Водосховище ХАЕС: екологічне благополуччя у гармонії із довкіллям Нетішин | perspekt.org.ua\nВодосховище ХАЕС: екологічне благополуччя у гармонії із довкіллям\nУ рамках проекту «Заповідними стежками навколо ХАЕС», організованого відділом роботи з громадськістю і ЗМІ, відбувся черговий екологічний тур. Цього разу наші гості із національних природних парків «Мале Полісся» та «Дермансько-Острозький» оглянули навколишню красу місцевого водного царства, з вітерцем покатавшись на катері.Його подекуди називають Нетішинським морем. І в цьому є доля правди, адже воно масштабне, під час негоди схвильоване хвилями, а в сонячний день - лагідне.\nОсновною відмінністю місцевого водосховища від морської стихії є те, що ця величезна водна гладь є результатом людської праці. Це рукотворна водойма руслоналивного типу площею 20 квадратних кілометрів, яка вміщує 120 мільйонів кубометрів води, має довжину берегової лінії понад 23 кілометри і призначена для забезпечення технічного водопостачання та охолодження теплообмінного обладнання енергоблоків ВВЕР-1000. Проект для водосховища розробив Київський науково-дослідний інститут «Енергопроект», а «оживили» його будівельники у 1979-1986 роках минулого сторіччя.\nДля створення водойми-охолоджувача у долині річки Гнилий Ріг була споруджена водонапірна гребля. Відтоді у заплавах спостерігається надзвичайне різноманіттям флори та фауни, що слугує гаванню для релаксу і тихого полювання місцевих та приїжджих рибалок.\nЗа словами нетішинського орнітолога-любителя Віктора Бондарця, тут гніздяться крижні, крячки, пірникози, чирянки, граціозні лебеді, які уже майже десять років облюбували наше водосховище для зимівлі! Цими птахами милуються не лише нетішинці та острожани, «на оглядини» приїжджають звідусіль, навіть столичні журналісти. Серед білих красенів зустрічаються «іноземці», зокрема науковці відслідкували кілька лебедів, що мігрували із угорського озера Балатон.\nА Віктору Івановичу під час пташиних фотосесій пощастило зустріти «французьку емігрантку» – чернь чубату. Закільцьована птаха залишилася у нас на гніздівлю.- За птахами спостерігаю дуже давно і хочу сказати, що після того, як у нас створили водосховище і почали експлуатувати переший мільйонник, з’явилося чимало птахів, які до того у нас не гніздилися, а лише мігрували. Тепер багато з них не просто зимують, а й залишаються жити. Серед них червонокнижні пернаті: гоголь, орлан білохвостий, скопа, кулик. На водосховищі гніздяться сірі мартини, яких на Хмельниччині дуже мало. У зимову пору, під час лютих морозів, багато водоплавних птахів знаходять на водоймі-охолоджувачі прихисток. Їх приваблює тепла вода та наявність поживної їжі.\nДля птахів на водосховищі дуже сприятливі умови, що є підтвердженням того, що Хмельницька АЕС живе у гармонії із довкіллям, - констатує Віктор Бондарець.Наш співрозмовник зізнався, що колись давно полював на птахів, а потім, побачивши, як деякі види зникають з природи, обміняв рушницю на фотокамеру. Нині уже більше п’ятнадцяти років вивчає та ділиться своїми знаннями про крилатих жителів України. Отак захоплення переросло у покликання: Віктор Іванович обожнює своє хобі, а нещодавно видав масштабний ілюстрований «Атлас птахів України». Велику частину матеріалу з книги вдалося зібрати саме у нашій місцині, адже територія водосховища вирізняється біорізноманіттям. Соснові, грабово-дубові та березові ліси, болота, озера, що оточують водосховище Хмельницької АЕС, сприяють комфортному проживанню колоній різноманітних птахів: жайворонків, куріпок, удодів, трясогузок.\nДля лісових масивів характерні зяблик, дрізд чорний, дрізд співучий, неясить сіра, великий строкатий дятел, піночки, зорянка, синиця велика, славка чорноголова, сойка. Фауна тутешніх ссавців нараховує близько п’ятдесяти видів. Найпоширенішими представниками є заєць, кріт, їжак, бурозубка звичайна, лисиця, зрідка зустрічається вовк, єнотовидний собака і занесені у Червону книгу України борсук та видра. Мешкають у наших околицях і червонокнижні куниці, журавель сірий, тхір чорний, тхір степовий, горностай, норка європейська, лелека чорний, шуліка рудий.\nЦікавим є факт появи поряд із Хмельницькою АЕС бобрів, що слугує підтвердженням екологічного благополуччя навколишньої території.Особливістю водойми ХАЕС є те, що її південно-західна і східна прибережні зони – мілководні та заповнені болотною рослинністю. Глибини тут сягають від половини до півтора метра, а це є чудовим місцем для нересту більшості риб, яких тут зареєстровано 23 види, а також популяції раків.Відповідно до технічного проекту Хмельницької АЕС на водосховищі ведеться у повному обсязі рибогосподарська діяльність, яка передбачає розведення риби, яка є біомеліорантами. Зокрема, тут виростили потомство далекосхідного чорного амура, що належить до родини коропових.\nВін є типовою рибою для рік Далекого Сходу Росії (Сунгарі, Уссурі, Амур), а також Китаю та острова Тайвань. Зараз ці підводні мешканці підтримують біологічний баланс водойми, а п’ятнадцять років тому… врятували насосне обладнання атомної станції. Як розповів нам начальник гідротехнічного цеху Віктор Турицький, у 2005 році перешкодою нормальній експлуатації обладнання та технічних систем ХАЕС міг стати звичайний молюск дрейсени. Її колонії мають здатність швидко розмножуватися та налипати на фільтраційні засоби, утруднюючи надходження води у циркуляційні системи станції, адже клей цих молюсків надзвичайно міцний - його використовують навіть у космічній промисловості.- 2005 року чистили підвідний канал спеціальним пристроєм, який може за один раз зняти тонну дрейсени, відтак вибрали в обвідному каналі тисячі тонн шкідника. Якби «килим» із черепашок-молюсків потрапив до насосних установок, довелося б зупиняти блоки, - каже Віктор Турицький. – Наші водолази періодично ретельно обстежують усі точки греблі на наявність дрейсени, здійснюють моніторинг накопичення. Якщо кількість збільшується – маємо спеціальні методи боротьби із молюском.\nЗ метою боротьби із дрейсеною розводять та поширюють у водоймі Хмельницької АЕС чорного амура, адже він має масивні горлові зуби, тому легко поїдає молюска. Навесні у водосховище ХАЕС випускають кілька тисяч мальків цієї риби, з яких до осені виростають особини вагою по три-чотири кілограми. Матеріал для потомства одержують в інкубаторах, розташованих на дільниці біомеліорації гідротехнічного цеху. Рибовод ГТЦ Віктор Верхогляд детально розповів нашій делегації про цей делікатний процес, показав і так звану «пологову» залу, де утворюється рибна ікра. Віктор Володимирович зауважив, що у літровій банці може нараховуватися близько мільйона ікринок, таких ємностей тут можуть зібрати максимум чотири-п’ять. До слова, цьогоріч працівники рибгоспу випустили у водосховище майже дев’ять тонн риби, зокрема, товстолоба, білого та чорного амура, коропа. Ці види вирощуються у садках ХАЕС. Рекомендації щодо поширення чорного амура у водосховищі-охолоджувачі надала група українських науковців Інституту гідробіології Національної академії наук України, з яким Хмельницька АЕС налагодила тісне співробітництво. У процесі співпраці виконуються комплексні дослідження на водоймі, встановлені особливості локалізації молюска дрейсени, проведена оцінка її біомаси і фільтраційної активності, розпочаті спільні роботи з організації гідробіологічного моніторингу на об’єкті.Усю велич і масштаб водосховища можна відчути, коли безпосередньо мчати по ньому на катері: з вітром в обличчя, присмаком вологи у повітрі та оксамитовим обрамленням лісів на горизонті. Одним словом, краса та душевна гармонія!\nА ще вражають стрункі опори-велети – це лінії електропередач. Вони – неначе залізна варта, яка охороняє водне плесо, а зверху на проводах тісненько розмістилися дрібніші спостерігачі – баклани, і своєю, лише їм зрозумілою мовою, подають якісь команди. В біноклі ми навіть роздивилися, що деякі з цих птахів тут звили гнізда – креатив присутній навіть і у пернатих!Чистота води спостерігається неозброєним оком, проте ґрунтовніші дослідження здійснює еколого-хімічна лабораторія відділу охорони навколишнього середовища ХАЕС, фахівці якої контролюють якості води водойми-охолоджувача. При цьому контролюється тридцять три фізико-хімічних показники, зокрема, водневий показник (рН), наявність кальцію, магнію, натрію, калію, амонію, сульфатів, хлоридів, фосфатів, нітратів та нітритів, нафтопродуктів, кисню тощо.\nПерелік контрольованих показників та періодичність досліджень визначені «Графіком відбору проб та виконання хімічних аналізів вод природоохоронних об’єктів і стічних вод ХАЕС». Цей нормативний документ погоджений із Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області та СЕС. І хоча водойма-охолоджувач є дуже складною технічноекологічною системою, проте використовується не лише Хмельницькою АЕС. Зі сторони Острога місцеві та приїжджі полюбляють відпочивати на її березі, там, де межують із водою цілющі соснові ліси. Спеціалісти атомної станції завірили нас, що ніякого шкідливого впливу на організм людини не здійснюється, адже вода тут дійсно чиста. І велика заслуга у цьому риб-меліораторів, адже товстолоб харчується планктоном, білий амур поїдає рослинність. А додатковий підігрів води збільшує вегетаційний період та суттєво впливає на протікання гідробіологічних процесів, які, в свою чергу, формують гідрохімічний режим.\nНе випадково водоймі-охолоджувачу Хмельницької АЕС присвячена окрема книга: наприкінці 2011 року вийшла з друку монографія під редакцією професора, доктора біологічних наук Олександра Протасова «Техно-экосистема АЭС. Гидробиология, абиотические факторы, экологические оценки». У книзі представлені результати багаторічних досліджень водосховища Хмельницької АЕС (гідродинаміка водойми-охолоджувача, гідрохімія, планктон, зообентос, періфітон, іхтіофауна, паразитологічна ситуація, вищі водні рослини). Розглянуто деякі аспекти методології екологічних оцінок впливу техногенних факторів. Для забезпечення відповідної експлуатації водосховища Хмельницька АЕС працює у тісному контакті із вітчизняними провідними науковими установами, зокрема з Київським науково-дослідним інститутом «Енергопроект», «Українським науково-дослідним інститутом екологічних проблем» (м. Харків), «Державним науково-інженерним центром систем контролю та аварійного реагування» та іншими.Отож, створена силою рук і розуму людини штучна водойма-охолоджувач Хмельницької АЕС є свідченням екологічного благополуччя, гармонійного співіснування потужного промислового виробництва із навколишнім середовищем.


