На твори членів Клубу. З різних джерел.\nНа переспіви біблійних книг, здійснені Миколою Карпенком\n(передмова до видання „Книги Ісаї”):\nМОВА БІБЛІЇ ОСВЯЧУЄ УКРАЇНСЬКУ ПОЕЗІЮ\nОднією з найбільших дивовиж, які я відчув, читаючи переспів Миколою Карпенком біблійної книги пророка Ісаї, – це час, упродовж якого він виконав цю надзвичайну в усіх відношеннях роботу. Сам пророк Ісая, який жив у VІІІ столітті до нашої ери, писав своє величне пророцтво, як вважають деякі біблієзнавці, кілька десятиліть. Усі перекладачі Біблії українською мовою (а на сьогодні маємо п’ять повних перекладів нашою мовою) витрачали на переклад Ісаїної книги з оригіналу по багато місяців напруженої праці. Адже це одна з найбільших книг Старого Заповіту Біблії, в ній 66 розділів і, скажімо, в тексті перекладеної митрополитом Іларіоном Огієнком українськомовної Біблії ця книга має аж 86 сторінок дрібношрифтового набору по дві колонки на кожній сторінці.\nМикола Карпенко виконав переспів Ісаїної пророчої книги за 43 дні! Хтось міг би подумати: мабуть, заскоро і, мабуть, не дуже якісно. Ні, це не так! Переспів-подражання, попри всю його складність і різноплановість, вражає точністю передачі змісту книги і досконалою формою поезії. Деякі пророчі книги писалися в незапам’ятні часи тодішніми мовами справді в речитативно-поетичній формі, але то була зовсім не та поезія, до якої звикли ми, люди ХХ і ХХІ століть. Микола Карпенко використав різноманітні форми і засоби класичної і сучасно-модерністської української поезії: від балади, сонету, простого ямбового вірша – до епічної поеми і так званого „білого вірша”. Правда, домінують класичні форми, властиві нашим великим поетам ХІХ і ХХ століть.\nФеномен „перелиття” старовинного пророцтва східного мудреця Ісаї, богослова і філософа, у глек сучасної української поетичної форми полягає у двох персональних особливостях Миколи Івановича Карпенка: 1) його великому досвіді як поета; 2) конкретних умовах і обставинах, до речі, досить сумних і драматичних, в яких виконувався переспів Ісаїної книги. Почну з досвіду. З 80-ти прожитих років Микола Карпенко понад півстоліття живе й працює в ділянці красного письменства. Він родом, сказати б, києвоцентричний; його рідне село Вороньків на Бориспільщині, мабуть, було одним з тих осередків, де формувався знаменитий київсько-полтавський діалект, що став стовповим при формуванні нормативної української літературної мови. Микола Іванович і в усному мовленні вживає розкішний своїм розмаїттям плин слів, особливо іменників, прикметників і дієслів. А що вже в поезії – то це кришталева джерельна чудо-вода образності, милозвуччя, краси і навіть мовного словотвору!\nАле його досвід проглядається не тільки в загальній мовній культурі, яка формувалася багато років. Як християнин, Карпенко за останні 10-15 років звернув свій погляд на святу мову – і це була мова Біблії! Він прочитав усю Біблію, і не один раз. Більше того: перечитав українськомовні переклади Біблії різних наших перекладачів: Пантелеймона Куліша, Івана Пулюя й Івана Нечуя-Левицького; митрополита Іларіона Огієнка...\nМова Біблії, чи вона в оригінальних текстах (давньоєврейських, арамійських, давньогрецьких), чи в сучасних перекладах, – це істотно свята мова. Біблія послуговується багатьма словами, фразеологічними зворотами, яких нема у мовах світських – усних і писемних. Ці слова і звороти виражають низку духовних понять. Опанувати цей, скажімо, поняттєвий апарат святої мови зобов’язаний кожний, хто береться працювати зі Словом Божим чи то як священик, чи то як професор або доцент Духовної Семінарії й Академії, чи то поет, який має бажання тією чи іншою мірою використати цю мову у своїй творчості.\nЯк експерт, рецензент і редактор Карпенкових біблійних переспівів, я працюю з Миколою Івановичем від 90-х років ХХ століття. У вересні 1991 року він здійснив свій перший біблійний переспів – глибоко філософської і духовної „Книги Еклезіяста” зі Старого Заповіту Біблії. За словами поета, він ніколи раніше не „пробував” переспівувати Слово Боже, але захоплювався Тарасом Шевченком, який робив таку святу роботу, переспівуючи окремі псалми з Псалтиря і окремі розділи з книг пророка Ісаї та Осії. І ось напередодні визволення України з імперських обценьок, Карпенко, наче під впливом Святого Духа, переспівує спочатку „Книгу Еклезіяста”, а відтак і „Книгу Йова”. Обидва твори Святого Письма в чомусь трагедійні, але в кожному з них „на краю тунелю” сяє світло порятунку і щастя. Коли видавництво „Кий” по кількох роках дало мені на рецензію той і других переспіви, я слово до слова звіряв переспіви Карпенка з тим текстом, що є в українськомовних Бібліях.\nЯ був вражений! Думав, що на людину раптово зійшла еманація Духу, бо складні поняття сивої давнини раптом заграли сучасними барвами, нічого не спрощуючи і штучно нічого не припасовуючи до сучасності. Але, як з’ясувалося пізніше, це була не стільки еманація, скільки наслідок копіткої праці людини над святою мовою, а відтак внесення цієї мовної святості в сучасне обездуховлене середовище. Колосальне враження на колись радянського поета Миколу Карпенка справив Мілленіум – урочисте відзначення усім християнським світом Тисячоліття хрещення Київської Руси-України 1988 року. Відтоді Карпенко найглибшим чином усвідомив глибоке духовне, християнське коріння української нації – і це була та основа, що спонукала його до поетичної праці над біблійними текстами.\nПісля „Книги Еклезіяста” і „Книги Йова” поет береться за переспів двох інших, великих за розміром, книг Старого Заповіту – „Книги Псалмів” (Псалтиря – а це 150 поем!) і „Книги приповістей Соломонових” (у ній 31 розділ!). Цікава деталь: ці дві книги, як і попередні, опоетизовувалися Миколою Івановичем не в Києві, де він постійно мешкає, а в родовому селі Воронькові, де в нього хата з квітником і городом і куди він разом з дружиною виїздив на весну, літо та частину осені. Отам, на Бориспільщині, і відбувалася утаємничена еманація з Неба; там написані всі переспіви Псалтиря й Соломонової мудрості влітку й восени 2002 року.\nВелике значення для Карпенка мало його особисте знайомство з Патріархом Філаретом. Визначний богослов світового рівня, активний громадський діяч, великий приятель української наукової і творчої інтелігенції, Патріарх тонко відчуває і любить поетичне слово. Його власні проповіді, публічні виступи, доповіді на різних конференціях повняться образністю, високим духовним натхненням і витонченим стилем вислову. Доля звела цих двох людей одного покоління – досвідченого духовного пастиря і досвідченого літератора. Усі переспівані Карпенком книги Біблії уважно прочитані Патріархом ще до їх надрукування і дістали його благословення і фінансову підтримку на тиражування. Цілком позитивно поставилося до популяризації Божого Слова засобами поезії високої проби і Українське Біблійне Товариство.\nПрацюючи над дотеперішніми переспівами шести книг першої частини Біблії (Старого Заповіту), Микола Карпенко послуговується усіма перекладами Священного Писання українською мовою, але найчастіше перекладами митрополита Іларіона Огієнка. Він бере їх за основу – і йому це гарно вдається. Переспів „Книги пророка Ісаї” – п’ята з числа. Над шостим твором, „Книгою пророка Єремії”, Микола Карпенко почав працювати наприкінці 2005 року і продовжує опоетизовувати цей знаменитий твір 2006 року. Бог благословляє працю поета, попри погіршення здоров’я і недавно пережиту драму – упокоєння дружини Ангеліни.\nЯк християнин і науковець, я полюбив духовно-біблійну поезію Миколи Карпенко і, за покликом серця, за благословенням Предстоятеля рідної мені і святої Української Православної Церкви Київського Патріархату Владики Філарета, та на прохання самого Миколи Карпенка, написав передмови до двох його видань: статтю „Слово Боже – слово поетичне” до видання в одному томі „Книги Псалмів” і „Книги приповістей Соломонових” (Київ, 2004); статтю „Біблійна книга – мов досконала поема” до видання, також в одному томі, „Книги Йова” і „Книги Еклезіяста” (Київ, 2005; це повторне видання обох цих книг, які були вперше надруковані окремо 1997 і 2000 року видавництвом „Кий”). Я щасливий, що в тяжкі дні печалі Миколи Івановича за померлою дружиною я втішив його порадою щиросердечно молитися, переступити поріг відчаю і у ювілейний для нього 80-й рік життя взятися за створення величної поеми на основі Книги Ісаї.\nХто ж був пророк Ісая і що являє собою його книга в Біблії?\nПророка Ісаю дослідники Біблії одноголосно називають „великим пророком”, причому його величність має як пряме, так і символічне значення. Він жив чи не найдовше за інших пророків Біблії, і хоч так само, як вони, був замучений за царювання нечестивого юдейського царя Манасії, але його мученицька смерть сталася в похилому, а не в молодому віці. Він пророкував близько півстоліття у VІІІ столітті до Р.Х., і його пророча книга є однією з найбільших у Старому Заповіті Біблії – у ній 66 розділів, і всі ці розділи досить великі й багаті змістом. Усе це становить зовнішні ознаки величі пророка Ісаї. Але набагато цінніші для нас, християн, внутрішні, глибинні, змістові, духовні, виміри „Книги пророка Ісаї”. Самé його ім’я – Ісая – в перекладі українською мовою означає „Боже Спасіння”. І, мабуть, це глибоко символічно, бо все писання Ісаї – це наука людям не грішити, повернутись до Бога, щоб домогтися Божого спасіння у вічності. Велич Ісаї полягає також у тому, що він виразно, в багатьох подробицях побачив у видінні прихід Бога на земну кулю в образі Людини-Месії: Господа Ісуса Христа – майже за 800 років до того, як ця чудова планетарно-космічна подія сталася насправді у вигляді Різдва Христового. Більше того, Ісая, за Божим натхненням, передрік мучеництво Ісуса Христа – духовно бачив Його побитого, понівеченого на хресній дорозі, коли Він ніс хреста на Голгофу.\nУ величавому ораторському стилі писав Ісая про те, що майбутній Месія – Христос буде мучений не за Свої якісь провини, – бо Він був праведний і непорочний, – а за страшні гріхи і злочини людей проти Бога і самих себе: „А Він був ранений за наші гріхи, за наші провини Він мучений був, кара на Ньому була за наш мир: Його ж ранами нас уздоровлено” (Ісая, 53:5).\nІншою особливістю „Книги пророка Ісаї” є гнівне розвінчання нечестивості власного народу, серед якого випало жити цій славній людині у VІІІ столітті до Р.Х. Його гнівні слова спрямовані насамперед проти юдейських царів, за правління яких йому довелося жити і пророкувати: Озії, Йоатама, Ахаза, Єзекії і Манасії. Він картає їх за неправду, ідолопоклонство, недбальство про народ, встановлення союзів із злочинними ідолопоклонськими державами і режимами задля матеріальної вигоди. За їх помилкове, сповнене моральних переступів правління Ісая передрік, що через них цілий народ потрапить у вавилонський полон, буде вигнаний із своєї землі, а столичний Єрусалим потрапить до рук завойовників і буде зруйнований. І все це в точності сталося.\nІсая був чудовим літописцем, письменником і оратором. Він майстерно говорить тоном мудрого вчителя, мовою поета. Його пророцтва про Месію-Христа вражають величчю образів, а його скарги і викриття повні благородного гніву. Його настанови переконливі, а погрози – страшні. За чудові форму і зміст писань і промов Ісаї, його в християнську епоху найвищим чином славили такі християнські отці ранньої Церкви Христової, як Василій Великий, Іван Золотоустий, блаженний Єроним, блаженний Теодорит, Єфрем Сирієць, Кирило Олександрійський. І ми, українські християни, повинні частіше перечитувати в Біблії „Книгу пророка Ісаї” і віддавати належне цьому великому чоловікові.\nОсь цим виданням, український читачу, яке ти тримаєш в руках, ти дістаєш можливість не тільки читати-перечитувати переклад, але й майстерно зроблений переспів Ісаїної книги. Мабуть, Ісая був дуже емоційною людиною. Він ніде не пише спокійно: то підноситься до висот Духу, передаючи велич творінь Бога; то зі скрухою серця змальовує ницість своїх земляків, які раз-по-раз зраджують Бога; то передрікає сумну долю Асирії, Моава, Вавилона за їхнє лютування до завойованого ним рідного краю. Ці немовби „барокові перепади” настрою великого біблійного пророка старається наслідувати і автор переспівів. І це помітно не тільки у змісті, але й у формі поезії. Микола Іванович застосовує найрізноманітніші строфічні засоби, які лиш знає теорія віршування. Ось як простим легким віршем передає поет чваньковите бахвальство асирійського чаря Санхеріва, який вважав себе непереможним у загарбницьких війнах:\nЯ вийшов на гори високі\nіз безліччю колісниць,\nна боки Ливану, де кедри\nпорубані падають ниць.\nЗрубаю його кипариси,\nдістануся скоро й вершка\nтих пралісів на височинах,\nде розкіш зелена така.\nКопаю і п’ю чужу воду\nна дальніх просторах земних,\nі навіть єгипетські ріки\nя висушу, ставши на них!\nАле подібної легкості у переспівах Ісаїної книги небагато. Переважає врочиста мова епосу, в якій панує речитатив. А там, дивись, зринає стиль величальної оди, що переходить у щемний сонет або помірну „гладеньку” течію балади. Як тут не згадати 35-й розділ Ісаїної книги – цей розділ переспівав 1859 року Тарас Шевченко. У розділі Ісая дає яскраву картину оновленого світу після Другого пришестя на землю Господа Ісуса Христа, коли „звеселиться пустиня та пуща”, а в людях буде „радість довічна”. Змучений стражданням українського народу під московською „залізною п’ятою”, Шевченко мріяв і молився, щоб Господь прийшов і знищив зло:\nмов сарна з гаю, промайнуть.\nНімим отвéрзуться уста;\nУ переспіві Миколи Карпенко ця картина раю змістово перегукується і з Ісаїним текстом, і з Шевченковим переспівом, але в іншій тональності, іншими словами:\nТоді повідчиняться вуха глухим,\nа сліпі всі – прозріють,\nі кривий побіжить оленям молодим,\nа безмовні запіють.\nБо вода на безводді заб’є джерелом,\nа степами – потоки!\nІ веселі ставки у селі й за селом\nбудуть радувать око.\nМовою Микола Карпенко володіє, мов високопрофесійний музúка – своїм інструментом. Як селянин за походженням, він щедро користується народною, сільською лексикою, але так майстерно вводить її у тканину високої поезії, що ці слова сприймаються як раритети. Не кажучи вже про те, що всі ці біблійні, східні, майже трьохтисячолітньої давності, сюжети дивовижним чином українізуються в таких словах, як ковінька, вагота, кий, ратище, віхоть, оброть, рамена, полова, коновка, будяччя, пень, перевесло, ловко, румовище, сухорлявість, верета, зело (в розумінні трава, усяка зеленина), правиця, радісносердий – і багато-багато інших слів, фраз і цілих речень!\nЗа збереження духовного характеру оригіналу, за популяризацію Слова Божого мовою сучасної української поезії, за майстерність переспіву наша свята Церква волею її Предстоятеля Патріарха Філарета благословляє цей переспів для читання християнами і не-християнами, всією спільнотою українського народу. Ми молимо Бога, щоб Він, Милосердний, послав здоров’я і примножив літа Миколі Івановичу Карпенку для переспівів інших книг Біблії, наприклад, оскільки це йому добре вдається, – решти пророчих книг Священного Писання.\nРецензія на збірку дитячих віршів ита загадок "Чарівний мішок"\nОбновлен 26 ноя 2011. Создан 16 мая 2011


