Шевчук Ігор Степанович: В ладі польоту - ВІРШ, Вірші, поезія. Клуб поезії\nСайт поезії, вірші, поздоровлення у віршах :: Шевчук Ігор Степанович: В ладі польоту - ВІРШ\nВ ладі польоту\nДуховна поема Святій Трійці і Богородиці з любов’ю присвячується 1 Я та планета що своїх країв не помічає бо сяє! я не пишу, а — більше сяю Твоя Любов, о Світла Діво, усе помітніш утішає все виявлене в світло — стає світлом бо в Тобі — сяє!! Твоя велика простота що в своє коло притягає Боже! чи не цей всесвіт — освятивсь — і просвітивсь й палає?!! Палає дивний всесвіт звізд, який свої краї — чи знає? Любов Твоя, що зрушила, — та знає. Як ангелом стають — може яскравість світла звідомляє а серце хай пала та й все світло співає!! 2 Спільність чуття — бува? Та ж знають! Те співчуття Божественного що у всіх — те к Божеству і притягає — світло в усіх й співає і — співає! Кого за груди і кого за спину це в космосі і поверта людину і наверта і притягає й чи хто спинить? у всіх світло співає і — співає! 3 Стовп світла, що здіймається й все притягає! й любов — окриленням й ці крила підіймають а по землі ідучих мов землетруси очищають в світло — душі! Та й Бог несе світлоспіваючих у світлі — душі — 25.09.2019, Київ\nдата надходження: 24.10.2019 12:23:51\n© дата внесення змiн: 24.10.2019 12:26:17\nCaroline, Наталія🌷, Кузінатра\nНаталія🌷, 24.10.2019 - 13:24\nДякую за таку щирість То неймовірно\nШевчук Ігор Степанович відповів на коментар Наталія🌷, 24.10.2019 - 21:08\nСлухайте, що в глибині любите... Бог же любить.\nШевчук Ігор Степанович, 24.10.2019 - 12:33\nя працюю, а Благодать быльше...\nCaroline, 24.10.2019 - 12:25\nШевчук Ігор Степанович відповів на коментар Caroline, 24.10.2019 - 12:35\nя працюю, а Благодать більше...


Система переривань і виключень в архітектурі IA-32 - Тема: Системні ресурси. (продовження) Система переривань\nСкачати 399.35 Kb.\nНазва Тема: Системні ресурси. (продовження) Система переривань\nРозмір 399.35 Kb.\nСистема переривань і виключень в архітектурі IA-32\nПереривання і виключення - Це події, які вказують на виникнення в системі чи в що виконується в даний момент задачі певних умов, що вимагають втручання процесора. Виникнення таких подій змушує процесор перервати виконання поточного завдання і передати управління спеціальної процедури або завдання, званої обробником переривання або обробником виключення. Різні синхронні і асинхронні події в системі на основі ЦП IA-32 можна класифікувати таким чином:\nРис. 13.1.Класифікація подій в системі на основі ЦП IA-32\nПереривання зазвичай виникають в довільний момент часу. Переривання бувають апаратні (або зовнішні) і програмні.\nЗовнішні переривання генеруються з апаратного сигналу, що надходить від периферійного обладнання, коли воно вимагає обслуговування. Процесор визначає необхідність обробки зовнішнього переривання по наявності сигналу на одному з контактів INTR # або NMI #. При появі сигналу на лінії INTR # зовнішній контролер переривань (наприклад, 8259A) повинен надати процесору вектор (номер) переривання. З лінією NMI # завжди пов\_'язане переривання # 2.\nВ процесорах Pentium, P6 і Pentium 4 ці лінії можуть бути налаштовані на використання вбудованим контролером переривань -- APIC (Advanced Programmable Interrupt Controller), тоді вони називаються LINT0 і LINT1 і їх призначення визначається налаштуваннями APIC.\nПереривання, Які генеруються під час вступу сигналу на вхід INTR #, називають маскіруемимі апаратними переривань. Біт IF в регістрі прапорів дозволяє заблокувати (замаскувати) обробку таких переривань.\nПереривання, Що генеруються сигналом NMI #, називають немаскіруемимі апаратними переривань. Немаскіруемие переривання не блокуються прапором IF. Поки виконується обробник немаскіруемого переривання, Процесор блокує отримання немаскіруемих переривань до виконання інструкції IRET, щоб виключити одночасну обробку декількох немаскіруемих переривань.\nПереривання завжди обробляються на кордоні інструкцій, тобто при появі сигналу на контакті INTR # або NMI # процесор спочатку завершить що виконується в даний момент інструкцію (або ітерацію за наявності префікса повторення), а тільки потім почне обробляти переривання. Поміщається в стек обробника адреса черговий інструкції дозволяє коректно відновити виконання перерваної програми.\nЗа допомогою інструкції INT n (n - номер переривання) Можна згенерувати переривання з будь-яким номером 0 ... 255. Такі переривання називають програмними. Стан біта IF в регістрі прапорів не впливає на можливість створення програмних переривань. Програмні переривання можуть використовуватися для доступу до сервісів операційної системи (наприклад, INT $ 21 - сервіси DOS, INT $ 80 - сервіси Linux), функціям драйверів пристроїв (наприклад, INT $ 33 - драйвер миші) або спеціальним сервісів (INT $ 10 - відео-сервіс BIOS, INT $ 31 - DPMI-сервіс), INT $ 67 - сервіс EMS).\nХоча номер переривання в цій інструкції може бути будь-яким, слід зазначити, що, наприклад, при використанні вектора # 2 для виклику обробника немаскіруемого переривання внутрішній стан процесора буде відрізнятися від того, яке буває при обробці апаратного немаскіруемого переривання. Аналогічно, спроба викликати обробник виключення за допомогою цієї інструкції може виявитися невдалою, тому що при виникненні більшості винятків в стек включається код помилки, а при генерації програмного переривання цього не відбувається. Оброблювач виключення витягує з стека код помилки, а у випадку програмного переривання з стека буде помилково вилучено адреса повернення, що порушить цілісність стека і, в кінцевому підсумку, швидше за все, призведе до виключення # 13 або більш тяжкому.\nВинятки є для процесора внутрішніми подіями і сигналізують про будь-які помилкових умовах при виконанні тієї чи іншої інструкції. Джерелами винятків є три типи подій:\nгенеруються програмою виключення, Що дозволяють програмі контролювати певні умови в заданих точках програми (INTO - перевірка на переповнення, INT3 - контрольна точка, BOUND - перевірка меж масиву);\nвиключення машинного контролю (# 18), що виникають у процесі контролю операцій всередині чіпа і транзакцій на шині процесора (Pentium, P6 і Pentium 4);\nвиявлені процесором помилки в програмі (поділ на нуль, порушення правил захисту, відсутність сторінки і т.п.)\nВинятки процесора, залежно від способу створення та можливості рестарту що викликала виняток команди, підрозділяються на порушення, пастки і аварії.\nПорушення (відмова) - це виняток, Яке виявляється або перед виконанням зобов\_'язання, або під час виконання команди. При цьому процесор переходить в стан, що дозволяє здійснити рестарт команди. В якості адреси повернення в стек обробника заноситься адреса викликала виняток команди.\nПастка виникає на межі команд відразу ж після команди, що викликала це виняток. Значення регістрів CS і EIP, що заносяться в стек обробника, вказують на чергову команду. Наприклад, якщо пастка спрацювала на команді JMP, то в стеку запам\_'ятовуються значення регістрів CS і EIP, що вказують на посилання команди JMP.\nУ деяких випадках для пасток та порушень неможливий рестарт команди, наприклад, якщо один з операндів розташований нижче поточного покажчика стека, тобто за адресою пам\_'яті меншому, ніж вершина стека.\nАварія не дозволяє здійснити рестарт програми, і часто не можна точно локалізувати команду, що викликала це виняток. Винятки типу "аварія" генеруються при виявленні серйозних помилок, таких як недозволені або несумісні значення в системних таблицях або апаратні збої.\nТиповим випадком аварії є виняток # 8 "подвійна помилка". Подвійна помилка відбувається, коли процесор намагається обробити виняток, А його обробник генерує ще одне виняток. Для деяких винятків процесор не генерує подвійну помилку, такі виключення називають "легкими". Тільки помилки ділення (виняток # 0) і сегментні виключення (# 10, # 11, # 12, # 13), звані "важкими", можуть викликати подвійну помилку. Таким чином, отримання виключення "неприсутність сегмента" під час обробки виключення налагодження не призведе до подвійної помилку, у той час як помилка сегмента, яка відбувається під час обробки помилки ділення на нуль, призведе до виключення # 8.\nЯкщо при спробі викликати обробник виключення # 8 виникає помилка, процесор переходить в режим відключення (shutdown mode). Вивести з цього режиму процесор можуть тільки апаратні сигнали: NMI #, SMI #, RESET # або INIT #. Зазвичай чіпсет, виявивши на шині процесора цикл відключення, ініціює апаратний скидання.\nЯкщо на кордоні інструкції виявляється, що потрібна обробка більше одного переривання або виключення, Процесор обробляє переривання або виняток з найвищим пріоритетом. Винятки з низьким пріоритетом знімаються, а переривання з низьким пріоритетом відкладаються. Зняті виключення можуть бути потім знову згенерували при поверненні з обробника.\nАрхітектура IA-32 надає механізм обробки переривань і винятків, Прозорий для прикладного та системного програмного забезпечення. При виникненні переривання або виключення поточна виконувана завдання автоматично призупиняється на час дій обробника, після чого її виконання поновлюється без втрати безперервності, крім випадків, коли обробка переривання або виключення змушує завершити програму.\nВсі переривання і виключення мають номер (іноді іменований вектором) в діапазоні від 0 до 255. Номери 0 ... 31 зарезервовані фірмою Intel для винятків.\nРозширений програмований контролер переривань (APIC)\nМікропроцесори IA-32, починаючи з моделі Pentium, містять вбудований розширений програмований контролер переривань (APIC). Вбудований APIC призначений для реєстрування переривань від джерел всередині процесора (наприклад, блок температурного контролю у Pentium 4) або від зовнішнього контролера переривань і передачі їх ядра процесора на обробку. Особливо важлива роль покладається на вбудований APIC в багатопроцесорних системах, де APIC приймає і генерує повідомлення про міжпроцесорних переривання (IPI - InterProcessor Interrupt). Такі повідомлення можуть використовуватися для розподілу обробки переривань між процесорами або для виконання системних функцій (первісна завантаження, диспетчеризація задач тощо).\nВбудований APIC розрізняє наступні джерела переривань.\nВід локальних пристроїв. Переривання, Що генеруються по фронту або рівнем сигналу, який надходить від пристрою, безпосередньо підключеного до сигналів LINT0 і LINT1 (наприклад, контролер переривань типу 8259A).\nВід зовнішніх пристроїв. Переривання, Що генеруються по фронту або рівнем сигналу, який надходить від пристрою, підключеного до зовнішнього контролера переривань. Таке переривання передається у вигляді повідомлення по шині APIC (або системної шини в Pentium 4).\nМіжпроцесорних (IPI). У багатопроцесорних системах один із процесорів може перервати іншої за допомогою повідомлення IPI на шині APIC (або системної шини в Pentium 4).\nВід таймера APIC. Вбудований APIC містить таймер, який можна запрограмувати на генерацію переривання після досягнення певного відліку.\nВід таймера монітора продуктивності. Процесори P6 і Pentium 4 містять блок моніторингу продуктивності. Цей блок можна запрограмувати таким чином, щоб пов\_'язаний з ним таймер при досягненні певного відліку генерував переривання.\nВід термодатчика. Процесори Pentium 4 містять вбудований блок температурного контролю, який можна запрограмувати на генерацію переривань.\nВнутрішні помилки APIC. Вбудований APIC може генерувати переривання при виникненні внутрішніх помилкових ситуацій (наприклад, при спробі звернутися до неіснуючого регістру APIC).\nДжерела 1, 4, 5, 6, 7 вважаються локальними джерелами переривань і обслуговуються спеціальним набором регістрів APIC, Який називають таблицею векторів локальних (LVT - local vector table). Два інші джерела обробляються APIC через механізм повідомлень. Ці повідомлення в Pentium і P6 передаються по виділеній трипровідною шині APIC (рис. 13.2). У Pentium 4 для передачі APIC-повідомлень використовується системна шина, тому контролер переривань може бути підключений безпосередньо до звичайного системного інтерфейсу (наприклад, PCI).\nРис. 13.2.Взаємодія вбудованого APIC і зовнішнього контролера переривань\nСтруктура вбудованого APIC є архітектурним підмножиною мікросхеми контролера переривань Intel 82489DX. Регістри APIC відображаються на 4-Кбайтний блок оперативної пам'яті за адресою FEE00000h (може бути змінено через MSR регістри процесора).\nНаявність вбудованого APIC в процесорі виявляється за допомогою інструкції CPUID (1). Після RESET вбудований APIC включений, однак згодом він може бути відключений, тоді процесор буде працювати з переривань як Intel-386/486 (лінії LINT0 і LINT1 будуть використовуватися як NMI # і INTR #, до яких може бути підключений контролер переривань типу 8259A).\nТаблиця локальних векторів (LVT) складається з шести 32-бітових регістрів (в P6 - 5, в Pentium - 4):\nрегістр вектора переривання від таймера;\nрегістр вектора переривання від термодатчика (тільки в Pentium 4);\nрегістр вектора переривання від монітора продуктивності (P6 і Pentium 4);\nрегістр вектора переривання LINT0;\nрегістр вектора переривання LINT1;\nрегістр вектора переривання помилки.\nЗначення в цих регістрах визначають:\nномер вектора переривання;\nтип переривання (fixed - з зазначеним вектором, SMI - перехід в режим системного управління, NMI - немаскіруемое, INIT - скид, ExtINT - зовнішнє: процесор генерує цикл INTA і чекає номер вектора переривання від зовнішнього контролера);\nактивний рівень сигналу (низький або високий) або тригерних режим (переривання по фронту або за рівнем);\nмаску переривання (переривання може бути замаскована).\nЦі регістри також відображають стан переривання (доставляється Чи це переривання ядра процесора в даний момент).\nКрім того, APIC містить регістри управління таймером APIC, Реєстр версії, реєстр помилки, регістри, пов'язані з обслуговуванням переривань (регістр пріоритету, реєстр запиту IRR, реєстр обслуговування ISR), і регістри, пов'язані з передачею і прийомом IPI.\nОбробка переривань на основі контролера 8259A\nКонтролер переривань 8259A являє собою пристрій, що реалізує до восьми рівнів запитів на переривання, З можливістю програмного маскування і зміни порядку обслуговування переривань.\nКонтролер переривань (рис. 13.3) Складається з наступних блоків:\nRGI - реєстр заборон переривань; Зберігає всі рівні, на які надходять запити IRQx.\nPRB - схема прийняття рішень за пріоритетами; схема ідентифікує пріоритет запитів і вибирає запит з найвищим пріоритетом.\nISR - регістр обслуговуються переривань; Зберігає рівні запитів переривань, Що знаходяться на обслуговуванні контролера переривань.\nRGM - регістр маскування переривань; Забезпечує заборону однієї або кількох ліній запитів переривання.\nBD - буфер даних; призначений для сполучення з системною шиною даних.\nRWCU - блок керування записом / читанням; приймає керуючі сигнали від мікропроцесора і задає режим функціонування контролера переривань.\nCMP - схема каскадного буфера-компаратора; використовується для включення в систему декількох контролерів.\nCU - схема управління; виробляє сигнали переривання і формує трехбайтовую команду CALL для видачі на шину даних.\nРис. 13.3.Структура контролера переривань 8259А\nОдин контролер 8259A здатний обслуговувати переривання від 8 джерел. Для обслуговування більшої кількості пристроїв використовується каскадне включення контролерів (рис. 13.4). У системах IBM PC AT каскадне включення дозволяє до 15 пристроїв сигналізувати про переривання (табл. 13.1).\nРис. 13.4.Каскадне включення контролерів переривань\nТаблиця 13.1. Джерела апаратних переривань в IBM PC AT\nПомилка пам'яті або інша фатальна помилка в системі\nПослідовний порт (COM2 або COM4)\nПослідовний порт (COM1 або COM3)\nПаралельний порт (LPT2) або IDE контролер (вторинний)\nПаралельний порт (LPT1)\nОскільки в кожний момент часу може надійти більше ніж один запит на переривання, Контролер переривань має схему пріоритетів. В основному режимі - режимі повного вкладення, - до тих пір, поки встановлений розряд у регістрі ISR, відповідний запитуваній переривання, всі наступні запити з такою ж або більш низьким пріоритетом ігноруються, підтверджуються лише запити з більш високим пріоритетом.\nУ циклічному режимі використовується кругової порядок використання пріоритетів. Останньому обслугованого запиту присвоюється нижчий пріоритет, наступному по колу - найвищий, що гарантує обслуговування інших пристроїв до чергового обслуговування даного пристрою.\nКонтролер допускає маскування окремих запитів переривань, Що дозволяє пристроїв з більш низьким пріоритетом отримати можливість генерувати переривання. Режим спеціального маскування дозволяє переривання всіх рівнів, крім рівнів, що обслуговуються в даний момент.\nКрім того, для каскадного включення можливий спеціальний режим повного вкладення. Цей режим програмується будь-яким провідним контролером при ініціалізації. У даному режимі ігноруються запити з пріоритетом більш низьким, ніж пріоритет оброблюваного в даний момент запиту, і обслуговуються всі запити з рівним або вищим пріоритетом.