Помилки радянського командування в перший рік ВВВ-Архів статей і спогадів про ВВВ - Велика Вітчизняна Війна\nГлавная - Про війну - Помилки радянського командування в перший рік ВВВ-Архів статей і спогадів про ВВВ\nЗ самого початку Другої світової війни, з вересня 1939 р. до середини 1941 р., політика Радянського Союзу була незрозумілою сумішшю амбіцій і обережності. Агресивне і одночасно нерішуче керівництво країни роздувало у військових кругах наступальний дух, але в той же час усіма способами намагалося уникнути прямого військового зіткнення. Підписання радянсько-німецького договору в серпні 1939 р. і доданих до нього у вересні секретних протоколів дало Радянському Союзу значні нові території на заході, свободу дій в сусідніх країнах Східної Європи і формальний імунітет від агресії з боку Німеччини .\nДосягнута в зимовій війні з Фінляндією 1939-1940 рр. перемога і деякі територіальні надбання дісталися країні ціною втрати, як міжнародного політичного, так і військового авторитету. Перемоги Німеччини в 1940 р. у Франції і Голландії привели до сумнівів тієї і іншої сторони в доцільності пакту. Майже напевно І. Сталіну не подобалася перспектива несподівано опинитися в Європі наодинці з Гітлером . У Німеччині справедливо розглядали як шантаж і загрозу дії Радянського Союзу в Прибалтиці і Бесарабії і підготовку нової агресії проти Фінляндії. Після середини 1940 р. росло обопільне невдоволення договором, проте тільки Німеччина була готова зробити у зв'язку з цим конкретні кроки.\nУ листопаді радянський міністр закордонних справ В. Молотів відправився у Берлін з метою добитися нових поступок для своєї країни, але у відповідь отримав майже не завуальоване попередження про те, що Німеччина не має наміру більше терпіти експансію росіян на захід. Попередження здобуло дію: в квітні 1941 р. Радянський Союз нічого не зробив у зв'язку із захопленням Німеччиною Балкан, традиційної сфери російських інтересів. Аж до дня німецького вторгнення радянська сторона скрупульозно дотримувалася графіку постачань в Німеччину, обумовлених економічною угодою з Німеччиною. Німецька сторона, на відміну від російської, проявляла в цьому значно менше завзяття. У кінці квітня 1941 р., в дні, коли кампанія на Балканах наближалася до завершення, посол Німеччини в Радянському Союзі проінформував Гітлера про те, що " Сталін готовий піти на нові поступки".\nНапередодні війни обидва диктатори рішуче і нестримно вели свої народи до катастрофи. Гітлер, який доки ще не повністю підім'яв під себе усіх своїх радників, відкидав усі аргументи проти підготовлюваної авантюри в Росії. Підлеглі И.В. Сталіна навряд чи мали можливість висловлювати йому те, чого він не хотів чути. Проте, йому теж доводилося робити значні зусилля для того, щоб дотримуватися вибраного курсу. На розгортання німецьких військ на кордоні з СРСР, яке до весни 1941 р. прийняло небачений розмах, радянське агентство новин ТАСС, в опублікованому 14 червня 1941 р. комюніке, заявило, що за інформацією, наявною у радянського уряду, Німеччина так само строго дотримується договору про ненапад, як і Радянського Союзу, а для чуток про наміри німецької сторони порушити цей договір не було ніяких підстав.\nПереживши шок від вторгнення, радянський уряд прийняв ряд цілком передбачуваних рішень, спрямованих на централізацію військово-політичного керівництва країною і подальше підвищення ролі комуністичної партії. 23 червня 1941 р. була створена Ставка Головного командування Червоною армією, яку очолив народний комісар оборони Маршал Радянського Союзу С. До. Тимошенко. Того ж дня був відновлений інститут армійських комісарів, які отримали рівні повноваження з командирами. Через тиждень уся державна влада, включаючи контроль над збройними силами, була зосереджена в руках Державного Комітету Оборони (ГКО) у складі п'яти чоловік, який очолив И.В. Сталін . Важливий пост в ГКО займав нарком внутрішніх справ Лаврентій Берия, підлеглі якому війська НКВД займали позиції за лінією фронту з метою виловлювати дезертирів і не допускати відступу без наказу.\nУ перший же день війни п'ять військових округів на західній межі було перетворено в Ленінградський, Північно-західний, Західний, Південно-західний і Південний фронти. У районі межі несподіваність нападу німців викликала замішання, а подекуди і паніку. Основним принципом радянської стратегії, незважаючи на його нереальність в обстановці, що склалася, залишалося утримання позицій першими ешелонами до тих пір, поки не буде підготовлено контрнаступ. Сформований на третій день війни на самому угрожаемом напрямі, в районі на захід від Москви, Резервний фронт у складі чотирьох армій спочатку був націлений на проведення контрнаступу. Проте вже з 1 липня його довелося об'єднати з військами розбитого Західного фронту.\nВсе ще намагаючись зупинити відступ, И.В. Сталін наказав розстріляти командувача Західним фронтом Павлова і його штаб, а через декілька днів застосував ті ж драконівські заходи і відносно командування Північно-західного фронту. Впродовж перших двох тижнів липня 1941 р. радянське керівництво, яке під тиском реальних подій на фронті позбавилося від колишніх ілюзій, приступило до організації відчайдушної, впертої і жорстокої боротьби з фашистами. 3 липня И.В. Сталін, що ніколи раніше не робив публічних виступів, в зверненні до народу по радіо призвав до "вітчизняною" війні проти німецького агресора, до застосування тактики "випаленої землі" у районах, яким загрожує окупація; до ведення партизанської боротьби на захоплених територіях.\nСтворення Ставки Верховного головнокомандування (замість Ставки Головного командування) на чолі із Сталіном продовжила централізацію влади, почату після німецького вторгнення. Цей процес був завершений після того, як И.В. Сталін прийняв пост народного комісара оборони (19 липня 1941 р.) і Верховного головнокомандувача радянськими збройними силами (8 серпня 1941 р.). Упродовж усієї війни Ставу Верховного головнокомандування залишалася найвищим радянським органом військового планування і контролю. Що підкорялася Державному Комітету Оборони, Ставка була швидше комітетом стратегічного планування, ніж Генеральний штаб, хоча вона і мала право віддавати накази через Генеральний штаб Червоної армії, штаби пологів збройних сил або фронтовим командирам безпосередньо. У число її приблизно дванадцяти членів входили начальник Генерального штабу армії, начальник штабу ВМФ, високопоставлені представники командування і видатні експерти технічних пологів військ.\nНаполегливішою необхідністю, ніж реорганізація у вищих ешелонах командування, що було, передусім, в інтересах зміцнення влади И.В. Сталіна, являлося створення ефективної системи управління на полі бою. Троє з п'яти перших командувачів фронтами продемонстрували свою непридатність на займаних постах. Таким же і навіть великим був рівень некомпетентності командирів нижчої ланки. В результаті чищень постраждало надто багато досвідчених командирів, а багато інших занадто швидко було висунено на вищі командні посади. До середини липня стрілецькі і механізовані корпуси були скасовані, а кількість дивізій в арміях скоротилася до п'яти-шести. Чисельність особового складу стрілецької дивізії, яка в мирний час складала 12 тис. чоловік, в результаті втрат і кадрової реорганізації скоротилася до 6-9 тис. солдатів і офіцерів. Танкові дивізії були розбиті на дрібніші частини, які тепер безпосередньо підкорялися командувачам арміями. Роль танкових військ знову була обмежена безпосередньою підтримкою піхоти.\nЄдиним виключенням із загального правила централізації і скорочення штатної чисельності з'єднань стало створення 10 липня трьох так званих командувань стратегічними напрямами; Північно-західним, Західним і Південно-західним. Передбачалося, що вони координуватимуть ведення бойових дій на широких ділянках, порівнянних з секторами, що призначаються для німецьких груп армій. Поява таких командувань повинна була дозволити уникнути запізнювання за часом у вступі у війська наказів і вказівок з Москви. Ці накази передавалися головнокомандувачам на напрямах маршалам К.Е. Ворошилову (Північно-західний напрям), С. До. Тимошенко (Західний напрям) і С. М. Будьонному (Південно-західний напрям), що отримало бойовий досвід ще за часів Громадянської війни. Високі звання цих людей відбивали швидше їх політичну вагу, ніж професійний досвід. Як і слід було чекати, створення командувань на стратегічних напрямах не виправдало себе, і усі вони були незабаром ліквідовані, за винятком Південно-західного командування, яке проіснувало до початку 1942 р.\nВ середині липня, коли німецька група армій «Центр» спрямувалася в пролом в радянській обороні, що утворився між річками Західна Двіна і Дніпро, відкривав шлях на Московському стратегічному напрямі, і провела декілька великих операцій на оточення північніше і на південь від Смоленська, Ставка розгорнула на схід від Смоленська новий Резервний фронт у складі шести армій. Радянське командування поступало саме так, як цього хотіли німці: воно вимагало від військ стояти на смерть і ні в якому разі добровільно не відступати в глиб країни. Крім того, як це передбачали Ф. Гальдер і В. фон Браухич, основні зусилля було вирішено зосередити в центрі, на Московському напрямі.\nВ той час, як війська групи армій «Центр» в серпні і вересні стояли на місці в очікуванні повернення своїх танкових з'єднань, тимчасово перенацілених на інші стратегічні напрями, радянська сторона продовжувала зміцнювати цю ділянку фронту. До кінця вересня перед фронтом групи армій, що відновила настання, «Центр» було зосереджено до 40% чисельності особового складу радянських сухопутних військ, стільки ж артилерії, до 35% бойових літаків і танків. Тактика залишалася колишньою: зустріти супротивника в лоб, зупинити і вимотати його, а потім контратакувати. І знову вона продемонструвала свою неспроможність. Впродовж одного тижня німці оточили велику частину радянських шести армій, створивши котли в районах Брянська і Вязьми. 10 жовтня командування Західним фронтом, до якого увійшли війська Резервного фронту, прийняв начальник Генерального штабу Червоної армії генерал армії Г. До. Жуков . Тим самим він узяв на себе відповідальність за оборону Москви .\nДо жовтня 1941 р. склалася, мабуть, найскладніша обстановка за усю війну. Ленінград стискувало кільце блокади; Москва знаходилася під загрозою; Харків ліг; німецькі війська впритул підійшли до Донецького промислового району. Людські втрати були страхітливими: німці заявляли про те, що кількість тільки полонених складало 3 млн. чоловік. У другій половині жовтня радянське командування сформувало три нові армії. Впродовж перших двох тижнів листопада воно розгорнуло ще шість армій, що утворювали цілий фронт заслону на рубежі Онежське озеро-Горький,-Сталінград-Астрахань. До кінця листопада п'ять резервних армій, у тому числі дві знову сформовані, було зосереджено в Москві і прилеглих районах. Спочатку слабкість німецьких військ стала відчуватися на флангах. У листопаді в районі Тихвина було зупинено настання групи армій «Північ»; групі армій «Південь» довелося зупинитися в районі Ростова, а потім до місяця кінця відступити до рубежу по річці Миус. У кінці листопада Ставка передала в розпорядження Західного фронту три резервні армії і ще більше десяти дивізій. Ранком 6 грудня війська Г. До. Жукова перейшли в контрнаступ.\nУ грудні 1941 р., коли війська радянських Західного, Калининского (створений 17 жовтня) і Південно-західного фронтів вели бої з метою ліквідовувати загрозу Москві, за наказом Ставки було почато контрнаступ на всьому протязі фронту від Тихвина на півночі до Керченського півострова на півдні. До кінця року були розроблені плани, підготовлені резерви для загального настання з метою знищення групи армій «Центр», деблокування Ленінграда і звільнення територій в Донецькому басейні і Криму. 7 січня 1942 р. Західний, Калининский і сусідні з ними фронти отримали наказ не просто оточити, але також розчленувати і знищити по частинах головні сили групи армій «Центр». Прийнявши рішення на настання по усьому фронту, Ставка переоцінила власні сили. 10 січня вона звернула увагу на серйозні тактичні помилки, які були допущені в ході грудневого контрнаступу, такі, як нездатність зосередити достатні сили на головному напрямі, масований застосовувати танки і артилерію, слабку взаємодію пологів військ.\nПроте одно справа була розуміння Ставкою своїх помилок і зовсім інше-не допустити їх повтору, завдання, яке лягало на фронтових командирів. Під час загального настання фронти і армії знову даремно розтрачували свої резерви і, незважаючи на часті нагадування, не дотримувалися принципу зосередження і масованого застосування військ, артилерії і танків. 1 лютого в спробі досягти цілей настання хоч би частково, Ставка доручила Г. До. Жукову особисто очолити операцію проти групи армій «Центр». Але було вже надто пізно. На той час усі резерви були вже витрачені. Ще через півмісяця наступальний порив у військах почав згасати.\nПопри те, що цілей зимового настання 1941-1942 рр. повністю досягти не вдалося, супротивникові був нанесений відчутний ущерб. Передусім, вдалося розвінчати міф про непереможність Німеччини. Крім того, значно виросли військовий престиж Червоної Армії за кордоном і авторитет уряду усередині країни. Перемога вселила надію в народ, а керівництву знову була забезпечена підтримка населення по обидві сторони фронту. Армія отримала неоцінимий досвід, який міг бути використаний при розробці дієвої наступальної доктрини. Ця можливість не була втрачена. У Генеральному штабі, штабах видів збройних сил і пологів військ, а також у військових академіях, при фронтах і арміях були створені спеціальні відділи, яким був доручений збір і оцінка інформації і розробка на її основі статутів і настанов.\nНатхненна успіхом зимового настання, Ставка планувала і далі утримувати ініціативу і після весняного танення снігу провести наступальні операції в районі Ленінграда, Демянска, Орла, Харкова, в Донецькому басейні і в Криму-з метою попереджувати німців і створити умови для нового загального наступу радянських військ. Було прийнято рішення зміцнити оборону на центральній ділянці фронту, оскільки очікувалося, що німці знову зосередять основні зусилля на Московському напрямі. Можливість німецького настання на південному фланзі також бралася до уваги, проте радянське командування вважало, що воно буде націлено на північ, на Москву, а не на південь, у напрямі Кавказу і Сталінграду. Відповідно, замість того щоб зосередити велику частину резервів на Південно-західному і Південному фронтах, Ставка направила їх на центральну ділянку і в розпорядження Брянського фронту, який, як планувалося, повинен був забезпечувати прикриття Москви з півдня. Така невірна оцінка обстановки Ставкою поставила країну майже в таке ж небезпечне стратегічне положення, як і роком раніше. 12 травня 1942 р. війська Південно-західного фронту почали в районі Харкова першу із запланованих наступальних операцій.\nПлан передбачав охоплення міста з півночі і півдня; при цьому головного удару завдавався на півдні-з плацдарму (Изюм-Барвенковского виступу), створеного в ході зимових боїв на річці Донець в районі Ізюма. Операція планувалася при повному ігноруванні супротивника і зневазі тими ускладненнями, з якими пов'язана організація настання з неукріпленого плацдарму і за відсутності підтримки. Можливо, саме завдяки цим двом чинникам, а не з яких-небудь інших причин, настання із західної ділянки плацдарму впродовж перших чотирьох днів розвивалося успішно. Проте використання Ізюмського плацдарму передбачалося і планами літнього настання групи армій «Південь». 17 травня німці завдали удару під основу виступу з півдня, а потім з півночі і впродовж наступного тижня перетворили його на котел, в який потрапили 240 тис. радянських військовослужбовців.\nНаступною невдачею радянського літнього настання стала катастрофа під Керчю (8-16 травня), винуватцем якої був представник Ставки Мехлис, що паралізував дії командування Кримського фронту. В результаті близько 200 тис. радянських воїнів загинули або потрапили в полон. Ставка вирішила відмовитися від колишніх планів літньої кампанії. У липні вчасно був відданий наказ врятувати від оточення війська Південно-західного і Південного фронтів. У період з 28 червня до 24 липня Брянський, Південно-західний і Південний фронти відійшли назад на 130-200 км, залишивши украй важливу для країни територію східної частини Донбасу. Відступ серйозно позначився на моральному дусі населення, але, проте, німцям не вдалося отримати перемогу того масштабу, на яку вони розраховували. Можливо, стратегія радянського командування на літо 1942 р. грунтувалася на неправильному розумінні намірів Німеччини, що могло спричинити тяжкі наслідки-радянське командування продовжувало тримати свої основні сили на центральній ділянці фронту.\nУ кінці червня 1942 р. 28 армій було зосереджено між Ленінградом і Тулою і тільки 18 армій-між Тулою і Кавказом (сюди входили і 5 армій Брянського фронту, основним завданням якого було прикриття Москви з півдня). У складі Південно-західного і Південного фронтів було 10 армій, три з яких були практично розбиті під час Харківської битви. Розгорнуті на безпосередніх підступах до Москви Калининский і Центральний фронти мали у своєму складі 15 армій. Такого розгортання військ радянська сторона дотримувалася впродовж майже усього літа. Посилення південної ділянки фронту здійснювалося за рахунок знову сформованих частин і з'єднань з резерву, а не за рахунок перекидання сил з інших ділянок фронту, як того чекали німці. У серпні-вересні радянські армії відступили ще на 130-550 км, проте німецькі війська при цьому виявилися занадто розтягнутими і далеко обігнали свої тили. В той же час на нижню Волгу і на Кавказ почали перекидатися радянські резерви.\nДо осені 1942 р. поєднання таких чинників, як обширність території, опір радянських військ і нездатність німецької сторони дотриматися балансу між поставленими завданнями і наявними для їх виконання засобами, удруге привело до небезпечної растянутости німецької армії. Росія боролася з німецьким нашестям тими ж способами, якими свого часу протистояла вторгненням Наполеона і Карла XII; проте розчинити загарбників в російських просторах не було умисним наміром радянської стратегії-адже в передвоєнний період радянська військова доктрина грунтувалася на принципі «розгрому ворога на його власній території».\nВтрати Червоної Армії убитими і полоненими за 1941 р. і перші три квартали 1942 р. склали майже 6 млн. чоловік. Після таких колосальних втрат гостро постало питання не лише про виживання у війні з підготовленішим у військовому відношенні супротивником, але і в організації нових умов для перемоги над ним. Можливості далі жертвувати територіями і життями своїх громадян у радянського Верховного головнокомандування більше не залишилося. У важкі дні літа 1942 р., коли знову стало здаватися, що німецькі армії здатні пройти маршем в глиб території Радянського Союзу, моральний дух як у військах, так і серед цивільного населення знову став падати. Тягар страждань, поразок, досконалих помилок здавалося, як ніколи, нестерпним. Віра і надія, породжені успіхами, досягнутими минулої зими, розсіялися. Здавалося, настала межа терпінню людей, які більше не бажали мати командування, що стільки разів вже ставило їх на грань катастрофи.


