Робота для справжніх чоловіків - Урядовий Кур’єр - газета центральних органів влади України онлайн\nОльга ПРОКОПЕНКО 22 квiтня 2016\nЩо зроблено в державі для того, щоб престиж професії військового зростав\nУкраїнська армія кілька разів за свою історію намагалася перейти на службу за контрактом. Одну з таких програм було напрацьовано у 2007—2008 роках. Тоді термін переходу встановили з 2008 до 2010 року. Через обмежене фінансування наміри реалізувати не вдалося. Потім програму оновили і визначили роком її завершення 2015-й. Недофінансування знову завадило. І лише після початку воєнного конфлікту на сході держави до питання військової служби за контрактом поставилися серйозно. Сьогодні Міноборони визначило одне з першочергових завдань — 70% загальної кількості рядового і сержантського складу мають становити контрактники.\nПроцес розпочато. Після підписаного Президентом України указу «Про демобілізацію», на «дембель» рушило понад 42 тисячі осіб, призваних під час четвертої черги часткової мобілізації. На їхнє місце має прийти стільки само новобранців. Переконавшись у доцільності мати в армії вмотивованих і вже навчених бійців, оборонне відомство вирішило створити такі умови, щоб служба за контрактом стала привабливою для українців і не лише.\nЗа словами начальника відділу комплектування військовослужбовцями військової служби за контрактом управління призову та комплектування Головного управління персоналу Генштабу ЗСУ полковника Андрія Полонського, за перший квартал цього року залучено на контракт понад 17 тисяч осіб. Більш привабливою така служба стала після нововведеного короткострокового контракту (на шість місяців). Він діє для військовослужбовців строкової служби та мобілізованих, які відслужили не менше 11 місяців, або осіб, вже звільнених з військової служби під час дії особливого періоду (з березня 2014 року і понині). Для них строк контракту може становити шість місяців. Потім солдат може звільнитися без додаткових вимог або за бажанням продовжити службу за новим контрактом — ще на шість місяців або на інші види контракту.\n— Ми зацікавлені в контрактниках найбільше, — наголосив Андрій Полонський. — Не треба щоразу на хвилі мобілізації знову й знову витрачати державні кошти на навчання та екіпірування. На сьогодні вітчизняне військо налічує понад 80 тисяч рядових та сержантів за контрактом.\nОфіцер розповів про переваги служби в армії за контрактом. Передовсім це грошове забезпечення, яке з початку року значно збільшилося і становить гідну конкуренцію середній зарплаті цивільного фахівця. Молодий солдат першого року служби тепер має грошове забезпечення у розмірі сім тисяч гривень. За виконання завдань у зоні АТО система надбавок передбачає 4,2 тисячі гривень за виконання завдань на першій лінії. За виконання завдань на більш віддаленій ділянці боєць додатково отримує 1,2 тисячі гривень. Безоплатне медичне, речове та пільгове санаторно-курортне забезпечення є додатковою мотивацією для проходження служби. Патріотизм держава підкріпила матеріальним стимулом.\nЗаохочувальним бонусом для військового, призваного на службу за призовом під час мобілізації, є одноразова виплата від 11 до 13 тисяч гривень, якщо він вирішить перейти на контракт бодай ще на шість місяців.\nТакож, за словами офіцера Генштабу, за працівниками, призваними на військову службу за контрактом на термін до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігається місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, установі, організації, в яких вони працювали на час призову.\n— Активніше запрацювали військові комісаріати щодо роз’яснення переваг контрактної служби над, приміром, строковою, — каже полковник Полонський. — Зробити крок до контракту не складно, варто лише заявити про своє бажання у військкоматі. Охочі проходять професійно-психологічний відбір та медкомісію. Далі фахова підготовка в навчальних центрах, у середньому вона триває два місяці. Після неї розподіл по військових частинах та підрозділах, де відбувається бойове злагодження.\nНині дещо спрощено розподіл військових за видами та родами військ. Контрактника розподіляють у той рід військ, в який він бажає, якщо немає медичних застережень. Водночас пріоритет надається бойовим військовим частинам. Також якщо у контрактника, який уже служив, виникло бажання продовжити службу в тій самій бойовій бригаді чи частині, це нині можливо навіть без письмової згоди командира, як було досі.\n«Наступний крок, яким оборонне відомство заохочує громадян до служби за контрактом, — зауважує полковник Полонський, — професійне зростання та освіта. Наприкінці року служби командир шляхом оцінювання визначає найкращих солдатів. Таким пропонують прослухати курси лідерства. Після них бійців призначають на такі посади, як головний сержант взводу, командир відділення. Є ще тримісячні фахові курси для сержантів з вищою освітою, які мають бойовий досвід, для отримання первинного офіцерського звання. Після курсів їх призначають на посади офіцерів командної ланки».\nТакож особи, які служать за контрактом та продовжили строк військової служби за новим контрактом, мають право навчатися без відриву від служби у військових та інших вишах. Звісно, особливий період передбачає певні обмеження.\n— Підстави припинення дії контракту в особливий період визначені в Законі «Про військовий обов’язок і військову службу» ст. 26 пункт 8. Це стан здоров’я, обставини сімейного характеру, пов’язані, приміром, з тяжкою хворобою близьких родичів, догляд за інвалідом з числа близьких родичів. Народження дитини в цьому переліку немає.\nПерелік посад для жінок збільшиться\nЗважаючи на слушні пропозиції від представниць прекрасної статі та враховуючи позитивний досвід участі в АТО жінок, вище керівництво ЗСУ ухвалило рішення про розширення переліку посад для проходження служби жінками.\nІз початку року, за словами Андрія Полонського, на військову службу зараховано понад 1000 жінок. Нині на внутрішньому відпрацюванні наказ, який стосується розширення переліку штатних посад, на яких можуть проходити службу жінки. Після його прийняття в штатному розкладі з’являться посади снайперів, мінометників, екіпажів бойових машин, бійців спецпідрозділу для жінок. Проте на ці посади можуть претендувати кандидати з числа жінок, які відповідатимуть критеріям відбору за показниками фізичної підготовленості та психологічним станом.\nЗа словами начальника відділу комплектування, зазнав змін і Закон «Про військову службу і військовий обов’язок» щодо права проходження служби іноземцями та особами без громадянства. На виконання вимог цього закону опрацьовано проект Положення про проходження військової служби іноземцями, який унормує питання їхнього прийому та убезпечить ЗСУ від потрапляння до війська сумнівних осіб. Цей порядок уже на фінальній стадії зовнішнього погодження.\n— Після узаконення цього положення, — наголосив полковник Полонський, — ми зможемо брати на службу охочих з цього числа. Таким чином і іноземці, які перебувають у складі добровольчих формувань, зможуть перейти до лав ЗСУ. Вони вже мають стаж служби і довели відданість нашій державі.\nВід редакції. Крок за кроком українська армія переходить на умови військової служби за контрактом. Досвід за два роки бойових дій на сході підтвердив, що боєць має бути вмотивованим. А відтак бажання захищати від загарбників країну має бути добровільним. Командири вже відверто говорять, що хочуть мати в своєму підпорядкуванні новобранців з числа контрактників. Бо, на жаль, чимало прикрих випадків в армії сталося з вини мобілізованих.\nМиколаївщина, Дніпропетровщина, Житомирщина, Хмельниччина, Кіровоградщина — області-лідери, з яких найбільше прибуває у військо бійців. Аутсайдерами поки що залишаються Закарпатська, Чернівецька, Івано-Франківська області.\n♦ на 6 місяців — для осіб, звільнених з військової служби з березня 2014 року (з початку особливого періоду) по теперішній час, а також для військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців за призовом під час мобілізації, які відслужили не менше 11 місяців;\n♦ на 3 роки — для рядового складу;\n♦ від 3 до 5 років — для сержантського та старшинського складу;\n♦ від 2 до 5 років — для офіцерського складу;\n♦ на особливий період (до завершення кризової ситуації — до прийняття рішення про повну демобілізацію).\nУсі громадяни України, які виявили бажання проходити військову службу за контрактом, повинні звернутися до військового комісаріату за місцем проживання (реєстрації), перебування на військовому обліку, в якому кандидат може ознайомитися з переліком вакантних посад та підібрати посаду (обрати майбутню спеціальність).\nЗ питань підписання контракту можна звернутися на безкоштовну гарячу лінію:


Ритуальні перевезення — Похоронне бюро Грааль\nРитуальное бюро "Грааль" > Ритуальні перевезення\nРитуальні перевезення повинні проводитися на спеціально обладнаному транспорті для того, щоб забезпечити максимальну фіксацію труни на борту автомобіля. Для цих цілей найчастіше використовуються катафалки або вантажопасажирські мікроавтобуси з обладнаним подіумом для гробу. Також в деяких мікроавтобусах облаштовані місця для пасажирів, які бажають супроводжувати труну по дорозі на цвинтар.\nДуже часто самостійна поїздка на кладовище для того, щоб попрощатися з покійним і кинути жменю землі на його могилу, стає суттєвою проблемою і для тих, хто прийшов попрощатися з покійним. Саме тому, організація транспортування людей лягає на плечі рідних або фахівців з проведення похорону.\nВартість перевезення тіла до кладовища по Києву – від 800 грн\nНаше ритуальне бюро "Грааль" пропонує Пасажирські перевезення на комфортабельному і просторому транспорті, модель і місткість якого підбирається відповідно до запитів замовника.\nРитуальні перевезення по Україні: ціни\nКиїв-Львів (та вся Львівска область); Львів-Київ від 9000 грн\nКиїв-Одеса (та вся Одеська область); Одеса-Київ від 8500 грн\nКиїв-Харків (та вся Харківська область); Харьков-Київ від 8500 грн\nКиїв-Дніпро (та вся Дніпровська область); Днепр-Київ від 8500 грн\nКиїв-Миколаїв (та вся Миколаївська область); Николаев-Київ від 8500 грн\nКиїв-Вінниця (та вся Вінницька область); Вінница-Київ від 4750 грн\nКиїв-Тернопіль (та вся Тернопільська область); Тернопіль-Київ від 7500 грн\nКиїв-Ужгород (та вся Закарпатська область); Ужгород-Київ від 14500 грн\nКиїв-Крим; Крим-Київ від 14000 грн\nКиїв-Донецьк (та вся Донецька область); Донецьк-Київ від 13500 грн\nВсі особливості та вартість перевезення Ви можете дізнатися за телефоном:\nУ процесі організації похорону доводиться передбачати кожен важливий момент, однак якщо цим займаються фахівці, то замовнику наших послуг ні про що піклуватися не доводиться. Ми самостійно підбираємо катафалки і вантажні автомобілі в залежності від кількості людей, охочих попрощатися з покійним на кладовищі. Ми оформляємо їх усім необхідним і можемо створити індивідуальні умови транспортування труни з покійним.\nТранспортування вантажу 200\nЧасто ритуальні транспортування потрібні в тих випадках, коли необхідно привезти вантаж 200 з одного міста в інше, з регіону в регіон, або з однієї країни в іншу. Ось в таких випадках потрібно не тільки організація всіх необхідних процедур та оформлення документів, але і надання спецтранспорту для даних цілей. Наше ритуальне бюро подбає про все і для цього вам необхідно лише зателефонувати нам та викликати ритуального агента.\nНаші автомобілі для ритуальних перевезень