Сокаль і Сокальщина : новини ::28.12.2015\n28 грудень 2015 року\nДепутати Сокальської міської ради ухвалили рішення про заборону продажу товарів російського виробництва\nКеруючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до Закону України “Про санкції”, з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню і відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи, тому враховуючи суспільно-політичну ситуацію в Україні в ході проведення антитерористичної операції (російсько-української загарбницької війни), міська рада, вирішила:\n* Рекомендувати мешканцям міста Сокаля, та іншим небайдужим громадянам не купувати споживчих товарів вироблених у Росії та російського походження, а також отримувати послуги від державних та недержавних суб’єктів господарювання в тому числі і громадським організаціям на території міста Сокаля на час воєнних дій\n* Звернутися до підприємців, підприємств та інших суб’єктів господарювання на території міста Сокаля з вимогою щодо заборони торгувати товарами, виробленими в Російській Федерації, або російського походження і знайти замінники цих споживчих товарів на період проведення антитерористичної операції.\n* Направити до Верховної Ради України звернення про внесення пропозицій Раді національної безпеки і оборони України щодо заборони продажу товарів держави-агресора на території України на період проведення антитерористичної операції (звернення додається).\n*Звернутися до Верховної Ради України з пропозицією щодо розроблення законодавчих актів, які забезпечать націоналізацію підприємств-монополістів, власниками яких є громадяни та суб’єкти господарювання Російської Федерації.\n* Виконавчому комітету Сокальської міської ради, разом з зацікавленими громадськими активістами провести відповідну роз’яснювальну роботу з керівниками підприємств торгівлі всіх форм власності.\n* Контроль за виконанням цього рішення доручити постійній комісії з питань економічного розвитку, промисловості, інвестицій та підтримки підприємництва; постійній комісії з питань Регламенту, депутатської діяльності та етики законності та правопорядку і секретарю міської ради О. Климчук, а організацію його виконання – Виконавчому комітету Сокальської міської ради.\nНа сесії Сокальської міської ради було прийнято бюджет на 2016 рік\nНаприкінці минулого тижня відбулася третя сесія сьомого скликання Сокальcької міської ради. Депутати розглянули 10 питань. Серед основних - про затвердження Плану соціально – економічного розвитку міста Сокаля та про затвердження бюджету міста Сокаля на 2016 рік.\nВраховуючи складну соціально-економічну ситуацію в країні, незадовільний стан дорожнього покриття у місті, необхідність диверсифікації джерел енергії, пропозиції комунальних підприємств міста, дитячих дошкільних закладів, депутатського корпусу народні обранці затвердили план соціально-економічного розвитку міста на 2016 рік. Основними пріоритетами на 2016 рік згідно якого є:\n-Ремонт доріг та тротуарів міста;\n-Вирішення першочергових проблемних питань ДНЗ міста;\n-Реконструкція галереї очисних споруд та каналізаційно-насосної станції;\n-Закриття котельні по вул.Стуса та будівництво індивідуальної котельні для ДНЗ №9;\n-Відключення від центрального теплопостачання та встановлення електричного обігріву приміщень міграційної служби та Сокальського районного військового комісаріату;\n-Вирішення першочергових проблем багатоквартирних будинків та районів приватної забудови;\n-У разі перевиконання бюджету дофінансувати частину незавершених робіт,а саме - ремонт пл.Січових Стрільців, приміщення міської ради, між будинкових проїздів, будівництво стадіону в центральному міському парку, встановлення дитячих майданчиків, будівництво пам’ятника Небесній Сотні та Героям АТО, заміна труб зовнішнього газопостачання, поточний ремонт покрівель будинків у місті.\nНа сесії, також, було прийнято рішення вилучити із господарського відання КП «Сокальтеплокомуненерго» та передати на баланс Виконавчого комітету Сокальськоої міської ради автомобіль ВАЗ 21099 2000 року випуску, первісною балансовою вартістю 32 394 грн, знос 31 934 грн, залишкова балансова вартість 460 грн.\nАктивне обговорення викликало питання про затвердження бюджету міста Сокаля на 2016 рік. Після тривалого обговорення депутати таки прийняли рішення установити загальний обсяг доходів місцевого бюджету на 2016 рік у сумі 28 116 880 грн.\nНаступними народні обранці розглянули земельні питання: про встановлення % ставки на орендовані земельні ділянки; про надання дозволу на поновлення договорів оренди; про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, технічної документації щодо відведення земельних ділянок для ведення садівництва та ведення ОСГ, для будівництва гаражів;про затвердження проектів землеустрою, технічної документації щодо відведення земельних ділянок та розглянули заявки по земельних питаннях.\nНаприкінці сесії було розглянуте звернення депутата Шклянки щодо заборони продажу товарів російського виробництва.\nМер міста відповів на коментарі сокальчан щодо головної ялинки міста\nВ соціальних мережах вже декілька днів сокальчани активно обговорюють головну ялинку міста. На коментарі людей відреагував мер міста Сокаля Вадим Кондратюк:\n«Жодної гривні з бюджету на нашу ялинку не було виділено тому що на це не було передбачено й гривні!!! А дерево такої висоти коштувало б від 5-7 тис.грн. Щодо прикрас... На ялинці є ті прикраси, які залишились від попередніх років. Цього року лише підприємець Андрій Гріх допоміг, а саме придбав 30 м ілюмінаційної стрічки. За що я йому дуже вдячний! Тепер підкажіть мені - хто зривав, крав і нищив прикраси на ялинці протягом попередніх років? Москалі? Не думаю...\nЯлинка, яка встановлена на пл.Січових Стрільців росла на території ДНЗ №5 на відстані близько метра від стіни біля центрального входу. Її коріння пошкоджувало опалубку та фундамент дитячого садочка, а гілки пошкоджували покрівлю над входом - саме тому і виникла гостра необхідність її зрізати. Ви також уявіть собі що могло б трапитись, якби не дай бог вона впала на садочок??? Я вважаю, що рішення щодо зрізки саме цього дерева було правильним.\nНашвидкоруч готувати каркас і робити штучну ялинку??? Це неправильно... Через те, що коштів на це не було передбачено у бюджеті 2015 року, як і на прикраси. Та й ставити добре не перевірений каркас, який може впасти на людей також не надто обдуманий вчинок.\nCаме тому було вирішено встановити таку ялинку з днз №5. У2016 році будемо розглядати 2 можливості:\n1. садити в лютому місяці нову живу ялинку висотою до 7 метрів і якщо вона прийметься, вирощувати її як ялинку міську, використовувати для новорічних святкувань;\n2. замовити і виготовити каркас, для того, щоб надалі використовувати його для облаштування новорічної ялинки.\nНу і, звичайно, будемо передбачати можливість придбання ілюмінацій та прикрас для ялинки.»\nУ своєму коментарі Вадим Іванович також зазначив, що підтримує ідею флешмобу, яку напередодні в фейсбуці запропонувала депутат міської ради Мар’яна Климців: «до 31 в нас ще є час. Робимо іграшки розміром: 10*20, 20*30, 30*40 в синьо-жовтих кольорах. Це можуть бути просто коробки у вигляді подарунка, фігури з фанери помальовані в синій або жовтий колір ( дзвіночок, тризуб, гном тощо). 31 грудня об 11 годині збираємось біля ялинки і прикрашаємо її.»\nА ще, мер попросив мешканців проявити свою громадянську позицію, і у випадку, коли ви будете свідками того, що нищаться прикраси, огорожа чи ялинка не будьте байдужими!\nВсі права застережено 2005 17:54, 27 травня 2022 року


Росфінмоніторинг вважає, що в Данії та Фінляндії погано борються з корупцією, — ЗМІ - 24 Канал\nРосфінмоніторинг вважає, що в Данії та Фінляндії погано борються з корупцією, — ЗМІ\n09:51, 20 квітня 2015 892 Читать новость на русском\nЗаборонний знак / Дзеркало Тижня\nРосійські банки тепер зобов'язані повідомляти про всі операції фізичних та юридичних осіб-резидентів країн, які прийняли санкції проти Росії.\nЯк повідомляє видання "Известия", російські банки отримали від Росфінмоніторингу листа, згідно з яким вони зобов'язані інформувати про операції клієнтів, які є резидентами 41 країни.\nЯк додали у виданні, якщо банк буде нехтувати цією вимогою, його дії будуть кваліфіковані як порушення законодавства, що можна вилитись у відкликання ліцензії. Угоди клієнтів з новоспеченого чорного списку визнаються "сумнівними" і не рекомендуються банкам до проведення.\nУ листі зазначається, що у список потрапили країни, щодо яких РФ ввела санкції у відповідь на санкції з їхнього боку; держави, які не виконують вимоги FATF (міжурядова Група розробки фінансових заходів боротьби з відмиванням грошей); країни, які підтримують тероризм; країни, які не ведуть боротьбу з корупцією; держави, потурання вільному обігу наркотиків.\nТаким чином, в єдиний список потрапили всі 28 країн ЄС, Норвегія, Швейцарія, США, Канада, Австралія, Нова Зеландія, а також Сирія, Іран, Північна Корея, Ямайка, Судан, Аргентина та Мексика. При цьому у списку країн, які не борються з корупцією, потрапили Данія, Фінляндія та Нова Зеландія.\nНагадаємо, російський президент Володимир Путін заявив, що санкції проти Росії не будуть скасовані найближчим часом.\nТеги: Новини Росії Санкції Банки\nЗлой Одессит 2819\nБейонсе виступила на весіллі найбагатшої спадкоємиці Індії відео фото - Lifestyle 24


ДТП з українцями в Польщі - фургон потрапив під поїзд | РБК-Україна\nУ Польщі фургон з українцями потрапив під поїзд\nПонеділок 02 грудня 2019 15:07\nОбидва чоловіки були п'яними\nНа півдні Польщі двоє громадян України постраждали внаслідок зіткнення автомобіля з поїздом на залізничному переїзді в Клобуцькому повіті. Про це повідомляє РБК-Україна з посиланням на "Польське радіо".\nЗазначається, що життю чоловіків наразі нічого не загрожує. Дорожньо-транспортна пригода (ДТП) сталася в неділю після 16:00 на маршруті між залізничними станціями Герби Нове та Панки, в селі Кулєє.\nПоранених чоловіків доставлено до лікарні в Ченстохові. Загрози їхньому життю немає. Крім того, жодний з пасажирів поїзда не постраждав .Залізничний рух було тимчасово припинено.\nУкраїнці, які постраждали в аварії, є працівниками одного з підприємств Клобуцького повіту. Обидва вони були в стані алкогольного сп'яніння.\nНагадаємо, у Польщі в Садковице в Лодзькому воєводстві в холодильній камері для фруктів були виявлені тіла двох українців.\nРаніше у Кракові (Польща) 20-річний студент з України отримав серйозні ножові поранення.