Де шукати Святого Миколая: гід по різдвяних містечках в Україні: Coca-Cola Journey Ukraine\nДе шукати Святого Миколая: гід по різдвяних містечках в Україні\nАвтор: Редакція Journey в Україні | 19 груд. 2016\nФото: Оля Закревская\nЧас писати листи Святому Миколаю, кататися на ковзанах, куштувати різдвяні пряники та робити фото з ялинкою!\nДо речі, свята ж тільки починаються, а ось тут можна прочитати, що ще ми відзначатимемо цієї зими.\nА зараз ми підказуємо, де саме у тебе вийде поспілкуватись і зробити селфі з дідусем у червоному кожусі.\nНа Михайлівській площі\nСаме тут працює головна резиденція святого Миколая. А поруч можна помилуватися головною ялинкою країни. Дідусь-чарівник зустрічає гостей в дерев'яному зрубі й навіть дарує подарунки малечі.\nА між дзвіницею Софії Київської і Михайлівським собором відкрили ярмарок з сувенірами і частуваннями, встановили сцену, організували «Місто Майстрів», де можна освоїти якесь ремесло. Також тут є «Місто Розваг» з крижаними скульптурами, тунелем бажань, каруселлю і колесом огляду заввишки 21 метр.\nПрацюватиме містечко до 15 січня.\nНа Поштовій площі\nФестиваль «Європейська зима» зустрічає гостей з 12 грудня до 10 січня. Весь місяць розбитий на тематичні періоди, кожен з яких присвячений окремій країні. Наприклад, дні Німеччини відсвяткують тут з 13 по 17 грудня, Великобританії − з 18 по 22, Франції − з 23 по 26 грудня, Іспанії − з 27 по 30 грудня.\nЗаплановані концерти, майстер-класи, вистави. Є і дитяча зона, і ялинка. У новорічну ніч гостей розважатимуть в італійських традиціях. А от Різдво відсвяткують в українському стилі.\nФото: Оля Закревська\nЦієї зими ВДНГ перетворився на справжній зимовий парк розваг, який буде працювати і по буднях, і у вихідні (з 10:00 до 23:00). Гостей тут чекає найбільший каток України (загальна площа близько 4 000 квадратних метрів) та резиденція Святого Миколая, що розмістилась одразу ж за Льодовою ареною − це величезний палац з казковими декораціями. У ньому можна зробити безліч новорічних фото, загадати бажання, відвідати бібліотеку Святого Миколая і пошту казкових ельфів.\nТакож тут встановили тюбінгові гірки − для дітей і дорослих. Найбільша за висотою як 4-поверховий будинок. А ще на гостей чекають палац крижаних скульптур, сферичний кінотеатр, шоу «Вартові Мрій» і перша в Україні digital-ялинка з більш ніж 300-ми світлодіодних модулів.\nДля відвідувачів передбачено безліч варіантів вхідних квитків, а щопонеділка знижки. Вхід на саму територію містечка безкоштовний.\nНове Різдво на Хрещатику\nЛише уяви, на тебе чекає не одна ялинка, а цілих 20! І це ще не все. За задумкою організаторів − в пошуках Made in Ukraine, − свято представляє собою формат європейського ярмарку. Тут ти знайдеш: будиночки зі смаколиками, льодову ковзанку; веселу карусель; екскурсійний потяг, приймальню Святого Миколая і ялинковий маркет.\nЩодня з 12:00 до 14:00 та з 16:00 до 18:00 малечу чекають майстер-класи, а з 18:00 до 22:00 для всіх відвідувачів запланована весела дискотека. 6 та 7 січня передбачена особлива програма − вертеп, смачна кутя, веселі колядки.\nУ Маріїнському парку\nБажаєш потрапити у Резиденцію Санта Клауса? Тоді тобі сюди. Зустрітись з Сантою можна буде до 15 січня. У парку облаштували Будинок новорічної пошти, ресторан і будиночок Санти, майстерню іграшок, казковий світ Лапландії і оригінальні теплі купольні приміщення.\nКрім того, тут можна познайомитись не лише з Санта Клаусом, а й з його родиною − місіс Клаус і дочкою Санні. Порозважатись можна на снігобоулінгу, снігових пірамідах і інших зимових атракціонах. Ну і звісно зустрічати всіх гостей буде головна цариця свята − жива новорічна ялинка.\nГоловна новорічна красуня, як і завжди, зустрічає всіх на проспекті Свободи разом зі Святим Миколаєм. Але традиційно святковий настрій створює Львівський різдвяний ярмарок, що проходить тут з 10 грудня по 20 січня. Це головне місце святкувань Різдва у Львові.\nПроспект Свободи та площа Ринок перетворюються на різдвяне містечко із стилізованими дерев’яними будиночками та новорічно-різдвяною ілюмінацією. Саме тут можна поласувати справжньою галицькою кухнею та придбати сувеніри на згадку.\nВ цьому році новорічне містечко відкрило свої двері на площі Свободи. Кожен з гостей може сфотографуватися біля головної ялинки міста, випити глінтвейн, чай і медовухута щось перекусити на фестивалі вуличної їжі Go-Go Food. Цього року в рамках новорічної ярмарки він пройде вперше.\nЗвісно, на території ярмарку є атракціони і розваги для маленьких і дорослих, кілька яскравих фотозон та, звичайно ж, велика безкоштовна міська ковзанка.\nЗ 24 грудня щодня на сцені будуть влаштовувати розважальну програму: вранці для дітей, а ввечері − для дорослих. І тоді ж на площі запрацює будиночок Святого Миколая.\nГоловна ялинка міста вже красується на Думській площі. А от Різдвяний вертеп з'явиться на Дерибасівській 21 грудня і буде там до 8 січня.\nНапередодні Католицького Різдва біля пам'ятника Дюку де Рішельє будуть святкувати Європейське Різдво, в рамках якого встановлять арт-ялинку. У цей же день тут відкриється фестиваль пряників.\n2 січня на Дерибасівській пройде фестиваль глінтвейну, а пізніше − ярмарок «Різдвяне село» з читанням новорічних щедрівок та колядок.\nЯкщо хочеш побачити головну красуню свята, приходь на площу Героїв Майдану. Тут весело і красиво − навколо ялинки розташувалась зона для гулянь і відпочинку городян, а також святковий ярмарок. А от ковзанки в цьому році не буде. Проте передбачені фестивалі, концерти, розваги та різдвяний вертеп. Всім буде весело!\nЯк Coca-Cola допомагає ставати більш усвідомленим: на прикладі проектів в Україні\nЯк Coca-Cola та Освіторія допомагають випускникам шкіл-інтернатів вступати до вишів\nА ти тут був? Тепер записатися на екскурсію до музею Coca-Cola стало ще легше!\nЩастя зараз: як пройшла 16-а зустріч Ялтинської Європейської Стратегії 2019\nПокрокова інструкція: різдвяні свічки Coca-Cola