В шаховому клубі МПК «Меліоратор» завершився традиційний відкритий міський шаховий турнір, присвячений Дню пам’яті та примирення та Дню перемоги у Другій світовій війні\nТаврійські вісті » Каховка » В Каховці 7 травня завершився відкритий шаховий турнір\nВ Каховці 7 травня завершився відкритий шаховий турнір\nЗмагання, які тривали три дні, були організовані Федерацією шахів м. Каховки спільно з відділом у справах молоді та спорту Каховської міської ради та за спонсорської підтримки приватного підприємця Олега Олійника.\nВ турнірі взяли участь 25 шахістів з Каховки та Нової Каховки, з них три кандидату у майстри спорту. Першість розігрувалась за швейцарською системою з дев’яті турів та контролем часу 20 хвилин на партію кожному учаснику.\nЗ першого та до останнього туру змагань точилася гостра боротьба за перемогу у турнірі. У підсумку лише дев’ятий тур визначив переможця та призерів. Двоє з учасників набрали однакову кількість очок - по 7 з 9 можливих - першорозрядник Володимир Єгоров з Нової Каховки та каховчанин кандидат у майстри спорту Дмитро Кузьоминський. За додатковими показниками перше місце здобув Володимир Єгоров, на другому місці – Дмитро Кузьоминський. Третє місце з 6,5 очками зайняв ветеран каховських шахів кандидат у майстри спорту Євгеній Лозович.\nПризери турніру, а також наймолодший учасник - Ростислав Надєєв (набрав 4 очки), були нагороджені грамотами, медалями та призами від організаторів та спонсора.\nКоманда НКПК взяла участь у турнірі в м.Івано-Франківськ\nКам’яна краса Нової Каховки (фото)\nГромадськість Нової Каховки вшанувала пам'ять героїв Небесної Сотні\nВсеукраїнській турнір з хокею у Херсоні


Проектна фірма Prentiss Balance Wickline Architects з Сіетла спроектувала це абсолютно автономне лісове сховище в Уінтропі, штат Вашингтон. Сучасна хатина відлюдника побудована на крутому схилі та оточена сосновим лісом, зовсім без слідів втручання людини в навколишній ландшафт.\nЗамовники — пара любителів активного відпочинку, які хотіли будинок, що відображає їх ставлення до життя. Житло має високу енергоефективність завдяки герметичній оболонці та використанню сонячного світла і тепла.\nБудинок площею 100 квадратних метрів складається з двох перпендикулярних частин. Перша, яка простягається у бік схилу, включає кухню, вітальню, їдальню, підсобне приміщення і гараж. Друга звернена до лугу і включає спальню, ванну кімнату і кімнату, яка може використовуватися як кімната для гостей або офіс.\nУ частині, що направлена до схилу, металевий дах згинається та продовжується, як стіна; внутрішні поверхні облицьовані шліфованими фанерними панелями. Будинок забезпечений пропановим котлом на випадок непередбачених холодів, а також теплою підлогою.


У санкціях РФ побачили ознаки майбутніх «договорняків» між бізнесменами й олігархами - новини ZIK.UA\nНовини » Політика пʼятниця, 2 листопада, 2018, 19:03 136 Читать эту новость на русском\nУ санкціях РФ проти українських громадян і компаній є ознаки майбутніх «договорняків», у тому числі між бізнесменами та олігархами.\nЕксперт, коментуючи запроваджені РФ санкції проти українських громадян і компаній, зауважив, що йдеться про «дзеркальний» список відносно України, яка раніше запровадила санкції проти росіян.\n«Я тут бачу ознаки майбутніх «договорняків», у тому числі між бізнесменами та олігархами. Ми маємо розуміти, що ні в Україні, ні в Росії не люблять олігархів і політиків…, тому почнуться «договорняки», – переконаний гість програми.\nВасиль Вовк згадав про список із 47 журналістів, зауваживши, що про нього забули, тож, прогнозує він, і про санкційні списки забудуть, коли «підуть «договорняки».\nЕксперт звернув увагу на те, що стосовно фігурантів санкційного списку немає жодної заборони на в’їзд до Росії: «Цей список має тільки три заборони: «заморожування» коштів, цінних паперів і заборона на виведення активів з Росії».\nРосійський політик в еміграції Ольга Курносова зауважила, що російські санкції проти українців запровадили «з прицілом» на майбутню виборчу кампанію в Україні. З її слів, те, що Росія буде активною під час українських виборів, є очевидним.\n«Активність буде здійснюватися, насамперед, за допомогою різних інформаційних способів впливу,… армія «тролів» уже працює», – зазначила гостя програми.\nНагадаємо, прем’єр-міністр Росії Дмитро Медведєв 1 листопада підписав постанову уряду РФ про введення санкцій проти 322 українських громадян і 68 компаній. До санкцій РФ зокрема увійшли 127 народних депутатів.\nУ червні 2018 року президент Петро Порошенко ввів у дію рішення Ради національної безпеки і оборони України про санкції щодо 14 фізичних осіб і 30 юридичних із Росії.


Це найкраще, що зі мною трапилося, – Камерон Діас розповіла про шлюб, плани та свій вік - Новини шоу-бізнесу - Lifestyle 24\n11:53, 7 серпня 1353 Читать новость на русском\nКамерон Діас / www.instyle.com\nДовга відверта розмова Камерон Діас та журналіста видання InStyle опублікована на офіційному сайті. Під час бесіди голлівудська акторка розповіла про свого чоловіка Бенджі Меддена, після шлюбу з яким перестала тішити новими фільмами та іншими проектами.\nЧитайте також: Немає нічого більш привабливого, ніж жінка з власною думкою, – Джолі звернулась до всіх жінок\nОднак, як зазначає Камерон Діас, у шлюбі вона дуже щаслива і їй вдалося знайти ту гармонію, про яку вона мріяла.\nНаш шлюб – найкраще, що зі мною траплялося. Мій чоловік – найкращий і як людина, і як партнер. Звичайно, сімейне життя – це важко. Це постійна робота і дуже важливо знайти того, хто готовий робити цю роботу разом з тобою. У шлюбі не може бути співвідношення 60 на 40, це завжди 50 на 50. Я не знаю, чи була я готова до шлюбу, коли виходила заміж за Бенджі, але я знала, що він особливий. Він хороша людина, з ним немає проблем і я вдячна йому за це,\n– відверто зізналася Камерон Діас.\nПроте свою відсутність у кінокартинах вже протягом чотирьох років вона не прив'язує до одруження та сімейного життя. Вона позиціонує себе вільною людиною, яка робить лише те, чого дійсно хоче сама.\nЦе чудово, коли ніхто не знає, що я збираюся зробити. Тому що тепер мій час повністю належить мені. Я не беру участі у просуванні фільмів, і, оскільки я не їжджу в промотури, я нікому нічого не винна. Я більше цим не займаюся. Я живу своїм життям,\n– запевнила голлівудська зірка.\n46-річна Камерон Діас не змогла не зачепити тему віку, адже до цього часу вона встигла реалізуватися як акторка, письменниця, модель, а також як зразкова дружина. Свій вік вона описує, як особливий досвід за спиною. "Я думаю, сорокарічні люди переживають найкращий період свого життя. Ви просто стаєте самими собою. І ви вже можете щось усвідомлено змінювати, тому що у вас є досвід десятиліть за спиною. Ви вже розумієте, як все відбувається і не зациклюєтеся на чомусь. Просто не хвилюється про це! І це таке полегшення! Ви також починаєте приймати фізичні зміни, які відбуваються з вами. Ви дивитеся на старі фотографії і думаєте: "Боже, я так ненавидів себе, але я тут такий молодий!". Ні, зараз той момент, коли я знаю: молодшою я вже не буду. Мені сорок років – і слава богу! Я ціную кожну мить свого життя", – запевнила Камерон Діас.\nКамерон Діас / Фото InStyle


Біографія словацької тенісистки Магдалени Рибарикової\nПабліш Україна\tСпорт 15 березня 2021\t Перегляди: 83\nМагдалена Рибарікова - відома словацька тенісистка. Магдалена - тріумфатор п'яти турнірів версії WTA, а також півфіналістка Вімблдону в 2017 році поодинці і парного розряду 2014 року.\nРозглянемо біографію словацької тенісистки Магдалени Рибарикової.\nТенісистка народилася в невеликому словацькому місті П'єштяни 4 жовтня 1988 року. Магдалена народилася в найпростішій родині. Батько працював простим робітником на електростанції, а мама була домогосподаркою. Дівчинка є наймолодшою дитиною в сім'ї. У дівчинки є старша сестра і брат. Вже в юному віці дівчинка ходила на заняття з тенісу, відточуючи майстерність на швидких покриттях, а саме на траві і харді. А вже до 15 років переїхала в Братиславу, щоб проводити тренування в Національному тенісному центрі.\nДебют у професійному тенісі у дівчинки відбувся в 16 років, коли Магдалена зіграла перші матчі на турнірах ITF. У наступному ігровому сезоні дівчина завоювала перші турніри версії ITF. Також словацька тенісистка отримала виклик до національної збірної, де виступала на Кубку Конфедерації. Через рік, молода тенісистка змогла принести перше очко на Кубку Федерації, тим самим, допомогла рідній збірній отримати путівку до Другої групи, обігравши в'єтнамських суперниць.\nУ 18-річному віці молода тенісистка дісталася до фінальної стадії юнацького Вімблдону. У фінальній частині турніру словачка програла майбутній першій ракетці світу, данці Каролін Возняцкі в трьох сетах.\nУ 20 років молода тенісистка продовжила виступати на турнірах ITF, вигравши на початку сезону два малозначущих турніри. У цьому ж сезоні словачка подолала кваліфікацію Ролан Гаррос, дійшовши до другого кола. На US OPEN перспективна спортсменка дісталася до третього кола, а до кінця сезону вперше дісталася до півфіналу на турнірі версії WTA. До кінця року словацька тенісистка дісталася до першої сотні світового рейтингу, посівши 58-е місце.\nВлітку 2009 року словацька тенісистка змогла виграти перший титул у дорослому тенісі. На турнірі в Бірмінгемі Магдалена у фіналі здолала китайську тенісистку Лі На в двох партіях. Це була перша і остання перемога Магдалени на трав'яних турнірах. Саме перемога в тому турнірі допомогла словацькій тенісистці опинитися в TOP-50 світового рейтингу.\nФото Магдалени Рибарикової представлені в статті.\n2010 рік для словацької тенісистки склався не найкращим чином. За сезон Магдалена не змогла завоювати жодного титулу, вилетівши в кінці сезону з першої сотні рейтингу. Однак, на Кубку Конфедерації Магдалена змогла принести очко своїй збірній, зігравши в парі з Гантуховою. Та перемога допомогла збірній Словаччини опинитися в Першій групі в наступному календарному році.\nНаступного року словацька тенісистка завоювала другий титул у кар'єрі, здобувши перемогу на турнірі в Мемфісі. Також Магдалена завоювала титул на турнірі у Вашингтоні наступного року. Ще через рік словацька тенісистка змогла захистити турнір у Вашингтоні.\nБільшого успіху словацька тенісистка домоглася в 2017 році, ставши 20-ю ракеткою світу за підсумком ігрового сезону. На початку сезону Магдалена виграла чотири титули на турнірах ITF, а вже в середині сезону змогла дійти до півфіналу Вімблдону, обігравши по ходу турніру одну з фавориток турніру. Після Вімблдону Магдалена зуміла дістатися до фіналу на турнірі в Лінці, що допомогло тенісистці закріпитися в першій двадцятці рейтингу.\nЗа кар'єру Магдалена завоювала чотири титули за версією WTA. Три титули припали на покриття хард, один на траву. У ґрунтових турнірах словацька тенісистка не перемагала.\nУ дорослому тенісі Магдалена Рибарікова не може похвалитися успішними виступами на турнірах Великого шолома. Єдиний успіх припав на 2017 рік, коли 28-річна спортсменка дісталася до півфінальних матчів Вімблдону, поступившись у півфіналі майбутній переможниці турніру. В інших розіграшах словацька тенісистка добиралася максимум до четвертого кола.\nМагдалена Рибарікова не полягає в серйозних відносинах. У вільний від тенісу час дівчина любить дивитися фільми і слухати музику. У музиці словачка віддає перевагу легендарній групі Coldplay. У словацької спортсменки також є улюблений кінофільм - «» Красуня «». Улюбленими акторами є Том Круз і Річард Гір.\nУ середині 2012 року словацька тенісистка отримала серйозну травму, пропустивши останню частину сезону.\nНеприємний запах зі сміттєвого відра або в холодильнику? Вирішую проблему просто: беру трохи вівсяних пластівців\n10 ефективних способів позбутися неприємного запаху в холодильнику\nЯк вибрати хороший засіб від засоров\nОсобенности и преимущества детской защиты FILA\nОсобливості і переваги догляду за зубами за допомогою зубної нитки


Президент проштовхує легалізацію наркотиків. Чи готові на це українці – може визначити лише референдум, а не «потішні опитування» від влади, – Юлія Тимошенко | Батькiвщина\nЯкби влада хотіла дізнатися думку людей, вона б ухвалила закон про референдум і винесла на нього усі питання, які визначають майбутнє України. Замість цього українцям підсовують фальсифікат – так зване опитування, невідомо ким фінансоване, ніким, крім влади не контрольоване і результат якого легко вигадати «зі стелі». Судячи з набору питань, які президент планує винести на це опитування, мета його лише одна – легалізація наркотиків, зокрема марихуани.\n«Але зараз влада хоче поставити це питання ще раз, через те, що вже є план, який неодноразово був озвучений ще з часів сумнозвісної Уляни Супрун, – легалізація наркотиків. Це акція, яка робиться проти української нації, проти української держави. Тому треба не на «потішних опитуваннях» про це запитувати у людей. Для таких речей існує референдум», – зазначила лідер «Батьківщини».\n«Минуло майже два роки – закону про референдум немає. Його затягують як тільки можуть… Сьогодні потрібен справжній референдум, а не «потішні» опитування про легалізацію марихуани. Це не жарти, це – життя наших дітей», – застерегла Голова партії.\n«Скажіть «так» або «ні» тому, що робить зараз центральна влада, монобільшість та президент. Віднесіться до цих виборів серйозно, захистіть себе, своїх дітей та Україну», – закликала лідер «Батьківщини».


