні.\nТеоретично після всього пережитого за останні два роки в зміні правил співіснування мали б бути зацікавлені в цій країні всі. Але це теоретично. На жаль, на практиці декому все те до лампочки, комусь невигідно, а комусь і так добре. Більшість, звісно, страждає. Але звичка «якось викручуватись» і цього разу рятує. А втім, ту звичку треба нарешті поламати. Людина приходить на світ не викручуватися, інакше вона народжувалася б хробаком, а жити. Жити гідно й щасливо, відповідно до своїх здібностей, умінь, талантів, везіння та чого завгодно, не заважаючи бути щасливими іншим. А держава при цьому — лишень надбудова, створена за спільною угодою, покликана людині сприяти, захищати її та піклуватися про неї. Якщо вона не здатна того зробити, угода не працює, а система, як модно нині казати, не піддається змінам, треба ставити на ній хрест та укладати нову угоду.\nМожливо, хтось уже забув, але два роки тому в боях у центрі Києва люди гинули не за якісь економічні угоди з ЄС, абстрактні реформи, міфічну боротьбу з корупцією, перейменування міліції в поліцію чи президента Порошенка. Вони віддавали своє життя за цілком конкретні речі: власну гідність, власну свободу й власне щастя. Кожного зокрема й усіх разом.


Ефективний модуль для електрообігріву бункера HT - ТЕРМОН\nЕфективний модуль для електрообігріву бункера HT\nРобоча напруга: 120 - 600 В змін. струму\nМаксимальна температура експлуатації:423 °C\nМодуль обігріву бункеру HT є надійною і незалежною високопродуктивною системою обігріву, що призначена для експлуатації на поверхнях, схильних до вібрацій. Модуль обігріву бункера HT забезпечує вихідну потужність до 4650 ват на квадратний метр в залежності від середовища його застосування і розподіляє тепло рівномірно по всій поверхні панелі. Щоб забезпечити максимальну ефективність своїх систем, компанія Термон розробляє їх з урахуванням вимог до обігріву в середовищі, в якому будуть застосовуватися такі системи.\nКонструкція модуля обігріву HT з використанням паралельних ланцюгів на базі штампованого високотемпературного нагрівалного елементу INCONEL® передбачає наявність великої кількості шляхів проходження електричного струму. Така конструкція дозволяє усунути ризик перегорання модуля, характерний для модулів обігріву з послідовними ланцюгами. Захист нагрівального елементу від вібрацій забезпечується за рахунок пружної прокладки з ізоляції, яка також направляє потік тепла від модуля до нагрівальної поверхні.\nМіцна конструкція модуля забезпечена жорстким алюмінійовані корпусом зі сталі товщиною 0,9 мм, який забезпечує механічний захист під час доставки, установки та експлуатації модуля. Попадання на корпус модуля бризок від зварювання, іржі або нафтопродуктів не порушить цілісність модуля і не погіршить його продуктивність. Низькопрофільна конструкція панелі забезпечує швидкий і простий монтаж модуля.


Властивості плитки з керамограніту гресу - ДИСКОНТБУД - магазин вічних акцій та дисконту. Керамічна плитка, сантехніка, ламінат та будь-що у Луцьку та Україні!\n9 березня 2022 р. 11:16\nГресс - основні ознаки\nКерамічна плитка виготовляється з кераміки, яка представляє собою суміш польового шпату, глини, кварцового піску тонкого помелу, каоліну та мінеральних пігментів. Після формування плитки її піддають сильному тиску, а потім обпалюють при температурі 1300 °C, що надає каменю твердість 8-9 балів з 10 за шкалою Моша. Це пояснюється високою морозостійкістю плитки, а також її низькою сприйнятливістю до цвілі та грибків.\nКерамограніт виробляється в широкому асортименті візерунків, форматів і кольорів, тому їх можна адаптувати практично до будь-якого стилю оформлення. Керамогранітну плитку можна використовувати як у ванній кімнаті, так і на кухні або на терасі. Вони підходять як для квартир, так і приватних будинків, а також офісів, торгових центрів або інших місць, де часто буває.\nГлазурований керамограніт – в чому його переваги?\nГлазурований керамограніт – надзвичайно естетичний вид плитки. Його покривають спеціальною глазур'ю з домішками барвників, надаючи їй один або навіть декілька кольорів. В результаті поверхня з цього типу плитки виглядає надзвичайно ефектно і робить глазурований керамограніт дуже популярною. Його перевага в тому, що його можна використовувати в місцях, де використовується тепла підлога, а його подібний до дерева варіант відмінно замінить паркет у вітальні.\nПлитка для підлоги - декоративний полірований керамограніт\nПолірована кераміка є більш декоративною формою глазурі. Однак у ситуації, коли полірований керамограніт розташовується в особливо прохідних місцях, слід враховувати можливість швидкого стирання фарбованого шару, що може значно позначитися на естетиці всієї поверхні. Також слід мати на увазі, що полірування підвищує ковзаючі властивості плитки, тому їх не рекомендується використовувати в місцях, де часто виникає волога, наприклад, на кухні або у ванній. Полірована керамогранітна плитка також потребує регулярного просочення, щоб зберегти свої декоративні властивості.\nТехнічна плитка - міцна поверхня\nТехнічний ґрес – це різновид плитки ґрес, яка є найбільш стійкою до стирання. Незважаючи на те, що він не призначений для декорування підлоги, завдяки правильно підібраному кольору, він може виглядати естетично, а завдяки своїм особливостям технічний шар рекомендований для приміщень з високою прохідністю та для створення поверхонь, які витримують більші навантаження, наприклад як склади чи гаражі.\nКерамограніт - різних розмірів і візерунків\nУ нашій пропозиції є як класична глазурована плитка 60х60 , так і інші розмірні групи - починаючи від 10х10см, закінчуючи 20х100см або 90х90см. Завдяки різноманітним формам керамограніт можна укласти в цікаву підлогову мозаїку, а також підігнати їх розмір під кімнату.