Хто виграє від осучаснення пенсій - VoxConnector\nАвтор: Наталія Лещенкоaccess_time11 місяців томуchat_bubble_outlineЗалишити коментар\nАналітик проекту “Ціна держави” центру соціально-економічних досліджень Case Ukraine\nПрем’єр-міністр Володимир Гройсман анонсував осучаснення пенсій для 5,6 мільйонів пенсіонерів з 1 жовтня цього року.\nОсучаснення – це перерахунок пенсій у прив’язці до реального рівня заробітної плати. На сьогодні розміри пенсій в залежності від року призначення відрізняються майже в два рази.\nПодробиць про те, як осучаснення відбуватиметься на практиці, наразі дуже мало. Не зрозуміло, кому будуть підіймати пенсії, а кому ні, у якому порядку це буде здійснюватися.\nВ українській практиці осучаснення відбувалося досить нерегулярно і в основному – з електоральних причин.\nЗвісно, для пенсіонерів найкращий варіант – щорічне підвищення на рівень зарплат. Однак у першу чергу – це дорого. Раніше уряд заявляв про те, що на осучаснення потрібно близько 40 млрд грн. Сьогодні озвучується цифра у 12 млрд грн.\nКоштів на повне осучаснення немає ні в кого. В інших країнах воно також здійснюється не повністю. До 2012 року в процесі осучаснення пенсії в Україні зростали не менш як на 20% рівня росту зарплат\nПеред тим обговорювати іншу планку – до 50% – потрібно прорахувати, скільки це коштуватиме. Щоб у наступному році не виявилося, що коштів у нас немає, і ніякого осучаснення не буде.\nВід нерегулярного і непрорахованого підвищення пенсій виграє лише уряд – тому що такий крок дозволяє йому набрати електоральних балів “тут і зараз”. Виграш пенсіонерів досить умовний – один раз їм підвищать пенсію, а потім п’ять років вони на це підвищення мають жити.\nПро те, що на осучаснення пенсій необхідний додатковий ресурс, уряд почав говорити ще в грудні минулого року. Ставку зробили на те, що кошти з’являться від підвищення мінімальних зарплат до 3200 гривень.\nНа сьогодні дійсно, ситуація з наповненням бюджету непогана, але радіти рано. За прогнозами Нацбанку, окрім зростання заробітної плати можливе зростання безробіття, інфляції.\nВ експертному середовищі озвучується цифри, що 75% населення так і не побачило зростання зарплати. Кожен восьмий ФОП скоротився.\nТому не варто поспішати з оцінками позитивного фіскального ефекту від підвищення мінімальної зарплати.


СК "Полтава" та "Вовчанськ" зіграли внічию - СК "Полтава"\nВовчанськ - СК Полтава - 1:1\nГоли: Покосенко 75 - Фоменко 29.\nСКП: Тельнов, Куімов, Карась, Підлепич, Савенков, Пономаренко (Абазов 50), Бакланов, Шмиголь, Фоменко (Горбунов\n76), Горжуй, Тимченко (Власенко 63).\nСуперником прлтавців був один із найкращих аматорських клубів України, в якому грають колишні футболісти УПЛ та\nПершої ліги. Серед добре відомих полтавським уболівальникам імен - колишній лідер ФК "Полтава" Дмитро Батусов, екс-\nгравець "Карлівки" та "Кременя" Єгор Коваленко.\nФактично це був поєдинок за лідерство у групі, адже обидва колективи свої стартові матчі на турнірі виграли. Полтавці розпочали гру краще і у стартові півгодини мали забивати тричі. Спочатку удар головою Максима Шмиголя ледь не став гольовим - номінальних господарів урятував сейв воротаря. Потім Ігор Тимченко бив метрів із десяти, але кіпер знову був на висоті. Нарешті, СК "Полтава" відкрив рахунок після сольного проходу Максима Горжуя, який обіграв трьох опонентів і віддав точний пас на Юрія Фоменка. Тому залишалося лише підставити ногу - 0:1, і Юрій записав свій другий м'яч на турнірі.\nДо перерви полтавці контролювали перебіг подій на полі. Команди грали на зустрічних курсах, на непоганих\nшвидкостях. "Вовчанськ" тривалий час не міг підібратися до володінь Максима Тельнова, а відносну небезпеку «вовки» створювали\nПісля перерви характер гри змінився - "Вовчанськ" вніс корективи, додав у швидкості, заволодів м'ячем та притиснув полтавців на їхню половину поля. Двічі поперечина та стійка рятували малиново-золотих від неприємностей. Утім, СК "Полтава" мав шанс зняти всі питання про переможця хвивлин за 15 до фінального свистка. Карась вивів Фоменка на ударну позицію, Юрій опинився віч-на-віч із воротарем "Вовчанська", але перекинути м'яч через нього у порожні ворота форварду не вдалося.\nВідновили рівновагу підопічні тренера Віталія Комарницького за п'ять хвилин до завершення матчу зі штрафного удару. Беслан Абазов необачно порушив правила поблизу лінії власного штрафного майданчика і досвідчений Олексій Покосенко красивим ударом мимо "стінки" зробив рахунок нічийним - 1:1.\nНаступної суботи, 21 березня, полтавці зіграють проти збірної африканських студнтів із ХНУРЕ - віцечемпіонів Харкова, а в іншому матчі групи зійдуться "Вовчанськ" і "Тростянець".


Гробницю Кочубея розікрали під час жовтневої революції | Новини на Gazeta.ua\nГробницю Кочубея розікрали під час жовтневої революції\nЧетвер, 07 серпня 2008 17:36\nНа в’їзді в Диканьку на Полтавщині (колись — у садибу Кочубеїв) стоїть Тріумфальна арка на честь приїзду російського імператора Олександра I. Фото зроблене 1916 року. Зараз арку реставрують\nСело Диканька розташоване за 29 км від Полтави. Його прославив письменник Микола Гоголь. Прообразами героїв повістей його циклу "Вечори на хуторі біля Диканьки" були місцеві жителі.\n— Гоголь розповідає про коваля Вакулу, який малював образи святих у місцевій Троїцькій церкві. У селищі досі живе багато Вакуленків, — каже науковець Світлана Купка, 43 роки. — Мати письменника Марія двічі народжувала мертвих дітей. Із сусідньої Василівки жінка сюди ходила до Троїцької церкви. Перед іконою Миколи Чудотворця просила дитину. Поклялася, як народиться хлопчик, назвати на честь святого.\nЩороку в травні в Диканці проводять свято "Пісні бузкового гаю". Тут зацвітає майже 3 га бузку. Цьогоріч подивитися на нього з"їхалося 10 тис. людей.\n— Гаю вже 200 років. Місцевий поміщик Віктор Кочубей засіяв його у глиняному кар"єрі цегельного заводу для своєї доньки Ганни, — розказує Купка. — Десятирічна дитина страждала на туберкульоз. Батько хотів зцілити її, проте вона померла. Раніше в гаю було 100 сортів, а тепер залишився один, зате дуже гарний.\nДо гаю ведуть 28 сходинок. Деякі кущі з 3–4-метровими гілками переплітаються, утворюючи купол.\n— Ми щороку навесні приїздимо в Диканьку. Пристаємо до груп приїжджих і слухаємо розповіді екскурсоводів, — розказує 25-річна Олена Воронова з Полтави. — Їмо шашлики та вареники, катаємося на човнах.\nНеподалік кар"єру ростуть дуби, посаджені Кочубеєм. Їм від 400 до 800 років.\nСин Кочубея Василь 200 років тому звів у Диканьці Миколаївську церкву в формі купола. Під нею в усипальниці поховали Кочубея і його рідних.\n— Гробниці з білого мармуру. Раніше була позолочена різьба і вінки, але під час жовтневої революції їх розікрали, — веде далі Світлана. — А при в"їзді в Диканьку стоїть тріумфальна арка з цегли. Її за гроші Кочубея спорудили на честь приїзду імператора Олександра І після перемоги над французами 1812 року. Старожили кажуть, бажання тих, хто пройде під аркою, здійснюються. Нині реставратори відновлюють барельєфи з епізодами битви.\nПриїжджі зупиняються в садибах жителів\nАвтобуси з Полтави до райцентру ходять щопівгодини. Маршруткою можна доїхати за 40 хв. Квитки коштують 5–7 грн. Готелів у Диканьці немає. Приїжджі зупиняються в садибах жителів. За добу платять 40–120 грн. Екскурсія Диканькою для дорослих коштує 30 грн, для дітей — 15 грн.\nАвтор: Валентина ІЩЕНКО, Володимир ОЛЕФІР\nЗараз ви читаєте новину «Гробницю Кочубея розікрали під час жовтневої революції». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


Вулична мода Луцька: тренди верхнього одягу осені 2018\n«Таблоїд Волині» у межах постійної рубрики «Вулична мода Луцька» з’ясовував, який одяг обирають жительки міста, чи стежать за трендами, купуючи обновки.\nНагадуємо про приємний сюрприз, який отримає одна із учасниць, – сертифікат на шопінг у ЦУМі.\nВіддати свій голос можна вподобавши основну світлину, де образ зафіксовано повністю (Важливо! Враховуватимуться голоси лише за перше фото!). Відтак найяскравіша учасниця рубрики за версією наших читачів отримає подарунок. Голосувати можна до 6 вересня включно. Результати оголосимо 7 вересня.\nНе дуже слідкую, тому що у декреті – можу розслабитися (усміхається- авт.). Коли на роботі була, то там був більш офіційний стиль. Перевагу надаю зручному одягу. Речі купую всюди – ТЦ, інтернет, секонд-хенди, лише не ринок. Мені там не зручно.\nВсе, що на нас, придбано в «Єврошопі». Не можу пригадати цін. Я просто їх не запам’ятовую. Для мене це не принципово. Лише сумка з луцького торгового центру. Приблизно 600-700 гривень.\nБліц: що з верхнього одягу варто придбати, аби бути в тренді?\nВідповідь: Не знаю, чи у тренді, але звертала увагу на вільного крою пальта. Вже навіть для себе придивилася таке. Кольору хакі.\nНе слідкую за сучасною модою.\nКупую частково на секонд-хендах, частково в магазинах. Воно не є якимось модним, скоріше трохи неформальним. Просто заходжу – і купую. Через інтернет рідко щось можна придбати, бо мені важко вгадати з розміром.\nКеди SinSay купувала в Польщі 100 злотих (прибл. 770 гривень). Кофтина – секонд-хенд. Сукня SinSay я на розпродажі брала. Не пам’ятаю ціни. Рюкзак з базару – 250 чи 270 гривень.\nВідповідь: Я не можу нікому радити, бо це дуже індивідуальне. Єдине, що скажу, варто одягати те, у чому тобі комфорту. Якщо любиш класику, то, мабуть, варто купити пальто.\nЗвісно, що стежу за модою, Натхнення черпаю з Інстаграму. Переважно купую одяг через Інтернет або у магазинчиках. У Луцьку – рідко, частіше у Львові купую. Принагідно у Польщі. Там є бренди, які не представлені у нашому місті. Наприклад, люблю ZARA, H&M.\nКросівки чоловік купив у Польщі. Орієнтовно 1500 гривень. Плаття Levante з Луцька. Теж чоловік купував. Думаю, десь до 1500 гривень.\nВідповідь: Кашемірові пальта. Теплих відтінків. Винних або базових.\nСтараюся стежити за модою в інтернеті. Зазвичай купую одяг на ринках, у ТЦ.\nКросівки придбала у луцькому бутику – 600 гривень. Джинси та куртка з ринку – приблизно 800 і 500 гривень відповідно. Кофтина з ТЦ – 350 гривень. Сумка теж з ринку – 280 гривень.\nВідповідь: Мені зараз дуже подобаються пальта. Вільного крою. Цієї осені, напевно, якогось фіолетового або синього кольору.\nСлідкую за модою. Гортаю глянцеві журнали, в інтернеті. Слідкую і за Таблоїдом (усміхається –авт.).\nДуже багато одягу купую в інтернет-магазинах, закордоном і , звісно, в Луцьку.\nЗараз на мені костюм від VOVK – приблизно 2000-2500 гривень. Туфлі Mohito. Не згадаю ціни. Майка Intimissimi – до 1000 гривень. Сумку купувала теж у луцькому ТЦ – 1500 гривень, напевно.\nВідповідь: Дуже люблю пальта. Короткі, довгі. Мені здається, що це буде актуально завжди. Якщо говорити про крій, то, скоріш за все, це має бути оверсайз. Таке пальто можна підібрати на будь-яку фігуру і завжди виглядатиме стильно.\nДовідка: Тренди верхнього одягу 2018\n1. Потерті шкірянки. Не важливо якого розміру чи довжини. Вони можуть бути оверсайз або ж навпаки приталені.\n2. Тваринний принт. Зебра. Змія. Леопард. Знову в тренді на всіх елементах одягу. Аби не переборщити, не додавайте агресивних кольорів, наприклад червоного, та глибоких декольте. Шарф, стійка, гольф між тілом і тваринним принтом – згладять акценти.\n3. Оверсайз. Об’ємні силуети. Дозволяє створювати багатошаровий образ. Чудова можливість вигадати новий силует поверх уже існуючого. Тренч, пальто, дублянки у всіх варіантах.\n4. Принт клітка.\n7. Пальто у стилі Дикого Заходу.\n9. «Кілометрові плечі». Плечі на верхньому одязі, які більші за ваші у кілька разів.\nДжерело: Влог Маргарити Мурадової.\nТеги: #Вулична мода Луцька, #Вулична мода, #стиль у Луцьку, #мода у Луцьку, #Fasion\nІнста мама Іра одягла плаття схоже на ночнушка або домашнє плаття.\nУ Іри абсолютно нормальне гарне звичайне плаття. Ви ще ні піжам, ні ночнушок(які модні, доречі) не бачили, Іринка, і уявляю, як ви нудно і примітивно одягаєтесь.\nІрина - дуже стильна та неординарна