Вчимося виконувати поставлені завдання правильно. Геть дрібницю! - Жіночий сайт\nГлавная - Вчимося виконувати поставлені завдання правильно. Геть дрібницю!\nЖінка має одну особливість, вона виконує усі роботи, замість того, щоб робити основну. І якщо ви хочете досягти вершин кар'єри, тоді від цього треба позбавлятися. У такому разі і справ можна більше зробити і сама робота буде виконана швидко і якісно. Тобто, не треба зупинятися на дрібницях, вони лише гальмують процес. Потрібно виконувати лише те, що поставлено на вас. Хороша фірма - це ідеальний ланцюжок, де кожна ланка робить тільки свою частину. Такий процес повинна мати кожна фірма, але жінка при роботі разом з чоловіками, часто нехтують такою структурою і стають навіть залежними від себе, роботи, чоловіків, друзів, подруг. Зараз ми постараємося пояснити на прикладі, до чого ця уся розмова.\nНаприклад, вам даний проект підготувати презентацію. Сюди входить як сама презентація, так і підготовка додаткових заходів. І ось, жінка при такій структурі намагається зробити усе сама, хоча вона керівник проекту. Але, частенько боячись, що інші не зроблять це як годиться, вона намагається виконати усе самостійно. Вона і проект готує, і робить ксерокопії, і усе укладає в теки і т. д. і т. п. Навіщо? Це гальмує розробника. Не треба робити усі ці дрібниці! Геть дрібницю! Ви робите проект, а підготовка дрібниць, тобто роздрукувати, зробити ксерокопію, перенести програму в кабінет по презентаціях, усю цю справу інших ланок загальної структури. Є секретарі і т. п. посади, які і були придумані для цього. Навіщо вони сидять? Краще ви ще раз переглянете проект, навіть спробуйте вже братися за новий, чим робити усе самій, а інші, хто і повинен усе це виконувати, робитиме манікюр від неробства.\nТреба знати свої цілі і виконувати те, що належить на вас і що не зможе виконати інший. Якщо ви дизайнер, але маєте ще і підлеглих, вам не треба промальовувати увесь проект самій. Нехай дрібні деталі малюють молоді, нижче рангом художники, а ви лише вкажете що і як, і візьмете на себе основну частину звести усе в єдине ціле. Пам'ятаємо про ланцюжок, який повинен функціонувати в кожній фірмі. І навіть якщо її немає, створюйте з нуля, тільки так і не інакше ви зможете нестримно піти вгору, стати гідним керівником, який знає своє місце і уміє вказати на роботу іншим.


Житомирських журналістів, присутніх під час затримання білоруських опозиціонерів, викликають до міліції :: old.helsinki.org.ua\nЯк повідомляла ТК, обидві кореспондентки були присутні під час затримання 3 листопада працівниками обласного відділу по боротьбі з незаконним обігом наркотиків шести білоруських опозиціонерів - координаторів Міжнародної амністії у Житомирі Ігоря Коктиша та Ірини Тютюнник, опозиційного активіста і визнаного Міжнародною амністією в'язня сумління Артема Дубського та опозиціонерів Тетяну й Віталія Тищенків та Олексія Закшевського. Журналісти прибули на місце подій після того, як дружина Ігоря Коктиша повідомила, що до їхньої квартири увірвались міліціонери у штатському та пов'язали усіх, хто там був. За словами Оксани Трокоз, під час спілкування з оперативниками, їй викрутили руки та відібрали редакційну фотовідеокамеру марки Canon.\nУ відділі зв'язків з громадськістю управління МВС у Житомирській області стверджують, що представники ЗМІ «втручалися у специфіку роботи правоохоронних структур».\nІз цим категорично не згодний Ігор Коктиш, про що сказав ТК: «Прибувши до квартири, Діана Мінаєва й Оксана Трокоз представилися та пред'явили посвідчення. Оперативники впустили їх до квартири і попередили, що їх фотографувати не можна. Журналістки із цим погодилися. Камеру відібрали після одного із запитань журналістки, яка намагалася з'ясувати, що тут відбувається. Ми чули, що відбувалася сутичка і камеру відбирали із застосуванням сили».


Догляд за шкірою повік.. Статті компанії «УкрСтиль»\nДогляд за шкірою повік.\nНа якому ж з представлених продуктів варто все ж зупинити свій вибір – на гелі, на кремі або на сироватці для повік?\nКошти варто і необхідно вибирати, тільки спираючись, які-небудь проблеми, наприклад, набряки, зморшки, або ж темні круги і так далі.\nВсі гелі, навіть не дивлячись на свою, легку структуру, як здається, вбираються в нашу шкіру менш інтенсивно, ніж креми, які щільніше по своїй текстурі. Гелі по своїй структурі мають негативний вплив, з-за цього він достатньо, ідеально підходять для представниць з молодою шкірою, яка не потребує корекції, а також використовувати його ж, як базу під вже більш щільний препарат.\nБагато крему надають досить сильний стимулюючий вплив, саме тому рекомендують їх використовувати для в'янучої шкіри.\nЯкщо у вас є проблема з набряком повік, то тоді вам необхідно віддати свою перевагу легкій сироватці по догляду за ніжною шкірою повік. Від використання кремів при набряках варто зовсім відмовитися, із-за того що вони мають жирну структуру і при цьому можуть спровокувати компресійний ефект, а при цьому посиляться набряки. Але в разі необхідності використання крему, потрібно наносити його за три години до того, як відправитеся спати, а ось всі надлишки що залишилися обов'язково видаляємо.\nЯкщо ваша шкіра схильна до алергій то для догляду за століттями вибирайте сироватки і гелі, які відрізняються легкою структурою. Також такі засоби, підійдуть тим представницям жіночої статі, які носять контактні лінзи, і мають чутливою шкірою.\nПри догляді за шкірою в зоні ваших очей, яка схильна до появи темних кіл, вам необхідно підбирати ті кошти, які мають спеціальну позначку на своїй упаковці.\nУ нашому інтернет-магазині "Укрстиль" наданий величезний вибір косметологічних апаратів за доступними цінами, які допоможуть Вам завжди виглядати красиво і молодо!


Авторесивери за доступною ціною\nСьогодні складно уявити машину, не оснащену сучасною аудіосистемою. Її важливою складовою, нарівні з динаміками, залишаються авторесивери. Такі пристрої забезпечують чистоту і якість звуку. Вони необхідні, якщо водій хоче слухати музику в дорозі. У нашому інтернет-магазині ви можете недорого купити авторесивери необхідної моделі.\nПеред вибором пристрою варто ознайомитися з його технічними особливостями. Кожна модель, представлена в нашому асортименті, виділяється своїми перевагами і високою якістю роботи. До основних показників відносяться:\nШум. За цим показником можна судити про співвідношення шуму і сигналу, який видається. Чим вище показник, тим чистіше буде відтворений звук.\nГабарити. Необхідно враховувати розміри пристрою. Для зручності було виділено кілька стандартизованих типів. Найпоширеніші варіанти – 1 Din. Іноді у продажу зустрічаються 2 Din, такі моделі мають збільшений корпус і, як правило, мають більший функціонал. Моделі такого типу дозволяють встановлювати спеціальні модифікації: від камер заднього виду до навігатора.\nЧутливість тюнера. Цей показник стає важливим, коли водій відправляється в далеку поїздку. Опинившись за містом, якісний пристрій продовжить ловити сигнал.\nЕквалайзер. Такий модуль присутній не на всіх моделях. Він може бути досить корисним, оскільки дозволяє вручну вибудовувати звуковий баланс. Від кількості дисплейних смуг буде залежати чутливість налаштування.\nКанали. Зазвичай на автомагнітолі є від двох до чотирьох каналів. Від їх кількості буде залежати, скільки динаміків можна встановити в машину. Наприклад, п'ятиканальний варіант дозволить інсталювати до п'яти динаміків, замість останнього можна використовувати сабвуфер.\nРізновиди авторесиверів і автомагнітол\nНезважаючи на те, що більшість авторесиверів індивідуальні, деякій класифікації вони все ж піддаються. Для цього використовується ряд критеріїв. Найважливішим з них буде тип носія, оскільки саме він визначає, з якого пристрою магнітола зможе відтворювати музику:\nНезважаючи на те, що за цією ознакою можна розділити практично всі моделі, на практиці серйозних обмежень немає. Деякі магнітоли здатні функціонувати з різними форматами і носіями. Ціна на пристрої залежить від функціоналу і його типу.


Релігія - Категорія записів\nВіра змушує людину по-новому дивитися нажиття. З'являються інші пріоритети, інші цілі. Величезну підтримку в життя починає надавати молитва. Але тут виникає питання про те, наскільки бажаною ...\nБожа Матір завжди була однією з найбільш шанованих святих на Русі. Вона вважається покровителькою Росії, тому існує чимало ікон, які закарбували її образ. Одна з них - «Невипивана ...\nПочаївська Лавра - це один з п'яти монастирів на території Русі, який був удостоєний такого високого звання. Її історія бере свій початок в далекому 1240 року, коли ...\nДе знаходиться Біблія, висічена з каменів\nБіблія - стародавня книга, священна для будь-якогохристиянина, будь то православний, католик або протестант. Кожне слово її священне, і таке ставлення викликає бажання увічнити біблійні тексти. Важко ...\nХрещення малюка - одне з великих таїнств православної церкви. Існує безліч порад, як правильно зробити обряд, та ще так, щоб не нашкодити дитині і створити вельми сприятливі ...\nЧи кожна релігія ворог науки\nВзаємовідносини науки і релігії частопредставляють як непримиренне протистояння. Проте, навіть побіжний погляд на історію і сучасність науки і релігії дозволяє зробити висновок, що таке уявлення ...\nМасляна - це всенародні гуляння, ігри та забави, спалювання опудала зими і, звичайно ж, багато-багато млинців. Це свято любимо і дітьми, і дорослими, його чекають, до нього ...\nПрихильники релігійних віровчень, які шануютьзвичаї і традиції, як правило, напам'ять знають імена святих людей. Тому зовсім не дивно, що словосполучення Матрона Московська зрозуміло і знайоме більшості православних ...\nЗ точки зору Церкви самогубство вважається найтяжчим гріхом. Самовбивця не відспівують, що не служать по них панахиди, за упокій їх душ не моляться під час богослужінь, а ...\nВ яких країнах християнська релігія є державною\nХристиянство належить до числа світових релігій. Це означає, що воно не обмежується рамками якогось одного народу (як, наприклад, японська релігія синто) і поширене серед багатьох націй, які живуть ...\nГоловні православні Богородичні свята\nУ християнській православній традиції Богородицяшанується головною заступницею і Заступницю перед Богом за людський рід. Саме тому в Церкві існує безліч свят в її честь. Можна виділити…\nУ культурах різних народів існуютьрізноманітні уявлення про те, де знаходиться душа померлої людини в перші три дні після смерті. Християнська православна культура має своє пояснення цього ...\nСтарозавітне хрещення: що це\nУ християнській традиції існує кілька таїнств. Одним з найголовніших є святе хрещення. Прообразом здійснення цього таїнства послужила старозавітна традиція з однойменною назвою.\nАнтипасха як день утвердження у вірі всіх, хто сумнівався\nНеділю, що йде за днем Пасхи, вхристиянської православної традиції і культуру отримало іменування Антипасхи. Інакше цей день називається Фоміної тижнем. Це свято є історичною пам'яттю Церкви про ...\nГоловні особливості богослужінь пасхального тижня\nСвято Світлого Христова Воскресіння єнайголовнішим торжеством православної Церкви. Пасха Христова - це перемога життя над смертю, торжество добра над злом. На пасхальному тижні (Світлій седмиці) в ...\nВелика мечеть Дженне: особливості споруди\nНевелике містечко Дженні вважається найдавнішому не тільки в Республіці Малі, але і на всьому заході континенту. Особливого розвитку містечко не отримав. Подальша французька колонізація Малі не принесла ...\nЗа старовинною церковної традиції більшістьсоборів, побудованих в готичному стилі, є католицькими. Але в цьому правилі є виключення. Найбільший в світі готичний собор, побудований в Нью-Йорку, ...\nДень святих жон-мироносиць як православна альтернатива 8 березня\nУ православній традиції існує особливий жіночийдень, в який віруючі люди вітають своїх бабусь, матерів, дружин, дочок і всіх близьких жінок. Це свято називається Днем святих жон-мироносиць.\nВираз Людина припускає, а Бог розташовує: витоки появи\nУ сучасній російській мові містяться багато стійкі фрази, які говорять про Бога. Деякі з них несуть в собі певний сенс, який вказує на велич Творця. Одним з таких виразів ...\nВода водохресна: що з нею пов'язано\nСічень - дивовижний місяць, багатий чудовимисвятами: Різдво, Хрещення, які відносяться до двунадесятих свят, а між ними Святки. Хрещення Господнє для християн - один з найдавніших свят, ...