6 грудня Православна Церква вшановує пам’ять святого благовірного князя Олександра Невського – Справжня Україна\nОлександр Ярославич Невський був сином князя Ярослава Всеволодича та княгині Феодосії. Він народився 13 травня 1221 року. З 1236 року почався період тривалого князювання Олександра в Новгороді. Перші роки правління були присвячені зміцненню міста. У 1239 році він одружився на Олександрі Брячиславні, полоцькій княжні. Цей союз приніс Олександру трьох синів. Данило, став московським князем, а Андрій і Димитрій княжили у Володимирі.\nКнязь Олександр отримав своє прізвище Невський, після перемоги над шведами в битві, яка відбулася на березі річки Неви. Історики вважають, що Невська битва, яка відбулася в 1240 році, дала можливість Русі зберегти землі на берегах Фінської затоки. Шведами в тій битві командував Біргер, майбутній правитель Швеції.\nНезабаром, через конфлікт із боярами, Олександр залишає Новгород і їде в Переяславль-Залеський. Утім, норовливі новгородці змушені були знову покликати до себе князя Олександра через серйозну загрозу новгородським землям з боку католицького Лівонського ордена. Вирішальна битва між руськими та ливонцями відбулася на льоду Чудського озера 5 квітня 1242 року. Олександр розгромив лівонських лицарів, і тим довелося укласти перемир’я, за умовами якого католики відмовлялися від зазіхань на руські землі.\nНа сході країни ситуація була зовсім іншою. Руські князі були скорені більш сильним ворогом – монголо-татарами. Великому київському князю, доводилося їздити на уклін до столиці Орди – Каракорум, для одержання ярлика на князювання. В 1243 році хан Батий видав такий ярлик батькові Олександра Ярославу Всеволодовичу. Князь Ярослав Всеволодович несподівано помер, 30 вересня 1246 року. В управління Олександру дісталися землі південної Русі, включаючи і сам Київ.\nПапа Римський Інокентій Четвертий пропонував Олександру Невському допомогу в боротьбі із Ордою в обмін на прийняття католицтва. Але пропозиція ця була в досить категоричній формі відкинута князем.\nЯрлик на велике князювання Олександр отримав в 1252 році, після того, як Огул Гамиш скинув хана Мунке. Хан викликав Олександра в Сарай – столицю Золотої Орди, де йому була видана грамота на князювання. Під час поїздки в Орду в 1262 році яскраво проявилися такі якості Олександра Невського, як дипломатичність і вміння вести переговори.\nПовертаючись додому, князь захворів і помер у стоячому Городці на Волзі. Це сталося 14 листопада 1263 року.\nЯко благочестиваго корене пречестная отрасль был еси, блаженне Александре, яви бо тя Христос, яко некое Божественное сокровище Российской земли, новаго чудотворца, преславна и богоприятна. И днесь сошедшеся в память твою верою и любовию, во псалмех и пениих радующеся славим Господа, давшаго тебе благодать исцелений, Егоже моли спасти град сей, и державе Российской богоугодней быти, и сыновом Российским спастися.


Регулювання міжнародної торгівлі | Kursak.com - здаємо разом!\nЩоб уникнути небажаного дефіциту торговельного балансу, кожна держава вдається до регулювання міжнародної торгівлі. Воно може бути одностороннім, двостороннім і багатостороннім. Одностороннє державне регулювання міжнародної торгівлі здійснюється урядом країни в односторонньому порядку без узгодження чи консультацій з торговими партнерами. Двостороннє державне регулювання передбачає узгодження торгової політики між країнами, які є торговими партнерами. Багатостороннє державне регулювання міжнародної торгівлі має місце тоді, коли торгова політика узгоджується і регулюється з допомогою багатосторонніх угод.\nВ залежності від масштабів втручання держави в міжнародну торгівлю розрізняють два види державної торгової політики.\nПолітика фритредерства (лібералізму) передбачає мінімальне втручання держави у зовнішню торгівлю. Вона спрямована на відкриття внутрішнього ринку для іноземних конкурентів шляхом зниження кількості обмежень в торгівлі. За такої політики застосовується режим найбільшого сприяння торгівлі, який забезпечується шляхом надання податкових і митних пільг суб’єктам зовнішньоторгових відносин.\nПолітика протекціонізму становить собою державну політику захисту внутрішнього ринку від іноземної конкуренції шляхом збільшення обмежень у торгівлі. Крайнім проявом протекціонізму є “торговельні війни”, тобто прийняття урядом жорстких заходів з метою обмеження доступу конкурентів на внутрішні ринки.\nДля регулювання міжнародних торгово-економічних відносин застосовуються тарифні і нетарифні методи.\nТарифні методи — це ті, що базуються на відповідних тарифах.\nТарифи становлять собою сукупність нормативів, які регулюють ціни на послуги, виробництво і споживання, а також збори, податки і мито.\nМитний тариф — це певна ставка мита, що підлягає сплаті при вивезенні чи ввезенні певного товару на митну територію країни.\nМитний тариф (мито) виконує три основні функції:\nфіскальну (експортне та імпортне мито виступає однією із статей доходної частини бюджету);\nпротекціоністську (за допомогою імпортного мита держава захищає місцевих виробників від іноземних конкурентів);\nбалансувальн (через експортне мито держава відвертає небажаний експорт товарів, на які внутрішні ціни нижчі за світові).\nНетарифні методи регулювання міжнародної торгівлі – це всі інші, крім тарифних. Вони поділяються на дві групи:\nметоди, які прямо обмежують експортно-імпортні операції, захищають і регулюють вітчизняне виробництво;\nметоди, що спрямовані на стимулювання експорту.\nДо першої групи належать квотування, ліцензування, добровільні обмеження експорту, технічні перешкоди, внутрішні податки тощо. Квотування – це визначення контингенту (обсягу) товарів, які підлягають експорту-імпорту. Ліцензування становить собою видачу державними органами дозволу (ліцензії) на експорт-імпорт певних товарів в певних кількостях і в певний проміжок часу. Добровільні обмеження експорту становлять собою зобов’язання одного із торгових партнерів зменшити або не розширювати експорт того чи іншого товару. Технічні перешкоди — це сукупність національних технічних, адміністративних та інших норм та правил, спрямованих на створення перешкод ввезенню товарів в країну (наприклад, вимоги про дотримання національних стандартів, отримання сертифікатів якості імпортної продукції, відповідне маркірування товарів тощо).\nДо другої групи нетарифних методів регулювання міжнародної торгівлі належать ті з них, що спрямовані на стимулювання експорту, зокрема субсидії, експортні кредити, демпінг тощо. Субсидії – це грошові виплати, спрямовані на підтримку національних виробників і опосередковану дискримінацію імпорту. Експортні кредити становлять собою фінансове стимулювання державою розвитку експорту вітчизняних товарів. Демпінг — це просування товарів на зовнішній ринок за рахунок зниження експортних цін нижче нормального рівня всередині країни.\nОсновними міжнародними організаціями, які здійснюють регулювання торгівлі, є Конференція ООН по торгівлі і розвитку (ЮНКТАД), Світова організація торгівлі (СОТ), Міжнародна торгова палата (МТП) і інші.\nSvg Vector Icons : http://www.onlinewebfonts.com/icon Із збірки: Лекції з економічної теорії\nРік написання: 2007