Атестаційна Санта-Барбара. ФК Перемога з Дніпра хоче в Другу лігу, але... - FootballHub\n16:59, 20 червня 2019\nOnline 490 читачів\nУкраїнський футбол не залишається без інтриги.\nНа днях у ЗМІ з’явилася інформація про атестацію (і неатестацію) клубів, які мають бажання грати в Другій лізі України. Під хвилею абсурду, яку розігнало рішення зборів клубів УПЛ по справі Олімпіка, а потім і Виконавчий комітет УАФ, невидача атестату ФК Перемога з Дніпра залишилася майже без уваги.\nПеремога – молодий клуб (заснований у 2017 році), який за рік за перший рік свого існування встиг виграти чемпіонат і кубок міста Дніпра. Хоча, нагороди і призові місця на аматорському рівні для атестаційної комісії не мають ніякого значення (що логічно, адже не всі аматорські колективи зацікавлені у отриманні статусу професійного клубу). Паралельно атестували Ужгород і Діназ, які за “спортивними результатами” не далеко пішли від Перемоги (Ужгород у своїй групі чемпіонату був 6, Діназ – 5, Перемога – 6).\nФото ФК Перемога\nОтже, керівництво ФК Перемога зібрало всі необхідні документи і подало їх до Комітету з атестації футбольних клубів. Перемога неочікувано отримала відмову.\nНеочікувано, бо за словами президента команди Феміса Сагірова у Перемоги є все потрібне, щоб грати у Другій лізі:\n1. У Перемоги підписаний договір із стадіоном Метеор (вміщує більше 24 тисяч глядачів), де команда проводитиме домашні матчі.\n2. Клуб має функціонуючу дитячо-юнацьку спортивну школу (ДЮСШ-12), яка виступає на рівні Першої ліги ДЮФЛУ.\n3. Клуб має усі необхідні фінансові звітності та фінансові гарантії, щодо участі в чемпіонаті країни на рівні Другої ліги. (пункти, якими аргументували відмову у Комітеті, в свої більшості носять саме фінансовий характер)\n4. Клуб має повноцінний робітничий штат, який повністю відповідає вимогам ліцензійного комітету ФАУ\n5. Клуб має високі спортивні показники: чемпіон і володар Кубку Дніпра 2018 року, віце-чемпіон зимової першості Дніпропетровської області 2018\_19 років (Кубок Кудрицького), команда увійшла у шістку кращих чемпіонату країни серед аматорів сезону 2018\_19. (хоч це і не має значення – прим. ред)\nЦе позиція клубу, який має бажання грати в Другій лізі. Позиція атестаційного комітету проста. У Перемоги є право на апеляцію (розгляд відбудеться 21 червня), де вона може довести свою правоту. Чекаємо на те, що не дочекалися побачити у рішення по справі Олімпіка – логіки, справедливості, адекватності і законності.


Роботизована платформа "Миротворець" пройшла заводські випробування – uprom.info Роботизована платформа "Миротворець" пройшла заводські випробування – uprom.info\nОновлено: 28.01.2022 - 01:55\nБезпілотна наземна платформа «Миротворець» з ПТРК. Фото: Мілітарний\nКонструкторсько-виробниче підприємство “Синергія” провело заводські випробування своєї роботизованої плаваючої платформи “Миротворець”.\nВідповідне відео з випробувань компанія опублікувала у своєму аккаунті на Youtube, передає Національний Промисловий Портал з посиланням на Defense Express.\nВипробування проходили в зимових умовах – “Миротворець” успішно перетнув засніжене поле і, як стверджується у відео, загалом може “проїжджати там, де не проїдуть позашляховики” та “легко долає засніжені грунти, паводки, річки, болота”.\nНагадаємо, раніше ми повідомляли, що роботизована плаваюча універсальна платформа «Миротворець» активно проходила заводські випробування з осені минулого року. Значну частину цієї роботи проведено у 169-у Навчальному центрі Сухопутних військ Збройних сил України «Десна».


Гвинти купити в Україні, Ціна оптом та в роздріб від виробника (Черкаси)\nГвинти – це стандартні елементи кріплення зі сталі, які обладнані напівкруглою головкою. Особливістю кріплення є різьблення гвинтової форми. Вона може бути нанесена на стрижень по всій поверхні або частково. Завдяки такій особливості забезпечується надійність з'єднання деталей.\nВ інтернет-магазині «Промдім» можна купити гвинти оптом та в роздріб для реалізації наступних завдань:\nвзаємна фіксація елементів;\nскладання меблів та інших конструкцій.\nГвинтове різьблення відрізняється універсальністю, тому недорого купити гвинт в Україні є доцільним у широкому спектрі галузей. Гвинт використовують у машинобудуванні, будівництві, судочинстві, збиранні меблів та багатьох інших сферах. Металеві вироби можуть бути використані як у промисловості, так і у побуті.\nДоступні ціни на гвинти в інтернет-магазині «Промдім» поширюються на такі категорії товарів:\nформа головки (потайна, напівкругла, циліндрична);\nматеріал виготовлення (нержавіюча сталь, високоміцна сталь, клас 4.8);\nрізьблення (повне, часткове);\nІснує широкий перелік державних стандартів, яким мають відповідати гвинтові вироби.\nКупити гвинти від виробника в Україні\nКупити гвинти в Україні від виробника в інтернет-магазині «Промдім» можна без затримок. Склад продукції у Черкасах постійно поповнюється продукцією, а для доставки товарів по всій території країни ми співпрацюємо з надійним постачальником «Нова пошта». У разі виникнення питань про характеристики продукції можна поспілкуватися з менеджером сайту в телефонному або онлайн-режимі. Він допоможе зорієнтуватися в асортименті.\nКупить гвинт в Україні\nВ інтернет магазині ПРОМДІМ можна недорого купити гвинт та інші кріпильні вироби та інструменти для якісного будівництва та ремонту\nЦіни на гвинт\nВ інтернет магазині Промдім можна купити гвинт оптом і в роздріб за ціною виробника з доставкою по всій Україні.\nУ нас можно заказати гвинт з доставкою у всі міста України: Київ, Черкаси, Чернігів, Чернівці, Донецьк, Дніпро, Івано-Франківськ, Харків, Хмельницький, Кропивницький, Херсон, Луганськ, Луцьк, Львів, Миколаїв, Одеса, Полтава, Рівне, Суми, Тернопіль, Ужгород, Вінниця, Запоріжжя, Житомир


На вулицях Франківська можна буде взяти велосипед у прокат - Галицький Кореспондент\nГоловна » Новини » На вулицях Франківська можна буде взяти велосипед у прокат\nВ Івано-Франківську скоро з’явиться велопрокат від “nextbike”.\nПро це у соціальній мережі повідомив міський голова Руслан Марцніків.\n“Система громадського велопрокату дозволить використовувати велосипед, як транспортний засіб, без необхідності купувати власний. На вулицях Івано-Франківська з’явиться майже 100 велосипедів. Вони будуть безстанційними, тобто залишити двоколісного можна буде у будь-якому зручному місці” – пише мер.\nВін додає, що це має стати хорошою альтернативою громадському транспорту.\n“У жовті планують запустити пілотний варіант на місяць. Спробувати чи сподобається така ініціатива франківцям. На холодну пору їх заберуть із вулиць, а вже з першим теплом двоколісні знову з’являться на вулицях міста”, – пояснює Марцінків.\nНагадаємо, що раніше в Івано-Франківську рахували велосипедистів. Згідно з отриманими результатами, їх зафіксували 1067 людей на двоколісних.\nКатегорії: Комуналка, НовиниПомічено: велопрокат, франківськ


Святкування 100-рiччя Дня Соборностi України\n22 сiчня 2019 року у Великiй залi Червоноградського Народного дому вiдбулася урочиста Академiя, присвячена святкуванню 100-рiччя Дня Соборностi України.\nАкадемiю було вiдкрито Державним Гiмном України. Зi словами вiтання до червоноградцiв звернувася мiський голова Андрiй Залiвський, який вiдзначив подякою Заступника Голови Всеукраїнської правозахисної органiзацiї "Меморiал" iм.В.Стуса. Юрiй Баланюк подякував червоноградцям, розказав про роботу меморiалу та iсторiю створення фiльму "За Україну, за її волю" (миттєвостi української iсторiї), який був представлений до перегляду глядачам, а також презентував Червонограду ексклюзивну пiдбiрку унiкальних книг фото-лiтописiв, що експонується у вестибюлi Народного дому: "За Україну, за її долю, за честь i волю, за народ!", присвячений 100-рiччю Української нацiональної революцiї 1917-1921 рр.; "Бiловезька угода. 8 грудня 1991 року.\nТочка неповернення"; "Ще не вмерла України нi слава, нi воля! Шлях нескорених"; "Українська Повстанська Армiя 1942-1954"; "Майдан: революцiя гiдностi"; книга "Уряди України: на шляху вiдновлення та утвердження державностi"; "Читанка" Маркiяна Шашкевича; збiрник матерiалiв Мiжнародної конференцiї "Штучнi голоди в Українi ХХ столiттi". Крiм того, фотовиставка "Народна вiйна", присвячена боротьбi нашого народу проти бiльшовистських поневолювачiв у 1917-1932 роках, так само розмiщена у вестибюлi та подарована творцями нашому мiсту. Експозицiя складається з 29 стендiв, охоплює перiод вiд створення центральної ради до сталiнської колективiзацiї 1930-х рокiв та демонструє загальнонародну боротьбу українцiв проти росiйських окупантiв. Наведено унiкальнi документи про повстанський рух в усiх регiонах України.\nХвилиною мовчання присутнi вшанували пам'ять борцiв за волю й Державнiсть України та на знак шани й подяки героям усiх iсторичних перiодiв за волю України було покладено квiти до Меморiалу борцям за волю i Незалежнiсть України.\nКоротка концертна програма була забезпечена творчими колективами ЧНД: тематичний вiршований пролог озвучили ведучi Юлiя Пилипчак та Олександр Бабiчук - актори-аматори драмтеатру iм.Лесi Українки (керiвник - Алла Мельник), пiсню "Україна" виконала Яна Турко з ансамблю "Червона рута" (керiвник - Iванна Ейхорн), танець "Буковинський святковий" виконали вихованцi Народного ансамблю танцю "Молодiсть" (керiвник - Людмила Прiбега).\nПiсля запального українського "Гопаку" в майстерному виконаннi "Молодостi", ведучi запросили усiх присутнiх приєднатися до "Живого ланцюга", який уже почав формуватися на Вiчевiй площi Червонограда.