помісних православних церков шляхом самопроголошення суверенітету є реальністю православного світу. Європейський досвід свідчить, що у здобутті суверенного статусу церкви існує своя логіка, згідно якої проголошення самостійної помісної церкви вимагає виконання кількох, закладених історичною практикою, принципів. Важливими є: по-перше, умова автономності, яку та чи інша православна церква вже мала, проте в силу певних історико-політичних обставин її втратила; по-друге, етнічний принцип, який вимагає етнічної ідентичності народу, його специфічної національної самобутності, національної мови в функціонуванні релігійних інституцій та духовних текстів; по-третє, істотне значення має регіональний фактор, який означає територіальну віддаленість частини автокефальної церкви, що утруднює управління нею з церковного центру; і, по-четверте, позиція державної владищодо проголошення помісної церкви, яка існує в межах даної держави, а також ставлення владних структур до керівництва церковними справами на її території церковним центром, який знаходиться в іншій державі.\nЗдатність релігійного фактора бути в Україні масовим, а значить, політично чинним, значно посилювалась надзвичайними, навіть унікальними для православ'я, впливами громади, світського елементу на церковне життя, на позицію та саму діяльність церковних установ. Ці впливи здійснювалися насамперед через участь громади у виборах духовенства та в управлінні майном. Джерелом цього було, очевидно, звичаєве руське право – „городські віча", громади руського права. Вони подекуди зберігалися в Україні аж до ХVІ ст., потім цю традицію відновили церковні братства.\nШирокий спектр впливу Українського православ'я на громаду зумовлений кількома чинниками. Один із них полягає в максимально дієвому засвоєнні на українському ґрунті доктрин християнського вчення, котре інтегрувалося в духовну парадигму нації та морально-етичні засади буття народу. Другий чинник — специфіка національної ментальності, етнічно-генетична регулятивна програма ціннісних орієнтацій, згідно з якою національні образи світу, стереотипи поведінки, психічні реакції та оцінки певних подій відбивають те, що називають духом народу. Звідси — неприйняття деспотизму, абсолютної монархії, цезарепапізму, неприйняття глибинне, яке має в своїй основі індивідуалізм, поєднаний з ідеєю рівності, повагу до окремого індивіда і його свободи. Українці переплавили свою духовну природу, свої давні релігійні поняття з новими християнськими ідеями і сформували свій унікальний варіант православ'я, який є цілковито відмінним від нав'язуваного їм протягом століть московського варіанту православного християнства. Українське православ'я, яке акумулювало дух нації, за свою історію самостійного розвитку отримало певний комплекс характерних ознак-принципів будови, розвитку і життєдіяльності. До них належать демократизм, поєднаний з виборною основою заміщення всіх посад і, тісно пов'язана з цим, моральність церкви, висока (порівняно з іншими церквами) віротерпимість, європейськість і відкритість до інших релігійних систем тощо.\nУ другому розділі - „Православ'я в Україні: історіософський вимір" - розкриваються основні аспекти утвердження християнства на території України-Руси, своєрідність автономії Київської митрополії, відновлення Православної церкви в Україні XVII століття та втрата нею незалежності у XVIIІ столітті, українське державне й церковне відродження на початку ХХ століття, особливості функціонування Українського православ'я в добу комуністичного тоталітаризму.\nВ Україні з києворуських часів і до ХХ століття спостерігалося функціонування кількох моделей взаємовідносин держави і церкви, за яких ідея державності та ідея автономної православної церкви були реалізовані, або близькими до остаточної реалізації. При цьому формування історично обумовлених моделей державно-церковних відносин в Українівідбувалося при співдії кількох чинників: 1) історичної та національної традиції; 2) характеру співвідношення політичних сил, що визначали в даний період державну ідеологію та конкретні історичні реалії; 3) взаємного становища суб'єктів цих відносин — держави і церкви; 4) зовнішньополітичного чинника.\nУ цілому можна виділити декілька семантично структурованих моделей державно-церковних відносин, які існували до 1991р.: 1) Києворуська модель, яка продемонструвала ідеальний, на думку дисертанта, варіант симфонійних відносин держави і церкви; 2) могилянська та козацька моделі, котрі відтворювали національну специфіку державно-церковних відносин у ХVІІ ст. в період захисту державності; 3) васальнамодель повної підпорядкованості церкви іноземним державним структурам; 4) реформаторські моделі церковної політики періоду спроб утвердження Української незалежної держави (УНР, Гетьманат, Директорія); 5) радянськамодель державно-церковних відносин, що фактично ґрунтувалася на політиці державного атеїзму. Виокремлення названих моделей, їх характерних особливостей є значною мірою умовним, проте це дозволяє визначити характерні ознаки становлення Української помісної православної церкви на різних етапах українського державотворення.\nПерша модель характеризується такими рисами: державне, великокняже сприяння поширенню християнства, становленню церковної системи і структури за взірцем феодально-адміністративної схеми; реалізація принципу: зміцнення церкви — зміцнення державності; наділення церкви широкою правовою юрисдикцією, передача церкві частини державних функцій; паралелізм державної і християнської експансії; дублююча, компенсаторна роль церковних структур в період кризи державно-політичної системи; поєднання державного сприяння в прагненні відділити вітчизняну церкву від церкви-митрополії з прагненнями державно-князівської влади підпорядкувати церковні інституції, перетворити їх духовно-культурний потенціал в контрольований чинник; посилення цих прагнень з ослабленням і формалізацією церковних зв'язків з Константинополем; тенденція до правового закріплення церковної