В Естонії пройшли віртуальні Олімпійські ігри | Факти\nФакти / Світ / В Естонії пройшли віртуальні Олімпійські ігри/ Листопад, 21 , 2011 в 18:55\nВ Естонії пройшли віртуальні Олімпійські ігри\nУ суботу 19 листопада в Естонії відбулися віртуальні Олімпійські ігри з легкої атлетики. У змаганні Kinect Olympics взяли участь 207 конкурсантів з 36 країн світу.\nОлімпіаду організував Університет Технологій в Таллінні. Замість звичних лекцій, студенти мали змогу розім’яти кістки з Microsoft Kinect Xbox 360. Ця технологія поєднує в собі спорт і комп’ютерні ігри.\n«Виглядає досить дивно, якщо ви просто стрибаєте перед екраном, але це дуже весело», – каже Нікола Цетлова, студентка з Чехії. «Я ніколи не могла подумати, що братиму участь в Олімпійських іграх, тож для мене це досягнення»,- додає дівчина.\nКонкурсанти кидали нереальні диски та списи, бігли віртуальним стадіоном та стрибали через уявні перешкоди. Все це виконувалось на спеціально позначеному відрізку підлоги перед екраном, на якому відображалися дії учасників.\nУ змаганні могла взяти участь людина з будь-яким рівнем фізичної підготовки. Навіть невідповідно вдягнені конкурсанти могли легко пробігти 100-метровку менш як за 8 секунд.\nОрганізатори Kinect Olympics впевнені: віртуальні спортивні ігри збільшать бажання тренуватися серед молоді. Надалі вони сподіваються проводити подібні змагання в Інтернеті, щоб залучити ще більше учасників.\n«Років через 20 ми можемо навіть замінити справжні Олімпійські ігри віртуальними», – кажуть організатори.\nСтадіон і змагання в Естонії були віртуальними, однак емоції та жага до перемоги спортсменів – справжніми . Перемогу здобула команда з Гватемали, друге місце посіли чеські атлети, а третє – команда США.\nОпубліковано Листопад, 21 , 2011 в 18:55


На Житомирщині готуються до весняної повені – Репортер\nСьогодні, 24 лютого в Житомирській обласній державній адміністрації відбулося засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій.\nОдним із питань розгляду була готовність відповідальних структур області до пропуску льодоходу, повені та паводків.\nПерший заступник голови облдержадміністрації Микола Олещенко заявив:\n–Незважаючи, на прогнози гідрометеоцентру, які свідчать, що надзвичайних повеней на Житомирщині не буде, ми вживаємо заходів, щоб їх справді не було. Розроблено повний план дій на території області та спільно з Рівненською, Хмельницькою, Тернопільською, Київською областями у місцях, де міжобласні річки сполучаються.\nЗі слів Миколи Олещенка, на території області протікає 221 річка довжиною понад 10 кілометрів, 2800 струмків, 54 водосховища, які мають 186 мільйонів кубів води. Місця традиційних підтоплень визначені, до зон ризику потрапляють від 3,5 до 4 тисяч будинків.\nПроблемними в області залишаються Житомирська і Малинська дамби, про це управління з питань внутрішньої політики та зв’язків з громадськістю облдержадмінстрації розповіли Репортерові Житомира.\nЗаступник начальника обласного управління водних ресурсів Валентин Молодецький відзначив, що цього року, який часто порівнюють із 2006-м за температурними показниками й кількістю опадів, рівень поверхневих вод буде навіть вищим. До таких висновків працівники управління водних ресурсів прийшли внаслідок підрахунків: беручи до уваги площу області та наявний ще 40-сантиметровий покрив снігу, танення спричинить раптовий стік річної норми вод.\n–Частину з них відведе річкова мережа, але заспокоювати себе не потрібно – розвиток подій може бути різним, – зазначив Валентин Молодецький. – Важливу роль у водовідведенні відіграють меліоративні системи. В області пролягають 13 тисяч кілометрів каналів, 7 тисяч із яких – на балансі водогосподарських організацій, також є 13 тисяч гідротехнічних споруд, 66 % їх перебувають у державній власності.\nTagged дамбаЖитомирська областьповінь


У вівторок у Харкові попрощаються із загиблими курсантами (фото)\nУ центрі Харкова зібралися сотні військових, фото: стали відомі причина і деталі\nЗавтра на площі Свободи буде значно більше людей\nУ вівторок, 6 жовтня, в Харкові попрощаються з курсантами і пілотами літака Ан-26, який впав у Чугуєві\nНапередодні на площі Свободи проходить репетиція церемонії прощання за участю кількох сотень курсантів Харківського національного університету Повітряних сил ім. Івана Кожедуба та військового оркестру, передає "UA.Харків".\nФотографії репетиції облетіли соціальні мережі, а в правоохоронних органах повідомили, що у вівторок до Харкова приїде президент України Володимир Зеленський для участі в церемонії прощання.\nЗа попередньою інформацією, церемонія прощання розпочнеться о 10 годині ранку. У ній візьмуть участь кілька тисяч військових, а також планується залучення військової авіації.\nЯк відомо, авіакатастрофа сталася ввечері 25 вересня. Військовий літак Ан-26 розбився близько 20:45 біля Чугуєва, поруч з трасою М-03. Загинули 26 осіб: 19 курсантів і сім офіцерів. Вижив лише один курсант, В'ячеслав Золочевський. Зараз хлопець перебуває на лікуванні в харківському госпіталі, його життю нічого не загрожує.\nДБР почало розслідування за фактом порушення правил польотів і підготовки до них, що спричинило катастрофу і важкі наслідки.\nОдного з курсантів, Валентина Рейзера, не допустили до польоту, що фактично і врятувало йому життя. Після катастрофи він дав інтерв'ю, в якому розповів, що втратив багато друзів.\n"Я дуже добре знав багатьох з курсантів, які полетіли на тому літаку і, на жаль, не повернулися. Дмитро Андрущенко, Олександр Бойко... Знав усю 133-ю групу. Ростислав Булій, Олександр Клевець, Микола Микитченко, Богдан Матвійчук, Костянтин Зібюк, Руслан Шеремет... Мені складно підібрати слова... Важко усвідомити, що я втратив стільки друзів. І я уявляю, яка це страшна втрата для рідних", - розповів він.\nНагадаэмо, рідні загиблого в авіакатастрофі в Чугуєві зворушили розповіддю.


"Вакцина "AstraZeneca" неефективна проти південноафриканського штаму коронавірусу", – професор з Тернополя. ВІДЕО - Новини Тернополя і області - За Збручем\n“Вакцина “AstraZeneca” неефективна проти південноафриканського штаму коронавірусу”, – професор з Тернополя. ВІДЕО\nПрофесор ТНМУ Василь Копча розповів про особливість “британського” штаму Covid-19 на Тернопільщині.\n“Класичний штам це вірус засновник, але цей вірус за здатністю до мутації незначно поступається тільки вірусу грипу і через те це є природньо-еволюційний процес – вірус постійно видозмінюється і таких штамів може бути ну якщо не нескінченна кількість, то принаймні дуже велика кількість, – відзначив Василь Копча. – Один з таких штамів сумнозвісний – британський відрізняється він тим, що перше – при ньому значно нижча інфікувальна доза, інфікувальна доза це та кількість збудника мінімальна, яка може спричинити хворобу людини. Вона в десятки разів нижча, ніж інфікувальна доза віруса засновника – класичного штаму, а це означає, що приміром дві людини, одна заковтнула 1000 класичного штаму і не захворіла, бо це ще не є мінімальна інфікувальна доза, а друга людина заковтнула ту саму тисячу тільки британського штаму і вона захворіє, бо цієї дози вистачить для декількох людей, і це означає, що він більш заразний, тобто мінімальна кількість збудника, а люди все рівно інфікуються. Ми зараз це спостерігаємо, бо рівень захворюваності зріс катастрофічно, ми не могли уявити такого рівня навіть минулого року. Це одна особливість – заразність, зумовлена меншою інфікувальною дозою, друга особливість – це значно коротший інкубаційний період. Інкубаційний період це час між моментом попадання збудника в організм і появою перших клінічних ознак. Інкубаційний період при британському штамі значно коротший, якщо для класичного штаму це 10-14 діб, то для британського – 3-4 доби”.\nЗа словами медика, ще одна особливість британського штаму, правда вона дискутується, що британський штам частіше вражає молодих людей, пишуть Тернополяни.\n“Про те, що бритинський штам призводить до гіршого і важкого перебігу хвороби, скоріш за все це неправда, але говорити про конкретні цифри, і про конкретні результати, ми не маємо такої можливості, тому що потрібно знати який штам спричинив хворобу конкретного хворого, – зауважив Василь Копча. – На жаль таких можливостей немає, бо в Україні не проводиться дослідження геному вірусів. У нас немає ні апаратури, ні спеціалістів. Ми відправляємо контрольні взірці з усієї України у Британію і там їх класифікують. У нас циркулюють ті самі штами, що і у Європі, це і південноафриканський і британсткий, і бразильський, і ще Бог знає який. Через те вони всі будуть у нас”.\nСимтоматика тотожна, ті які були, ті і залишаються при класичному, і при британському і при південноафриканському штамах.\n“Діти хворіють в абсолютній більшості або безсимптомно і переносять досить легко, експересія АПФ – нижча, за рахунок цього ковід переноситься легше, – наголосив медик”.\nПриродний імунітет утримується впродовж 4-6 місяців після того, як людина перехворіла на коронавірус.\n“Після цього він може безслідно зникати, а може інший варіант, якщо людина, приміром лікар професійно контактує з такими хворими регулярно, то відбувається так звана побутова імунізація. Кожного разу людина стикається з антигеном з вірусом і він нагадує про себе, – зауважує пан Василь. – І через те в кожному конкретному випадку цей імунітет може бути або дуже короткий, або може подовжуватися”.\nЯк наголосив медик, вакцина “AstraZeneca” на жаль не впливає на південноафриканський штам коронавірусу.\n“Теперішня вакцина прототип “AstraZeneca” ця вакцина охоплює і британський штам, правда ця вакцина кажуть не ефективна проти південноафриканського штаму, через що Південна Африка відмовилася від використання вакцини “AstraZeneca”. Зрозумліо, що ефективність вакцини знижує сам процес мутації вірусу, але дуже хочеться вірити, що наразі таких критичних мутацій не стається, щоб звели до нуля ефективність тієї вакцини, яка є у нас”, – підсумував Василь Копча”.\nДетальніше у відео Файного міста.