Main coverage on reforms, 04-05 December 2014 | UACRISIS.ORG\nMain coverage on reforms, 04-05 December 2014\nЛюстрація, боротьба з корупцією. Сьогодні у центрі уваги ЗМІ опинилися питання люстрації. Резонанс викликала новина, що люстраційна перевірка у Конституційному суді розпочнеться не раніше червня 2015 року. Міністр юстиції Павло Петренко повідомив, що станом на 5 грудня у єдиний реєстр люстрованих осіб внесені 357 людей. Також Петренко заявив, що Міністерство юстиції України просить Верховний суд відкликати подання до Конституційного суду щодо конституційності окремих положень закону «Про очищення влади». Міністр юстиції додав, що обіцяє жорстку реакцію на незаконні дії суддів, які втручаються в процес проходження люстрації в Україні. Зокрема, Петренко заявив, що Міністерство юстиції звернулося до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, щоб вона притягнула до дисциплінарної відповідальності суддю Харківського окружного адміністративного суду Валентину Самойлову, яка поновила на посаді прокурора, звільненого в рамках закону «Про очищення влади». Народний депутат Іван Крулько заявив, що рішення про те, що нардепи, які голосували за закони 16 січня, не можуть входити до керівництва Верховної Ради, здійснило парламентську люстрацію.\nЗагальна концепція реформування. Віце-президент США Джозеф Байден під час телефонної розмови з Президентом України Петром Порошенком привітав Україну із швидким формуванням уряду, який націлений на здійснення реформ. Президент України Петро Порошенко написав у The Wall Street Journal, що український парламент і уряд налаштовані на користь реформ та проєвропейськи, і що Україна здобула сили для здійснення перманентних змін, яких давно чекають український народ і міжнародна спільнота.\nДецентралізація. Президент України Петро Порошенко написав у The Wall Street Journal, що державне управління України буде децентралізовано для того, щоб прискорити зростання регіонів і наділити повноваженнями локальні громади. У той час заступник губернатора Дніпропетровщини Святослав Олійник розкритикував проект змін до Конституції України Петра Порошенка, зазначивши, що в проекті Конституції, який запропонувала команда Порошенка задекларована децентралізація, але насправді посилюється централізація. Також екс-голова Адміністрації Президента Віктор Медведчук зазначив, що взамін фінансової підтримки Європа вимагає конкретних дій української влади, зокрема, і децентралізації влади. Але, за словами Медведчука, Україні поки немає чим пишатися.


Справжня поліція функціонуватиме в Україні через три роки\nНачальник Національної поліції України Хатія Деканоідзе спрогнозувала, що справжня поліція в Україні буде через три роки. Про це та інші питання та проблеми. з якими стикається наразі процес реформування правоохоронних органів, вона розповіла в ефірі hromadske.tv.\nЗокрема, Голова Нацполіції України не вважає минулий на початку грудня пікет неатестованих співробітників правоохоронних органів перешкодою на шляху до реформування МВС.\n"Це не опір людей – це опір системи. У кожної людини є право сказати те, що вона думає, у кожної людини є право висловити це протестом. Я думаю, що система завжди буде чинити опір – принаймні, на першому етапі реформування", – сказала Деканоідзе.\nЗа словами глави Нацполіціі, її не лякає подібний опір і майбутній обсяг роботи. "Єдине, що мене лякає, – це скептицизм. Люди пишуть і говорять: так, щось змінюється, але все одно нічого не зміниться", – говорить Деканоідзе.\nНайважливішим у проведенні реформ є підтримка суспільства, підкреслила вона. Саме тому була змінена система оцінки ефективності діяльності органів внутрішніх справ: тепер показником буде не статистика розкриття злочинів, а оцінка громадян. "У перші дні, коли народилася Національна поліція, ми скасували всю статистику. Найголовніший показник роботи поліції – це довіра населення. Ми вже домовляємося з нашими європейськими партнерами – і вони вже готові це зробити: після 100 днів у кожному місті будуть соціологічні опитування" , – повідомила Деканоідзе.\nНезалежні соціологи проводитимуть опитування населення не тільки про діяльність поліції, алей поставлять низку загальних питань. Наприклад, що означає довіра, чому люди довіряють і чому не довіряють правоохоронним органам, чи довіряють начальникам місцевих відділень поліції тощо. "Це і буде сама нормальна оцінка представників поліції на місцях", – пояснює начальник Національної поліції України.\nКрім того, Деканоідзе обіцяє змінити систему комунікації правоохоронних органів з населенням. "Культура водіння не залежить ні від поліції, ні від патрульної поліції. Контроль за швидкістю, наявність пристебнутого ременя безпеки, не сідати за кермо п’яним – це культура водіння, це залежить від менталітету людини. У патрульних вже є програма спілкування зі школярами. Кожна дитина знає, що є правила руху – і ми повинні дотримуватися правил дорожнього руху. Це і є частина ментальної освіти", – пояснила Деканоідзе. Подібні зміни в роботі з населенням повинні відбутися і після переатестації дільничних.\nЩодо суперечливих заяв стосовно переатестації колишніх правоохоронців, які підозрюються у вчиненні неправірних дій під час протестних акцій на Майдані, Деканоідзе знову підтвердила неможливість проходження переатестації такими працівниками. За її словами, їх призначили на тимчасові посади, після переатестації вони мають бути перепризначені на постійні посади. Переатестаціяж передбачає тестування, співбесіда, яку проводять представники громадянського суспільства. Тому ці співробівники, про яких раніше заявляла Генеральна прокуратура, не пройшли переатестацію, бо призначення на тимчасову посаду в Нацполіції не є цією переатестацією. Наказ про призначення на тимчасову посаду - це не наказ про створення повноцінного поліцейського. Поліцейським людина стає лише тоді, коли отримує форму, приймає присягу, отримує достойну зарплатню, але вже після проходження повного циклу переатестації.


Тарас Білозьоров зарізав двох людей | Новини на Gazeta.ua\n1 Переглядів: 24084\nТарас Білозьоров зарізав двох людей\nСереда, 20 лютого 2008 07:12\nНа очах у 6-річного Олександра Нечипоренка з хутора Надточії Харківського району 60-річний Тарас Білозьоров зарізав двох людей.\n— То було 10 січня, якраз канікули, — згадує мати хлопця Ганна Нечипоренко, 32 роки. Жінка працює продавцем-консультантом у Харкові. — Сашко пішов до магазину по жуйку. Раптом до крамниці зайшов п"яний чоловік.\nКупив пляшку пива, тут же почав пити. Попросив у 40-річної продавчині Ірини позичити грошей. Та відмовила й вимагала, щоб покупець вийшов із магазину. Це його розізлило. Чоловік ударив жінку ножем у груди.\n— Сашко наш у сорочці народився. Коли почалася сварка, догадався на вулицю не вибігати, — зауважує Нечипоренко. — Сховався за дверима й дивився в щілину.\nЗа мить до магазину зайшов 19-річний експедитор Олег, який привіз свіжого хліба й молочні продукти. Білозьоров ударив і його ножем у груди.\n— Експедитор помер у лікарні. А вбивця помітив хлопчика в кутку, — каже підполковник Олександр Єрьомін зі слідчого управління обласної міліції. — Зрозумів, що малий усе бачив, однак пожалів його. Відкрив двері в комірчині й наказав тікати. Хлопчик побіг додому, перескочивши тіло продавчині.\n— Прибіг і тільки: "Там сталося... Там ріжуть", — веде далі Ганна. — Я вискочила на вулицю, а біля магазину вже збиралися люди.\nМіліціонери обійшли все село в пошуках нападника. Із дорослих його ніхто не запам"ятав. Звернулися до першокласника.\n— Велике спасибі батькам, які попросили сина розповісти, — говорить начальник Харківського райвідділу міліції Олександр Семіног. — Хлопчик має чудову пам"ять. Розказав, які в нападника очі, ніс, рот. Із його слів художник намалював портрет. Сашко єдиний, хто сказав, що вбивця похилого віку. Інші свідки називали вік близько 40 років.\nТарас Білозьоров переховувався у коханки у Криму. Чоловік 36 років провів за ґратами. Його судили за тяжкі злочини, зокрема і за вбивство.\n— Ножі ми виловили зі струмка, — розказує Олександр Єрьомін. — Один був зроблений із багнета, довжина леза — 28 із половиною сантиметрів. Чоловік захоплювався холодною зброєю.\nЗа допомогу міліції Сашко Нечипоренко отримав велосипед і два томи дитячої енциклопедії.\n— Синові вся та історія не минулася, — зізнається Ганна Нечипоренко. — Не спить ночами. Воджу його до психологів.\nЗараз ви читаєте новину «Тарас Білозьоров зарізав двох людей ». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\n1 Переглядів: 154251\nВідому модель знайшли зацементованою в пустелі Переглядів: 42355\nНазвали причину смерті 37-річної жінки, якої не стало після гінекологічної процедури Переглядів: 41097\nНадія Косинська три місяці жила на вулиці Переглядів: 963\nДиректор інтернату відправляв вихованців будувати церкву Переглядів: 63\nРодичі вимагають ексгумувати тіло Віталія Дмитренка Переглядів: 756\nОлексій Веремійчик зник на риболовлі Переглядів: 603\nДарія Бабій урятувала з вогню трьох сусідських дітей Переглядів: 54


Осадча показала, на кого схожий її син: Юра, пробач. Politeka\nОсадча показала, на кого схожий її син: Юра, пробач\n7 листопада, 13:40\nВідома українська телеведуча Катя Осадча поділилася рідкісним дитячим знімком, і показала, на кого схожий її молодший син Іван\nКолишня модель і ведуча «Світського життя» довго приховувала свої стосунки з колегою Юрієм Горбуновим, а також народження сина.\nТепер же пара разом ховає маленького Івана від настирливої уваги публіки. На рідкісних фото батьки показують хлопчика, який з’явився на світ в лютому 2017 року, тільки зі спини або так, щоб обличчя дитини неможливо було розгледіти.\nАле Осадча вирішила все-таки хоч трохи розкрити інтригу і розповіла, на кого схожий їх з Горбуновим син.\nТелеведуча опублікувала в Instagram своє дитяче фото. На ньому маленькій Каті ще немає і трьох років. Як зізналася сама ведуча, в цьому віці Ваня дуже схожий на неї.\n«На цьому фото мені не більше трьох років, я дуже добре пам‘ятаю цей трикотажний костюм і передчуття свята, коли ми ходили в фото ательє, напевно, з дитинства любила фотографуватися. Зараз Івасик такий самий кудрявий і з щелиною між передніми зубами. Юра, вибач, але зараз Івасик на мене більше схожий», – написала Катя Осадча.\n«Катюша, ви така гарнюня», «Треба ще дитинку, схожу на Юрія», «На кого б дитя не було схоже, лиш би було здорове! Мій синочок дуже схожий на чоловіка але це мене ні на грам не розчаровує адже по-перше маю ще одного мужчину коли інший на роботі а по-друге це є моя частинка також», «Сама милота!», «Покажіть на свого Івасика і ми Вам розкажемо на кого він схожий», «Гарнюня дівчинка», «Таке миле дитя», – коментують фото Осадчої у мережі.\nНагадаємо, роман між Катею і Юрою розгорівся під час проекту «Голос. Діти ». Пара довго приховувала свої стосунки. У них підростає син Іван. Також у Каті є старший син від першого шлюбу.\nНагадаємо, Горбунов заради піару нового фільму «пішов по руках», Осадча стоїть осторонь.\nЯк повідомляла Politeka, Катя Осадча перетворилася на принцесу і затьмарила усіх своїм блиском.\nТакож Politeka писала, що Катя Осадча показала рідкісне архівне фото з сином.