Вебінар «Медіазв’язки у секторі креативних індустрій»\nІвано-Франківська ОУНБ ім. І. Франка є учасником циклу вебінарів «Культурні та креативні індустрії для бібліотекарів», які проходять в листопаді 2020 р. і які організовані ВГО Українська бібліотечна асоціація. На вебінари зареєструвалися понад 100 бібліотекарів з обласних наукових, юнацьких, дитячих, вузівських та шкільних бібліотек.\n17 листопада Бабій Л. В., Федик Л.В., Жирик Л. І., Шерстій О. Р. долучились до вебінару «Медіазв'язки у секторі креативних індустрій, який проходив на платформі Zoom.\nСпікеркою вебінару була Анжела Хачатурова, експертка з комунікацій у галузі журналістики, сторітелінгу та PR. Кваліфікована у розробці, проведенні та оцінці публічних заходів та інформаційних кампаній з метою просування державних реформ, підтримки культури та креативних індустрій, посилення розбудови спроможності громадянського суспільства. Працювала у штаті видавничих домів Sanoma Media Ukraine та Hupert Burda Media, а також на Новому Каналі. З 2015 року - головна редакторка сайту програми ЄС-Східного партнерства «Культура і Креативність». Консультувала щодо комунікацій національні та міжнародні проєкти у секторі культури, а також проєкти Ради Європи та ЄС-ПРООН у державному секторі.\nНа вебінарі спікерка поділилася лайфхаками написання результативних анонсів і прес-релізів (5 фактів про бібліотеку, вибір спікерів для інтерв'ю, ідеї форматів); говорилося про принципи роботи зі ЗМІ (як їх зацікавити, легкість подачі інформації).\nНаприкінці заходу Анжела Хачатурова відповіла на запитання українських бібліотекарів.


Карантин обвалив продажі нових авто на Закарпатті – Новини економіки | PMG.ua\nЕкономіка 29 травня 2020 року, 08:14 1306\nУ квітні в Ужгороді та Закарпатській області зареєстрували 65 нових автомобілів. Це на 78% менше ніж в аналогічний період минулого року, коли загалом в Україні цей показник становить 46%.\nСума витрат минулого місяця в регіоні склала $1,8 млн без врахування вартості додаткового обладнання. Найпопулярнішою маркою було Renault, яких зареєстрували 20 авто на суму $300 тис. Також попитом користувалися Ravon і Ford, – повідомляє сайт з продажу автомобілів RST.ua.\nБестселером на Закарпатті став кросовер Renault Duster. Крім нього були популярними Ford Ranger і Ravon R4.\nСеред зареєстрованих авто, 35% – машини з дизельними моторами, а середній об’єм двигуна становив 2 тис сантиметрів кубічних.\nЗагалом у квітні в Україні зареєстрували майже 3,7 тис нових автомобілів на суму $120 млн. Це на 46% менше ніж в аналогічний період минулого року. Найбільше продажі зменшились саме на Закарпатті. А найменше карантин зачепив Волинь, де падіння продажів склало 13%.\nНагадаємо, у першому кварталі 2020 року в Ужгороді та Закарпатській області придбали 300 нових автомобілів. Кожна з цих машин в середньому коштувала понад $28 тис.