Ярослав Попов: “Ми – не самі, і це дає нам силу” - Ukrainian people\nГоловна Magazines January 2022 Ярослав Попов: “Ми – не самі, і це дає нам силу”\nЯрослав Попов: “Ми – не самі, і це дає нам силу”\nРежисер Ярослав Попов представив діаспорі Північної Америки свою повнометражну художню стрічку “Оберіг нації” (Amulet of The Kingdom)\n12 показів за 12 днів. На східному узбережжі США, від Нью Йорка до Флориди, щодня показували українське кіно. Кілька тижнів український режисер Ярослав Попов мандрував Америкою та Канадою з фільмом “Оберіг нації”, зорганізувавши загалом більше 40 показів.\nПоціновувачі українського кіно знають його як оператора та режисера завдяки стрічці “Людина з табуретом”, яка стала маніфестом людських мрій, оспівуючи глибину і вартість життя. Фільми війни – “Добровольці Божої чоти” про 5 днів у Донецькому аеропорту та “Міф” про Героя України Василя Співака – перевертають свідомість.\nНовим фільмом режисер хотів насамперед показати, що ми на своїй землі давно, і те, що наше, не віддамо ніколи і нікому.\n– Ярославе, взятися за такий великий за часовим обсягом матеріал – доволі відповідально. Показати історію предків від доби палеоліту, відобразити три історичні періоди України і українців – це виклик. Ти переконав Америку, що ми, українці, у цьому світі віддавна, кілька тисячоліть щонайменше?\n– Переконати наших глядачів, що український народ має багатотисячолітню історію не було складно – адже це правда. Цьому є відповідні докази і знайдені артефакти. Ті, хто приходили на наші землі як сусіди чи завойовники, рано чи пізно асимілювались у нашу культуру і додавали до неї свої риси. Ще п’ять тисяч років тому трипільці мали знак тризуба. Або деякі літери сучасної української абетки. Вони ж наші предки, а не предки, скажімо, китайців. Усі народи, які жили на території сучасної України, і залишки житла яких ми знаходимо – трипільці, скіфи, сармати, слов’яни, варяги та інші – всі вони передали нам свої гени.\n– Ще 16 років тому могла з’явитися стрічка “Серце світу”, однак не судилося…Натомість маємо “Оберіг нації”…\n– Після Другої Світової війни вояк Української Повстанської Армії на ім’я Юрій Борець був змушений виїхати з України і опинився в Австралії. Там він багато працював і заробив великі статки. Та Юрій не забув про свою батьківщини, і коли Україна стала незалежною, вирішив вкладати гроші в українське патріотичне кіно. Він розумів, що це ідеологічна зброя. На його кошти знято фільм “Залізна сотня”, де розказана історія його боротьби в УПА. Далі Юрій задумав ще один фільм – “Серце світу” (на той час була популярна ідея, що з території України вийшла більшість інших народів. На жаль, ця теорія не має наукового підтвердження). Режисер зі Львова Василь Босович взявся втілювати цей проєкт. Відбулись масштабні зйомки в різних куточках України. Та й гроші були витрачені не малі – мільйон доларів. Цього, на жаль, не вистачило, аби закінчити проєкт. Коли Юрій Борець помер (уже в поважному віці), то фінансування припинилося і відзнятий матеріал на надовго “ліг на поличку”. І, очевидно, це непокоїло дочку Юрія – Орисю. Адже волю батька виконано не було, великої справи не завершено і важливої української національної ідеї не втілено у життя. І от ми з продюсером Іриною Рязанцевою приїхали в Австралію з показами нашого фільму “Людина з табуретом” та іншими фільмами. Орися Борець, напевно, оцінила їх мистецький рівень. Вона побачила в мені режисера, який зробить те, про що вона давно мріяла. І вона не помилилась.\n– Перші кадри приїхали з Австралії. Ота коробочка вартість у мільйон, яку ти привіз звідти, як ти використав її у фільмі?\n– Ми привезли з Австралії хард-диск з матеріалом, відзнятим 15 років тому. Орися попросила щось з ним зробити. Коли я передивився 35 годин відзнятого матеріалу, то спочатку не знав, що з ним робити. Матеріал не складався в цілісну історію. За час, що минув, кіно сильно змінилось, розвинулось і відеоматеріал виглядав застарілим. Ми вирішили написати новий сценарій, додати нові сюжетні лінії. Талановиті люди, професіонали Галина Пілютикова та Віталій Лілін допомогли нам з цим. Орися погодилась вкласти ще трохи грошей, подбала про дотримання усіх авторських прав. Ми запросили нових акторів, провели зйомки. Залишався складний шматок монтажу і постпродакшену, бо поєднати старий матеріал з новим – непросте завдання. Але все склалося. Та й не могло не скластися. Я звик доводити свої проєкти до кінця, без цього не буде мені спокою. Ми назвали фільм “Оберіг нації”. Юридично він належить австралійській компанії Орисі Борець.\n– Це фентезі-драма, що базована на наукових знахідках та артефактах. Як вдалося це поєднати?\n– Навіть у тій половині, що “фентезі”– більша частина правди, а людська драма, яку ми додали до історичної ідеї, – вона потрібна, аби фільм не виглядав науковим матеріалом, легше сприймався і був цікавим глядачеві. Я люблю і поважаю авторське кіно, але мені не подобається, коли режисери не беруть до уваги глядача і лише займаються самовираженням. Я ж працюю для глядача, аби йому було зрозуміло що відбувається і було комфортно дивитись фільм.\n– Знаний в Україні актор і професійна акторка з Канади, українка з походження. Як ти дав раду з різними кінематографічними школами, і водночас з наскрізною лінією фільму?\n– У нашому фільмі поєднані дві акторські школи – українська та голлівудська. На головні ролі ми запросили народного артиста України Тараса Жирка та канадійську актрису українку з походження Наталі Яцину. Тарас знімався також і 16 років тому, в цьому унікальна фішка нашого фільму: один і той же ж персонаж і один і той же ж актор з різницею у 16 років. Наталі 5 років навчалась у Голівуді, має неабиякий акторський талант. Ми проводили кастинг, обирали з багатьох актрис з України та різних куточків світу. Ще по сюжету нам потрібен був англійський акцент в українській мові. Наталі виявилась найкращою за всіма показниками. А поєднати дві акторські школи вдалося завдяки таланту і досвіду Тараса Жирка, який опікувався своєю партнеркою і багато їй допоміг. Їхній акторський дует вийшов дуже органічним і позбавленим найменшої акторської фальші, чого насправді нелегко досягти.\n– Чотири фільми ти зняв без допомоги держави. І цей, підозрюю також. Як вдається робити якісний, ігровий сучасний фільм самотужки?\n– Є така ідея, що митець має бути голодним. Щось у цьому є. На жаль, справжні митці часто бувають бідними. Люди цікавляться культурою, коли вже задовільнили свої базові потреби – їжа, житло, задоволення. Але культура – це не для задоволення. Вона покликана зберігати традиції роду, суспільства, нації. Коли трипільці почали малювати на горщиках, значить їм було що їсти. А якби вони не малювали на горщиках і не ліпили фігурки – ми б не знали ким були вони і ким є зараз ми. Сучасні політики, фінансисти та автовиробники не розкажуть про нас нашим нащадкам. Це може зробити тільки культура й мистецтво. Без культурних кодів людина як потертий доларовий папірець – стерся, і не лишилось ніякої цінності, нічого. Але і без ресурсів мало що можна зробити в мистецтві, особливо в такому, як кіно. Разом з моїми друзями режисерами Леонідом Кантером та Іваном Яснієм, разом з командою ми зробили фільми “Добровольці Божої чоти” про перші місяці війни, про Донецький аеропорт, та “Міф” про оперного співака Василя Сліпака. У тих кіновиробництвах наш ентузіазм поєднувався з підтримкою небайдужих українців з усього світу (здебільшого з України та Америки, бо нас тоді ще мало знали). Слава Богу, що у світі є люди, які розуміють цінність української культури й мистецтва і підтримують хто як може. Знімаючи “Людину з табуретом” та “Оберіг нації”, ми також обійшлися без допомоги нашої держави. Якби ми чекали тієї допомоги, то й не було б наших фільмів.\n– У Канаді, звідки ви починали покази, отець зауважив, що ти хотів довести фільмом велич українців. Як уникнути кон’юнктури і пафосу?\n– Наш напрямок – патріотичне кіно. А це значить, що воно дещо пафосне. Я не боюсь пафосу в кіно, він лише має виправданим. Коли у людей сльози на очах не від жалю, а від гордості за свій народ – це і є найкращий пафос. Кон’юнктури у нас не було. Ми створювали те, що було на часі. Наш фільм “Добровольці Божої чоти” – це перший фільм про війну-2014 в Україні. Досі він залишається одним з найкращих. Але ми вже пішли далі. Ми захищаємо українську історію та ідеологію. Бо війна за це не закінчиться ніколи. В нас намагаються відібрати нашу історію, але ми не дамо.\n– У лютому в Україні відбудеться прем’єра. І ти вже кажеш, що не сподіваєшся такого захвату, як в Америці та Канаді. Чому?\n– Не очікую загального успіху фільму “Оберіг нації”. Сказано “нема пророка у своїй Вітчизні”. І не треба бути пророком, аби визначати Анну Ярославівну як Київську, тобто нашу княжну. Але це в Україні мало кого турбує. Люди бідні, пенсіонери мають дуже низьку якість життя. До того ж йде війна, суспільство стресове й агресивне. Кому потрібні зараз трипільці? Хіба тим, хто розуміє, що в нашому минулому закладені наші невдачі і наш успіх зараз. Але саме вони, активна меншість, будуть визначати майбутнє України. І це дає нам надію і навіть впевненість. Україна була, є і буде!\n– Так, у чому феномен українців, і тих, хто поза її межами, і тих, які живуть в Україні?\n– Оберіг нації – це насправді не якийсь камінчик-артефакт, це кожна людина, яка зберігає Україну в своєму серці. У цьому головна ідея нашого фільму. Діаспора зберегла Україну в радянські часи, вона допомогла встояти нашій армії на початку війни на Донбасі. Україна їм потрібна для самоідентифікації, для успіху. Бо в Україні – їхнє коріння.\n– Чому фільм “Оберіг нації” ти називаєш зброєю проти Путіна?\n– Наш фільм – це ідеологічна зброя. Як і всі наші попередні фільми. Ми відповідаємо на російську пропаганду, але не в їхній спосіб, не відгавкуємось, на кшталт “сам дурень”, а створюємо мистецький продукт. А ворожа брехлива пропаганда – як лайно, засохне і само відпаде.\n– Знаковий фільм “Людина з табуретом” побачили на всіх континентах. Нову стрічку теж повезеш далі?\n– З “Людиною з табуретом” ми зробили світовий тур, показували його на всіх континентах. “Оберіг нації” вже показали у Північній Америці, також поїдемо і в Австралію. Звісно, могли б і не їхати нікуди, сидіти собі вдома, робити онлайн покази. Але для нас важливо бачити наших глядачів, розуміти їхні враження, спілкуватися. Коли вони задоволені, від серця дякують – це повертає нам частину енергії, яку ми вкладаємо в нашу волонтерську працю. Відчуваємо, що ми не самі, і це дає сили рухатись далі.\n– Кажеш, що треба починати щось робити, а потім додадуться кошти і люди. Є нові ідеї, що далі?\n– Є ідеї від малих до великих. Але є і втома, що назбиралась, усе менше сил лупашити цю скелю. Молодість давно минула, багато життєвих побутових питань не закрито, діти потребують уваги і освіти. Але починати новий проєкт будемо – і знову ж таки не з грошей, а з ідеї та сценарію. Якщо є життя після смерті, то було б цікаво почути розмову Пушкіна і Шевченка з тих позицій, на яких ці двоє були б зараз. Цікаво було б дослідити, і можливо, знайти точки дотику. Якщо люди хочуть бути щасливими, то рано чи пізно треба відкидати ненависть і припиняти війни. На жаль, поки що це не залежить від українців. Можливо, любов переможе, а можливо людство знищить себе.\nСпецслужби УНР. У боротьбі за українську державність\nPutin Has Invaded Our Cortex\nЖиття і смерть у криївці


У Чернівцях відкрилась нова мистецька кав'ярня | Всі новини Буковини\n9 серпня в Чернівцях відкрилась нова кав’ярня з незвичною назвою «Найкраща кав'ярня на розі Університетської та Сковороди». Інтер'єр приміщення, зокрема, оформлено у стилі сторінок додатку до газети «Молодий буковинець» «Трохи культури». Власник закладу, видавець Василь Дроняк у коментарі газеті заявив, що планував зробити кав'ярню якомога затишнішою та «трохи культурною».\nНа відкриття нового закладу, анонсоване в соціальних мережах, прийшло близько півсотні людей - протягом дня кава в «Найкращій кав'ярні» подавалась безкоштовно. Гості змогли почути прозу чернівецького літературного критика Олександра Бойченка та пісні у виконанні вінницького музиканта Миколи Доляка. Як повідомлялось, кав'ярня має стати одним із місць проведення Другого Міжнародного поетичного фестивалю «Meridian Czernowitz».\nФотографія: Мирослава Акентьєва, «Буковина Online»\n10 грудня 2012 19:08


➤ Інтерфейси моніторів - типи роз'ємів | Boss-PC\nПро насОплата і доставкаОбмін та поверненняГарантія Контактна інформаціяОгляди та статтіFAQ\n098 172 77 88\nКомп'ютери до 3000 грн\nBoss-PC Інтернет магазин комп'ютерної б/в техніки\nІнтерфейси моніторів (VGA, DVI, HDMI, DisplayPort)\nПідключити монітор до комп’ютера можна за допомогою таких роз’ємів: VGA, DVI, HDMI та DisplayPort.\nРозберемо їх по порядку.\nVGA (D-Sub) – 15-контактний аналоговий роз’єм для підключення монітора до комп’ютера. Це єдиний аналоговий інтерфейс, який застосовується сьогодні. Хоч VGA і не назвеш прогресивним, його все ще можна зустріти в багатьох електронних пристроях.\nГоловним недоліком даного роз’єму є подвійне перетворення сигналу в аналоговий формат і назад, під час підключення цифрових пристроїв відображення. Це спричиняє погіршення якості зображення.\nОфіційно, технологія VGA здатна передавати відеосигнал з роздільною здатністю 1280х1024 пікселів, не більше. На практиці, роздільна здатність може досягати Full HD (1920×1080), а в деяких випадках навіть 2048×1536. Але чим вищим буде розширення переданого сигналу, тим більше шансів получити несподівані дефекти зображення. Тому, для моніторів з FHD краще використовувати цифрові інтерфейси.\nВ тому випадку, якщо у вас відеокарта з VGA-роз'ємом, а монітор з цифровим інтерфейсом, то просто так їх підключити не вийде. Для цього потрібно додатково купувати перехідник (VGA на DVI, HDMI, DispayPort або навпаки).\nDVI (Digital Visual Interface) – перший цифровий відео-інтерфейс, призначений для якісної передачі зображення на цифрові пристрої відображення, такі як рідкокристалічні монітори, телевізори та проектори.\nВ сучасних реаліях існують два типи DVI роз’ємів – це DVI-D та DVI-I, які є надзвичайно популярними.\nУ роз’ємі DVI-D буква «D» означає слово Digital, що в перекладі – цифровий. Це означає, що в даному варіанті немає аналогового каналу та передача зображення відбувається лише в цифровому форматі. Тобто користувач не зможе напряму підключити аналоговий монітор. Цю проблему можна легко вирішити використовуючи відповідний перехідник (DVI/ VGA).\nВ свою чергу, DVI-I – це розширений варіант інтерфейсу DVI-D та містить 2 типи передачі сигналу – цифровий та аналоговий. Даний вихід досить часто використовують для цифрових дисплеїв і відеокарт.\nHDMI (High Definition Multimedia Interface) – це цифровий інтерфейс для передачі відео та аудіо даних, створений як альтернатива DVI інтерфейсу. Даний роз’єм присутній практично в усіх сучасних телевізорах, моніторах, ігрових приставках, ноутбуках, проекторах та інших мультимедійних пристроях. Основна відмінність між HDMI та DVI полягає в менших розмірах HDMI та підтримці передачі багатоканальних цифрових аудіо-сигналів.\nСтандартною довжиною кабелю прийнято вважати 3-5 метрів. Але технологія HDMI підтримує довжину кабелю 30-40 метрів. Поки що це рекордний показник серед інших відео-інтерфейсів.\nHDMI відрізняється більшою пропускною здатністю ніж його попередники. Кабель може передавати відео у форматі 1080p, 1440p, Full HD 3D та 4К.\nПри необхідності HDMI може передавати відеосигнал з пристрою з DVI або VGA інтерфейсом, або у зворотному порядку. Для цього використовуються відповідні адаптери (HDMI/VGA, VGA/HDMI, DVI/HDMI, HDMI/DVI). Також, часто використовують перехідники між HDMI та DisplayPort або, навіть, USB.\nHDMI є надзвичайно популярним інтерфейсом на сьогодні. Навіть вихід новішого DisplayPort не похитнув позицій HDMI на ринку. Це універсальний інтерфейс, який однаково добре підійде для телевізора, ігрових приставок, комп’ютера або ноутбука.\nDisplayPort – відносно новий тип цифрового інтерфейсу для передачі аудіо- та відеосигналу до пристрою відображення (монітору комп’ютера). DisplayPort було розроблено як альтернативу для VGA та DVI інтерфейсів.\nDisplayPort являється самим прогресивним інтерфейсом на сьогоднішній день. Варто зазначити, що всі кабелі DisplayPort сумісні з будь-якими пристроями, в яких є аналогічний роз'єм. Сумісність не залежить від версії інтерфейсу або рівня сертифікації. Всі доступні функції будуть працювати через будь-який кабель DP.\nСьогодні DisplayPort найчастіше використовується для підключення монітору до комп’ютера. З його допомогою можна підключити відразу кілька моніторів до одного комп’ютера. Висока пропускна здатність дозволяє зробити це без будь-яких серйозних обмежень. Зображення на усіх дисплеях буде відображатися в максимальному розширенні 2К і 4К (якщо джерело може забезпечити відповідний формат). Крім того, даний інтерфейс може застосовуватися при підключення різної відеотехніки або акустичних систем.\nІ хоч він почав витісняти DVI і HDMI, все ще не всі монітори мають даний інтерфейс. Багато виробників не сильно поспішають добавляти DisplayPort до своїх моніторів, тому DVI і HDMI все ще досить релевантні. А от виробники флагманських відеокарт все частіше оснащують свої пристрої роз’ємами DP. Цей нюанс можна легко вирішити за допомогою перехідників. Особливою популярністю користуються перехідники з DisplayPort на VGA або HDMI.\nНезважаючи на широкі можливості, DisplayPort не може замінити HDMI, адже ці два стандарти орієнтовані на різні сегменти ринку: HDMI було створено для побутової аудіо- та відеоапаратури, а DisplayPort для комп’ютерної техніки та професійного обладнання.\nЯк вибрати процесор комп'ютера?\nРізниця між SSD і HDD\nДіагональ, роздільна здатність та відношення сторін монітора\nКут огляду, яскравість та частота кадрів монітора\nТипи підсвічування моніторів (LED, CCFL)\nТипи матриць (TN, VA, IPS, PLS)\nРідкокристалічні LCD монітори\nBOSS-PC — інтернет-магазин б/в комп'ютерної техніки\nПункти самовивозу, після оформлення замовлення :\n* м.Львів, вул.В.Великого, 18\n* м.Львів, вул.Героїв УПА, 77\n* м.Київ, вул.Костельна, 15 (станція метро Майдан Незалежності)