Новини Львова: Оновлення Львова: Які громадські простори облаштують цього року\nОновлення Львова: Які громадські простори облаштують цього року\nвівторок 03 квітня, 2018 09:11\nПростори для відпочинку та активних розваг продовжують облаштовувати у Львові. Цього року багато проектів готують у спальних районах, де бракує розважальної інфраструктури, проте більшість таки у центрі міста.\nТакож проектувальники вивчають історію, щоб відтворити цікаві майданчики, які вже були у нашому місті. Про свої доробки розповіли керівник управління розвитку інфраструктури Львівської міської ради Олександра Сладкова та архітектор Ольга Криворучко.\nПростір пам’яті Небесної сотні почнуть облаштовувати цього року. Найперше планують впорядкувати територію скверу «На Валах», за це мають взятися вже у найближчі дні. Далі – робота з монументом. Попередньо, готовий меморіал мають відкрити наступного року на річницю розстрілів на Майдані.\nЦього року в планах взятися і за перетворення площі перед львівською оперою. Зараз продовжують обговорення зі спонсором, благодійним фондом «Сокар-Благо». Вони зацікавилися фонтаном перед оперним театром ще два роки тому. Планували забрати чашу і обладнати сухий фонтан, щоби струмені води били з-під плитки. Наразі крім фонтану, вони ще будуть займатися перетворенням цілої площі. Є попередній вигляд проекту.\nУ центрі Львова буде ще одна пішохідна вулиця. Це Руданського, що між Вороного та проспектом Шевченка. Звідти заберуть машини, натомість висадять дерева, кущі та цікаву рослинність, щоб тут було комфортно мешканцям А ще місцевий бізнес хоче облаштувати там виставку арт-об’єктів. Гроші на ці роботи у міста є, до виконання візьмуться, коли дозволить погода.\nПростір перед органним залом теж зміниться. Там встановлять лавки, підсвітку та озеленення. Все в межах проекту «Вулиця для всіх», за яким перетворюють вулицю Степана Бандери.\nПлоща Галицька теж готується до перетворення. В планах збільшити тут кількість дерев і зменшити дорогу, яка веде на вулицю Князя Романа. Окремо хочуть виділити смугу для громадського транспорту, а всіх торговців квітами зібрати під накриттям. Та наразі у міста знайшлися гроші лише на ремонт фонтану «Кульбабка», за роботи планують взятися невдовзі.\nКардинальних змін зазнає і площа Святого Теодора. Там має з’явитися багато кольорових дерев, у сквері будуть лавки і фонтан. Ознакують стару церкву Святого Теодора та встановлять її макет. Також приберуть зупинку громадського транспорту та стихійну парковку, залишать лише кілька місць для авто місцевих жителів. І облаштують освітлення, щоби цей район був безпечніший. Але наразі будуть працювати з комунікаціями. На цей рік планують перенести з площі трансформаторну підстанцію.\nВулиця Павла Римлянина, між Пекарською та площею Митною, стане зручнішою для мешканців. Тут більше не буде хаотичного паркування, хідник облаштують так, щоб машину не можна було неправильно поставити.\nСквер на вулиці Заньковецької теж оновлять цього року, це за церквою Антонія, що на Личаківській. Простір буде затишним, клумби місцевих жителів залишать, але їх обгородять. Хідники замостять, облаштують доріжки для маломобільних груп населення.\nПлощу перед церквою Івана Хрестителя на Зубрівській, вже відремонтували, замостили та оновили. Там з’явилися лавочки та освітлення на землі. Результат можна буде побачити, коли потепліє. У планах у проектувальників - висадити ще рослин.\nПішохідна алея на вулиці Гашека, що біля Автовокзалу, цьогоріч стане комфортним простором. Там будуть лавки і дерева, в тіні яких у спеку можна сховатися. Трохи змінять і саму алею, а ще там облаштують штучні горби для забав дітей\nПішохідний бульвар Довженках планують облаштувати давно. Кілька разів говорили про концепцію. Цього року готують робочий проект, бо у міському бюджеті знайшлося на це фінансування. Також, нагадаю, до 15-го квітня триває конкурс на найкращу ідею для перетворення площі перед кінотеатром Довженка.\nФахівці зараз працюють над комплексом біля львівського кіноцентру, це на вулиці Володимира Великого у парку Горіховий гай. Пішохідні алеї тут освітять, встановлять комфортні лавки і висадять цікаві рослини.\n«Рясна алея» на вулиці генерала Алмазова у Рясному теж на етапі втілення. Там встановили лавки та мощення і продовжують роботи за проектом. Далі до реалізації – дитячий майданчик та нові рослини.\nПлоща Двірцева цього року отримає перетворення. Закінчити цьогоріч скоріш за все, не встигнуть, але частина робіт стартує. За проектом, заберуть фонтан та машини, які паркувалися біля нього, а біля будівлі вокзалу з’являться дерева і лавки.\nОксана Тучак спеціально для Гал-інфо.\nУсі ілюстрації з презентації Олександри Сладкової та Ольги Криворучко.


Дзвіниця церкви Св. Покрови на вул. Грушевського, 2а, Львів\nКостел Св. Миколая, дзвіниця, архітектура, подвір'я, дзвони\nПортал каплиці Боїмів\nПредмет і ключові слова: Каплиця, портал, архітектура, скульптура\nТворець: М. Черкавський\nВидавець: Українська Накладня, Київ; Галицька Накладня, Коломия\nПредмет і ключові слова: Божниця, архітектура


Золота каблучка з діамантом (арт. К480006) купити в інтернет-магазині "Столична Ювелірна Фабрика™", ціна, фото, характеристики, відгуки.\n8 286грн 15 066 грн\nЗолота каблучка з діамантом буде чудовим елементом будь-якого Вашого наряду.\nКаблучка виготовлена із золота 585-ої проби. Оригінальний дизайн прикраси надихає своєю цікавою формою та красивим кольором. З чудовою каблучкою кожна леді придбає неповторну рису, яка вигідно підкреслить її особливу красу. Стильну каблучку можна купити в подарунок для важливої Вам людини.\nШирина (мм) 4.21\nЗолота каблучка з діамантами (арт. К341157б)


11 Mirrors Rooftop Restaurant & Bar в Києві: меню, адреса, фото | Vogue Ukraine - Vogue UA\n11 Mirrors Rooftop Restaurant & Bar оновили меню — що замовити\nУ столичному ресторані 11 Mirrors Rooftop Restaurant & Bar на даху однойменного готелю оновили меню. Розповідаємо, що можна замовити на сніданок, обід і вечерю.\n11 Mirrors Rooftop Restaurant & Bar розташований в історичній частині Києва, де незмінно люблять гуляти гості і жителі міста. Відвідати ресторан слід з двох причин: через приголомшливий панорамний вид і розмаїте меню. Шеф-кухар ресторану Павло Ярмоленко, удостоєний премії Kyiv Food Travel Awards — 2021 у номінації "Найбільш гостинний шеф-кухар", створив нове меню, призначене для втамування апетиту і цікавості.\nВ оновленому меню шеф-кухар ресторану вміло об'єднав авторські інтерпретації паназіатської сучасної кухні і знакові українські страви. Також у меню представлені популярні серед гурманів закуски, серед яких севіче, боули і карпаччо.\nНа сніданок у ресторані пропонують салати і брускетти, смузі, страви з яєць, каші і різноманітну випічку. Київські сирники з ягодами і мигдальними пластівцями — данина поваги українським традиціям, яку не можна не помітити і не спробувати.\nОбід в 11 Mirrors Rooftop Restaurant & Bar можна провести за діловою зустріччю, куштуючи легкий салат з морепродуктів або з м'ясом краба, цезар з перепілкою або салат з козячим сиром і пітахайї. В меню основних страв представлені стейки з найкращих сортів м'яса, рибні страви на основі чилійського сібаса, тунця або норвезького лосося дикого вилову.\nПозиції перших страв зайняли гостроватий том-ям, освіжаючий гаспачо і традиційний український борщ, який у ресторані готують з ніжного каре телятини.\nОсобливого місця, крім згаданих сирників, удостоїлися вареники з білими грибами і мусом з лисичок. На десерт — авторське прочитання "Київського торта" шеф-кухарем ресторану Павлом Ярмоленком.\nТак, нові позиції в меню ресторану можна спробувати в рамках вивчення міста або навіть просто замовляючи сніданок у номер.\nThe Bar Book: нова барна книга в 11 Mirrors Rooftop Restaurant and Bar 5 головних коктейлів цього літа від київських барів і ресторанів У Києві відбудеться перша гастровечеря в чотири руки в рамках КАМА Gastro Tour\nСніданок для похмільного ранку: класичні яйця бенедикт\nНове меню в ресторані Fenix Asia від Сергія Байсаревича


На Херсонщині працюють 5 мобільних пунктів обігріву — Новый день\nНа період морозів на Херсонщині працюють 5 мобільних пунктів обігріву. Спецнамети розгорнуто у Генічеську, Скадовську, Новій Каховці та Херсоні. Їх надало Головне управління ДСНС області, а дровами та паливом пункти обігріву забезпечують органи місцевого самоврядування. В обласному центрі від холоду можна захиститися в мікрорайоні Шуменському (намет встановлено на проспекті Кирила та Мефодія, біля храму святої Трійці) та у Таврійському (вул. Блюхера, біля аварійно-рятувального загону ГУ ДСНС). У даних місцях на нужденних чекають не лише обігрів, а й склянка чаю та бутерброди. Працюють пункти з 22 січня і заходять сюди не лише бомжі. Намет на Блюхера став «паличкою-виручалочкою» для подружжя, яке обікрали на залізничному вокзалі. Валентина, на вигляд жінці не більше сорока років, розповідає: вони з чоловіком вже 6 років мешкають на Херсонщині і є сезонними робітниками.\nНа зимовий період хазяїн завжди надавав житло, щоб не втратити робочі руки. Цього ж року щось пішло не так, тож пара спробувала виїхати до Харкова, де пообіцяли нову роботу. Але, ледь вийшовши з потяга, чоловік із дружиною зрозуміли, що їх обікрали. Розповідають, як добрі люди допомогли повернутися на Херсонщину. На ніч подружжя прихистив пункт обігріву, а незабаром обох мають влаштувати до одного з соціальних закладів на Олешківщині. Ну а на весну пара планує знову піти на сезонні роботи. Сина подружжя турбувати не хоче, той нібито служить за контрактом у Збройних силах. Цю історію Валентина розповідає, доки чоловік вийшов на вулицю. В очах жінки — оптимізм, все буде добре!\nЗа даними ГУ ДСНС, крім мобільних пунктів обігріву, на Херсонщині діють і стаціонарні, розташовані у закладах соціальної сфери. Всього таких місць 130. Як відомо, цьогоріч в області вже зафіксовано кілька випадків з обмороженнями.