Gymba Skyrun 2015 - Положение\nПросмотров: 8288 Изменено: 31.08.15 10:56, Создано: 26.08.15 19:01 Автор: Chabik\nПро проведення змагань із гірського бігу\nпропаганда фізичної культури, спорту та здорового способу життя.\nналагодження дружніх стосунків між спортсменами із різних регіонів України та країн-сусідів;\nпопуляризація легкоатлетичних пробігів, як найпростішої форми змагальної діяльності для усіх любителів бігу, як професійних спортсменів так і аматорів;\nпопуляризація гірського бігу в Україні.\n2. ОРГАНІЗАТОРИ ПРОБІГУ\nОрганізатором змагань є ГО СТК «ТРЕК»\n3. ЧАС ТА МІСЦЕ ПРОВЕДЕННЯ ЗМАГАНЬ\nЗмагання проводяться 13 вересня 2015 року у селі Пилипець Закарпатської області поблизу готелю Шепіт Карпат\nПочаток змагань 13 вересня о 9.00\n4. ТРАСА ТА ДИСТАНЦІЯ ПРОБІГУ\nДистанція пробігу – 7,5 км на гору Гимба. Набір висоти 800 метрів.\nТраса буде промаркована.\nУчасником змагань може бути будь-яка особа, якій на день проведення змагань (13 вересня 2015 року) виповнилось 18 років, та не старша 55 років!\nОбов’язковою умовою участі у змаганнях є медична довідка про задовільний стан здоров’я та заява із особистим підписом, який свідчить про те, що кожен учасник пробігу бере участь у змаганнях на власну відповідальність.\nУчасники змагань повинні виконувати вказівки осіб (судді, волонтери), що діють від імені Організаторів змагань.\nПід час руху по трасі змагань учасникам забороняється використовувати будь-які транспортні засоби.\nЗабороняється участь у змаганнях під впливом алкоголю та наркотичних речовин.\nПід час реєстрації у змаганнях кожен учасник повинен мати оригінал або копію документу, що засвідчує його особу\nПередача стартового номеру іншим особам, скорочення встановленого маршруту змагань, а також будь-яке порушення правил змагань тягне за собою дискваліфікацію.\nУчасники висловлюють свою згоду на використання їхніх особистих даних для потреб заходу та на використання їх фото та відео зображень в інформаційних джерелах. Особисті дані учасників в жодному випадку не використовуватимуться в інших цілях та не передаватимуться стороннім особам/організаціям.\nЗмагання проводяться згідно правил встановлених при проведенні легкоатлетичних змагань Федерацією легкої атлетики України (ФЛАУ) та IAAF\n6. РЕЄСТРАЦІЯ, ОПЛАТА СТАРТОВОГО ВНЕСКУ\nКожен учасник змагань повинен зареєструватись за посиланням http://bikeportal.org.ua/index.php?option=com_content&view=article&id=3885&Itemid=960 та оплатити стартовий внесок.\nОстаточною заявкою для участі у змаганнях вважається: попередня реєстрація, оплата стартового внеску, медична довідка та заява учасника пробігу із особистим підписом.\nСтартовий внесок для участі у пробігу становить 50 грн.\nСтартовий пакет включає в себе:\n- Воду, напої на фініші.\n- Супровід та роботу суддів і волонтерів.\n- Диплом про участь у змаганнях.\n· Усі учасники змагань, що завершать дистанцію отримують пам'ятні дипломи. Переможці та призери пробігу в абсолютній першості (1-3 місце, чоловіки та жінки окремо) нагороджуються грамотами а також речовими або грошовими призами. Переможці у вікових категоріях нагороджуються кубками та речовими призами. Нагородження у вікових категоріях відбуватиметься лише у випадку кількості учасників 50 та більше! Спортсмени які посіли призові місця (1-3 місце) в абсолютній першості не нагороджуватимуться у вікових категоріях!\nЧоловіки: Ч 18-29, Ч 30-39, Ч 40-49, Ч 50-55.\nЖінки: Ж 18-29, Ж 30-39, Ж 40-49, Ж 50-55.\nВитрати пов’язані з організацією, підготовкою та проведенням змагань, нагородження переможців та призерів – за кошти організаторів пробігу.\nВитрати пов’язані з приїздом, розміщенням та харчуванням учасників змагань за рахунок відряджуючих організацій та за власний рахунок.\n· Організатори змагань забезпечують медичне обслуговування учасників під час змагань (лікар на старті та фініші). Організатор має право вносити зміни до положення про змагання. Остаточний варіант положення про змагання буде оприлюднений до 08.09.2015 року.\n9. КІНЦЕВА ПОСТАНОВА\nУ питаннях, що не були вказані у даному Положенні рішення прийматиме Організатор змагань.


Місію ОУН ми вбачаємо у лікуванні наслідків колоніальної хвороби | Widget News\nМісію ОУН ми вбачаємо у лікуванні наслідків колоніальної хвороби\n[ Остап ] Минуле ОУН відоме. ОУН - це славні імена Бандери, Стецька, Коновальця та інших героїв. Видаються монографії, історичні розвідки. Якою зараз є ОУН, де діє, які завдання перед собою ставить? Врешті-решт, чому про сучасну ОУН так мало згадок у ЗМІ? Брак людей? ідей? Можливо, це повязано з політичною ситуацією в країні?\n[ українець ] Хто представляє в Україні Ваші інтереси. Чи для України це втрачена структура\nВ Україні є Тереновий провід, є різні громадські стуктури, які з нами працюють. Це, наприклад, Центр національного відродження ім. С. Бандери, Центр досліджень визвольного руху, молодіжні організації та багато інших структур. ОУН - це не втрачена стуктура, вона себе виправдала і продовжує робити свою справу.\n[ Яник ] Кажуть що в Україні нема націоналістів у політиці. ті що були - продалися юлькам, вмер Рух. бо тарасюк - це не Рух. Де зараз КУН???? Хто вони? над чим працюють? Нема! Продажна Свобода - і тільки. Чому ви байдужі до того шо робиться в країні? хто за цей бардак візьме на себе відповідальність?\n[ Львів'янин ] Який приклад, а точніше яку державу з таким політичним устроєм, який відповідає вашій ідеології ви можете навести? Націоналізм, на мою думку є руйнівною силою для будь-якого сучасного суспільства.\n[ * ] Скільки у вашій організації молодих людей, які підтримують ідеї? Маю на увазі, не таких, яких "викликають", коли треба десь плакати потримати, а дійсно підтримувачів розвитку ідею?\n[ Микола ] Слава Україні! П.Стефане, ідея та боротьба Степана Бандери - незалежна держава Україна - була адекватна тому періоду перерозподілу територій держав. Зараз триває т.зв. економічна війна. З огляду на вищевказане, запитання - яка програма встановлення незалежності держави України прийнята та відстоюється на даний час ОУН, як продовження боротьби славного С.Бандери? Дякую.\n[ Ігор Денисюк ] п. Стефане, ми про Вас надто мало знаємо. розкажіть трохи, будь-ласка. про себе, про свою родину. цікаво... Мій батько з Тернопільщини, а мама - з Штутгарту. Я одружений, маю двох дорослих дітей. Від молодих літ відвідував українську греко-католицьку церкву у Мельбурні, рідну українську школу. Я був головою осередку СУМ у Мельбурні, крайової управи СУМ в Австралії, є заступником голови світової управи СУМ, багаторічний голова української громади у Вікторії, голова Союзу українських органзіцій в Австралії, довголітній керівник української братської школи та голова шкільної ради. Зараз є геренальним секретарем Світового конгресу українців. Я є головою комісії з визнання Голодомору геноцидом проти українського народу, яка тісно співпрацює з Президентом України, МЗС, СБУ та Інститутом національної пам'яті. У рядах ОУН працюю довгі роки на різних посадах - крайових та світових.Маю вищу освіту. Очолював парламентську комісію багатокультурности у штаті Вікторія.\n[ Олександр ] Як Ви мислите, чому бувшій партноменклатурі вдається одурювати український народ і далі ? Чи відчуваєте тут частку своєї провини. ( Не особистої, а ваших колег по організації). І банальне запитання , що робити далі норамльним людям? Як реалізувати себе серед сього царства брехніі та лицемірства? Дякую за відповідь. Усього найкращого!\n[ Peter ] Державами - також Парламентські демократії. наша власна запозичена країна, Австралія, - парламентська демократія, заснована на Західній монастирській Церкві. Чому повинна Україна не також прийняти демократичну парламентську систему?\nЖодна політична система не допоможе Україні, якщо її ключовим моментом буде безвідповідальність влади перед народом.\n[ Peter ] Конституційний суд наказав Ющенку тримати референдум на українському членстві НАТО. Як гарант української Конституції, чому не поступився Yushenko і чим є ваші голоси на Українському плебісциті на НАТО?\nМедведчук, який був радником Президента Росії, подав у суд на Ющенка, щоби довести до розколу у суспільстві. Ми бачимо НАТО, як ефективну модель захисту держави на сьогоднішньому етапі.\n[ Віталій ] Вітаю Вас пане Стефане в Україні. Як Ви думаєте,\n[ Українці в Аргентині ] Пане Стефане! Від імені Управи та всього членства Українського Культурного Товариства ПРОСВІТА в Аргентинській Республіці, вітаємо Вас із обранням на Голову Організації Український Націоналістів та бажаємо Вам завершення всіх мрій та бажань! Питання:\n1) Яку ролу повинні відігравати суспільні товариства на еміграції?\n2) Чи можете подати, із Вашої точки зору, загальний політичний образ – стан націоналістичного руху в України?\n1.Збереження та розвиток української сутності і гідна репрезентація себе, як частини українського народу, включення у суспільне громадське життя країни свого перебування і у той же час бути невід'ємною часткою глобальної Української нації.\n2. Найбільшою проблемою націоналістичного руху є втрата ідеологічних орієнтирів і припинення застосування ідеології, яку розробили наші великі попередники до сучасних всесвітніх та українських реалій.\n[ українець ] Чи не важаєте Ви , що ОУН виконала свою місію, ввійшла в історію як організація перд якою наступні покоління будуть скидати капелюха і на сьогодні повинна розпуститися ?Боїмося , що сьогоднішні деякі члени ОУН можуть з святої абревіатури ОУН зробити , мяко кажучи, посьміховисько.\nМи вважаємо, що місія ОУН існує доти, доки живе українська нація. Українській нації завжди будуть потрібні люди, які готові жертовно працювати для неї у будь-яких історичних умовах.\n[ патріот ] Яким на Ваш погляд повинен бути провідник ОУН сьогодні?\nВін повинен розуміти "плюси" та "мінуси" структури і мати чітке бачення, як вона має розвиватися і яким шляхом іти. Провідник має дослухатися до думки активу організації. Членам Великого Збору сподобалася моя концепція "ОУН, як глобальної організації українців".\n[ Микола ] Скажіть будь-ласка, чого прагне Ваша душа, Ваші мрії!\nМрію, щоб Українська Держава відповідала тим критеріям, за які віддали свої життя мільйони українців. Хочу, щоб Україна знайшла своє місце серед інших сильних держав.\n[ лемко ] Чи можете Ви запропонувати свій рецепт (поради), як стати успішним і водночас порядним українцем-патріотом?\nБудуйте Україну навколо себе! І залучайте інших до себе та до вивчення історії та сучасності України. Треба гордитися своїм українським походженням та його захищати у разі потреби.\n[ Віталій (Крим) ] Як Ви бачите участь кримчан у відродженні української України та чи можна сподіватися патріотично налаштованим українцям Криму на активну співпрацю з ОУН? Дякую.\nНе можна, а треба. Українські кримчани є невід'ємною частиною української нації, і все, чим ми можемо їм допомогти, ми зробимо. Однак, прикметою націоналіста є те, що він сам у кожній ситуації робить те, що потрібно для української нації. Ми знаємо, що серед українців Криму є націоналісти і сподіваємося від них реалізації цієї невід'ємної прикмети націоналіста.


voguehuts.co Відгуки | - чи є цей сайт законним або фішинговим | Scamadviser\nчи є voguehuts.co законним чи афера?\nvoguehuts.co має дуже низький рейтинг довіри. Чому?\nvoguehuts.co має дуже низький рейтинг довіри відповідно до нашого алгоритмом. Однак комп'ютери можуть помилятися. Веб-сайт має сильний індикатор того, що є шахрайством, але може бути безпечним для використання. Ми рекомендуємо вам перевірити веб-сайт за допомогою нашого check list або безпосередньо зв'язавшись з компанією.\nВеб-сайт налаштовано 235 Days днів тому\nМи перевірили кілька інших веб-сайтів, таких як Sitejabber, Resellerrating і Trustpilot, на відгуки voguehuts.co, але не змогли знайти ніяких коментарів. Це негативний висновок, оскільки будь-який веб-сайт, що пропонує послугу або продукт, зазвичай має щонайменше кілька відгуків. В результаті ми знизили наш рейтинг довіри.\nФакти про voguehuts.co ( Оновити дані )\nРейтинг voguehuts.co переглянуто 428 разів.\nРейтинг voguehuts.co останньо перевірявся 09-12-2018. Хотіли б мати оновленi цифри? Використовуйте посилання "Оновити дані" внизу цієї сторінки.