Віковічному дубові біля ніжинського храму близько трьохсот років? – Новини Ніжина/ новости Нежина\nЧи замислювались ви, скільки сотень літ старезному дубові, що росте біля паркану церкви Іоанна Богослова?..\nІсторики стверджують, що цей велетень був посаджений ще в козацькі часи, навіть до того, як звели храм…\nТільки подумайте, скільки бачив і чув цей старезний дуб і скільки б всього цікавого розказав, якби вмів говорити!\nТак, дерево унікальне, але, на жаль, дуже мало інформації про нього можна знайти. І скільки йому років – 200, чи й більше, ніхто з упевненістю сказати не може ніхто, лише здогадки…\nКілька років тому Лариса Тарасенко, завідувачка відділу «Природа Приостер’я» НКМ ім. І. Спаського, займалася переписом зелених велетнів-довгожителів Ніжина. Тоді розлогому дереву, що росте по вулиці Гоголя, дали назву дуб Лисянського.\nТоді й намагалися визначити, скільки ж велетням років? За словами директора Київського еколого-культурного центру Володимира Борейка, для визначення віку дерева використовують так званий “польський спосіб”. Для кожної породи дерева є формула – коефіцієнт множиться на обсяг на відстані 1,30 метри від ґрунту. Наприклад, дуб має обсяг 400 сантиметрів, у нього коефіцієнт 1, то це 400 років. Якщо обсяг 480 см, то це близько 500 років. Так, з 2 до 6 метрів можна легко визначити. А потім дуб практично перестає рости, – розповідає Борейко.\n“Коли ми почали працювати, мали документи перших інвентаризацій ще 60-х років і бачили, які дуби який мають обсяг. Ми мали інформацію, скільки сантиметрів дуб добавив за півсторіччя. Таких дубів виявилося 15, і це наше викриття – науковий факт, що українські дуби за півсторіччя після 600-700 років ростуть тільки 30-40 см за 100 років, якщо в лісі, а якщо на галявині – то 70-80 см. До цього вони ростуть 100-120 см за 100 років. А після 1000 років практично перестають рости», – зазначив експерт.\nЛариса Тарасенко розповіла, що тоді й зробили заміри дубу, що по вулиці Гоголя. На висоті 130 см обхват його стовбура становив 346 см.\n“Це наводить на думку, що ніжинському велетню близько 300 років!, – говорить Лариса Іванівна. – У статусі ботанічної пам’ятки він може існувати до 1000 років! Уявіть собі, є такі віковічні дуби!..”.\nЯк це прекрасно, погодьтеся, що в нашому місті є такі могутні і крислаті дерева… Було б чудово, якби вони росли до тисячолітнього віку. Це в великій мірі залежить і від нас з вами, адже ми повинні берегти і самого велетня, і його історію…\nУ статті використані матеріали зі сторінки «Природа Приостер’я» НКМ ім. І. Спаського


четвер, 13 травня, 15:46\nпонеділок, 18.01.21 09:49\n18 січня відзначають день перед дуже важливим християнським православним святом, Водохрещам. Це останнє свято в різдвяний період і треба до нього підготуватися.\nЧитайте також: Повідомили, де та коли відбудеться велике освячення води у Луцьку\nДля цього люди дотримуються суворого посту, прибирають будинок, готують кутю, колядують, а більш релігійні приходять у храм, сповідатися і намагаються очистити душу від гріха, – пише Главком.\nВодохресний Святвечір, Голодна кутя\nУ народному календарі 18 січня називають Водохресний святвечір, Голодний вечір або Голодна кутя\nВодохресний святвечір – це вечір-приготування напередодні великого церковного свята Водохреща. У цей час проводять обряди, пов’язані з освяченням води.\nУ народі 18 січня ще називали Голодна кутя або Голодний вечір. У цей період припинялися веселощі і рясні застілля.\nУ цей день християни готуються до великого двунадесятого свята Хрещення Господнього. "Навечір’я" означає вечір перед церковним великим явищем.\nА назва "Святвечір" походить від традиції в цей вечір пригощатися сочивом (або кутею). Готують страву з рису або пшениці, додають мак, родзинки, дрібно нарізану курагу і запашний рідкий мед.\n18 січня вважається пісним днем, до вечора заведено пити тільки воду.\nПовернувшись з ранкової літургії у храмі, приймаються за прибирання житла і приготування страв для вечері — обов’язково варять узвар із сушених фруктів, ліплять вареники з грибами, запікають картоплю і подають все з квашеною капустою.\nКоли всі домочадці повертаються з храму після вечірньої служби, глава сім’ї окроплює кімнати в будинку святою водою, потім дає випити всім потроху і лише після цього починається трапеза.\nХрещення – остання ніч для проведення святочних ворожінь. Дівчата виходили гадати за ворота на першого зустрічного:\n– зустріти молодого хлопця – до заміжжя;\n– старого – до неприємностей.\n– Було прийнято гадати на урожай. За народним повір’ям, у цю ніч іній падає на хліба, яким судилося народитися влітку. Хліба, що залишилися сухими, не принесуть врожаю. З цією метою на ніч на вулицю виставляли різний хліб в чашках, а вранці дивилися, на який припав іній.\nПоширеними були ворожіння на Водохреща на судженого. Щоб дізнатися в якій стороні живе майбутній чоловік, дівчина знімала чобіт або черевик і кидала взуття через паркан або перешкоду. Дивилася, в який бік носок покаже, звідти жениха і чекай.\nЩоб дізнатися, кому судилося в цьому році заміж вийти дівчата збиралися в будинку. Незаміжні сідали в коло посередині кімнати. Заміжня жінка знімала з пальця обручку, прив’язувала до неї вовняну нитку і починала повільно обходити присутніх. Підходячи до кожної дівчини, називаючи її ім’я. Якщо кільце після цього починало сильно крутитися, то в цьому році дівчина заміж піде.\nДівчата перед сном розчісували волосся чистим гребенем, обв’язаним стрічкою. Потім його клали під подушку зі словами: "Хто прийде мене причесати?". Уві сні мав суджений з’явитися.\nЧитайте також: 14 січня – День Святого Василя: традиції та прикмети свята\nНа Водохресний вечір йде сніг – чекайте хорошого врожаю зернових культур.\nДме сильний південний вітер – літо буде дощовим.\nВночі зірок не видно, і небо тьмяне – грибів восени буде дуже мало.\nЗірки на небі яскраві – ягнята будуть добре плодитися.\nВипав сніг у Водохресний Святвечір – рік буде врожайним.\nНа деревах багато снігу, буде багатий урожай плодів і меду.\nВірять, що сніг, зібраний у Водохресний вечір, здатний зцілювати хвороби.\nЩоб зробити шкіру красивою і ніжною, вмийтеся Водохресним снігом.\nУ Водохресний Святвечір викупайтеся в лазні і будете здорові і красиві.\nЯкщо дівчина вмиється талою водою в Водохресний вечір, то буде привертати увагу чоловіків.\nГосподар будинку перед Святою вечерею повинен на дверях намазати крейдою хрести. Таким чином ви вбережете будинок від нечистої сили.\nНе рекомендується у Щедрий вечір вживати спиртні напої та переїдати, не дарма ж свято називають "Голодною кутею", перед вечерею варто дотримуватись посту, аби очистити свій розум та душу.\n18 січня День ангела імені відзначають: Аполлінарія, Григорій, Євгенія, Йосип, Лук’ян, Матвій, Поліна, Роман, Семен, Сергій, Тетяна.


Настя Каменських, Леді Гага, Кеті Перрі: зірки, яким стало погано на сцені - відео\nУ Каменських зник голос, а Леді Гагу знудило: 7 зірок, яким стало погано на сцені. Відео\nУ зірок часто виникають проблеми зі здоров'ям під час концертних турів, оскільки їхній графік дуже виснажливий. Суворі дієти, нічні переїзди та енерговитратні репетиції призводять до того, що виконавцям стає погано прямо на сцені.\nДеякі співаки навіть втратили свідомість і змушені були припинити концерт. OBOZREVATEL згадав виступи українських та закордонних артистів, під час яких їм стало погано..\nАмериканська співачка Кеті Перрі втратила свідомість на концерті у місті Нашвілл в США у 2017 році. Вона співала і танцювала, доки раптово не впала на сцену. Охоронець, що вибіг, швидко підхопив співачку на руки та забрав за лаштунки.\nПід час концерту в Краматорську в 2016 році Настя Каменських не змогла виступити через сильну ангіну. Ще тоді зірка ще співала разом із Потапом. Він вирішив сам продовжити виступ. Але Каменських все одно вийшла до глядачів, розплакалася і вибачилася.\nЛеді Гагу неодноразово нудило на сцені, але попри це вона завжди продовжувала виступи. Одне з таких відео потрапило у мережу. На концерті у 2012 році в Барселоні співачці різко стало погано. Її нудило за завісою, поки танцівник відвертав увагу глядачів та камер. Потім вона вийшла до нього і танцюрист одразу підхопив її на руки, а потім прикрив собою від цікавих очей.\nРосійський співак Сергій Лазарєв втратив свідомість прямо на сцені. Глядачі не одразу зрозуміли, що сталося, тому продовжували аплодувати артисту. Втім співака швидко відвели за лаштунки та викликали бригаду швидкої допомоги. Лазарев пояснив, що результатом втрати свідомості стала сильна перевтома та стрес.\nАмериканський репер Drake у 2009 році несподівано впав на сцені під час виконання пісні та сильно вдарився головою. Йому допомогли піти за лаштунки, а концерт довелося припинити через погане самопочуття артиста.\nРекордсменкою з невдач на сцені є російська виконавиця Ольга Бузова. У цієї співачки часто не включається фонограма, то вона падає, то взагалі втрачає свідомість. Так якось їй стало погано на концерті, і вона попросила танцівника забрати її зі сцени.\nАмериканського попвиконавця Джастіна Бібера знудило на очах у глядачів в місті Глендейл, США. Після цього співак покинув сцену на кілька хвилин, а потім продовжив співати. Джастін вибачився перед фанатами та сказав, що випив забагато молока перед концертом.\nяк виглядала Настя Каменських до знайомства із Потапом. На початку своєї кар'єри виконавиця мала зайву вагу.\nпублічні розбірки розлюченого Джастіна Бібера з дружиною.\nзіркихворобалюдишоу-бизнесконцертКеті ПерріСергій ЛазарєвДрейкОльга БузоваЛеді ГагаОлексій Потапенко (Потап)Настя Каменських (NK)Джастін Бібер


Урочистий захід присвячений Тарасу Григоровичу Шавченку в селищі Семенівка | Семенівська селищна рада\n» НОВИНИ » Урочистий захід присвячений Тарасу Григоровичу Шавченку в селищі Семенівка\nУрочистий захід присвячений Тарасу Григоровичу Шавченку в селищі Семенівка\nЦьогоріч виповнюється 203 роки з дня народження Тараса Григоровича Шевченка.\nЗ нагоди цієї дати, 9 березня у с-щі Семенівка відбулося урочисте покладання квітів до пам’ятника Кобзаря. На заході були присутні перші особи району – голова РДА Віктор Федоренко, селищний голова Людмила Милашевич та її заступники Сергій Полупан, Світлана Палій та Алла Оніпко, голова районної ради Віктор Юрченко. Віддати шану Кобзарю прийшли також працівники бюджетних установ району, представники громадськості.\nОскільки сьогодні будній день і на всіх чекала робота, офіційна частина святкувань була короткою. Окрасою заходу став виступ солістів народно-етнографічного колективу «Журавка» (художній керівник Галина Донець). Його солісти виконали уривок із поеми «Тополя» – пісню «По діброві вітер виє…».\nДжерело та фото Голос Громади