Від лютих морозів у Львівській області загинуло двоє осіб - Leopolis.net.ua\nВід лютих морозів у Львівській області загинуло двоє осіб\n10:33 9 Січня 2017\nПротягом 8 січня від переохолодження в області померло 2 людини.\nТакож, ще семеро осіб було госпіталізовано через обмороження. По адміністративним районам:\nЗолочівський район – 1 помер, 1 госпіталізований;В Золочівську центральну районну лікарню в стані середнього ступеня важкості поступив житель м. Золочева, 1975 року народження, з діагнозом «обмороження обох кінцівок ніг».\nО 14:05 в морг Золочівської центральної районної лікарні поступив житель м. Глиняни, 1959 року народження, з попереднім діагнозом «переохолодження».\nКам’янка – Бузький район – 1 помер, 2 госпіталізовано;О 11:40 рятувальники отримали повідомлення, що в Кам’янко-Бузьку центральну районну лікарню в стані середнього ступеня важкості поступив житель с. Сілець, 1959 року народження, з діагнозом «обмороження обох кистей рук». У цю ж лікарню було госпіталізовано в стані середнього ступеня важкості жителя м. Кам’янка-Бузька, 1953 року народження, з діагнозом «загальне переохолодження».\nО 13:00 до рятувальників надійшло повідомлення, що в сел. Запитів по вулиці Київська, 185 «а» Кам’янко-Бузького району, в металевому вагончику на території колишнього підприємства виявлено тіло чоловіка, 1972 року народження. Попередня причина смерті «переохолодження».\nМиколаївський район – 1 госпіталізований;О 18:00 в Миколаївську центральну районну лікарню поступив в стані середнього ступеня важкості житель с. Рудники Миколаївського району, 2000 року народження, з діагнозом «обмороження пальців обох верхніх кінцівок».\nЖидачівський район – 1 госпіталізований;9 січня о 00:14 в Жидачівську центральну районну лікарню поступив в стані середнього ступеня важкості житель м. Жидачів, 1956 року народження, з діагнозом «обмороження усіх пальців двох кистей рук».\nм. Борислав – 2 госпіталізовано.О 15:25 в Бориславську центральну міську лікарню в стані середнього ступеня важкості поступили 2 чоловіків, 1977 та 1980 років народження, з діагнозами «обмороження кінцівок рук».\nНагадаємо, на Львівщині працює більше сотні пунктів обігіру.\nТеги: Львівська областьморозиОбмороження


Як зробити злитки заліза в «Майнкрафте» і де їх відшукати\nдодому Техніка та комп'ютери Як зробити злитки заліза в «Майнкрафте» і де їх відшукати\nПро інші способи видобутку заповітних злитків\nСьогодні ми поговоримо про те, як зробити злитки заліза в «Майнкрафте». Для досягнення успіху нам необхідно постійно добувати різні ресурси, що витрачаються на створення всіляких знарядь праці, зброї і броні, а також зведення будівель. Крім того, деякі матеріали можуть витрачатися дуже швидко.\nПерш ніж перейти до вирішення важливого питання, а саме, як зробити злитки заліза в «Майнкрафте», слід врахувати, що мова йде про одному з найбільш затребуваних ресурсів. Ми можемо виготовити з цього матеріалу досить міцну двері, вагонетку, відро, меч, кирку, обладунки, мотику. Що стосується різних модифікацій гри, в них залозу також приділяють підвищену увагу. Найбільшою мірою це стосується «технологічного» варіанту – Industrial Craft. Наприклад, потужні апарати, що використовуються для отримання енергії – реактор і генератор, не зробити без застосування залізних елементів.\nЩоб вирішити питання, як зробити злитки заліза в «Майнкрафте», завантажуємо відповідну руду в піч для переплавки. Процес без вугілля не обійдеться. Основним джерелом такого матеріалу є відповідна руда. Зустрічається часто. Втім, і споживання в даному випадку досягає колосальних масштабів. Спустимося в шахту для пошуку залізної руди. Створюємо глибокий підземний тунель, так як попадається ресурс на висоті, що не перевищує 64 блоків. Крім того, великий шанс відшукати родовища також в печерах. Блоки руди легко дізнатися по характерному кольору (мова йде про світло-коричневих вкрапленнях на тлі сіруватого відтінку). Крім пошуку матеріалу, нам також необхідно витягти його з маси інших порід. Потрібно алмазна або залізна кірка.\nОтже, залізо «Майнкрафте» можна отримати з руди, яка зустрічається не тільки у корисних копалин. Скарбницю з ресурсами захопити досить складно, оскільки там часто розміщується спаунер монстрів. Можна використовувати заливання простору лавою або підкоп, щоб отримати заповітне вміст скринь. Можна також відправитися в одну з старих шахт – там шанс відшукати злитки заліза один до восьми. Необхідний нам метал генерується в пустелях і джунглях, на території скарбниць храмів. Подорож туди – це дуже небезпечне підприємство, оскільки описані будівлі приховують у собі безліч пасток, а також породжують монстрів. Ось ми і вирішили ще одне питання з життя «Майнкрафт» – як зробити злитки заліза і де їх відшукати в готовому вигляді.\nпопередня статтяДокладно про те, як привчити кінь «Майнкрафте»\nнаступна статтяДокладно про те, як зробити важіль у світі «Майнкрафт»