"Jak się modlę tak i rysuję" / «Як молюся, так і малюю»\nJesteś tutaj:Główna / Фундація духовної культури пограниччя / Ігор Кістечок: «Як молюся, так і малюю»\nВиступали в Австрії, до прикладу, та й в Польщі. Це й була перша моя зустріч з країною та з людьми, що залишила по собі справді приємні враження та спогади… Усі інші візити до Польщі вже були пов’язані з іконописом. У Новиці, до прикладу, щороку організовують іконописний пленер. Подобається, що поляки думають про культурний обмін, реалізовують ті можливості, котрі є. Щодо Любліна, то він дуже нагадує мені Львів. Схожий архітектурою і вуличками, особливо центральною частиною. Вражає культура – галереї, крамнички, кав’ярні різні. Усе це вкупі дійсно дає можливість і відпочивати тут, і працювати.\nЧи знайшли вже «своє» улюблене місце в місті? Кав’ярню, вуличку?\nІ.К.: Ще не знайшов, бо просто було ніколи! Ми були у різних місцях. Два чи три рази тільки виходили у місто. Через роботу, в основному. Малювали з Майєю Подлєсною (іконописиця – авт.) часто в її майстерні або де інде. Не має ще на разі такого улюбленого місця в Любліні, але вірю, що ще обов’язково знайду.\nПошуки себе, погодьтеся, справа не легка. На усвідомлення свого призначення може знадобитися десятиліття. Комусь і земного віку недостатньо. Ігор Кістечок познайомився з іконописом ще в дитинстві. Та… в житті не буває легких доріг.\nІ.К.: Почалося усе з мого тата. Він був художником-самоуком. З різних причин йому не вдалося вступити до вишу та й мети тоді такої не було. Але батько малював і було добре. В 90-х роках почали відбудовувати церкви і тато заповнив цей сакральний ринок своїми роботами. Писав вдома багато ікон для іконостасів, а літом зазвичай робив поліхромії в новозбудованих греко-католицьких церквах. Десь з чотирьох років я почав перемальовувати те, що тато малює. Це були навісні ікони. Мені забороняли, били по руках… Та в шість років я отримав благословення від священика, який був настоятелем парафії у рідному селі моєї матері. Ми туди завжди їздили до церкви на богослужіння.\nЧому забороняли змальовувати зображення святих? Існує таке табу?\nІ.К.: Згідно з православною традицією, не можна. Але… я малював і католицька церква це дозволяла. Розумієте, не було ще чіткого визначення як це має бути. Коли отримав дозвіл, то почав дуже багато малювати. До першого класу школи зробив дуже багато.\nТобто Ви отримали благословення на писання ікон у… шестирічному віці?!\nІ.К.: Так. У шість років священик сказав, що мене не можна стримувати і я маю робити те, що роблю. Отож, почав з татом малювати іконостаси, робив рисунки невеликих ікон. У мене дуже вдалий був рисунок, а от у кольорі на той час ще свого місця не мав. Це такий мій початок, зустріч з живописом.\nІгор Кістечок пішов одразу до двох шкіл – звичної загальноосвітньої й художньої, звичайно ж. Уміння швидко й гарно малювати не раз ставало у пригоді під час навчання, а його захоплення іконописом однокласники сприймали загалом нормально. Щоправда, розповідає художник, неодноразово підбурювали на усілякі ненормальні рисунки, бо ж діти.\nІ.К.: Завжди відмовляв, бо мав серйозне виховання. Батьки вчили, що перед тим, як щось зробити – треба подумати, як до вчинку поставиться Бог. Завжди старався малювати красу. Після закінчення художньої школи одразу ж вступив до музичної. Почав грати на баяні й на тому в мене закінчився живопис. Перестав малювати взагалі. Зовсім трішечки малював тільки на перервах, копіював роботи Шевченка з бібліотечної книжки кольоровим олівцем, щось пригадував. А так…мене музика захопила! Пізніше моє духовне життя стало якимось більш філософським. До прикладу, почав сам говорити про монастир та аскетів. Питали де я це почув, де побачив, бо ніхто раніше таких тем не обговорював. Можливо, бачив у рисунках Шевченка, Васнєцова. Мені дуже подобалися ті образи! У дев’ятому класі я вирішив продовжити навчання в історико-філософському ліцеї ім. св. Йосафата, що у місті Бучач Тернопільської області. Цей ліцей знаходиться при монастирі отців Василіян. Він на той час тільки відбудовувався, адже до Першої світової війни це була семінарія. Саме там я побачив, як живуть монахи. Відчув зміни усередині себе. На приклад, почав щось говорити, навчився висловлювати думку. До того був мовчазним. Усвідомлював усі свої можливості, а їх, повірте, було багато. Міг вчитися в Тернополі, київській «Могилянці» чи Академії мистецтв… Та завжди знав, що буду монахом. Щодня ходив на дві служби божі, співав, сам вивчив «Молитвослов». Мене це вабило, ніхто ні до чого не примушував. Отож, у сімнадцять років пішов у монастир, як і планував.\nВи прийняли постриг?\nІ.К.: Не приймається одразу. У Василіян зовсім інший устав щодо того, як це має бути. У 17-ть років я ще літом з татом малював церкву на Тернопільщині в Старих Петликівцях і… пішов у монастир. Там, власне, теж не дуже займався іконописом, живописом, бо мав інші завдання: косив, яблука збирав, на свинарнику працював, корови пас, співав, молився, навчався. Ліпив шопку – перший досвід роботи над скульптурою. Десь у той час організували церковно-естрадний спів, можна так це назвати. Приблизно після другого року в монастирі мене направили до семінарії в Брюховичах. Там були отці, які вже, в силу свого життєвого досвіду, бачили світ – Рим, Англію, Францію. Вони знали про те, що вмію малювати. Один з них, отець Прокопій, запропонував\nнамалювати ікону. Якщо чесно, то ця ідея не дуже сподобалася, бо до того знав реалізм в живописі. Знав Леонардо, Рафаеля, якісь роботи Клімта бачив, а ікона для мене завжди була якимось дитячим малюнком. Але… на пропозицію отця пристав. Мені купили всі необхідні матеріали, познайомили з паном Іваном Климочком – художником зі Львова. Я повчився в нього місяць і написав Володимирську ікону. Коли закінчив роботу – зрозумів, що писатиму ікони все життя, бо то було щось більше, ніж просто емоції. Там була суть! Я відчув можливості образу, настрій, глибину! Ікона, власне, показувала глибину. В тому була душа й богослів’я. Мені як художнику реалізм став просто не цікавим.\nМожливо, Володимирський образ і є тим найособливішим для вас?\nІ.К.: Володимирська ікона – найкраща для мене. Це взірець. У житті бувають різні ситуації. Часом ти забуваєш риси Богородиці, духовного лику. Тоді я згадую себе, той стан, коли перший раз пережив ті відчуття. Це реанімує. Реанімує душу. Стараюся в нових роботах черпати той особливий настрій – духовний, богословський. Рухатися в правильному напрямку – це орієнтир.\nНа третьому курсі семінарії Ігор Кістечок вирішив взяти академічну відпустку для того, щоб вступити до Львівської національної академії мистецтв. Навіть дізнався, що у виші є кафедра сакрального мистецтва. Та… щось не склалося. Художник залишив монастир, а вже за рік таки вступив до Академії.\nІ.К.: Мене тато відмовляв. Хоча, він розумів, що малювати я буду й без відповідної освіти. Мені ж хотілося побути в тій спільноті, побачити, помалювати натуру, втамувати голод кольору. Тепер моє серце «лежить» до імпресіоністичної гами кольорів. Це, звичайно ж, відіграє роль в роботі при розписі церков. Розписую церкви з 2008 року. З того ж часу працюю в “Творчому об’єднанні святителя «Кипріяна Київського», котре заснував Олексій Чередніченко. Він взяв мене до себе, бо знаєте як це… Роботи не має, гроші треба, а я навчався на платному. Треба було обирати. Об’єкт – це вже втрата навчання. Але!!! Я нічого не втратив, бо коли почав працювати над розписом церков, то навчився більше, ніж за чотири роки в Академії. Навчальний заклад розкриває твої знання, а практика показує ким ти є.\nЯке становище мистецтва іконопису в Україні й світі? Є різниця?\nІ.К.: Ікона для українства (та й взагалі для Східної Європи) починається з того, що ти приходиш до церкви, а вона вже є. Ще з самого дитинства розумієш, що це – Бог. Дитина, коли запитають «де Бозя?», покаже на іконку. Мистецтво ікони визнається в Україні. Якщо говорити про церкву, то воно невід’ємне від неї. Як проповідь священика, так і присутність в оселі та церкві християнській ікони – необхідність. В Україні це природно. Щодо Європи, римо-католицького світу, то тут, як на мене, люди бачать в іконі щось декоративне. Можливо, я не до кінця розумію. Така ситуація у більшості, а в меншості – є ті, хто хоче зрозуміти глибше.\nІконопис – це масове мистецтво? Чи виставки сакрального мистецтва такі ж поширені, як, скажімо, модерн арту?\nІ.К.: Завдяки засновнику кафедри сакрального мистецтва Львівської національної академії мистецтв Роману Василику відновився іконопис та розуміння ікони, як того, до чого (до кого) моляться. Він дав художникам місце та можливість збиратися і ділитися своїми знаннями. Хтось приїхав з Києва чи з Одеси, на приклад, вчитися у Львів. Після закінчення академії він «везе» те мистецтво до додому. Люди творять іконописні осередки. Щодо виставок іконопису, то багато їх влаштовують у Львові.\nЧи потрібна спеціальна освіта для того, щоб писати ікони?\nІ.К: Освіта потрібна кожному. Це не залежить від того вміє людина малювати, чи ні. Знання допомагають вести діалог з Богом. Щодо ікони, то це – молитва. Як молюся, так і малюю. В іконі важливо передавати конкретність, бо вона лаконічна, а не якась незрозуміла. Освіта ніколи не буде зайвою, але в іконописі неосвіченим людям чомусь потрібно довше малювати. І йдеться зовсім не про кількість ікон. Коли в мене ще не було вищої освіти і писав першу ікону, то якби не було людини, яка мені пояснювала й допомагала (а це вже освіта), то, можливо б, дописав і покинув це. Є грамота в іконі.\nТобто, потрібна освіта й… віра?\nІ.К: Ти обов’язково маєш вірити у те, що малюєш! Вірити у того, кого зображаєш! Якщо ні, то просто будеш ремісником, який хоче заробити. В іконописі таке недопустимо! Коли ж, не дай Боже, спіткало таке, то треба лікуватися. Є різні християнські практики: сповідь, причастя, відвідування літургій, читання Святого Письма. В нашій практиці, на приклад, ми завжди слухаємо різні радіопередачі на тему іконопису чи Біблії. Стараємося чути слово. Треба вірити, молитися та цим жити. Це є життя.\nЧого навчаєте людей на майстер-класах?\nІ.К.: Основ іконопису. Показую паралель між тим, що є справжнім (натуральним, природнім) та тим, що можна зустріти в іконі. Це все для того, що б краще розумітися в рисунку та кольорі суто з мистецької точки зору. Знати чому саме те чи інше є в іконі. Читати образ з позиції художника. Наголос на цьому роблю. Я спрощую мову розуміння.\nВчите людей тому, чого не вистачало вам?\nІ.К.: Коли б у мене був такий курс, то був би щасливий. В академії не вчать того, що я тут намагаюся пояснити. Це тільки досвід. Адже лише він в основі такого курсу з рисунку ікони. Ділюся тим, що здобув за роки практики. Люди мають навчитися бачити й розуміти.\nІнформацію про іконописця Ігора Кістечка ви також зможете знайти за цим посиланням http://arts.in.ua/artists/KISTECHOK/ на порталі образотворчого мистецтва.\nНагадаємо, що майстер-класи відбуваються щодня (з 11 по 17 березня) на Фундації Духовної Культури Пограниччя.\nIgor Kisteczok, ikonopys


Гестаційний цукровий діабет: ризик прогресування до цукрового діабету 2-го типу — Медицинский справочник\n12 Июл 2020 в 01:52 92 0\nРезюме. Наведено огляд результатів систематичного огляду та метааналізу щодо оцінки ризику розвитку цукрового діабету 2-го типу серед жінок із гестаційним цукровим діабетом в анамнезі\nГестаційний цукровий діабет (ГЦД), або цукровий діабет вагітних, є порушенням вуглеводного обміну, яке характеризується підвищенням рівня глюкози у плазмі крові у період вагітності. Відомо, що наявність ГЦД в анамнезі є встановленим фактором ризику розвитку цукрового діабету (ЦД) 2-го типу в подальшому. Даний факт підкреслює важливість скринінгу жінок у післяпологовий період з метою виявлення осіб, які мають підвищений ризик розвитку ЦД 2-го типу, а також впровадження стратегій профілактики захворювання. Незважаючи на масштаби ризику розвитку ЦД 2-го типу, післяпологовий скринінг жінок із ГЦД в анамнезі є неоптимальним, про що свідчать статистичні дані європейських країн, США та Канади. Очевидно, що існує недостатня обізнаність жінок про необхідність та важливість скринінгу на ЦД. Проблема також полягає у тому, що відсутні чіткі рекомендації для медичних працівників щодо скринінгу жінок із ГЦД в анамнезі. Тим часом поширеність ЦД 2-го типу зростає в усьому світі.\nРезультати попередніх систематичних оглядів підтверджують підвищений ризик розвитку ЦД 2-го типу серед жінок із ГЦД в анамнезі. Протягом останніх десятиліть демографія вагітних змінюється, збільшується кількість жінок, які народжують у більш пізньому віці, відповідно, підвищується частота ожиріння. Обидва ці фактори призводять до зростання поширеності ГЦД, визначивши дане захворювання як важливу проблему в усьому світі. З точки зору системи охорони здоров’я, це в майбутньому призведе до поширеності ЦД 2-го типу та ожиріння у популяції. Для вирішення даної проблеми необхідні дослідження, зосереджені на підвищенні якості та ефективності скринінгу та діагностики ГЦД. Даний систематичний огляд та метааналіз мають на меті дослідити частоту прогресування та фактори, які б могли визначати прогресування до ЦД 2-го типу у жінок із ГЦД в анамнезі порівняно з жінками, які мали нормальний перебіг вагітності.\nДля систематичного огляду і метааналізу були відібрані спостережні дослідження, виявлені в базах даних Ovid Medline і Embase, опублікованих з січня 2000 по грудень 2019 р.\nУ дослідженнях оцінювали частоту розвитку ЦД 2-го типу серед жінок із ГЦД в анамнезі порівняно з жінками, які мали нормальний перебіг вагітності. У метааналіз було включено 20 досліджень за участю загалом більше ніж 1 млн жінок. Вибірка становила 67 956 жінок з ГЦД та 1 264 417 — група контролю.\nВідносний ризик розвитку ЦД 2-го типу був майже в 10 разів вищим у жінок із ГЦД в анамнезі порівняно зі здоровими жінками (відносний ризик (ВР) 9,51; 95% довірчий інтервал (ДІ) 7,14–12,67, р<0,001).\nУ жінок із ГЦД кумулятивна захворюваність на ЦД 2-го типу наступна: у жінок всіх етнічних груп 16,46% (95% ДІ 16,16–16,77%), у жінок неєвропеоїдної раси — 15,58% (95% ДІ 13,30–17,86%) і у жінок європеоїдної раси 9,91% (95% ДІ 9,39–10,42%). Відмінності між групами не досягли статистичної значущості.\nПоказано, що зв’язок між ГЦД і подальшим прогресуванням до ЦД 2-го типу не залежить від середнього віку, індексу маси тіла, тривалості спостереження за жінками і року публікації.\nРезультати цього систематичного огляду та метааналізу свідчать, що у жінок із ГЦД в анамнезі майже в 10 разів частіше розвивається ЦД 2-го типу порівняно з жінками, які мали нормальний перебіг вагітності. Величина цього ризику узгоджується зі свідченнями того, що ГЦД може бути потенційним провісником ЦД 2-го типу.\nVounzoulaki E., Khunti K., Abner S. et al. (2020) Progression to type 2 diabetes in women with a known history of gestational diabetes: systematic review and meta-analysis. BMJ;369:m1361 (https://doi.org/10.1136/bmj.m1361).\nРоль антиоксидантів у розвитку хвороби Альцгеймера\nЦентр информационных услуг назначенного органа по оценке соответствия IMPROVE MEDICAL UA.TR.120 приглашает операторов…\nВ Запорожской области некоторые школы и классы на карантине\nСтандартизація фахової освіти триває: опрацьовано проект стандарту вищої освіти магістерського рівня зі спеціальності…