Забутий гетьман Іван Самойлович — Зоря Полтавщини\nПортрет гетьмана Івана Самойловича. Невідомий художник. ХІХ ст. З колекції К.М. Скаржинської.\nСеред багатьох історичних персонажів української козацької минувшини дивним чином загубився один із найцікавіших персонажів кінця доби Руїни та передмазепинської доби – гетьман Іван Самойлович. Він, отримавши державну владу в часи повної руйнації країни, залишив її спокійною та економічно стабільною напередодні економічного і культурного злету, що відбувся за його наступника Івана Мазепи. Цьогоріч з ініціативи Українського інституту національної пам’яті згідно з Постановою Верховної Ради України «Про відзначення пам’ятних дат і ювілеїв у 2020 році» 400-річчя від дня народження гетьмана України Івана Самойловича, життя і діяльність котрого нерозривно пов’язані зі славним козацьким Полтавським краєм, відзначається на державному рівні.\nІван Самійлович Самойлович – військовий державний і політичний діяч, Гетьман України, реформатор. Так характеризують його дослідники історії України. У низці джерел як рік народження називають 1620-й. Також більш-менш точно відомі число і місяць народження завдяки уродженцю Полтави, українському поету барокової доби Іоанну Величковському. Він у 1687 році підніс гетьману ікону із зображенням Іоанна Кущника – небесного покровителя Самойловича та власноруч написаний на його честь панегірик. Частина істориків стверджує, що народився майбутній гетьман між 8 і 22 січня. Адже в ті часи при хрещенні давалося ім’я святого пошанування, а день пам’яті святого Іоанна Кущника відзначався 15 січня. Іван Самойлович народився в родині священика і, найімовірніше, був охрещений батьком у день свого народження – тобто саме 15 січня.\nМісцем народження стало містечко Ходорків (нині Житомирська область). Невдовзі, близько 1640 року, родина переїжджає у містечко Красний Колядин Прилуцького полку. З огляду на загальну ситуацію в Речі Посполитій того часу та ставлення польської шляхти до православ’я висловимо припущення, що сталося це через гоніння на православ’я та православних священиків у польській державі. Опосередковано на таку версію вказує і Самійло Величко у своєму Літописі, говорячи про «тогочасну руїну та розорення».\nМав братів Василя, Мартина та Тимофія. Навчався в Києво-Могилянському колегіумі, але, на відміну від них, відмовився від кар’єри священика, віддавши перевагу військовій службі. Козацький літописець Самійло Величко характеризував гетьмана як людину «в письмі козацько-руськім справну, розумну». Стосовно інших чеснот – «гарну вродою» та «до людей чемну і прихильну».\nОчевидно, що саме освіта та згадані Самійлом Величком якості сприяли призначенню писарем Красноколядинської сотні. Трапилося це не без сприяння впливових родичів та покровителів, серед яких був генеральний писар Степан Гречаний. Можливо, завдяки зв’язкам навесні 1662 року Самойловича призначають сотником Веприцької сотні Зіньківського полку (нині село Веприк Гадяцького району). Восени цього ж року обирають сотником Красноколядинської сотні Прилуцького полку. Самойлович обіймає цю посаду до 1665 року.\nУчасть в антимосковському козацькому повстанні. Звільнення його учасників із Сибірського заслання\nУ 1665 році Іван Самойлович згадується як наказний полковник Прилуцького полку і заступає під час походу полковника Дмитра Чернявського. У 1663 році на Ніжинській раді виступив як прибічник гетьмана Івана Брюховецького. За його наказом влітку 1665 року разом зі стародубівським полковником Л. Острянином очолює козацьке військо в поході під Смоленськ. Там здобуває дві перемоги над польським військом під Гомелем та Кричевим. Саме за ці перемоги, на думку деяких дослідників, під оруду Івана Самойловича було віддано кінний найманий полк, а невдовзі – урядування в Чернігівському полку: в 1665–1666 рр. обіймає посади полкового осавула, а в 1666–1668 рр. – полкового судді. Одночасно як наказний полковник заміняє на посаді чернігівського полковника Дем’яна Ігнатовича, із котрим мав добрі стосунки. А в 1668–1669 рр. Іван Самойлович – уже полковник Чернігівського полку. В 1668 році разом зі старшиною Чернігівського полку, полковими обозним Савою Посудевським, суддею Марком Артемовичем та писарем Леонтієм Артемовичем Полуботком Іван Самойлович взяв активну участь у антимосковському повстанні гетьмана Івана Брюховецького. Брав участь у таємній старшинській нараді, на якій було вирішено розпочати повстання, а 29 січня осадив у Чернігові московського воєводу Андрія Толстого: «зрадник чернігівський, козацький полковник Івашко Самойлов, зібрав у Чернігові чернігівський полк з усіх містечок… і з сіл козаків і мужиків, і зі зрадником чернігівським війтом з Гришкою Івановим, і з бурмістри із усіма міщани … з … великого государя ратними людьми осадили міцно …і з гармат і з малої рушниці стріляють безперестанно», – так московський воєвода Толстой сповіщав про ці події московського царя. На цей факт із біографії гетьмана досить чітко вказує російська дослідниця Тетяна Таїрова-Яковлєва.\nПісля обрання лівобережним гетьманом свого колишнього патрона, чернігівського полковника Дем’яна Ігнатовича, стає генеральним суддею. Показав себе як успішний дипломат: вирушив до Москви на чолі козацької делегації, домігся повернення гармат та звільнення засланих раніше московським царем до Сибіру козаків – учасників повстання Івана Брюховецького.\nГетьманування: наведення ладу в земельних справах, бої з турками\nЗагалом друга половина XVII ст. у політичному та військовому плані пройшла для Лівобережної України спокійно. Але вже на початку січня 1673 року ситуація ускладнюється – татари підійшли під Чигирин, стоять під містом та мають намір перейти на лівий берег Дніпра – під Гадяч. Вже на початку липня Іван Самойлович на чолі тритисячного війська заходить до Гадяча. На певний час Гадяч стає гетьманською резиденцією, і 21 липня гетьман іще перебуває тут. Цим числом датований його універсал про підтвердження прав гадяцького протопопа Григорія Бутовича на збір повинностей від жителів сіл Сари та Крутки. Згодом, уже перебуваючи в Батурині, отримує вісті від кошового отамана Запорозької Січі Івана Сірка про намір татар напасти на Полтавський полк. Однак рік усе ж минув спокійно. Головним досягненням 1673 року і особисто гетьмана Івана Самойловича можна вважати значний приплив населення на Лівобережну Україну з Правобережжя, завдяки чому не лише виникали нові містечка, а й значно збільшувалося населення уже існуючих. Саме в цей період української історії виникли чи значно поповнили своє населення містечка Поворскля і Поорілля: Маячка, Нехвороща, Канави, Орлик, Сокілка, Царичанка, Китай-Город, Білики, Кобеляки, Старі та Нові Санжари. Сюди у 1673 році переселилася велика кількість населення Уманщини. Основною причиною переселення людності Правобережжя до містечок Лівобережної Гетьманщини був страх перед турками і татарами, які тоді безборонно хазяйнували на правому березі Дніпра.\n31 грудня 1673 року гетьман Іван Самойлович вирушає з військом із Батурина у похід на Правобережну Україну. Має на меті наведення порядку на Правобережжі. Військо рухалося територією Лубенського полку і переправилося на правий берег біля Пивогірського монастиря.\nУ березні 1764 року в Переяславі була скликана козацька рада, на якій офіційно склав клейноди Михайло Ханенко. Тож булаву гетьмана обох берегів Дніпра вручили Івану Самойловичу. Переяславська рада 1674 року була не просто політичною акцією: правобережні полковники справді визнали владу Івана Самойловича як гетьмана і Правобережної і Лівобережної України і виконували його накази. Одночасно гетьман намагався підтримувати добрі стосунки із Запорозькою Січчю. На початку січня 1675 року відправляє на Запорожжя з листом козака з Лохвиці. У листі до Івана Сірка та січового товариства висловлює сподівання на те, що бажання січового товариства та кошового отамана володіти Келебердою (нині Кременчуцький район Полтавської області) справдиться.\nСитуація на Правобережжі, куди вступили польські війська, ускладнювалася. Тож Іван Самойлович має на меті перешкодити походу татар на землі лівобережної Гетьманщини. Для цього відправляє тисячне кінне військо «розных полков с полдве тысячи человек» під орудою генерального хорунжого Григорія Коровки під Лубни «для осторожности сего краю и для остраху неприятелю».\nУ жовтні 1675 року Петро Дорошенко складає присягу на вірність московському царю. Звісно, що факт визнання царської влади Петром Дорошенком мав викликати досить різку реакцію Туреччини, яка вважала останнього своїм васалом, а землі Правобережної України залежними від волі турецького султана. 30 грудня 1675-го і 4 січня 1676-го полтавський полковник Павло Семенович Герцик двічі повідомляє гетьмана про татарські вісті, здобуті новосанжарськими козаками. Ті наприкінці 1675 року ходили під Очаків, де здобули полоненого, який на допиті розповів про наміри турецького султана та кримського хана іти з військом на лівий берег Дніпра.\nТож Іван Самойлович тримає свої війська біля Дніпра. Навесні 1677 року турецьке військо звичним шляхом вирушило в похід на Україну. Тим часом гетьманською адміністрацією робиться усе, щоб підготувати Чигирин до облоги. 4 серпня турки розпочали облогу міста. Іван Самойлович на чолі війська у цей час перебуває неподалік річки Артополот (нині село Качанове Гадяцького району) – «за Ромном над рекою Пслом, от Ромна верст с двадцать с пять, а от Днепра будет верст со сто».\n16 серпня гетьманський табір перебазовується до річки Солониці під Лубнами. Наступного дня Самойлович відправляє з-під Снятина до Чигирина тисячний полк сердюцької піхоти, наказує поспішати удень і вночі. 20 серпня цей загін переправився через Дніпро поблизу Вереміївки і, пройшовши понад Тясмином через луки і ліси, з прапорами і барабанним боєм вранці увійшов до обложеного міста. 24 серпня до Дніпра підійшли й загони Івана Самойловича. Того ж дня розпочалася переправа козацького війська на правий берег Сули. Намагаючись якнайскоріше переправитися, гетьман наказує доправити на Бужинський перевіз усі наявні судна з-під Кременчука і Воронівки, але туркам вдалося зашкодити цим планам, поставивши у найвужчому місці, де планувалася переправа, гармати і відкривши шалений вогонь, не пропустивши флотилію. Козаки змушені були відступити і переправляти човни по суші. Намагаючись укріпити правий берег Дніпра, турки виставили артилерію – шість гармат знаходилося на кургані за пів версти від берега, але через далеку відстань вони не змогли зашкодити. Десять гармат стояли у самому Бужині. Натомість, за наказом Івана Самойловича, навпроти згаданих гармат було велено встановити наявну в таборі артилерію, сховавши її за очеретом і чагарником, і стріляти у відповідь. 25 і 26 серпня відбувалася активна гарматна перестрілка. На козацькій раді вирішено того ж дня обладнати наплавний міст або виготовити пороми і переправити за Дніпро три чи чотири тисячі піхоти для зайняття плацдарму для наступу. Послати ж вирішили козаків Ніжинського і Полтавського полків на чолі з полковниками. Переправа розпочалася у ніч на 27 серпня о третій годині ранку. Визначені передовими полки були посаджені на човни і відпущені за течією. Невдовзі вони пристали до острова на Дніпрі і, висадивши козаків, вирушили за новою групою війська. Звичайно, повністю безшумною переправа не була, але сполохані турки відступили, а тим часом козацьке військо, розділившись на дві частини, відбивалося від ворога й одночасно займалося спорудженням шанців. Переправа відбулася 27 серпня, після чого гетьман відіслав охотницьких полковників Іллю Новицького та Якова Павловського з кількома десятками компанійців для захоплення полонених та збору відомостей про турецьке військо. Втім операція була невдалою: полонені своїм криком сполохали турецьке військо, викривши компанійців, які, переслідувані ворогом, змушені були чимдуж відступати до табору. 28 серпня розвідку проводили уже більш звичні до цього козаки Полтавського полку, до яких приєдналися і козаки охотницьких полків.\nУспішна кампанія однак не призвела до закінчення війни з Туреччиною, завершився лише перший її етап – перший Чигиринський похід. Невдача спонукала турків до нового походу. Остерігаючись швидкого турецького наступу, 17 квітня козаки Самойловича вирушають у напрямку Лубен. Ситуація ставала все загрозливішою. Гарнізон Чигирина поповнюється новими силами. 12 травня до Чигирина прибуло шість тисяч козаків Гадяцького полку на чолі з полковником Федором Криницьким. Також гетьман спрямував до Чигирина Ніжинський і Лубенський полки, які 19 червня розпочали споруджувати глибокий рів, восьми сажнів глибини. Сам Іван Самойлович 16 травня стоїть табором під Ромнами, звідки цього ж дня віддає наказ охочекомонному полковникові Іллі Новицькому вирушити на з’єднання з Лубенським та Миргородським полками. 3 липня загони Самойловича перейшли двома мостами Сулу і підійшли до Дніпра біля Бужинської переправи. Переправа через Сулу зайняла 4 дні.\nДруга облога Чигирина розпочалася 8 липня 1678 року. Ще о десятій годині ранку було помічено авангард турецької армії, який намагався раптово вдарити на сторожу, але отримав достойну відсіч. Основне ж турецьке військо, очолюване візиром Мустафою, підійшло до міста 10 липня. Після того, як зірвався пороховий погріб у Чигиринському замку, полтавський полковник Прокіп Левенець «з полком своим и из инним многи охочим товариством хотел вдарити на обози Турецкие», але гетьман І. Самойлович заборонив йому це робити. 11 серпня туркам все ж удалося здолати укріплення нижнього міста і увірватися до нього. Захисники Чигирина намагалися перейти на інший бік Тясмину, але перевантажений міст не витримав і впав – загинуло чимало людей, у тому числі полковник Гадяцького полку Федір Криницький та багато його козаків.\nПісля падіння міста козаки відступили до Бужинської переправи. Услід рушили турецький візир та кримський хан. Того дня військо дійшло до Гниловоди, де заночувало і наступного ранку розпочало рух до Бужина. Козаки, бажаючи помститися за чигиринську поразку, 16 серпня напали на турецьке військо. Бій був жорстокий, але для турків невдалий. Поранення отримали призвідці козацької атаки полтавці Прокіп Левенець і Федір Жученко, які найбільше відзначилися в бою і були натхненниками перемоги. Того ж дня з метою охорони Лівобережжя від ворога та перехоплення втікачів на Правобережжя Іван Самойлович наказує полковникам І. Новицькому та\nЯ. Павловському розташувати козаків компанійських полків у придніпровських містах – Вереміївці, Жовнині, Чигирин-Діброві та Кременчуці.\nПісля переправи на лівий берег гетьман продовжує і далі опікуватися правобережними територіями, намагаючись врятувати від знищення населення Правобережжя та не допустити переходу турків на лівий берег Дніпра. Для захисту Канева від татар відправляє на кілька сотень найманого сердюцького війська. Однак ті не встигли переправитися через Дніпро до підходу татар і зупинилися на лівому березі Дніпра. Тож Іван Самойлович віддає 4 вересня наказ полковникові Іллі Новицькому про відправку до Канева двох сотень козаків його полку. Невдовзі надійшла нова інформація про складне становище міста. Тому того ж таки 4 вересня гетьман наказує канівському полковнику Давиду Пушкаренку та охочекомонному піхотному Григорію Короткевичу переселити жителів міста на лівий берег Дніпра.\nСитуація, що склалася, була досить небезпечною. Турки у будь-який час могли вирушити на Лівобережжя. Гетьман постійно отримував повідомлення про дії ворога, очікував нового військового походу турецької армії в Україну у напрямку Києва. Відтак готувався до оборони: уже на початку нового 1679 року козацькі загони розташовуються біля Дніпра по містах від Ірклієва до Миргорода. Були здійснені належні засоби безпеки перед новою татарською загрозою. І недаремно. Уже 26 січня розпочався новий похід. Колишній гетьман Юрій Хмельницький у спілці з чотирма білгородськими солтанами та кримськими татарами перейшов Дніпро неподалік Черкас. Дізнавшись про це, назустріч йому вирушили Миргородський та Полтавський полки. Очолюваний Прокопом Левенцем Полтавський полк підійшов до Дніпра, розбив татарську орду під Жовнином, відтіснив її до Лукомля. 8 лютого гетьман відряджає на правий берег військо, поставивши наказним гетьманом свого сина Семена. Той витіснив загони заколотника Павла Яненка з Корсуня, зайняв Мошни, Драбівку, Черкаси і Жаботин, звідки вивів населення на лівий берег Дніпра. У ніч з 3 на 4 березня Семен Самойлович захопив Корсунь, 4 березня, рухаючись лівим берегом Росі у напрямку Дніпра, – Дереньківку, Драбівку та Мошни, а Гадяцький полк зайняв Жаботин і зустрівся з військом наказного гетьмана наступного дня біля Черкас.\nЦього ж року Івана Самойловича, очевидно, більше цікавить впорядкування підвладної йому території. Влітку 1680 року проводив обміри земель, розпочавши від слобідських міст і до Дніпра. Того ж року на правому березі Дніпра «з Турками граница учинена…»\nТатари продовжували набіги на українські землі, щоправда, лише невеликими загонами. Дізнавшись про один із таких набігів, гетьман Іван Самойлович 6 лютого 1681 р. наказує охочекомонному полковнику Іллі Новицькому перевести полк у район Ірклієва та Кропивни для знешкодження загону немирівських татар. Однак попри швидку реакцію гетьмана та відправку війська для перехоплення татарського загону останній усе ж таки встиг просунутись у землі Лубенського полку. Лубенський полковник тоді ж повідомляв гетьману про появу татар на землях полку, в околицях містечок Домонтова та Піщаної. Отримавши цю звістку, гетьман негайно, 8 лютого, повідомляє полковнику І. Новицькому про пересування татар у межах Лубенського полку та наказує їх перехопити.\nНа початку 1685 року сталася важлива подія в економічному житті Гетьманщини – впровадження орендних відносин: у лютому гетьман Іван Самойлович дозволяє «полками и сотнями» оренди «закуповати кто похочет».\nСамойлович бере курс на централізаційну політику, зміцнює владу гетьманської адміністрації у регіонах. Передусім у приорільському краї. Адже сюди переселили велику кількість людей з Правобережжя, тож край потребував упорядкування. Тому, коли перед Різдвом 1686 року отримав звістку про те, що козаки орільських містечок без будь-чийого дозволу погромили кримських послів, Іван Самойлович приймає досить кардинальне рішення. Він наказує полтавському полковнику «за тую их своеволю, …всех сотников Орелских от урядов их поотставляти, а на местца их з инших городов полку Полтавского добрих и справних молодцов понасилати. Що гди по приказу Гетманском учинилося…» Однак це була явна помилка. Люди, не будучи пов’язані з вказаною місцевістю ніякими зв’язками, не знаючи місцевих звичаїв, не змогли упоратися з керуванням краю. Місцеве населення пише скаргу на нових сотників і заперечує пограбування кримських послів. Очевидно, жителі орільських містечок довели свою непричетність до згаданих подій, тому що 11 квітня Іван Самойлович відміняє своє розпорядження.\nОдночасно гетьман продовжує розвивати таку прибуткову галузь економіки, як оренди. 1 березня підписує Універсал про встановлення в Україні оренд на продаж спиртних напоїв, дьогтю, тютюну та на млини, кошти з яких мали піти на утримання війська. Так, лише з названих оренд на території Лубенського полку у 1686 році обивателі мали сплатити до державної скарбниці 17 тисяч золотих.\nНевдовзі підписавши «Вічний мир» із Польщею, Московське царство увійшло до складу так званої антитурецької Священної ліги і взяло на себе певні зобов’язання, як-то: збройна підтримка держав ліги – Польщі, Австрії та Венеції – у їх війні з турками.\nПідступний арешт Самойловича і заслання до Тобольська на Московщині\nПровал Першого Кримського походу був настільки очевидний, що московський князь Голіцин негайно почав шукати вихід зі становища. Князь мав напружені стосунки з гетьманом, бачив у ньому явного противника походу. Відтак вирішив зробити його винуватцем невдачі. Водночас гетьманом була незадоволена і частина козацької старшини. 7 липня, вже повертаючись з походу, на річці Кілчені з намови Голіцина частина генеральної старшини написала донос на гетьмана до Москви, у якому звинувачувала його у… підтримці татар та підпалі степу! 21 липня війська переправилися через річку Коломак і стали табором на її правому березі неподалік Полтави: «лагерь… состоял тогда в одной мили от Полтавы, при реке Коломаке, на пространном поле». Того ж дня В. Голіцин отримав царську відповідь на донос. Гетьманську ставку негайно оточили двома московськими полками. Гетьмана і його сина Якова московити арештували 23 липня. Але арешт Івана Самойловича спричинив антимосковські козацькі виступи. Зокрема повстали козаки Гадяцького полку. Свідчення про антимосковські повстання знаходимо у літописі Лубенського Мгарського монастиря.\nТак зійшов з політичної арени Іван Самійлович Самойлович – гетьман, який зміг стабілізувати в Україні політичну ситуацію, зміцнити економіку і завершити добу Руїни. Помер гетьман у 1690 році на московському засланні – в Тобольську. Сумна доля спіткала і його синів: старшому – Григорію – відрубали голову 11 листопада 1687 року в Севську, молодший – Яків – помер у 1695 році в Тобольську.\nЗаступник директора Полтавського краєзнавчого музею імені Василя Кричевського, заслужений працівник культури України\nПолтавці попрощалися з письменником Володимиром Мирним\n“Великі та дивні діла Твої, Господи…” 04.05.2018\nСеред лекторів, які взяли участь у цьогорічному культурно-просвітницькому проекті Полтавської …\nПідсумки діяльності управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області за 2019 рік 04.02.2020\nВід рівня організації та результативності виконання бюджету залежить ефективність функціонування …