Як фальшувалася історія |Українські скарби\nДесь у 1692 році боярин Лизлов Андрій Іванович написав першу цілісну історію під назвою «Скуфійська історія», та московська влада заборонила її навіть друкувати. Хоча вона ходила серед знаті у рукописному варіанті. Уже наприкінці 40-х років ХVIII століття Татіщев Василь Нікітович написав книгу «Історія Російская з самих дрєвніх врємен». Та її теж заборонили, визнавши шкідливою. Згодом навіть рукописи Татіщева були знищені. Багато хто з істориків вважають, що ті рукописи прибрала до своїх рук сама Катерина. Нагадаю, що ще за Петра І вийшов Указ з повелінням звезти до Москви геть усі архіви та першодруки. Катерина ІІ перевидала той указ, але вже з погрозами за невиконання. Отож, всі архіви Русі-України були пограбовані вщент і вивезені до Москви. Щось подібне було вчинено і з архівами інших народів, що тоді входили до російської імперії.\nУ 1884 році було видано щоденник, що називався «Памятниє запіскі А.В. Храповіцкого статс-сєкрєтаря Імпєратріци Катєріни ІІ» (під редакцією ак. В.О.Ключевского). За цим щоденником Катерина ІІ 4 грудня 1783 року видала Указ, яким повеліла створити «Комісію для составлєнія запісок о дрєвнєй історії, прєімущєствєнно Росії» под начальством і наблюдєнієм графа А.П. Шувалова». Читаємо з цього Указу «… назначіть до 10 чєловєк, коториє совокупнимі трудамі составілі би полєзниє запіскі о дрєвнєй історії, прєімуществєнно же касающієся Росії, дєлая краткіє випіскі із дрєвніх рускіх лєтопісєй і інозємних пісатєлєй по ізвєстному (Катерині ІІ) своєобразному плану. Еті учьониє составляют «собраніє», но їх ізбіраєт Шувалов… і прєдставляєт імпєратріце. Мєжду члєнамі етого собранія должно бить трі ілі четирє чєловєка, нє обрємєньонних другімі должностямі ілі достаточно досужіх, чтоби трудіться над етім поручєнним ім дєлом, получая за етот труд особоє вознаграждєніє. Собраніє будєт состоять под височайшим покровітєльством. Начальствуюшій над нім прєдставляєт Імпєратріце труди собранія, коториє с єйо дозволєнія пєчатаются в вольной тіпографії…».\nТам є дуже багато цікавих записів. Один з них зроблено 24 вересня 1791 року. «Позван, і часть врємєні читалі мнє Россійскую Історію. Тут єсть прімєчаніє о Татарах і іх сілє прі нашествії іх на Русь. Жизнь святого Алєксандра Нєвского, без чудес».\nСтрашне свідчення. Катерина ІІ та Храповицький знали про існування іншої версії життя Олександра Невського. Але нам повідали саме ті «чудеса».\nДалі Храповицький пише: 23 червня 1791 року. «Прінялісь за Російскую історію; говорілі со мной о Нєсторє. Я (Храповицький) nous l’avons vri en original» Тобто з французької – МИ ЙОГО БАЧИЛИ В ОРИГІНАЛІ. Сподіваюсь, ви пам’ятаєте, що Нестор написав «Повість врем’яних літ».\nНатомість на сцену фальшування спливає одна особа – Герард Фрідріх Міллєр – російський професор історії, запрошений з тодішньої Німеччини до Москви ще Пєтром І. Він був винятково догідливою особою всім царям, а особливо Катерині ІІ. Саме Міллєр за наказом Катерини ІІ з 1773 по 1784 роки об’їхав усі міста та монастирі, вишукуючи та звозячи до Москви давні руські архіви та золотоординські стародруки.\nПро це фальшування писати можна скільки завгодно, але ми маємо розуміти, що саме Катерині ІІ треба бути «вдячним» за сотні літописів, які з’явилися за часи її правління. Саме Н.М. Карамзін пише про те, що саме за Катерини ІІ з’явилися сотні літописів, такі як Пушкінський (Лаврентієвський), Троїцький, Іпатіївський, Хлєбніковський, Кенігсберзький, Ростовський, Воскресенський, Львівський, Архівський тощо. І саме Катерині ІІ «ми маємо бути вдячні» за остаточну втрату оригінального тексту «Повісті врем’яних літ» Великого Нестора.\nНу а повернувшись до «Скуфійської історії» відзначимо, що у бібліографії А. Лизлов не послався на жодний «Русскій лєтопісний свод», бо він тоді не знав про їх існування.\nМіж іншим, і Пьотр І також не знав про існування «Русскіх лєтопісних сводов», бо звертався до українця Феофана Прокоповича, аби той написав хоч якусь «Історію Росії».\nНижче наводимо декілька з сотень історичних прикладів фальшування нашої історії.\nКаталаунська битва Аттіли з римлянами – як приклад іноземної брехні.\nДавайте спочатку подивимося, що з приводі цієї битви пише МРЕ (Мала Радянська Енциклопедія)? Вибачайте, нічогісінько. Але під назвою «Каталаунські поля» ми можемо дещо прочитати: «…рівнина у Шампані (Франція) біля міста Труз, де 15 червня 451 року мала місце битва, у якій римський полководець Аецій за допомогою деяких германських племен відбив напад гунів на чолі з Аттілою. Битва на Каталаунських полях поклала кінець подальшому просуванню гунів до Галії та привела до розпаду гунського союзу».\nНатомість варто з’ясувати ким були оті «войовничі гуни» і яким чином було покладено кінець їхньому просуванню до Галії (Франція)? Читаємо далі МРЕ. «Гуни – обєднання кочових племен, котрі склалися на території Центральної Азії. Вперше зустрічаються у китайських літописах у 2356…2208 р.р. до н.л. під іменем хяньюнь та хуньюй. Гуни займалися кочовим скотарством, а також мисливством. В останні століття до н.л. у гунів мало місце розкладання родового устрою; було розвинуте рабство. Наприкінці 3 ст. до н.л. у Північному Китаї склалося велике об’єднання гунів. Основне ядро об’єднання складалося з союзу 24 племен, кожне з яких мало вождя зі спадковою владою. На чолі союзу стояла Рада вождів, котра вибирала Верховного вождя та вирішувала питання війни і миру. Відсутність щільних зв’язків між племенами, розгром гунів Китаєм наприкінці 2 ст. до н.л., а також повстання динлинів, ухуанів та усунів у 68 р. до н.л. призвело до розпаду союзу та розділення гунів на дві частини (55 р. до н.л.). Південні гуни примкнули до Китаю, Північні гуни перекочували до Середньої Азії, до Східного Казахстану, а потім на Захід, утворивши потужний союз. У 70-х роках ІV ст. н.л. гуни напали на аланів, готів та Римську Імперію. Наприкінці IV ст. н.л. союз гунів займав територію від Дону до Карпат. Під проводом Аттіли гуни вторглися до Західної Європи, але після битви на Каталаунських полях (451 р.) були змушені відступити. Після смерті Аттіли (453 р.) союз гунів розпався і вони розсіялися по різним областям (Панонія, Дакія, Іран тощо).\nЦікаве розпадання гунського союзу, дійсно цікаве? Чомусь ВСІ держави та народи після розпадання Радянського Союзу залишилися на свої місцях, а гуни (такі дивні племена) цілими племенами-народами повтікали у різні боки і навіть добігли до Ірану. Цікаво? І ще є цікавим трактування назви гуни, яка чомусь витікає з китайських «хяньюнь» та «хуньюй». Даруйте, панове, але слова-назви «хяньюнь» та «хуньюй» так схожі на слово «гуни», як китайське слово «хунвейбіни» на західне «хіппі».\nА може розгадка цього загадкового народу лежить на поверхні? Адже ще Візантійський патріарх Прокл (434 –447 р.р.) у своїй доповіді з приводу нашестя так званих гунів пригадав біблійний народ «Рош» (Ієзекеїл, 38,2), і він не помилився, адже так звані гуни та руси – це один і той же народ, котрий мав самоназву русини, русичі.\nДехто може спитати, чому Прокл напряму не назвав народ «рос»? Відповідь є дуже простою – у ті часи було загальновідомим, що гуни та руси – це різні назви одного народу.\nМи й сьогодні народ, котрий має самоназву «модяр», називаємо угорцями, венграми тощо.\nАле заглибимося і далі у МРЕ. Про Римську імперію там говориться: «… У 395 р. імперія офіційно розділилася на Західну та Східну. У 410 році вестготи оволоділи Римом і пограбували його. Галія та Іспанія були охоплені повстанням багаудів. У 476 році вождь найманців Одоакр скинув останнього західно-римського імператора Ромула Августула. Ця дата вважається роком падіння рабовласницької Західної імперії».\nЩодо Одоакра, то у МРЕ написано: «Одоакр (Odoacer) командир однієї з найманих германських дружин, що знаходилася на службі у імператорів Західно-Римської імперії; походить від племені скирів. Поєднавши різноплемінні загони повсталих найманців, Одоакр у 476 році скинув останнього західноримського імператора Ромула Августула і захопив верховну владу у Італії. У 493 році держава Одоакра була завойована остготами, а самого Одоакра було убито». Цікаво, чи не той це Одоакр, про якого згадував у 1648 році гетьман України Богдан Хмельницький з приводу війни з поляками та жидами-орендарями і звертався з відозвою до козаків, у якій він закликав їх слідувати прикладу своїх славних та войовничих пращурів, котрі під керівництвом Одоацера (Одоакра) 14 років володіли Римом? Якщо так, то пора вже розплющити очі нашим «науковцям» від історії і побачити, що ще у XVII ст.. українські козаки вважали Одоакра та його русинів своїми прямими пращурами.\nТаким чином, гуни не є гунами, а праукраїнцями – русичами, а Одоакр не був германцем, а був нашим співвітчизником українцем – русичем.\nА щодо того, що римський полководець Аецій «зупинив» просування гунів-русичів до Західної Європи, то варто згадати той факт, що після його так званої «зупинки» на Каталаунських (Франція) полях Аттіла, маючи безліч озброєних воїнів-русичів, осадив Рим, а у полководця Аеція не було жодного солдата для «повторної зупинки» наших козаків вже біля Риму. Справа, як відомо, закінчилася тим, що Аттілі за збереження Риму, цього на той час розбійного кубла, пропонувала свою руку сама дочка імператора Гонорія, а папа Лев I особисто, стоячи на колінах, просив його про це. Справа була закінчена тим, що Рим заплатив дуже велику контрибуцію золотом нашому князеві, а Гонорія так і залишилася при своїх інтересах.\nПосольство ромеїв до Аттіли – як приклад російсько-радянської брехні.\nКоли у 1972 році українець Іван Білик видав свій роман «Меч Арея», то від радянської влади він отримав 5 років ув’язнення «за написання ідейно хибного й ворожого роману». Виникає запитання – чим так налякав Іван Білик оту «радянську владу», видавши історичний роман, котрий ґрунтувався на записках візантійського історика Пріска Панійського, секретаря грецького посла до Київського царя Аттіли (Богдана Гатили) від імператора Феодосія ІІ. «Злочин» Івана Білика полягав у тому, що він на історичних документах довів, що «гуни», «скіфи» та «сармати» є одним народом, який мав назву «русини» або «русичі», і котрий сьогодні має самоназву – українці.\nПріск Панійський, котрий подорожує країною гунів, увесь час говорить нам про «скіфів». І це тоді, коли, після зникнення самих скіфів з політичної та географічної арени світу нібито минуло вже близько восьми сторіч, звичайно, якщо вірити росіянинові Карамзіну.\nТам, де Пріск Панійський описує зустріч Аттіли з мешканцями столиці, виникають зовсім виразні асоціації. Мимоволі починаєш думати, пише Іван Білик: звідки знайомий нам цей ритуал вітання прибулого шановного мандрівника? Аттілу зустрічав хор дівчат, співаючи йому славу, а дружина першого сановника піднесла йому хліб-сіль. Натомість історик зазначає: «Такий звичай вважається у скіфів знаком високої пошани».\nМи більш-менш добре уявляємо собі придворні і народні звичаї східних народів і племен, у тому числі угро-фінських, тюрських та монгольських. А цей звичай відомий нам з пам’яток Х–ХІІІ сторіч, і він належить нашому народові. Якщо викликає сумнів отой, описаний Пріском, хор дівчат, що співали своєму цареві скіфських пісень, то «хліб-сіль» промовляє виразніше. Цей звичай міг народитися в народу, який споконвіку займається хліборобством, а ніяк не у кочових скотарських племен.\nВже далеко за Дунаєм писав у своїх нотатках Пріск Панійський про пересування посольства та його побут у дорозі: «Замість пшениці тепер нам давали просо, а замість вина – мед, саме так цей напій називається і сьогодні. Крім того, греки також отримували ячмінний напій, котрий Пріск називає камос, перекрутивши на грецький лад слово пиво. Годували греків також, як пише Пріск стравами. На щастя і сьогодні українці готують для себе та споживають саме страви…\nОтже, греки, котрі, безперечно, добре знали і свою історію, і грізного царя Аттілу, який завдав їм стільки лиха, чудово пам’ятали: народ, що мешкав на північ від Чорного моря, звався двома іменами – скіфами і гунами. Натомість найвизначніший історик того часу, візантійський імператор Костянтин Багрянородний у творі «Про управління імперією» зазначає: «Цей народ ми називаємо скіфами або гунами. Щоправда, самі себе вони називають русами».\nХрищення Русі – як приклад церковно-релігійної брехні.\nЩо говорять хроніки, які дійшли до нас про хрищення Русі? «Повість врем’яних літ», Лаврентієвський список 1377 р.? Ось цікаве для нас місце у сучасній редакції: «Володимир повелів опрокинути ідолів – одних порубати, а інших спалити. Перуна ж він наказав прив’язати до хвоста коня і волочити його згори Боричівим узвозом до Ручая і приставив дванадцять мужів колотити його палицями».\nНібито картина справжнісінької наруги. Але давайте подивимося на цей текст, як він відтворений у справжній редакції: «…повеле кумири іспроверщи, ови ісещи, а другія огневі придати. Перуна ж повеле прив’язати коневі к хвосту і влещи з гори по Боричеву на Ручай, 12 мужа пристиви теті жезлем» У примітках додано: «Усі добавлені чи виправлені слова виділяються курсивом. Пропущені слова (в основному (?) це слова, помилково повторені писцем) не зумовлюються». Таким чином, курсив – це «добавлене чи виправлене». Замітимо також: древнє слово «теті» перекладено «колотити», хоча загалом «колотити» має у староруській приблизну відповідність зі словом «таті», та й слово «таті» означає убивати, різати, розбійничати. Значить, 12 мужів за наказом князя мали різати (убивати) дерев’яного ідола дерев’яними палицями? Повний нонсенс. А якщо детальніше розібратися, то древнє «теті» має досить точне значення – шанувати як батька та матір, надавати почесті. Саме тому сьогодні: тато – батько, тьотя – сестра матері, тесть – батько дружини, теща – мати дружини (нажаль, цими перекладами займалися не українці). Таку шану насправді віддавали зображенням богів: русичі завжди сприймали богів за своїх пращурів.