Рибачок хоче поглибленої люстрації\nНещодавно прийнятий закон про очищення влади на рівні районів зачіпає лише голів районних адміністрацій.\nГолова Рівненської облдержадміністрації Сергій Рибачок має намір звертатися до новообраних депутатів Верхової Ради і просити про зміни до закону про люстрацію.\n-\tПрийнятий закон – недосконалий, тому що не дозволяє довести люстрацію до кінця, - заявив на своїй прес-конференції голова РОДА, - на рівні області закон зачіпає посадових осіб не нижче рівня заступника голови ОДА, на рівні району – лише голів районних адміністрацій. Зміни до закону потрібні вже зараз.\nСергій Рибачок каже, що процес очищення влади на Рівненщині розпочався ще до прийняття закону. Так, було звільнено 4 заступників голови ОДА, 5 керівників обласних управлінь та департаментів, 14 голів районних адміністрацій та 31 заступника голів в районах. Поки що за законом про люстрацію в області звільнено лише голову Корецької районної адміністрації Михайла Волинця.\n-\tНа мою думку, у другу хвилю люстрацію потрапить голова Дубенської райдержадміністрації Руслан Сивий, - міркує пан Рибачок. – Оскільки він станом на лютий цього року працював на посаді і не звільнений. Хоча тоді пан Сивий і написав заяву на звільнення, та звільняти вже не було кому, тобто формально заява залишилися без задоволення, а Руслан Сивий – на посаді.\nПри цьому Сергій Рибачок каже, що незалежно від того, чи будуть зміни до закону, процес очищення влади на Рівненщині продовжуватиметься.\n-\tРезультат буде, - запевнив він. - Той, хто має бути звільнений, піде з роботи згідно з діючим законодавством. І ніяке «збереження» в лікарні, як зробили декотрі чиновники, не допоможе.


Судова реформа не повертає Верховному суду повноваження, які у нього забрав Янукович.\nСудова реформа не повертає Верховному суду повноваження, які у нього забрав Янукович у 2010 році.\nПро це у інтерв’ю сайту "24" розповів Віктора Мусіяка, повідомляє «Є!».\n“ У реформі прописали, що Вищі касаційні суди можуть створюватися, залишилася також судова спеціалізація – фактично, судова система збереглася, як матрьошка. Верховний суд досі не Верховний суд. Він як шкарлупа, як матрьошка, а всередині - Вищі касаційні суди, - пояснює Мусіяка.\nНа його думку, судова реформа не повернула реальних повноважень Верховному суду, але зробила його механізмом для впливу на всю судову систему.\nРеформа пропонує, що рішення Верховного суду, як тлумачити закон, стануть обов'язковим для виконання для органів державної влади і місцевого самоврядування.\n“ Усі рішення Верховного суду покладуть початок прецедентному праву, яке не притаманне нашій правовій системі. Разом з тим, Конституційний суд більше не матиме повноважень тлумачити закон. Прибирається принцип законності. Це означає, що "правильно" сформований Верховний суд зможе підправити будь-яке рішення нижчих судів. Це велике поле для зловживань, - вважає Мусіяка.\nЧитайте також: Макрон ініціює проведення масштабної реформи Європейського Союзу\nПрем'єр-міністр Японії оголосив про розпуск парламенту


» Головна » Новини » Інженерний тиждень\nЗ 13 по 15 січня стартував перший в Україні «Інженерний тиждень» приурочений дню народження Сергія Корольова (12 січня) та Всесвітньому дню дітей-винахідників (17 січня). Вийшовши з канікул (15 січня), до нього долучилась Великописарівська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів. Інженерний тиждень – це проект для молодших, середніх та старших школярів, покликаний зацікавити дітей наукою та дати їм поштовх до власного інженерного потенціалу. Інженерія - це бульбашки у шоколаді та американські гірки, лікування складних хвороб та підкорення космосу - процес під час якого теоретична наука набуває практичного застосування. Інженерія робить наше життя таким, як воно є.\nСаме тому цими днями наша школа перетворилася на дослідницьку лабораторію для дітей, де вони відчули себе дослідниками та інженерами.\nЗа цей тиждень учні дослідили розвиток винахідництва впродовж 2000 років, склали часову шкалу винаходів, визначили чинники, які сприяли збільшенню кількості винаходів, звернули увагу на те, що світ досі дивують доволі прості речі. А також ознайомилися з етапами процесу інженерного проектування, способами повідомити людство із власними винаходами та надихаючими до дій історіями українських підлітків-винахідників.\nСподіваємося, нам вдалося зацікавити учнів наукою і дати їм поштовх до розвитку власного інженерного потенціалу


У якісної медичної одязі — доктор завжди виглядає модно | Здоров'я\nУ якісної медичної одязі — доктор завжди виглядає модно\nЛікар – одна з найбільш відповідальних і складних професій минулих років і сучасності. З давніх часів доктора відрізнялися особливою витримкою, зосередженістю і оперативністю. В силу професійних особливостей та трудових розподілів суспільства сформувалися осередки фахівців, яку зараз прийнято виділяти не тільки з допомогою спеціальних навичок та професійної специфіки, але й обов’язковою уніформи. Всі ми звикли до того, що лікарі носять білі халати, з кишені у них стирчить стетоскоп, а на голові вони носять химерний ковпак. Але час не стоїть на місці і крім стандартної медичної уніформи з’являються її різновиди та нові ідеї спеціалізованої одягу.\nОсобливості медичного одягу.\nФункціональність медичної уніформи.\nВиробники медичної уніформи.\nГоловна особливість і основна вимога медичної одягу – чистота і гігієнічність уніформи. Великий ризик забруднень уніформи розташовує до того, щоб виробники дбали про те, щоб медична одяг була високої якості, стійка до багаторазового прання, не вигоряє і не втрачала свій первісний вигляд.\nДеяка медична уніформа повинна витримувати процес стерилізації. Догляд персоналу за своєю уніформою повинен бути простим і не вимагати великих грошових витрат.\nЩо стосується тканин, які використовують для пошиття медичного одягу, то більшим попитом у виробників користується бавовна, а також одяг з саржі.\nБілий халат є укоріненим стереотипом і відмітною ознакою докторів. Такий халат є класичним варіантом медичної уніформи. В сучасний час медична одяг став досить різноманітною і відрізняється своїм кольором і пошиттям. Так, припустимо, працівники інтенсивної терапії або хірургії носять уніформу синього кольору. Такий колір є менш марким, тому найчастіше використовується для операційних працівників.\nЗ психологічної точки зору фахівці пояснюють, що блакитний колір не так сильно дратує пацієнтів. Також психологи радять, щоб одяг працівників реабілітаційних центрів і відділень відновлення була трохи яскравіше, що відмінно б впливало на прискорення відновлення хворого і підвищувало б їм настрій.\nПрофесія медичного працівника вважається однією з найбільш престижною, тому важливо, щоб одяг мав презентабельний вигляд. Для виїзних конференцій і симпозіумів відмінно підходить варіант білої уніформи з комбінацією темно-синіх елементів, наприклад, коміра.\nЗручність одягу, а головне функціональність уніформи, є важливою особливістю медичного гардеробу. Основне завдання медичної форми – забезпечувати зручність і комфорт працівника медичної сфери.\nТак, припустимо, неспроста дизайнери придумали відкладні коміри на медичних халатах.\nТака функціональна особливість дозволяє з особливою зручністю носити на шиї стетоскоп. До того ж, комір відкладений надає медичній формі презентабельності і консервативного стилю.\nТакож у функціональні вимоги медичної уніформи входить обов’язкова наявність кишень на одязі. Якщо говорити про штанах, то такий елемент медичного гардеробу забезпечує особливий комфорт і є досить зручним і зносостійким.\nСпеціальний одяг на сьогоднішній день є не просто захисним бар’єром від забруднень, шкідливих речовин або навіть інфекцій, але і показником особливого статусу і презентабельності медичного працівника. Тому виробники медичної уніформи дбають про те, щоб поєднувати якість одягу з її функціональністю.\nВідмінно закріпила себе на ринку медичної техніки і уніформи медичний одяг від «Кронос». Ця фірма має широкий асортимент медичного одягу різного пошиття, кольору і комбінацій. Медична уніформа даної фірми застосовується як у державних медичних установах, так і в приватних клініках. Компанія «Кронос» відрізняється особливою якістю одягу і високим рівнем комфорту. Також продукція фірми є доступною за ціною. У компанії завжди існують знижки для постійних клієнтів. Дизайн медичної уніформи не стоїть на місці і постійно вдосконалюється, виходячи на європейський рівень.\nВислів про те, що «зустрічають по одягу…» дуже актуально, тому що професія медичного працівника зобов’язує завжди мати бездоганний вигляд. Уніформа повинна бути гігієнічною, а також зручною і практичною у використанні.


Львівська консалтингова група, Львів, площа Євгена Петрушевича, 3, офіс 311 ᐈ послуги, відгуки, адреса, карта, телефон | List.in.ua\n+38 (050) 432-13-16\nЛьвівська консалтингова група — це сучасна компанія, яка уже встигла зарекомендувати себе на ринку України. Ми пропонуємо надання рекрутингових послуг та прямого пошуку персоналу українським та іноземним фірмам на території Західної України.\nУже більш ніж 10 років, ми успішно виконуємо обов’язки, поставлені на нас. Ми пропонуємо підбір персоналу в галузях виробництва, торгівлі, логістики, адміністрування, управління персоналом та експорту. За час нашого існування ми добре вивчили ринок праці, а в своїй роботі використовуємо сучасні та перевірені на практиці методи підбору персоналу.\nпослуги для кандидатів є безкоштовними;\nаналітика заробітних плат на підприємстві.\nПід час співбесіди ми визначаємо фахові навики кандидата, відзначаємо досвід роботи й таланти. Якщо ваша кандидатура не співпадає з жодною з наших вакансій, ми залишаємо ваше резюме в нашій базі даних.