Володимир Ярмоленко: Путіна не треба боятися. Путін – це маленький зелений чоловічок. – сайт Майдан\nВолодимир Ярмоленко: Путіна не треба боятися. Путін – це маленький зелений чоловічок.\nПро німецьку ірраціональність. Про приховані емоції, які ховаються за німецькою прагматикою та vernunft’ом\nв німецькій пресі активно сперечаються про те, чи не загрожують більші (економічні) санкції з боку ЄС самій німецькій економіці. Але слід пам’ятати про такі речі:\nа) експорт Німеччини до Росії – 38 мільярдів євро. Тобто 3% всього експорту. Копійки. Частка Росії в економіці Німеччини дорівнює частці Чехії. Частка Росії в зовнішніх інвестиціях Німеччини – 1,8%. Ще менше\nб) Частка російського газу в газовому імпорті ЄС і Німеччини – між 30% і 34%. Багато, але: частка ЄС в газовому експорті Росії – десь 65%. Висновок: Росія залежить від ЄС значно більше, ніж ЄС чи Німеччина – від неї. ну а німецькі газові сховища заповнені на 3-4 місяці. Можна прожити\nв) в Німеччині зараз зростання, прогноз – 3,3%. Як для посткризової європейської економіки – дуже багато. В Росії, нагадаю, ризик стагфляції: нульове зростання + втрати рубля. Кремль значно вразливіший. Кремлю слід боятися більше.\nг) акції Газпрому та Роснефті втратили близько 25% з початку року. Акції, наприклад, E.ON (німецької енергомахіни) – лише 5-7%\nд) німецька економіка зараз відновлюється здебільшого завдяки внутрішньому попиту. Залежність від експорту менша, ніж раніше. Тому вплив скорочення торгівлі з Росією буде маленьким. Забудьте про нього\nВисновок: страх перед Росією – фантомний. Це справа психології, а не економіки. Це страх перед непрогнозованістю: “ми не знаємо, як він відреагує”. “Не чіпайте звіра”. Це страх перед природною стихією. Ірраціональність, яка пробивається крізь знамениту німецьку раціональність.\nАле я думаю, путіна не треба боятися. Ані нам, ані німцям. Його масштаб перебільшено. Ми дивимося на нього крізь збільшуване скло нашого страху перед непрогнозованим. Путін такий самий, як і всі. Він так само любить гроші і владу. Просто нахабніший. Але він не звір. Маленький чоловічок. Маленький зелений чоловічок.\n2 Comments on "Володимир Ярмоленко: Путіна не треба боятися. Путін – це маленький зелений чоловічок."\nLudovica Romanchuk on Facebook | 23-03-2014 16:08 at 16:08 |\non ne malinkiy on korotkiy, mozg hotel rosti no mesta neboli vot vam i rizultat\nNataliya Semchynska on Facebook | 23-03-2014 21:21 at 21:21 |\n“а если ты не выстрелишь, тогда испорчусь я”\nКрасные Шапочки! Не слушайте бабушек, которые вам говорят, что в СССР было хорошо жить и что Крым – российская территория....


Ляльки та іграшки - - Страница 5\nМайстер-клас Тільда Сонний Ангел піжама\nЗдравствуйте! Хочу поділитися з вами своїм скромним досвідом з пошиття пижамки для Сонного Ангела. Якщо мій МК хоч як то вам стане в нагоді, то буду тільки рада! Отже, ці картинки зібрані з журналів Тоні Фінангер, вони допомогли мені зрозуміти суть шиття одягу для Сплюшек Головне моє правило в підборі колірного рішення піжами-це об’єднання 3-х кольорів, саме трьох, тому два кольори виглядають нуднувато, а чотири і більше-аляпісто....\nШиємо «котячу гірлянду» для декору будинку! Покроковий Мк для початківців.\nПривіт! Ділюся досвідом пошиття придуманих мною Смешнючая котиків. Таку гірлянду можна вішати на двері, на стінку, на полички з книгами, а можна розтягнути і між двома важкими кімнатними рослинами – скрізь виглядають приголомшливо! Вид творчості / техніка / стиль : шиття Матеріали : тканина, синтепон Час роботи : 2-3 години Складність : 1-2 Отже, вам знадобляться: – дві тканюхі, поєднуються один з одним за кольором (бажано натураль%...\nВид творчості / техніка / стиль : текстильна інтер’єрна лялька Матеріали : х / б тканини нескількох видів, мереживо, стрічки, наповнювач, пряжа, гудзики, художній акрил. Час роботи : 2-3 години Складність : 2 З настала навесні усіх нас! і весняними святами)) А в подарунок рукодільниця – обіцяний майстер-клас)) Що нам знадобиться: 1) Тканина для тільця – я купую сувору бязь (раніше в неї посилки зашивали), стираю, тонують кави (докладно...\nПропоную майстер клас по пошиттю ось такого милого янголятка на паличці. Це мій перший майстер клас на ЯМ, так що прошу не судити строго, з радістю прийму будь-які коментарі та відгуки. Чарівність пошиття в тому, що ви можете використовувати залишки тканини, її потрібно зовсім небагато. Нам знадобляться залишки тканини для тіла, невеликі клапті тканини для плаття, мереживо, органза, пряжа для волосся, паличка для шашличків, бубонець....\nПовстяна лялька на каркасі\nДобрий день, шановні, запрошую до творчого процесу. Наберіться терпіння, найближчими днями ми будемо робити ляльку, і не просту, а вовняну. Нашим героєм стане зірка радянської мультиплікації страшний і жахливий Дядечко Ау. Відразу хочу попередити, успіх нашого підприємства гарантований, тільки якщо ви вже володієте трьома чудовими вміннями – валяння голкою, в’язання на спицях і валяння по-мокрому. Я не буду в своєму МК пояснювати...\nУпаковка авторської іграшки для пересилання замовникові\nУпаковка готової іграшки чи ляльки для відправки замовнику завжди викликала у мене мозкові судоми. Звичайно, я розумію, що купивши авторську роботу, людина чекає як мінімум оригінальної упаковки, і відправляти іграшку в коробці з-під взуття непристойно. Єдине, що я не люблю робити в ручній роботі, – це клеїти. Клей викликає огиду, липне до всього підряд, а деякі його різновиди можна зняти тільки з відбитками пальців. Клеїти коробки різного...\nКолодки для лялькової взуття (текстильна лялька)\nУра! Нарешті ми його зробили! Отже, представляємо Вашій увазі майстер-клас з виготовлення колодок для лялькової взуття. Так як ми робимо текстильних ляльок, то і колодки будемо робити для них же. Ми не беремося стверджувати, що це єдино вірний спосіб виготовлення колодок. Але ми робимо це саме так. Отже, приступимо. Спочатку робимо майстер модель. Для цього: Шиємо додаткову ногу. Для того, що б тканина стала твердою і давала опору пластиліну,...\nЛава в осінньому парке_Аксессуар для ляльки\nПропоную подивитися покрокове створення лавки для ляльки, декорованою під окислену бронзу з обробкою мереживними “металевими” листям. Звичайно, лаву можна просто зробити з дерева і не морочитися з таким простим аксесуаром, але на момент створення тієї ляльки (під замовлення для школи), я випадково захопилася ліпленням квітів з холодного фарфору, а тому думки мої понеслися вперед, так що рукам залишалося тільки робити. До того ж,...\nтуфлі для ляльок.\nнабиваємо ногу холофайбер вирізаємо підошву з товстого картону обтягуємо підошву тканиною. Одну я обтягнули за допомогою клейового пістолета, а іншу за допомогою голки. Різниці на мій погляд немає. починаємо пришивати підошву до ноги ззаду необхідно залишити отвір для підбиття підбити і зашити Ось нога і готова, але наше завдання – туфлі!!! Продовжимо. Read More →\nСподіваюся, ви назбирали до осені достатньо кісточок для того, щоб зшити грілку для дитини. Ми зробили це!))) Читайте наш майстер-клас Ми вирішили пошити вальдорфскую ляльку-метелика, так як нам дуже подобаються ці ляльки. Тільки набивати їх будемо не шерстю, а кісточками вишні та черешні. Отже, нам потрібні: Клубок ниток Шерсть або синтепон Світла тканину для внутрішнього чохла голови (у нас бинт Штюльпа, ви можете взяти рукав дитячої...