Зоопарк «Лімпопо» для компанії ✔ Купити в подарунок або забронювати для себе — bodo\nЗоопарк «Лімпопо» для компанії\nкупили 101 разів\n520 грн 4 люд. не обмежено\n390 грн 3 люд. не обмежено\nЕкскурсії та тури у Львові\nЗоопарки у Львові\nЯк відбувається враження «Зоопарк "Лімпопо" для компанії»\nДрузі самостійно доберуться до локації. Спочатку клієнтам видадуть 4 вхідні квитки. Потім гості вирушать на прогулянку територією зоопарку.\nПриятелі побачать тварин із різних куточків світу. Відвідувачі зможуть поставити всі запитання, що цікавлять, співробітникам парку. Вони розкажуть про вихованців і особливості спілкування з ними.\nПослуга доступна для дітей з 6 місяців тільки в супроводі дорослого.\nВхід безкоштовний для дітей до 5 років.\nЧому ми вибрали зоопарк «Лімпопо»\n«Лімпопо» працює з 2008 року. Це перший зоопарк у Львівській області.\nЙого площа — 35 000 м². На території «Лімпопо» проживають у просторих зручних вольєрах понад 400 видів тварин. У зоопарку дотримується графік вакцинації, тому звірі щеплені, мають всі необхідні документи та регулярно обстежуються у ветеринарів. Їх годують згідно зі збалансованим раціоном, складеним фахівцями.\nУ «Лімпопо» строго дотримується порядок, тому тут завжди чисто.\nНа території є безкоштовний майданчик для ігор і двір для відпочинку.\nЛімпопо - Зоопарк\nЛьвівська обл., смт Меденичі, вул. Львівська, 21\nВсе чудово.Чудовий зоопарк.\nДуже задоволені, будемо звертатись ще!\nВсе було класно і весело!!\nотличное место! большая территория,много животных и птиц, очень чисто аккуратно! нам - взрослым людям тоже было довольно интересно,не говоря уже о нашей малышке.также есть площадки для детей,где можно переключить ребенка с животных и немного полазить. животные ухоженные и сытые\nЗоопарк «Лімпопо» для компанії – Часті запитання\n⚡ Яка тривалість Зоопарк «Лімпопо» для компанії?\nТривалість враження Зоопарк «Лімпопо» для компанії: не обмежено\n🤗 Скільки осіб може брати участь у враженні Зоопарк «Лімпопо» для компанії?\nУ враженні Зоопарк «Лімпопо» для компанії може брати участь 4 люд.\n🔝 Скільки разів купили враження Зоопарк «Лімпопо» для компанії?\nЗоопарк «Лімпопо» для компанії купили 101 раз\nподарували 27 621 разів\nПриятелі вирушають на прогулянку історичним центром міста в компанії досвідченого гіда.\nподарували 28 539 разів\nГості подивляться на Київ з незвичайного боку та почують маловідомі історії про столицю.\nЕкскурсія на стадіон Арена Львів для компанії\nЕкскурсія до ведмежого притулку зі сніданком для двох\nСімейна екскурсія до ведмежого притулку зі сніданком


14:52, 3 березня 2021 р.\nКіровоградська область: за добу, що минула, рятувальники приборкали 3 пожежі різного характеру.\nЗа добу, що минула, пожежно-рятувальні підрозділи Кіровоградщини тричі залучались на гасіння пожеж різного характеру:\nВчора о 20:48 рятувальникам надійшло повідомлення про займання по вул. Маловисківське шосе у с. Грузьке Кропивницького району. Там горіло 800 кг сої у металевій ємності на прибудинковій території домоволодіння. О 21:58 пожежу було локалізовано та о 22:37 – ліквідовано. До гасіння залучались 12 чоловік особового складу та 3 одиниці техніки з м. Кропивницький.\nСьогодні о 03:08 стало відомо про пожежу по вул. Центральна у с. Костянтинівка Новоукраїнського району. На місці виклику було встановлено, що горить 40 м2 покрівлі та домашніх речей однієї квартири та 10 м2 покрівлі іншої квартири одноповерхового будинку на двох господарів. О 04:24 пожежу було локалізовано та о 08:08 – ліквідовано. На місці працювало 4 чоловіка особового складу та 1 одиниця техніки з м. Новоукраїнка.\nО 04:34 вогнеборці з м. Кропивницький залучались на гасіння пожежі 2 м2 сміття у двоповерховій будівлі, що не експлуатується по вул. Шевченка обласного центру, яку о 05:12 було ліквідовано.


Експертно-оціночні послуги для бізнесу » Підготовка до іспиту » Он-лайн семінари по теорії » Теоретичний модуль 1.2\nОпис дистанційного курсу: Модуль включає підготовку до відповідей на питання другого білету кваліфікаційного іспиту за спеціалізацією 1.2. "Оцінка машин і обладнання". Екзаменаційний білет складається з одного питання. На іспиті, відповідь на цей білет надається в усній формі.\nЦільова аудиторія: оцінювачі-стажисти, які пройшли навчання на базових курсах оцінювачів за спеціалізацією 1.2.\nФормат курсу: дистанційне навчання в малих групах по Skype або в віртуальному кабінеті. Он-лайн зустрічі, в яких включено пряме спілкування з професійними оцінювачами через Інтернет, повторення, закріплення і обговорення матеріалу.\nГрафік занять і тривалість: 1-2 он-лайн зустрічей на тиждень, кожна зустріч тривалістю близько 1,5 години, протягом 3-х місяців.\nДати початку і закінчення найближчого курсу:\nза мірою формування групи\nОпис курсу: Даний курс включає підготовку до відповідей на питання (всього близько 33 питань) на кваліфікаційний іспит за спеціалізацією 1.2. "Оцінка машин і обладнання". Включає фундаментальні визначення підходів до визначення вартості машин та обладнання. Сутність, сфери застосування, методи та оціночні процедури визначення вартості машин та обладнання витратним, порівняльним та дохідним підходом і ін.\nАвтори курсу і доповідачі: сертифіковані оцінювачі з багаторічним стажем практичної роботи за різними напрямами та спеціалізаціями оцінки.\nОбсяг курсу: 21 онлайн годин.\nЗміст курсу: 10 навчальних розділів. 14 онлайн зустрічей. Роздаткові матеріали з відповідями на питання кваліфікаційного іспиту. Презентації семінарів.\nЗМІСТ РОЗДІЛІВ КУРСУ:\nЗагальні положення процесу оцінки машин і обладнання.\nВ даному розділі розглядаються класифікація та характеристики, нормативне регулювання режиму експлуатації, порядок визначення та обліку витрат, організація процесу оцінки і її етапи, а також методологічні засади визначення вартості рухомого майна (питання 1, 2, 3, 18, 33 з переліку питань для підготовки на іспит).\nВихідні дані, документація, фізичний, функціональний та економічний знос.\nВ даному розділі розглядаються вихідні дані та інформаційні джерела для забезпечення проведення оцінки машин і обладнання. Стандартизація та сертифікація, габаритність, комплектність, умови поставки і комплектації обладнання. Фізичний, функціональний та економічний знос, як фактор втрати вартості і ін. (питання 4, 5, 8, 9, 10 з переліку питань для підготовки на іспит).\nПрибутковий, витратний та порівняльний підходи.\nВ даному розділі розглядається визначення вартості машин та обладнання дохідним, витратним і порівняльним підходами. Сутність, сфера застосування, методи та оціночні процедури. Формування сукупності об'єктів порівняння, внесення коригувань при оцінці машин і устаткування (питання 6, 7, 11, 12, 13 з переліку питань для підготовки на іспит).\nВизначення ліквідаційної вартості та вартості ліквідації.\nВ даному розділі розглядається порядок визначення вартості машин та обладнання, що вимагає капітального ремонту. Поняття, сутність, методи та оціночні процедури вартості ліквідації. Визначення вартості на проведення ремонту та ін. (питання 14, 15, 16, 17 з переліку питань для підготовки на іспит).\nОсобливості оцінки різного устаткування.\nВ даному розділі розглядається оцінка обладнання, яке нерозривно пов'язане із земельними поліпшеннями. Оцінка імпортного обладнання та устаткування, формування цін на яке відбувається за системою ціноутворення в будівництві та ін. (питання 19, 20, 32 з переліку питань для підготовки на іспит).\nОцінка обробного обладнання, устаткування загальнозаводського призначення.\nВ даному розділі розглядається метало-, дерево-, каменеобробне обладнання, зварювальне, холодильне обладнання, обладнання для підтримки мікроклімату та ін. Класифікація, характеристики, за якими проводиться ідентифікація об'єкта оцінки та впливають на його вартість і ін. (питання 21, 22 з переліку питань для підготовки на іспит).\nВантажопідйомні машини і механізми, залізничний транспорт.\nВ даному розділі розглядається класифікація і характеристики, за якими проводиться ідентифікація об'єкта оцінки, основні механізми і елементи, вимоги до експлуатації. Особливості оцінки (питання 23, 24 з переліку питань для підготовки на іспит).\nНестандартне обладнання, будівельні машини (механізми) і обладнання.\nВ даному розділі розглядається класифікація, характеристики, за якими проводиться ідентифікація об'єкта оцінки, що впливають на його вартість. Особливості оцінки нестандартизованого обладнання, будівельних машин (механізмів) (питання 25, 26 з переліку питань для підготовки на іспит).\nЗасоби вимірювання і контролю (прилади), універсальне промислове обладнання.\nВ даному розділі розглядається класифікація, характеристики, за якими проводиться ідентифікація об'єкта оцінки та впливають на його вартість. Особливості оцінки засобів вимірювання і контролю, універсальне промислове обладнання, що використовується на підприємствах різних галузей економіки (питання 27, 28 з переліку питань для підготовки на іспит).\nІнструменти, виробничий і господарський інвентар, прилади побутові електромеханічні.\nВ даному розділі розглядається класифікація, характеристики, за якими проводиться ідентифікація об'єкта оцінки та впливають на вартість. Особливості оцінки інструментів, виробничого і господарського інвентарю та приладів побутових електромеханічних (питання 29, 30 з переліку питань для підготовки на іспит).