Результати використання комплексу препаратів ТОВ ТД «ЕНЗИМ АГРО» на сої на базі господарства ФГ Сад ОК :: ПП "ЗАХІД АГРО КОРМ"\nГоловна сторінка > Результати використання комплексу препаратів ТОВ ТД «ЕНЗИМ АГРО» на сої на базі господарства ФГ Сад ОК\nВ 2015 році в ФГ Сад Ок, с. Заболочівка, Коростишівського району, Житомирської області для передпосівної обробки насіння сої сорту Медісон, використали комплекс препаратів MAStech – Старт від ТД ТОВ «Ензим - Агро»:\nВ контролі для передпосівної обробки насіння сої використали наступні препарати:\nМаксим XL(флудиоксоніл + металаксил–М)\nПосів здійснили 19 травня. Площа дослідної ділянки 12 га.\nДослідний варіант ТД «Ензим-Агро» (фаза 3-4 листків).\nКонтрольний варіант (технологія ФГ Сад ОК)\nНутріван 18-18-18 +4MgO\nПри виїзді на дослідну ділянку 3 липня були відібрані зразки рослин сої з дослідної та контрольної ділянки (фото 1, 2 та 3). При цьому слід відмити, що рослини у варіанті з застосуванням комплексу препаратів згідно технології MAStech були краще розвиненими, порівняно з варіантом з застосуванням інокулянту разом з хімічним фунгіцидом.\nФото 1. Вплив комплексу препаратів MAStech-СТАРТ на розвиток рослин та формування симбіотичної системи. (зліва: рослини оброблені комплексом препаратів MAStech мають більш розвинену кореневу систему, та більшу зелену масу).\nВ обох варіантах відмічали формування симбіотичної системи на достатньому рівні (фото 2 і 3).\nФото 2. Вплив комплексу препаратів MAStech-СТАРТ на формування симбіотичної системи. (при обробці комплексом препаратів MAStech спостерігають формування більшості бульбочок на головному корені).\nФото 3. Вплив передпосівної обробки насіння сої інокулянтом Біомаг – соя та хімічного фунгіциду на формування кореневих бульбочок. (застосування хімічного протруйника зменшувало кількість бульбочок, при цьому значна їх кількість утворювалась на бічному корені).\nПри порівнянні впливу дослідних варіантів на формування симбіотичної системи встановлено, що застосування технології MAStech сприяло формуванню більшої кількості кореневих бульбочок (табл. 1). Всі бульбочки були червоного кольору, що свідчить про їх азотфіксуючу активність.\nТаблиця 1. Вплив різних варіантів обробки насіння сої на формування симбіотичного апарату.\nКількість бульбочок, од./рослину\n1. Біомаг – Соя +Максим XL\n21,0 – 32,0\nФото 4. Загальний вид дослідної ділянки перед збиранням урожаї\nНа період складання акту 19.10.2015 зібрано сої на площі 22,0 га (з них контроль 10,0 га). На даній площі відмічено наступне:\nТаблиця 2. Вплив комплексу препаратів ТОВ ТД «Ензим - Агро» на урожайність рослин сої сорту Медісон.\nУрожайність зерна (вологість 15 %).\nБіомаг – Соя +Максим XL\nТаким чином, застосований комплекс препаратів MAStech-СТАРТ забезпечив приріст урожайності сої на 1,8 ц/га або 11,3 %, по відношенню до показників контрольного варіанту (стандартна технологія). При цьому слід зазначити, що посушливі умови 2015 року, що спостерігались в регіоні значною мірою впливали на продуктивність рослин сої.\nВ ході дослідження було визначено економічну ефективність запропонованої технології ТОВ ТД «Ензим-Агро»:\nМаксим – 1,0 л/т\nУрожай старт 0,1\nХармоні – 8г/га\nБазагран – 2,5 л/га\nНутріван 18-18-18 – 2 кг/га\nУрожай ТК – 1,5 л/га\nНутріван Бор – 1 кг/га\nЗагальні витрати 1160,9 грн/га\nЗагальні витрати 1127,2грн/га\nТаблиця 4. Економічна ефективність застосованих агрозаходів (середня закупівельна ціна на сою на 19.10. складає 9137 грн/т https://www.nibulon.com/data/zakupivlya-silgospprodukcii/zakupivelni-cini.html)\nТаким чином, застосований комплекс препаратів MAStech-СТАРТ забезпечив прибуток на рівні 1678,3 грн/га, порівняно з показниками контролю.


Відреставрована стодола...Le Petite Mouillage\nЗаміський будинок цілком, господар – Ida\nLe Petite Mouillage - це відреставрована невелика стодола, що пропонує помешкання зі сніданком на прекрасному острові Гернсі. Континентальний кошик для сніданку надається в помешканні для самообслуговування.\nLe Petite Mouillage розташований в центрі острова і має хороше розташування для легкого доступу до Порт-Сінт-Пітер (столиці), пляжів західного узбережжя, прибережних і сільських місць, полів для гольфу та місцевих пам 'яток острова.\nКрасиво оформлена та відреставрована стодола з високоякісними меблями, приладдям та фурнітурою. Приватна лаунж-зона та їдальня з чайним баком, мікро-грилем, повільною плитою, холодильником та тостером. Спальня на 1 поверсі з власною ванною кімнатою для душу. Я пропоную континентальний сніданок: гарячі напої, молоко, апельсиновий сік, хліб, злаки, йогурт і фрукти.\n«схвалене» помешкання для туристів у Гернсі - нагорода «Срібна нагорода».\nГосподарі пишаються тим, що пропонують бездоганно чисте, комфортне та затишне помешкання з обслуговуванням якісного невеликого готелю за цінами на помешкання зі сніданком.\nЧудовий заміський готель-ресторан, бар і громадський парк знаходяться в 15 хвилинах ходьби. Затока Вазон і верхній ринок знаходяться приблизно в 20-25 хвилинах ходьби. Гараж та магазин знаходяться в 10 хвилинах ходьби, а сільська дорога - в декількох хвилинах ходьби. Поле для гольфу в 5 хвилинах їзди, а столиця, порт Сент-Пітер, з брукованими вулицями, великою кількістю магазинів, ресторанів, кав 'ярень та цікавих місць знаходиться в 10 хвилинах їзди.\nНа території (проживання поблизу).\nIda – супергосподар


Предмет Культура усного і писемного мовлення чеської мови\nГлавная \_ База готових робіт \_ Готові роботи з гуманітарних дисциплін \_ Гуманітарні дисципліни \_ Культура усного і писемного мовлення чеської мови\nКультура усного і писемного мовлення чеської мови, як навчальна дисципліна\nНавчальна дисципліна Культура усного і писемного мовлення чеської мови – вивчає норми сучасної чеської мови, комунікативні якості чеської мови, мовний етикет, частково риторику.\nМета курсу Культура усного і писемного мовлення чеської мови - навчити студентів осмислити особливості чеської мови і сформувати навички правильного мовлення.\nБезперечно важливим є запам'ятовування і правильне вживання слів чеської мови.\nЗавдання дисципліни Культура усного і писемного мовлення чеської мови:\n- надати теоретичні відомості про основні розділи чеської мови і культури мовлення;\n- описати історію становлення та розвитку чеської літературної мови;\n- розглянути структурні і комунікативні властивості чеської мови;\n- розглянути систему сучасної чеської мови;\n- проаналізувати нормативний аспект культури мовлення;\n- роз’яснити функціональні різновиди і стилістичні особливості чеської мови;\n- надати рекомендації щодо підвищення ораторської майстерності іноземною мовою;\n- сформульовані практичні навички гарного мовлення та прагнення до його розвитку.\nЗміст навчальної дисципліни Культура усного і писемного мовлення чеської мови включає:\n1. Співвідношення мови і мовлення. Функції мови. Поняття про мовну діяльність. Види мовленнєвої діяльності. Типи мови (внутрішня і зовнішня; усна та письмова). Мова і невербальна комунікація (жести, міміка).\n2. Культура мови як особлива прикладна дисципліна, її предмет, завдання, проблематика. Основні етапи становлення культури мовлення як самостійної наукової дисципліни. Внесок чеських вчених - мовознавців, письменників в розробку теорії і практики культури мовлення.\n3. Нормативність і варіантність мовних одиниць:\nа) Поняття про норму. Мовна норма і мовленнєва норма. Критерії нормованості. Основні типи норм літературної мови: орфоепічні, акцентологічні, словотвірні, лексичні, граматичні - морфологічні, синтаксичні, стилістичні;\nб) Норма і кодифікація. Варіативність і змінюваність норм. Функціонування і еволюція норм. Сучасні літературні норми і системно зумовлені помилки в мові.\n4. Пуризми і антинормалізаторство.\n5. Комунікативні якості чеської мови: правильність, чистота, точність, логічність, багатство, виразність, образність, стислість, доречність, милозвучність.\n6. Ефективність мовної взаємодії. Етикет мовного спілкування.\nОсобливу увагу в даному курсі приділено чеській офіційно-діловій письмовій мові.\nМіждисциплінарні зв’язки: курс Культура усного і писемного мовлення чеської мови пов’язаний з риторикою, стилістикою, історією чеської літературної мови, з сучасною чеською мовою та ін.\nОтже, даний курс охоплює всі основні розділи стилістики, культури мови, мовного етикету і риторики і формує спеціальну мовленнєву культуру чеської мови та розвиває загальну мовну і немовну культуру.


Софіївський собор цікаві факти | Dovidka.biz.ua\nЦікаві факти про Софіївський собор\nКиївський Софіївський собор, закладений 1037 року великим князем київським Ярославом Мудрим\nНазва собору «Софіївський» походить від грецького слова «софія», що в перекладі означає «мудрість». Присвячений «мудрості християнського вчення», собор, за задумом творців, мав утверджувати християнство на Русі.\nТут відбувалися церемонії «посадження» князів на київський престол, прийоми іноземних послів; біля стін Софіївського собору збиралося київське віче; при Софіївському соборі велося літописання і була створена Ярославом Мудрим перша відома у Київській Русі бібліотека.\nДзвіницю Софійського собору збудував гетьман Іван Мазепа. Її висота сягає 76 м, і в ній досі зберігається великий дзвін «Мазепа» вагою 13 тонн і заввишки 1,25 метра, який відлили в далекому 1705 році за замовленням та на кошти гетьмана.\nФрески тут укривають 3 тис. кв. м, а мозаїки — 260 кв. м. Це розпис ще XI століття.\nМозаїки Софіївського собору налічують 177 колірних відтінків.\nВідновлював медальйон купола Собору Святої Софії в Києві Михайло Врубель.\nСподіваємося, Ви дізналися цікаві факти про Софію Київську з цієї статті.\nВідомі майстри України Цікаві факти про Чорне море Відомі українські байкарі Світязь: цікаві факти Додати коментар


АМУМ - Список психологических изданий, одобренных ВАК\nАктуальні проблеми психології (Інститут психології ім. Г.С.Костюка АПН України).\nВісник Київського державного лінгвістичного університету.\nВісник Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Серія: Військово-спеціальні науки.\nВісник Прикарпатського університету імені Василя Стефаника. Серія “Філософія, соціологія, психологія”.\nВісник Прикарпатського університету. Серія: Філософські і психологічні науки.\nВісник Харківського державного педагогічного університету ім. Г.С. Сковороди. Серія “Психологія”.\nВісник Харківського університету. Серія “Психологія”.\nЗбірник Дніпропетровського університету. Серія “Педагогіка і психологія”.\nЗбірник наукових праць Військового гуманітарного інституту Національної академії оборони України (військова психологія).\nЗбірник наукових праць Інституту психології ім. Г.С. Костюка АПН України.\nЗбірник наукових праць Київського військового гуманітарного інституту Міноборони України (військова психологія).\nЗбірник наукових праць Національної академії Прикордонних військ України імені Богдана Хмельницького.\nЗбірник наукових праць: філософія, соціологія, психологія (Прикарпатський університет імені Василя Стефаника Міносвіти України).\nКонфліктологічна експертиза: теорія і методика (Інститут педагогіки і психології професійної освіти АПН України, Товариство конфліктологів України).\nНауковий вісник Південноукраїнського державного педагогічного університету ім.К.Д.Ушинського.\nНауковий часопис Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова. Серія 12. Психологічні науки.\nНаукові записки Інституту психології ім. Г.С.Костюка АПН України.\nНаукові студії з політичної психології (Інститут соціальної та політичної психології АПН України).\nНаукові студії із соціальної та політичної психології (Інститут соціальної та політичної психології АПН України).\nПедагогічна освіта: теорія і практика. Психологія. Педагогіка (Інститут проблем виховання АПН України, Київський міський педагогічний університет імені Б.Д. Грінченка).\nПедагогічний процес: теорія і практика (Інститут педагогіки і психології професійної освіти АПН України, Благогдійний фонд ім. А. Макаренка).\nПроблеми гуманітарних наук. Наукові записки ДДПУ. (Дрогобицький державний педагогічний університет імені Івана Франка Міносвіти і науки України).\nПроблеми сучасної педагогічної освіти. Серія: педагогіка і психологія (Кримський державний гуманітарний інститут).\nПсихологія. (Національний педагогічний університет ім. М.П. Драгоманова).\nСоціальні технології. (Київський національний університет ім.Тараса Шевченка).\nТеоретичні і прикладні проблеми психології та педагогіки (Східноукраїнський національний університет Міносвіти і науки України).\nВісник Одеського національного університету. Серія: Психологія.\nДефектологія (Міносвіти України, АПН України).\nЖурнал практикуючого психолога (Київський державний лінгвістичний університет Міносвіти і науки України).\nМедична освіта (Тернопільська державна медична академія ім. І.Я. Горбачевського), (медична психологія).\nМеждународный медицинский журнал (Харкіська медична академія післядипломної освіти, Інститут проблем кріобіології та кріомедицини НАН України, Харкіське медичне товариство), (медична психологія).\nПедагогіка і психологія. (АПН України).\nПочаткова школа (Міносвіти, "Початкова школа" ЗАТ).\nПрактична психологія та соціальна робота (м.Київ).\nПрофесійно-технічна освіта (Інститут педагогіки і психології професійної освіти АПН України, МО).\nПсихологічні перспективи (Інститут соціальної і політиичної психології АПН України, Волинський державний університет ім. Лесі Українки).