Твір «Маленький принц» як казкотерапія для дорослих і дітей\nСубота 3 квітня, 2021\n«Маленький принц» - це філософська казка про добро і зло з героєм, який бореться з буденністю життя. Пошуки Маленького принца, який покинув рідний астероїд, відсилають нас до робіт німецького філософа Йоганна Фіхте, який протиставляв образ художника (особистості) і обивателів (безликої юрби).\nКрім того, Екзюпері не забуває додати повчальний тон Літератури Просвітництва - його герої промовляють головні ідеї подібно персонажам Вольтера. Крім того, цей твір має багато спільного з притчами, де кожен герой і деталь несуть в собі глибокий сенс.\nКазка багато в чому автобіографічна, і в ній ми бачимо поділ на автора-дитину, повного віри в людей, і автора-льотчика, який змушений підлаштовуватися під правила дорослого світу і ховати малюнок з удавом.\nВзаємовідносини Принца і льотчик - це примирення з дорослішанням, яке не обов'язково означає втрату здатності мріяти і вірити в краще. Принц, не втратив здатність дитячого мислення, відразу бачить брехня і викриває обмани дорослого світу. Йому вдається розгледіти суть речей - він вгадує удава в дитячому малюнку льотчика. Але ж кожен, кого зустрічав оповідач, вважав, що це капелюх, як і його батьки.\nПримхлива і вразлива Троянда, яку Принц захищав від всіх бід і накривав скляним ковпаком - це дружина Екзюпері Консуело.\nЇх шлюб складно назвати щасливим: темпераментна Консуело була дуже вимоглива і не терпіла зради чоловіка.\nАле кожен раз, коли Екзюпері зазнати краху, вона поверталася до нього. «Маленький принц» був написаний в чому завдяки тому, що Консуело оточила його турботою під час роботи над книгою. Ці непрості відносини знайшли відображення в історії Троянди і Принца. Герой був стомлений прекрасним квіткою, але де б він не знаходився в своїх мандрах, він думав лише про неї.\nОбраз Лиса - один з ключових в творі. Він стає для Принца учителем, який пояснює йому критерії істини. Вона виявляється одночасно дуже проста, але при цьому майже нездійсненна.\n- Прощай, - сказав Лис - Ось мій секрет, він дуже простий: пильне одне лише серце. Найголовнішого очима не побачиш.\nЛис вчить Принца дружбу і вірність, бути в відповідальності за улюблених. І пояснює складну концепцію близьких відносин. Чим ти ближче з одним, тим складніше з ним прощатися. І щастя, яке тобі дарує близькість, пропорційно страждань розставання.\nПланети, за якими подорожує головний герой, символізують людські душі. Вони можуть бути прекрасні, якщо людина готова працювати і розвиватися, а можуть і загинути, якщо вони будуть лінуватися. Символом зла стають баобаби: якщо вчасно не почати з ними боротися (не вирвався вчасно коріння зла), то вони зруйнують планету дощенту.\nУ подорожах Принц знайомиться з різними людьми, засліплений своїми вадами, - королем, п'яницею, географом ... Один тільки ліхтарник, затягнутий в коло вічної роботи, радує Маленького принца. Але його планети занадто мала для двох. Так часто трапляється, що поруч з людьми, відданими своїй справі, для інших немає місця.\nПустеля і смерть\nІсторія Принца закінчується укусом змії, яка одночасно символ спокуси і звільнення. Принц повертається на рідну астероїд, але є всі підстави вважати, що він помирає. Здається, так письменник прощається з дитинством, яке неминуче йде. Або згадує смерть брата Франсуа, яка його вразила. Ще можна трактувати смерть Принца як переродження Христа. Адже не дарма все це відбувається в пустелі - місці, де Ісус зазнав спокусі Дияволом.\nА може бути, образ пустелі продиктований історією самого Екзюпері. Вважається, що ідея «Маленького принца» прийшла в голову письменника під час аварії в пустелі в 1930-і рр.\nВарто зазначити, що "Маленький принц" - одна з найпопулярніших книг у світі, а за кількістю мов, на які її перекладено, вона поступається лише Біблії. Проте, історія Принца виявилася близькою читачам самих різних культур і поколінь. Можливо, тому, що ця книга розповідає про те, що було в житті кожної людини - дитинство. Не дарма письменник пише в посвяченні перед початком історії: «Адже всі дорослі спочатку були дітьми, тільки мало хто з них про це пам'ятає».


Новини – Сторінка 2 – VKZ\nТурбота про довкілля стає дедалі популярнішою. Безліч країн світу вже активно сортують сміття, працюють над розробкою нових заходів та вдосконалень в даному питанні. Що ж стосується України – ситуація залишається не просто не вирішеною, а навіть катастрофічною.\nЗ 1 січня 2018 року, в дію вступив Закон «Про відходи», згідно якого, українці зобов’язані сортувати сміття та викидати його у відповідні баки. З держбюджету була виділена достатня кількість коштів на закупку пластикових контейнерів для сортування з відповідними помітками (їжа, скло, пластик, папір). Такий – повинен бути в кожному дворі, але, що говорити про маленькі селища та міста, якщо навіть в столиці – це рідкість. Незважаючи на те, що Закон вступив в силу майже 4 роки тому!\nПроблема №1 – Недостатня кількість сортувальних баків\nЗакони та новенькі баки повинні допомогти за 14 років зменшити обсяги щорічно викинутого сміття з 95% (2016 рік) до 30% (2030 рік). До 2018 року вдалося зменшити обсяги тільки на 1.2%.\nА якщо розглянути питання з іншого боку: чи будуть українці так совісно сортувати сміття навіть при наявності баків? Однозначно ні, населення умовно можна розділити на два типи: ті, хто старанно сортує, і ті, хто викидає відходи до будь-якого баку.\nПроблема №2 – Низька соціальна культура та рівень знань по темі сортування\nБільшість людей, навіть не задумується про те, що в Києві є окремі центри прийому сміття, спеціальні скриньки для використаних батарейок та акумуляторів. Українцям це просто не цікаво, в той час як в Канаді – сортування сміття – це просто як випити води.\nЩо робити? Відповідь неоднозначна, поширювати інформацію та потайки надіятись, що свідомість оселиться в голові кожного українця, адже сміття – це вже світова проблема №1.\nНаступного разу, ВКЗ познайомить вас зі станцією сортування сміття в Києві та статистикою, наскільки це ефективна інвестиція свого часу в майбутнє.\nЧи становить загрозу для людей вибух на РівнеАзот?\n20 липня відбувся потужний вибух на Рівненському хімічному заводі, що спричинило немалий галас в суспільстві України. І не дарма, адже в повітря піднялася величезна помаранчева хмара окису азоту, що посилило і без того тяжку екологічну ситуацію в країні.\nМГО «Всенародний контроль та захист» провела власне дослідження, в межах якого ми довідались, чи справді масштаби аварії не критичні для життя людини та що робити, коли є загроза диханню хімічними речовинами.\nПерша достовірна інформація про подію пролунала з соцмереж мера Рівного – Олександра Третяка. Він повідомив, що аварія сталась в результаті розгерметизації труби з азотною кислотою, проте постраждалих не було та і поломку швидко усунули. Але які ж наслідки? На питання охоче відповіли науковці.\nНітроген чотири оксид – дуже токсичний і пряме попадання в таку хмару може спричинити набрякання легень, а далі і смерть. Причому, навіть невелика кількість речовини, а в той день – викид був і справді потужний. Відрізнити газ можна по їдкому запаху хлору.\nПерші дії при хімічному ураженні:\n– Максимально швидко покинути локалізовану територію;\n– Прямувати перпендикулярно вітру, що забезпечить диханню потоки кисню;\n– В домашніх умовах – зачинити вікна та скористатись кондиціонером.\n(Дані запобіжні заходи будуть ефективними і при виникненні пожежі.)\nГаз є небезпечним, оскільки важчий за кисень та швидко стелиться по землі, проте, розсіюється завдяки воді.\nЯкщо ми згадаємо погодні умови 20 липня – на переважній більшості територій України йшов дощ, що мінімізувало наслідки аварії. Але, науковці радять, найближчим часом не відвідувати територію Рівненської області, та не наражати себе на небезпеку.\nНа перший погляд, Україні вдалося оминути тяжких наслідків, винних на «РівнеАзот» звільнили, але насправді, це зовсім не новина – недбале ставлення до процесів на хімічних заводах, згадати хоча б техногенну катастрофу 1986 року на Чорнобильській АЕС. Насправді, все залежить від кожного з нас, принаймні – бути свідомим громадянином так точно.\nУчастники Марша «Ні капітуляції» заняли весь Майдан\n14 октября в День Защитника Украины в Киеве прошел Марш сопротивлений «Ні капітуляції», участники которого протестовали против подписания «формулы Штайнмайера». Люди требовали не предоставлять особый статус Донбассу и не проводить всеобщую амнистию для бандитов, помогавших России оккупировать Донбасс. По разным подсчетам в акции приняли участие несколько десятков тысяч человек.


Набори хрестом Classic Design купити в інтернет магазині | Mnogonitok\nНабори хрестом Classic Design\n4423 Маленькі ангели. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4381 Благословенна сім'я. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n8306 Улюблені чашки. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4370 Ласкаво просимо! Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4364 Тихе село. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4375 Санта з друзями. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4376 Друзі сніговика. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4382 Зимовий ранок. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4383 Сніговик. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4341 Новорічні кошенята. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4373 Будиночок в саду. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4329 Півонії в вазі. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4377 Новорічні подарунки. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4378 Різдвяні історії. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4454 Дари моря. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4457 Морський коктейль. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4487 Причал. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4368 Карусель. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4348 Міс Мері. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4349 Містер Тедді. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4354 Милий будинок. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4362 За ялинкою. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\n4406 Мамина чашка. Набір для вишивки хрестиком Classic Design\nПрекрасні набори для вишивання хрестом Classic Design в великому асортименті\nПродукція Classic Design користується великою популярністю серед майстринь. Це обумовлено високою якістю кожного елемента, що входить в набір. Кожна зі схем перевіряється професіоналами на повну відповідність кольорової палітри картини. Перш ніж набори для вишивки хрестом Classic Design надходять до роздрібної мережі, фахівцями компанії виробника здійснюється тестове вишивання. Як правило, фотографія готової вишивки є на лицьовій стороні набору.\nВи зацікавилися вишивкою, але ще не визначилися з місцем покупки всіх необхідних аксесуарів і пристосувань? Хочете почати з вишивки нескладного набору? В інтернет-магазині «Mnogonitok.com» ви зможете купити набори для вишивання хрестиком Classic Design, відповідний для новачків і професійних майстринь. Вам неодмінно сподобається наявний асортимент. Потрібна допомога? Наші менеджери обов'язково дадуть відповідь на всі питання і допоможуть визначитися з вибором. Доставка здійснюється по всій Україні. Зручні способи оплати та можливість оформити кур'єрську доставку привертають велику кількість клієнтів.\nНабори хрестом Classic Design Цена в Украине\n4423 Маленькі ангели. Набір для вишивки хрестиком Classic Design 175 грн.\n4381 Благословенна сім'я. Набір для вишивки хрестиком Classic Design 195 грн.\n8306 Улюблені чашки. Набір для вишивки хрестиком Classic Design 215 грн.\n4370 Ласкаво просимо! Набір для вишивки хрестиком Classic Design 220 грн.\n4364 Тихе село. Набір для вишивки хрестиком Classic Design 225 грн.\n4375 Санта з друзями. Набір для вишивки хрестиком Classic Design 225 грн.\n4376 Друзі сніговика. Набір для вишивки хрестиком Classic Design 225 грн.\n4382 Зимовий ранок. Набір для вишивки хрестиком Classic Design 225 грн.\n4383 Сніговик. Набір для вишивки хрестиком Classic Design 225 грн.\n4341 Новорічні кошенята. Набір для вишивки хрестиком Classic Design 230 грн.\n4373 Будиночок в саду. Набір для вишивки хрестиком Classic Design 230 грн.\n4329 Півонії в вазі. Набір для вишивки хрестиком Classic Design 235 грн.