Здоров’я дітей – це важливо! | Новости — Каменка-Днепровская — газета «Новини дня»\nЗдоров’я дітей – це важливо!\nВ Заповітненській ЗОШ 23 січня відбулося свято - День молока.\nО 8 годині за учнями та вчителями 1-11 класів приїхав новий автобус, на якому ми відправилися на молочно-товарну ферму, де нас зустріли завідуюча фермою Галина Миколаївна Бекасова та зоотехник Тетяна Богданівна Лущай. Вони провели екскурсію: учням показали, як працюють дояри у доїльній залі, де і в яких умовах вирощують телят, як прибирають та як годують корів.\nПотім учнів повезли до центральної контори і запросили до конференц-зали, де на них чекали директор ПАТ ”Племзавод” Степной” Анатолій Волков, начальних цеху з переробки молока Ірина Ротар та голова профспілки Оксана Полегенька. Нас радо зустріли та запросили до перегляду відеоролика, в якому розповідалося про необхідність щоденного вживання молока та про експеримент, який проводили на Західній Україні щодо визначення здоров’я дітей, які не вживають молоко.\nЩе більш детальніше про цей корисний продукт розповіли завідуюча лабораторією Вікторія Лягул та медична сестра Заповітненської ЗОШ Ірина Скрипник. Завершилося наше спілкування виступом директора Заповітненської ЗОШ Володимира Федоровича Малого та практичними діями: всім присутнім запропонували печиво і склянку (діти подужали і більше!) смачного пастеризованого молока.\nБатьківська громада нашого села вирішила провести експеримент в харчуванні дітей - додати до меню склянку молока під час харчування у центральній їдальні ПАТ “Племзавод”Степной”. Дивлячись на те, з яким задоволенням діти пили молоко, маємо надію, що експеримент буде вдалим!\nУчні та вчителі Заповітненської ЗОШ вдячні Анатолію Волкову за організацію та проведення цього заходу.\nА також 26 січня в Заповітненській ЗОШ була проведена єдина класна година, присвячена 100-річчю бою під Крутами. Вчитель історії Т.Г. Антоненко розповіла історію бою під Крутами у січні 1918 року та умови Брест-Литовського мирного договору, а потім учні передивилися відеофільм з циклу ”Нескорені: Григорій Піпський”.\nАнна Пурий, педагог-організатор Заповітненської ЗОШ\nелектронний страховий поліс


Tesla не випускатиме нові моделі електрокарів 2022 року - Ілон Маск — Новини — tsn.ua\nХоча загальна кількість екземплярів повинна збільшитися.\nГолова компанії Tesla Ілон Маск зробив гучну заяву щодо електромобілів.\nТак, під час звітного заходу, присвяченого підсумкам 2021 року, Маск заявив, що Tesla не збирається проводити презентацію та запускати виробництво нових електричних машин 2022 року.\nУсе пов’язано з перебоями в ланцюжках постачання, які сталися знову на тлі епідемії коронавірусу. У той же час Маск не приховав, що 2022 року хоче випустити більше електрокарів, ніж торік.\n"Наші власні заводи вже кілька кварталів працюють не на повну потужність, оскільки основним стримуючим фактором стали проблеми у ланцюжку поставок, які, ймовірно, збережуться 2022 року", - йдеться в звіті акціонерів компанії.\nРаніше повідомлялось, що виробництво електропікапа Tesla Cybertruck та спорткара Tesla Roadster 2 знову відклали: тепер уже на 2023 рік. На такий крок виробник змушений піти, щоб продовжити збільшувати обсяги виробництва і цього року.


Україна готова до опалювального сезону, запевняє Гройсман | | Український репортер\nЕкономіка Енергетика Житло\n07.09.2018 Serge\t0 коментарів Володимир Гройсман, опалювальний сезон\nТаку заяву прем’єр зробив під час години запитань до уряду у Верховній Раді.\n«Я звертаюся до всіх політиків: не лякайте людей зривом опалювального сезону. Україна готова. Запаси газу є, з електроенергією проблем немає, система працює у штатному режимі. Я хочу наголосити ще раз: відповідальність за опалення, світло, гарячу воду лежить на місцевій владі», – цитує керівника Кабміну урядовий портал.\nВін додав, що кошти в регіонах теж є: «Децентралізація дала на місця десятки мільярдів гривень, якими треба раціонально розпорядитися. Не бачу тут проблем».\nПрем’єр нагадав, що зараз точаться непрості дискусії з міжнародними партнерами щодо ціни на паливо для споживачів. Ці перемовини, за його словами, зумовлені потребою продовжувати співпрацю і розраховуватися з боргами, що накопичилися в 2005-2013 роках.\n«Але опалювальний сезон розпочнеться вчасно», – переконаний Володимир Гройсман.\n← СБУ викрила міжнародних хакерів-грабіжників, пов’язаних зі спецслужбами РФ\nТерористичний заповідник «ДНР» очолив аферист Пушилін (+відео) →


Відродження імпульсу єднання | Український тижневик Міст\nВідродження імпульсу єднання\nСаме про це дбає українець Михайло Іллєнко, знімаючи свої стрічки\nОстання новина: Український Оскарівський комітет при Асоціації продюсерів України висунув cтрічку Михайла Іллєнка «ТойХтоПройшовКрізьВогонь» на здобуття премії «Оскар» Американської академії кінематографічних мистецтв і наук у номінації «Фільм іноземною мовою».\nТепер – до Америки?\nДо фінального відбору Український Оскарівський комітет узяв два фільми — «Будинок із башточкою» режисера Єви Нейман і «ТойХтоПройшовКрізьВогонь» режисера Михайла Іллєнка. У підсумку саме фільм про українського індіанця Додоку отримав право представити Україну в Лос-Анджелесі. До 1 жовтня фільм-претендент від України має бути розглянутий і прийнятий Американською академією кінематографічних мистецтв і наук (Лос-Анджелес, США) для подальшого відбору серед фільмів інших країн.\nСвоєю чергою, режисер Михайло Іллєнко вважає за честь, що його фільм потрапив у номінацію на «Оскар». Тепер він шукає гроші, щоби гідно представити стрічку в США. «Для мене велика честь, що колеґи запропонували номінуватися на «Оскар». Це — перший крок. Що буде далі — ніхто не знає. У мене досвіду нема», — розповів Михайло Герасимович, наголосивши, що насамперед потрібно буде організувати велику промокампанію в Америці.\n«Це має бути серйозна підготовка. Сама кампанія передбачає контакт із пресою, проморолик, звернення до рекламних аґенцій. Я вже говорив із продюсером. Думаю, де взяти гроші. Якщо Україна посилає на конкурс — треба там не загубитися», — наголошує режисер.\nПерш ніж стрічку дивитиметься журі конкурсу, її мають випустити в прокат у США. Тільки після цього Американська кіноакадемія подивиться фільм і ухвалить своє рішення.\nУкраїнських кінотеатрів замало!\nШлях стрічки «ТойХтоПройшовКрізьВогонь» до глядачів не назвеш простим. Режисер пригадав, як важко було знімати цей тепер уже відомий фільм. «Як човен назвеш, так він і попливе. Ми впродовж п’яти років знімали це кіно. Була й зупинка аж на 1,5 року. Але я абсолютно не скаржуся на долю. Ми не можемо бути окремо від кризи. Нічого особистого — просто криза», — резюмував він.\nТа й у прокаті картині було спершу нелегко. «На практиці фільму «ТойХтоПройшовКрізьВогонь» я близько познайомився з проблемою просування українського кіно в українському прокаті. Фільм дуже охоче прийняли глядачі. Але виявилося, що мало екранів в Україні», — зауважує режисер.\nМихайло Іллєнко вважає, що в Україні потрібно збільшити кількість кінотеатрів і змінити систему формування графіка показу фільмів. Таких висновків він дійшов після виходу у світ його фільму «ТойХтоПройшовКрізьВогонь».\nРежисер порівнює кількість кінотеатрів в Україні й за кордоном: «Наприклад, у Чехії на 10 мільйонів населення припадає 1 000 екранів. А в нас — усього 380 на 45 мільйонів мешканців. Щоби повернути витрачені гроші, треба дуже суттєво змінити цю пропорцію. Маю на увазі збільшення кількості кінотеатрів, а не зменшення населення».\nПан Іллєнко також зазначив, що, оскільки в українських кінотеатрах усе розписано на рік наперед, його стрічку часто доводилося ставити на денні та ранкові сеанси. Та попри всі труднощі фільм «ТойХтоПройшовКрізьВогонь» уже зібрав у прокаті понад 2 мільйони гривень. «Це — найрентабельніший з усіх фільмів, які повністю зроблені в Україні, — похвалився режисер. — Стрічка «Сафо» мала більший касовий збір, але це, швидше, — англійський фільм».\nМісія — здійсненна\nА поки стрічка «ТойХтоПройшовКрізьВогонь» торує собі шлях до «Оскара», кінорежисер Михайло Іллєнко працює над фільмом під назвою «Толока». В основі кінокартини —вірш Тараса Шевченка «А у тої Катерини хата на помості». «Це — екранізація поезії Шевченка. Дуже довго й складно пробиваю цей проект. Йому вже років із 10 точно», — повідомив пан Іллєнко.\nРежисер зауважив, що в Україні ось уже півстоліття не знімали жодних фільмів за творами Великого Кобзаря: «У нас 50 років не екранізували Шевченка. Був у 1988-му фільм за повістю «Капітанша», але його ніхто не бачив. У ті часи таких фільмів уже не дивилися».\nЯк зазначив Михайло Герасимович, сюжет його нової стрічки можна переказати за 20 секунд. «Залицялося троє козаків до дівчини. А вона їм каже: «Хто поверне мого брата з полону з Криму — за того й вийду». Двоє загинуло, бо місія — нездійсненна. А третій повернувся з братом. І тут Катерина каже: «Це — не брат, це мій милий». Уявіть, що вона чекала на нього триста років. І чотирнадцять разів піднімала хату на толоці, востаннє — після Чорнобиля, бо знала, що треба двері відчинити. Оця толока — це безперервний процес воскресіння, бо за два дні на згарищі знову постає хата. А на толоку сходилися всі — знайомі, сусіди. Навіть, якщо посварені були — не могли не прийти. Хочу, щоби цей імпульс єднання був відроджений».