: Справа Гонгадзе: за кілька кроків від істини\nВерсія до друку // Редагувати // Стерти // URL: http://maidan.org.ua/static/mai/1068028750.html\nwww.ПРАВДА.com.ua , 4.11.2003, 23:03\nГенерал Едуард Фере, керівник апарату МВС часів Кравченка, ще один можливий звинувачуваний у справі Гонгадзе Середа, 5 листопада 2003 – ключова дата у справі Гонгадзе. В кінці дня можна буде сказати, чи є взагалі шанс колись дізнатися правду про вбивство Георгія.\nУ середу о 16 годині Апеляційний суд Києва під головуванням судді Слинька С.С. буде розглядати питання про звільнення з під варти генерала Олексія Пукача, керівника департаменту зовнішнього спостереження МВС. Пукач – це та людина, яка підійшла до Георгія увечері 16 вересня і посадила його у міліцейську машину. Більше живим Гонгадзе не бачили.\nПукач є ключовим свідком, який може вивести справу на справжніх замовників убивства Гонгадзе. Зараз Пукач перебуває у тимчасовому ув'язненні у Чернігові. Ізоляція зламала його. І, кажуть, за своїм моральним станом Пукач готовий давати свідчення. Якщо ж у середу він вийде на свободу, про це можна забути.\nЗа інформацією від джерел "Української правди", Пукача поки звинувачують у знищенні документів МВС щодо стеження за Гонгадзе, яке відбувалося протягом літа 2000 і поновилося перед убивством Георгія. Однак, зрозуміло, якщо Пукач почне давати свідчення, то можуть з'явитися зовсім інші статті у постанові про висунення обвинувачень проти нього.\nБернак на рівні виконавців був куратором стеження за Георгієм. І він був тим самим міліціонером, який зустрічався з Шолохом 10 липня 2000 року і розпитував про Гонгадзе. Як три роки тому розповідав Шолох, цей міліціонер прийшов із легендою, що Георгій причетний до розборок із застосуванням вогнепальної зброї у одному з одеських кафе. Протягом півторагодинної розмови Бернак цікавився характером Георгія, наскільки він є запальним, і весь час схиляв Шолоха, що саме Гонгадзе брав участь у тому інциденті. Що було неправдою.\nНа очній ставці восени 2003 Бернак відмовився пізнавати Шолоха. У той час як сам керівник "Континенту" відразу побачив знайоме обличчя людини, яка і три роки тому представилася "полковник Бернак".\nПукач є головним середнім ланцюгом у справі Гонгадзе, який поєднує виконавців і замовників убивства Георгія. Всі причетні до зниження засновника "Української правди" живі (включно із генералом Фере, який перебуває у комі з липня 2003). І у разі, якщо Пукач не буде мовчати, почнеться ланцюгова реакція – кожен із підозрюваних почне відчувати небезпеку виявитися крайнім у смерті Георгія. І не стримуватиметься на допитах.\nЗа даними "УП", звільнення Пукача вимагає Леонід Кучма. На рівні заступників генпрокурора долею міліцейського генерала займається Кудрявцев. При цьому слідчі у справі Гонгадзе проти втрати ключового свідка – а саме так і станеться, якщо начальник наружки вийде на підписку про невиїзд.\nТермінове звільнення Пукача з-під варти треба не просто щоб якнайшвидше забрати із рук слідства нестійкого свідка. Але і щоб ця подія не збіглася із призначенням нового генпрокурора. Якщо Пукача випускатимуть після приходу Васильєва, видаватиметься так, що першим рішенням він "на знак удячності Кучмі" звільнив з-під варти небезпечного для влади свідка.\nДля звільнення Пукача найнято висококваліфікованого адвоката, гонорари якого перевищують середню генеральську зарплатню. Водночас сам Пукач має розуміти, що невідомо, де може відчувати себе у більшій небезпеці. У тюрмі – чи на свободі, за кермом машини, яка їде нічною трасою і перед якою несподівано з'являється КамАЗ...


Комедія 18+ із Притулою: опубліковано офіційний трейлер - ЗНАЙ ЮА\nКомедія 18+ із Притулою: опубліковано офіційний трейлер\nЗірковий склад знайомий кожному українцю\n26 квітня, 15:28\nУ відкритому доступі нещодавно виклали перший офіційний тізер романтичної комедії "Секс і нічого особистого". В адаптації канадської стрічки зіграв шоумен Сергій Притула, артист Андрій Данилко та знайомий глядачам за "Сторожовою заставою" актор Роман Луцький.\nДо слова, саме йому дісталася одна з головних ролей. Притула ж зіграє героя другорядного, але від цього не менш кумедного. Для нього це – перша спроба проявити себе в кіно.\nІсторія перетворення на ловеласа\nЗадум режисера невибагливий – гуморист стане одним з наставників скромного хлопця, якому не щастить з дівчатами. Коли отримає настанови від "вчителів", уявить себе справжнім мачо і помчить підкорювати серця.\nРоман Луцький (Олешко, "Сторожова застава")\nЯк відомо, виробництвом стрічки займається компанія StarMedia за підтримки Держкіно. Бюджет фільму – приблизно 26 мільйонів гривень. Тримають у таємниці хіба що ім'я головної героїні. Автори ідеї обіцяють представити молоду акторку на літньому кіноринку в рамках Одеського міжнародного кінофестивалю.\nЗйомки основних сцен комедії будуть проходити в Києві, Львові та Празі. Фільм буде насичений гумором. Слід відзначити, що до цього Притула вже проявив себе в іншому, досить нетиповому для нього жанрі – озвучував вітчизняні мультфільми. Особливо полюбилися шоумену "Викрадена принцеса: Руслан і Людмила", а також "Бігфут", де його голосом говорив Бігфут-молодший.\nДивіться: "Секс і нічого особистого" (офіційний трейлер)\nЯк повідомляв портал "Знай.ua", режисер стрічки "Секс і нічого особистого" розповів, як Сергій Притула впорався зі своєю першою роллю у кіно. Гумориста запросили невипадково. Він повинен був адаптувати канадський сценарій під українські реалії. Коли все було готове, виявилося, що роль модного художника Василя, який живе в Празі, ведучий - вільно чи мимоволі - написав під себе. Вмовляти довго не довелося, шоумен і сам був радий пропозиції. Крім того, саме Притулі належить ідея відправити головного героя в Прагу - Сергій дуже любить столицю Чехії, часто там буває і добре її знає.\nТеги: комедія кіно\nПритула і кіно для дорослих: подробиці зі знімального майданчика\nНас били, ми мовчали: Притула застеріг українців від найстрашнішого


"Кулішівка" | Збруч\nПятдесят років тому склалася в нас дуже важлива подія: у школах Галичини й Буковини заведено т. зв. фонетичний правопис. Кажемо так званий і ставитимемо в цій статті це слово в лапки, бо фонетичного правопису, такого, що достеменно віддавав усі звуки на письмі, не може бути, і він, сказати правду, непотрібний для літературної мови. Бувають чисто фонетичні записи в діялєктологічних матеріялах, у них є безліч різних знаків та значків, яких необізнанa з цією наукою людина зовсім не розуміє й не знає. Але ж це справа — лінґвістики, мовознавчих студій, які звичайному читачеві, а то й інтеліґентові чи письменникові не все потрібні. Та вживаймо цього слова тому, що в нас воно загально прийнялося, ним означуємо звичайно той правопис, батьком якого був Панько Куліш (1819—1897), і який відомий іще в нас під назвою "кулішівка". Звичайно, цей правопис куди більше вважує фонетичність, ніж колишній історичний правопис, так званий етимологічний, що його усистематизував Михайло Максимович (1809—1873) у 1834 р. і що прийнявся був і довший час уживався в Галичині й на Буковині, і ще й досі не вийшов із ужитку в Закарпатській Україні.\n[Краківські вісті, 03.01.1943]


7 маловідомих коштів від болю в м'язах - vsyachyna.com\nYou Are Here:→Спорт і фітнес→Фітнес→7 маловідомих коштів від болю в м’язах\n7 маловідомих коштів від болю в м’язах\nПісля ретельної тренування почуття болю в м’язах як ніби нагадує вам про виконане борг. Немає кращого способу відчути це, ніж ковзнути в ліжко для заслуженого, що відновлює сну. Серйозні тренування часто стають причиною хворобливого відчуття в м’язах, яке залишається з вами на весь день. Причому біль може бути настільки сильною, що будь-які вправи на наступний день залишаються під питанням. Навіть якщо ви прийміть відповідні заходи до і після тренувань, ви можете як і раніше страждати від сильного болю в м’язах. Так що ж ви можете зробити?\n1.Продолженіе наполегливої тренування\nВаші м’язи можуть хворіти просто тому, що ви їх використовуєте, а не від якогось інтенсивного темпу тренування. Коли втомлені м’язи починають хворіти, боріться з цим станом за допомогою деяких вправ. З самого початку м’язи можуть бути дуже болючими, так як їм важко працювати більше звичайного. Тому початок тренування часто супроводжується болем в м’язах, але вона проходить через кілька хвилин, якщо продовжувати заняття в жвавому темпі. Майте на увазі, що якщо м’язи болять через дійсно складного попереднього вправи, ви повинні бути з ним обережніше, адже неточний рух здатне зашкодити їх.\nВитратьте час, щоб прогріти ваші втомлені м’язи в теплій ванні протягом 30-40 хвилин. Поки ваші м’язи будуть розслаблятися в гарячій ванні, ви зможете також відпочити і тілом, і розумом. Після повного прогрівання і, можливо, навіть несильних розтягування, ваші м’язи відчують себе набагато краще.\nНабряк – це основна причина, по якій ви відчуваєте біль і дискомфорт в м’язах. Він з’являється в процесі відновлення м’язів, які могли бути надірвані в ході важкого тренування, але ви не дали їм часу відновитися. Охолодження м’язів за допомогою люду може стати ключем до вирішення проблеми з набряком і зняттям запалення. Цей метод допоможе прискорити відновлення м’язів і усуне дискомфорт, так що на наступний день вони стануть більш керованими, незалежно від того, займетеся ви тренуванням або будете відпочивати.\nЯкщо пакети з льодом і гарячі ванни борються із запаленнями і набряками, то розтирання допомагає безпосередньо полегшити біль. Розтирання вашої хворий м’язи змусить кров рухатися інтенсивніше. Так м’язи стають більш гнучкими, рухаються вільніше. Тертя допомагає перекачувати кисень в тканинах і розширює кровоносні судини, розслабляючи таким чином тіло.\n5. Робота через біль\nНе секрет, що помірні тренування допомагають відновлюватися після важких фізичних вправ. Не починайте займатися чимось інтенсивним. Використовуйте простий і повільний підхід, який допоможе вашим м’язам відновитися і розслабитися. Кращий варіант – йога (до того ж розтягнення також добре справляється з болем). Можна спробувати і інші вправи, головне, щоб вони сприяли легкому, але інтенсивного руху крові.\n6. Відновлення за допомогою масажу\nЗаспокійливий масаж може бути вірним засобом проти запалених м’язів. Масаж можна використовувати для лікування втомлених потиличних м’язів, щоб розслабити їх. Розтяжка під час масажу також здатна творити чудеса. Забудьте про масаж глибоких тканин. Натомість зосередьтеся на запалених і напружених м’язах і постарайтеся їх розслабити.\n7. «Використання» кохану людину\nОбійми і близькість коханої людини активізують вироблення гормону окситоцину в мозку. Він бере участь у відновленні м’язів, стабілізує рівень цукру в крові, зменшує дискомфорт і в кінцевому рахунку лікує хворі органи. Присутність коханої людини підвищує рівень серотоніну, ендорфінів і збільшує енергію, що також допомагає з відновленням м’язів.\nЯкщо ж все 7 коштів не працюють, є ризик, що біль з’явилася через травму. Майте на увазі, що м’язовий біль може тривати не більше тижня. Якщо вона не йде, доведеться звертатися до лікаря.


ПОРЯДОК СПЛАТИ ВНЕСКІВ: сплачуються з рахунку Учасника на рахунок Виконавця. Призначення платежу: 1. «Реєстраційний внесок 1003,50грн.»; 2. «Гарантійний внесок 978,66грн.». Прийом заяв та документів в робочі дні з 12.30 до 16.30 год. Останній день прийому 18.09.19р. до 16.30год.