Чистка пух-пера, хімчистка подушок, послуги, замовити\nНа це є безліч причин. Назвемо кілька з них.\nЖити в чистоті - це природно і приємно, Подушка вбирає піт, що виділяється нашим тілом. Під впливом поту, пилу і дрібних частинок бруду, подушка забруднюется всередині і зовні, починаючи виділяти неприємний запах, особливо в той момент, коли вона злегка волога.\nЗ роками подушка утрамбовується, а наповнювач збивається грудками. В результаті подушка стає жорсткою і незручною; При захворюванні людини різними простудними і інфекційними захворюваннями, вірусними інфекціями на подушку потрапляє безліч шкідливих мікробів і бактерій. Згодом частина з них буде знову потрапляти в наш організм, але вже з подушки.\nУ міру накопичення пилу, в подушках заводяться пилові кліщі. Пилові кліщі, в цілому, мають миролюбний характер, існуючи пліч-о-пліч з нами. На людини вони не нападають, кров не п'ють, всяку заразу не розносився. Але саме наявність пилових кліщів, а також розмноження їх в геометричній прогресії, служить розвитку різних форм алергій і дерматитів шкіри. Це найважливіша причина, по якій необхідно чистити подушки.\nЯк часто потрібно чистити подушку?\nВ Україні чистка пухо-пір'яних виробів до недавнього часу майже не практикувалася, ми використовували свої подушки до такого стану, коли її вже важко назвати подушкою. При тривалому використанні напірники забруднюються, пух і перо збиваються в грудки і втрачають початкову пружність і пишність, в них може оселитися пір'яний кліщ, продукти життєдіяльності якого викликають алергію. Від завданих незручностей людина часто прокидається, встає з важкою головою.\nРезультатом даного недосипання є цілий ланцюжок проблем: поганий настрій, головний біль, втома, дратівливість і т.п. Внаслідок цього виникають проблеми в сім'ї, на роботі, навчанні. Жителі європейських країн з високорозвиненою культурою сну звикли реставрувати свої подушки через кожні 1-2 роки використання.\nНе поспішайте викидати свої старі подушки! Вам буде особливо вигідно скористатися нашою послугою, якщо вони містять дорогий, високоякісний пухо-пір'яний наповнювач. При регулярному чищенні і дезінфекції улюблені подушки прослужать Вам ще багато років!


«Революція. Алжир»: нове оповідання Марисі Нікітюк — Платформа — "Проекти"\n«Революція. Алжир»: нове оповідання Марисі Нікітюк\nНещодавно за допомогою оповідання Антона Фрідлянда ми започатковали на Platfor.ma літературну сторінку. Потім ми продовжили її віршами Катерини Бабкіної. А тепер радо публікуємо нове оповідання режисерки та сценаристки Марисі Нікітюк.\nФотографія: Paula Vermeulen\nАльо...альо...це швидка? Альо... поговоріть зі мною, швидка, все одно ніхто не дзвонитиме вам, всі пішли на війну. Ви бачили дітей, які йшли в касках і з ніжками від стільців? Ви бачили прокислих старих і рахітних інвалідів, шо залазили в танки і йшли займати трони в останній цитаделі зла?\nАльо, швидка, не кладіть трубку, у мене є коньяк, у мене є трохи трави, хочете, надимлю вам в мікрофон? Але нікого нема на проводі, швидка давно вже патрулює вулиці і їздить на солярці, купленій за свій кошт, і все заради людей і во ім'я людей. Водій без розбору кидає в машину грітися бомжів, обмерзлих протестантів, представників опозиції і забитих ніжками від стільців військових. Всі вони в тісній кабіні вдихають запахи тяжкого етилового перегару. Бомж, звиклий спати, де покладуть, радий теплому жужанню двигуна, прихрапує, не прикриваючи почорнілого рота. Представник опозиції, ще зовсім дитя з ніжкою стільця, і побитий мєнт переглядаються – їм некомфортно з бомжем разом, але їм тепло, ситуація не змушує їх розмовляти.\nФотографія: Taylor Leopold\nДо мене в двері дзвонять. Я не відкриваю двері мого дому нікому, ніхто не знає де я живу, я сама плутаю дороги і їжджу щораз іншими шляхами – бо перевіряю навіть під ліжками в усіх приміщеннях, де вони є. Ніхто не знає, де я живу. Я ніколи не піднімаю трубку домашнього телефону, адже нікому я не давала свого номера. Це поняття безпеки. Коли в країні таке твориться, хто може прийти до тебе об одинадцятій ночі? Я не відкриваю, я крадусь. Бо хто може знати мене, окрім мого психолога і адвоката? Я плачу їм, щоб вони єдині знали, де я живу і що я хотіла би після смерті, де би я хотіла щоб мене поховали, спалили чи закопали – тільки вони, тільки їм.\nТому нічого дивного, що я підходжу до дверей з підсвічником. В ньому три свічки, намертво вкипілі в підставки, на додачу ще й наколоті на підсвічниковий шампур. Це свічки зі святих земель: з Єрусалиму, Афону і Алжиру. Чому Алжиру? бо там було багато крові. Вся земля просякнута кров'ю – весь пісок, який переносять з місця на місце африканські безжальні вітри: і кров, і накази диктаторів, і відрізані кінцівки карликових генералів, вони гнояться, розкладаються, вони стають частиною піску. Чиїсь геніталії стали пустелею, чиясь любов зародилася і вмерла в сухотних грудях. Він кашляв в подоли її паланкіну, він випаленими пристрастю і туберкульозною паличкою очима благав її обійняти його, він хотів, щоб піски накрили їх сплетені в смертельних обіймах тіла, і рознесли на білий пил їх кістки. Раз і назавжди, поки смерть не розлучить і навіть смерть, і навіть смерть – шепотіли в грудях чорні піони.\nЯ визираю в глазок – там стоять двоє в риб'ячому оці в формі швидкої. За ними ще якийсь кагал. Я ніколи не відкриваю двері, але тут відкриваю. «Чого вам?» У мене на обличчі – негостиприємність, в руках підсвічник, в очах – 400 000 сонць – хто би зайшов до такої? А вони раз – і вже посеред холу лежить бомж з храпом на перевіс і перегар за ним заходить несміливо. Вже стоять представники опозиції, діти з ніжками стільця і правоохоронець неправоохоронюваних прав. А лікарі записують мій номер, мою прописку, мою серію паспорту, і кажуть, що на час військово-парадних дій, поки люди танцюють і співають під залпи «градів», ці четверо поживуть у мене. Це так правильно, так добре і по серцю робити.\nЯ згадую Алжир, там жебрак колись давно, в якомусь з минулих життів, позначений бубонним кільцем на лобі, смикав мій переносний паланкін, впряжений в десятку чорних рабів і просив його обійняти. Це зараз я добра і обнімаюся з усіма, а тоді... І от я вже припала до обмерзлого бомжа в моєму холі і гірко оплакую його регулярно дихаюче тіло. Його обличчя все в синій фарбі і в різних написах. Там написано червоним маркером: «Смерть ворогам», там написано жовтим маркером: «Не пробачим, не забудем», там написано синім маркером: «Кієв – мать городов рускіх».\nЯ питаю: «За що?» «За що ви його так?», але всі відводять очі і йдуть на кухню, готувати чай і бутерброди. Я беру окраєць своєї майки, слинявлю його і протираю чоловіку лице. Я плачу і тру. Бомж дихає мені в лице етиловими парами, хапає мої плечі уві сні чорними пальцями, вкритими панаріцою. На лобі у нього – класика з трьох літер, я тру її, і не відтирається. Синього стає менше. Хлопці на кухні їдять бутерброди, дивляться телевізор, обговорюють результати штурму, «беркутівець» в чорному бере в захват дитину з ніжкою стільця і показує опозиціонеру, як протидіяти, коли тебе хапають за шию. Хлопці сміються, яка їм різниця, що на дворі війна, вони ж зараз не там, коли вони вийдуть, вони вдягнуть костюми і натягнуть маски і все тоді буде по-дорослому, а в мене на кухні – чай, бутерброди, трава.\nЩо я сказала тоді? Тоді, сотню років назад в Алжирі? Хлопчик-раб облизував мені ступні в шатрі, пестив мої стегна, я курила опіум, за моїм паланкіном йшли сотні обездолених, посаджених на опіум ще з часів китайських опіумних воєн, французькі солдати відкривали курильні і купували собі за трубку у батьків сімейств молодих дівчат і вертіли їх годинами на своїх трубках... Хоча зараз тут більше в ході відра абсенту.\nЗелена дурь інкрустує мої заплилі очі. Чи є в мене ціль? Куди я їду? Навіщо? Мій тато французький генерал. І все. Я так далеко від Парижу, моє дитинство пройшло в маленькому рибацькому містечку Анфльор – кам'яні вулички, старі люди, мануфактури шляп. Мені п’ять – і тато подарував мені вже п’ять шляпок, навіть у знатних дам може бути їх тільки три: на похорон, на весілля і на кожен день, а у мене п’ять, знатні дами мене ненавидять, мати мене ненавидить, бо батько класти хотів на ту проміжнсіть, що він в неї мене зачав, тільки я його частинка, а вона – ні. Вона у нас миє підлогу, тато іноді закривається з нею в кімнаті і вона там кричить, а я приміряю шляпки. Моє дитинство – все, що у мене є, там не було болю, не було цього вічного ніщо, яке сидить в протрухлявілому серці і їздить за мною з війни на війну. Це я продавала абсент бедуїнам, я роздягалась перед ними і каструвала їх ереговані геніталії, це я кров і безсенсовість усього нелюдського, своїм сп'янілим порожнім поглядом я дірявлю все навкола – старі столи, дерев'яний бар, що тут є такого щоб назвати його святим?\nФотографія: Jan Erik Waider\nЯ їду в паланкіні до батька в казарми і згадую сонце, яке заплуталося в рибацьких сітках в той час, коли мені тільки виповнилось п’ять. Воно виблискує, воно міниться сліпить, я сміюся, мені нічого не треба, мені нічого не болить я сміюся, а тато дістає форель, срібну велику рибу. Від цього прекрасного сну мені так важко прокинутись. В Алжирі війна вже два тижні і я майже не сплю, мене ночами душить сухий кашель, в горло на вдихові заповзає пісок і дере його до крові, я вихаркую шматки себе, я не сплю, як важко мені було заснути зараз ось тут на ходу, поки маленький раб лиже мої ноги, тягне руки до проміжності. Я відкриваю паланкін, там внизу якийсь зморений раб, скелет на крові, у нього посеред лобу язви сфер – кільце бубонної чуми, він кашляє кров'ю на мій паланкін.\nВін просить мене з ним обійнятися, в його очах блищать сльози, він просить щастя, я бачу, що він скоро помре. І я різко хапаю його гострими руками за підборіддя і цілую в губи, я добре змішую його липку слину в ротовій порожнині, тягнуся до гланд своїм свіжим пружнім язиком, мене ледь не знуджує в його гортань, липка слина тече по наших губах, стікає на підборіддя. За секунду його відтягують війська легіону і забивають до втрати свідомості. Жителі шоковані, військова диктатура повсюди, ніхто не піднімає голови. Його викинуть десь в піски, щоб він там повільно здох від чого-небудь – чуми чи безжального алжирського сонця. Я витираю слину з губ, і всю її злизую. Коли я прийду додому, до батька, моє життя знову буде повне сил, бо це будуть мої останні дні з ним, на моєму чолі вже запалюються кільця Антаресу – зірка смерті пускає коріння глибоко в мої легені.\nЯ стираю з обличчя бомжа синю фарбу, лишилося тільки на щетині і під очима, я плачу. Бомж приходить до тями і каже мені: «Янголе мій, дякую тобі». Він каже правильною красивою мовою: «Мене побили, і пшикали мені ацетоном в обличчя, бо могли. Вони сміялись, вони відібрали у мене 700 грн. Янголе мій, який ти хороший». Я плачу, я знаю, що ніхто не крав у нього ніяких грошей, але синя фарба і ситий вгодований усміх, що доноситься з кухні роблять свою справу – я думаю, де основи гуманності, де я людина, а ти ні? Де воно все знаходиться, на вістрі якого ножа? Серед яких доріг безкрайої? Я дивлюся в посивілі очі бомжа, в його очах теж стоять сльози – йому ніхто і ніколи не витирав обличчя, я ще раз прислухаюся до вгодованого чоловічого здорового усміху на кухні, я розумію, що кожен з трьох візьме мене за руку і поведе в спальню, але я не хочу, Ангели втомлюються плакать. І я цілую свого бомжа в посинілі губи, жорстка щетина дере мої щоки, ніс, тече кров, я впиваюся в губи бомжа і у мене на лобі загоряються чисті сфери Сатурна – мені повісять на шию дзвіночок і відпустять бродити в чорних одежах босяка серед засніжених вимерзлих вулиць барикадного міста. Ніхто не торкнеться мене, тільки усміхнений дзвіночок буде роздиратися в радість глухими ночами, коли всі люди пішли на війну. А в променях сонця я бачу старі риболовні сіті.\nМені знову п’ять.