\nДалі, у сучасній редакції добавлено слово «взвоз», якого не має у оригіналі. Той, хто не знає української перекладає його як «везти». Але будь-який українець знає, що узвозом називається схил, гора. А на Боричевім узвозі саме і знаходився Пантеон дванадцяти Богів. Літопис же констатує: дерев’яні зображення богів були витягнуті із землі, перевезені Боричевим узвозом (чи перевезений тільки один Перун, що сприймався на Русі як покровитель князівської влади та бойової сили княжої дружини (бо кмити – козаки – наслідували Синам Грома Гіперборії) і у супроводі почесного ескорту волхвів (жезл – укр. патериця, відзнака волхвів), доставлений до Ручая.\nЩо зберегла Північна Традиція про це? Відомо наступне. Після витягування зображення богів відбувся турнір витязів і було запалено священний вогонь. Зображення були на колісниці провезені перед капищем Рода, якому віддавали почесті не тільки як Першопочатку, Джерелу, але і як Порогу, Великій Межі. Далі вони були охрищені у Дніпрі, куди були доставлені через Ручай у супроводі 12 волхвів аж до самих Порогів (символічно до Великої Межі).\nДуже цікаво, якби Володимир справді вирішив знищувати і посрамляти богів, глумитися над ними, то як він так «мудро» вибрав ті ж води Дніпра, які наступного дня слугували б знаряддям залученням до християнської віри, хрищення?\nМожуть заперечити на це: «Хрищення дерев’яного ідола – неможливо!» Дамо відповідь: таке було і не тільки у нашій землі; більш того, такий обряд регулярно проводять і зараз. У Відичній Індії на Новий рік ставлять ідола на пагорбі біля річки, а за деякий час (між святами Желі та Стрибога (7-19.01.) витягують це дерев’яне зображення і кидають у річку. А ідол цей не хтось, а Індра, якому тисячоліття вклоняються у Індії. То що це, систематичне глумління?\nПеріодичне віддання дерев’яного зображення бога воді чи вогню – це дуже древній Відичний обряд. Цей обряд має залучати увагу віруючого до того, що Зображене вище і довговічніше череди своїх конкретних священних зображень, бо його природа коріниться не у властивостях матеріалу, а в Природі Бога Єдиного. Цим розумінням Відизм і відрізняється від чужого нам язичництва. Коли на Русі ще до Володимира вибирали місце, де на річці ставити село чи місто, то за водою пускали дерев’яне зображення бога (частіше Перуна – покровителя козацтва та аристократії) і починали будувати там, де його приб’є до берега. «Де бог вибере», казали люди.\nОсь що пише Київський Синопсис про дерев’яне зображення Перуна, яке князь Володимир пустив плисти по Дніпру. Люди, що стояли уздовж берега кричали «Видибай», що означало – випливай і подбай про нас. І бог насправді виплив, і це місце сприйняли настільки святим, що там побудували Видубицький монастир, у найстарішій Михайлівській церкві якого ви можете і зараз побачити зображення зірки Господа Ра, хреста Господа Дажбога та Всевидючого ока – Господа Пана і ще раз пересвідчитися, що наші пращури володіли знаннями Відо-Вістичного Православ’я і вміло користувалися ними.\nБлагочестивий Відо-Вістичний закон про священні зображення дожив і до наших днів. Ось що писав про звичаї старообрядців письменник В. Солоухін у документальному романі «Чаша». «Ікони, що вже дуже старі, старовіри знищують двома способами: або пускають за водою у річку, або спалюють».\nОсь вам і поругання ідолів, нібито очевидне у древньому тексті, але загримоване різними додатками та виправленнями.\nВиникає питання, чому ж спеціалісти – історики завжди «добавляють та виправляють»? Ми не хотіли б приписати тут комусь упередженість чи несумлінність. Причина, гадаю, у іншому. Отже, літописи (тобто копії, що послідовно знімаються з метою розмноження та збереження інформації) починаючи вже з ХІІ століття мають вставки у оригінальні тексти. Інформаційну війну винайшли не сьогодні. Досить тільки переіначити декілька слів у ключових документах, і цим буде закладено фундамент духовного протиріччя, які, на загал, обов’язково приведуть до заколотів та ослаблення держави. Саме таку вставку ми бачимо зразу ж після наведеного раніше Лаврентієвського літопису. «Великий Ти, Господи, і чудні справи Твої! Вчора ще був у пошані у людей, а сьогодні у нарузі» За змістом та стилем ці фрази ніяк не вписуються у хроніку. Це не що інше, як цитата з проповіді про страсті Христові! Дуже вдало придуманий прийом. Приписаний ніби благочестивий фрагмент не викличе підозру у підробці у християн. Прямо нічого не сказано, а між тим дії Володимира у результаті присутності зразу за їх описом зазначеної фрази асоціюються саме з поруганням. Тому далі поступово вже само собою буде «добавлено чи виправлено» все, що «недостатнє» у цьому сенсі.\nПрикладів подібної брехні, дії яких нагадують сучасне нейролінгвістичне програмування (НЛП), можна навести ще багато. Інформаційна диверсія проводилася і продовжує проводитися за всіма правилами, наслідки «ходів» прораховуються набагато вперед. Ті, хто бажав ослаблення Русі досягли, чого хотіли. Релігія була протиставлена Відизмові, як ворожі. Це привело до духовної слабкості держави, що ми бачимо і донині. А духовно слабка нація не може побудувати економічно розвинутого суспільства, суспільства для людей, не може створити державу, яка має бути побудована на принципах любові та етики.\nМіт про входження Ростово-Суздальської землі до Великого Київського Князівства – як приклад інформаційної брехні.\nЦе питання є детально дослідженим у книзі Володимира Білінського «Страна Моксель», за якою ми й цитуємо.\nЯк вже згадувалося вище, всі «общєрускіє лєтопісниє своди» тією чи іншою мірою були сфальшовані під безпосереднім керівництвом Катерини ІІ. Відомий російський академік О. О. Шахматов, вивчаючи ці так звані «общєрускіє лєтопісниє своди», з гіркотою константував: «Я заперечую саму можливість того, що Нестор знав літописне сказання в тому його вигляді, в якому воно дійшло до нас, у складі хоча б Початкового зводу». Як бачимо, найкращий російський знавець стародавніх літописів О.О. Шахматов (1864 – 1920 р.р.) також засвідчив факт фальшування геніального твору Нестора.\nВиникає закономірне запитання: коли відбулося фальшування?. Радянські російські історики, розуміючи всю ганебність цього питання, у Великій Радянській Енциклопедії (1975 р.), розповідаючи про прихід у 862 році до слов’янських трьох братів: Рюрика, Синеуса та Трувора, постаралися надати питанню фальшування пояснення та узагальненого тлумачення: «Є думка, що Синеуса і Трувора не існувало, а звістка про них – результат неправильно прочитаного російським літописцем іноземного тексту, який повідомляє, що Рюрик прийшов до слов’янських земель зі своїм домом («синехус») та вірною дружиною («тру-воринг»)… Легенду про «покликання» варягів, що склалася у Новгороді, або Ладозі в ХІ ст., була використано під час редагування російськими борзописцями «Повісті врем’яних літ» для пояснення походження та прославлення російської князівської династії, засновником якої стали вважати Рюрика».\nБільшовицькі історики-найманці, як то кажуть, стали тямущими по шкоді. Виявляється, Синеуса з Трувором не існувало. Відбулася звичайна підміна слів у стародавньому тексті. У такому випадку, цілком очевидно, напрошується подальше уточнення до «Повісті врем’яних літ». Необхідно, щоб «існувала думка», що призначення Синеуса та Трувора у землі чуді, мері та весі теж визнавалося звичайною вигадкою. Що є очевидним!\nТобто, за Радянською Енциклопедією землі мері, весі та чуді після 862 року династії Рюриковичів не належали і ними не успадковувалися. Однак про ці очевидні речі ВРЕ мовчить. Затято. Говорити про таке московським професорам невигідно.\nОдночасно всі розуміють, що поняття «російська князівська династія» – винахід не ХІІ і не ХІІІ століть. Воно з’явилося значно пізніше, у ХVIII столітті. Тобто, маємо цілком єкатерининське напрацювання, про що забувати не слід.\nНас також підштовхують до думки, що уже у ХІІ столітті відбувалося фальшування літописів і саме чомусь у Києві. Адже коли давній літописець додавав до свого літопису витяги з чужих (данських) та коли спотворював «синехус» на Синеуса, а «тру-воринг» на Трувора і самовільно садив неіснуючих людей у чужі землі, щоб видати за свої, – це інакше як фальшуванням не називається.\nНеможливо повірити, щоб київські літописці у ХІІ столітті фальшували літописи, які самі й писали, а тим більше, уже в ті часи мали у своєму розпорядженні данські літописні матеріали. Бо літописи тих віків були штучними, тобто існували в одиничних примірниках.\nЯкби «додатки» до стародавніх літописів були зроблені у ХІІ – ХІІІ століттях, то скажіть, будь ласка, навіщо московські можновладці вилучали стародавні писемні джерела у всіх народів Російської імперії? Робити подібне не мало сенсу. Навпаки, їх необхідно було залишати на місцях, щоб вони стали свідками романівської версії історії. Адже щось таки не влаштовувало московських правителів у тих раритетах, якщо вони навіть своїм професорам-лакеям погрожували: «Жоден аркуш (літописів) не може без дозволу Колегії бути повідомленим будь-кому сторонньому».\nЗа поданням «Общерусских летописных сводов» у 882 році князь Олег зі своєю дружиною перебрався з Новгорода до Києва. З тих пір почалося становлення Великого Київського князівства – однієї з наймогутніших держав Європи Х –ХІІ століть.\nКатерининська «комісія», фальшуючи «Общерусские летописные своды» і розповідаючи про князювання Олега, зробила чергову спробу «об’єднати» землі фінських племен із землями слов’ян. Вона додала до київських літописів слова – «весь» і «меря» – імена племен, що згадуються під 882 роком, які нібито брали участь у Олеговому поході на Київ, і вдруге – у 907 році, коли начебто брали участь у поході військ Олега на Костянтинополь.\nЦі згадки про представництво фінських племен у військових походах Олегових дружин є звичайними літописними «додатками» єкатерининської «комісії». Бо ми вже бачили, що землі фінських племен мері, муроми, весі та мещері не належали до володінь Рюриковичів, і Синеус та Трувор у них не сиділи. То є звичайною вигадкою.\nОднак з цими іменами фінських племен єкатерининська «комісія» загралася. Похвалившись перемогами майбутніх «великоросів» над Києвом та Константинополем, Катерина ІІ разом зі своєю «комісією», нарешті, побачили потенційну небезпеку, що приховувалася за тим згадуванням. Настало Х століття – час розквіту Київської держави, а територія майбутньої Московії все ще була заселена фінськими племенами. Неймовірно!\nСаме тому з цього часу (907 р.) назви фінських племен: марі, меря, весь та інші повністю зникають з «Общерусских летописных сводов». Київські князі та інші літописці майже на 100 років повністю забувають про свої фінські володіння. Ані жодної згадки у літописах! Як у казці. Ось що засвідчив російський професор Д.О. Корсаков 1872 року: «З 913 до 988 року у літописах нічого не згадується про землю Ростовську». П’ять поколінь київських князів геть чисто забули про свої північні фінські землі.\nІ далі, російський професор Д.О. Корсаков ось так пояснив московський «процес переосмислення»: «На порозі цього періоду, на початку Х століття, саме ім’я Мері аборигенів країни, зникає у сенсі етнографічного терміну і замінюється через сторіччя, на початку ХІ століття, іншим терміном «землі Ростовської», а потім у половині… ХІ сторіччя одержує повну свою назву «Землі Ростовської і Зуздальської».\nЯк бачимо, і у Х столітті «земля Ростовська і Зуздальська» не входили до Київського князівства. Про ту землю навіть у катерининських літописах немає згадки.\nВідповідно до «Общерусских летописных сводов» князь Володимир Великий у 988 році нібито направив княжити до ростово-суздальської землі своїх синів Бориса та Гліба: першого – до Ростову, другого – до Мурома. Натомість у літописі, як не дивно, геть-чисто відсутні пояснення, яким чином племена меря та мурома опинилися у Київському князівстві. Не варто переповідати ті давні події, бо вони є вигаданими і як «доважок брехні» (Н.Н. Карамзін) додані до стародавнього київського літопису.\nЩе наприкінці ХІХ століття московську брехню про Бориса та Гліба спростував російський професор О.О. Шахматов. Нижче надаємо його наразі ніким не спростовані висновки: «Нестор повідомляє, що Гліб був при батькові, але після смерті останнього утік з Києва, побоюючись Святополка. Літопис говорить, що Борис отримав у долю Ростов, Нестор замість Ростова називає Володимир (Волинський). Літопис стверджує, що Глібовим уділом був Муром, Нестор подає все це так, що малолітній Гліб зовсім не був посаджений батьком на уділ. Важко припустити, щоб Нестор навмисне зіпсував літописне сказання».\nТаким чином, професор О.О. Шахматов у властивому йому стилі довів, що князь Володимир Великий ніякого стосунку до ростово-суздальської землі не мав. А вигадка про призначення у фінську землю в 988 році його синів Бориса та Гліба, як і їх святість є брехнею пізніх часів, інспірованою християнськими борзописцями.\nУ «Велесовій книзі» – Руських Відах, подається цілком новий, відмінний від усталеного, космогонічний погляд на етнічну історію слов’ян (цитується за перекладом Б.І.Яценка, Київ, Велес, 2004):\nД6а. «Наші жерці про Віду турбуватися закликають, а вкрали її від нас! І ми нині так, як без бороди, і боїмося, що так і залишимося невігласами до кінця, не знаючи звідки ми».\nВіди – найдревніші у світі пам’ятки літератури, що вміщують у собі основні концепції орійської думки. У них у мітологічній та релігійній формах сконцентровано всі існуючі на той час знання, а також викладено практичні рекомендації для жерців щодо правильного виконання релігійних обрядів тощо.\nВіди складаються з семи основних збірок.\n1. Риквіда (повна назва Риктавіда) – збірник релігійних гімнів мітологічного та\nкосмологічного змісту, тобто проречена віда.\n2. Самавіда – зібрання наспівів, пісень, що реінтерпретують тексти Риквіди для\nїх використання в ритуально-обрядовій діяльності.\n3. Атгарвавіда – зібрання текстів магічних заклять та формул.\n4. Яджурвіда (Яюрвіда) – про відновні процеси здорового людського роду\n5. Данурвіда – навчає військовій справі та охороні рідного краю від чужинців.\n6. Чапавіда – викладається наука про майстерне виготовлення священної зброї,\nнадаються правила догляди за зброєю та різноманітні замовляння для точного враження нею.\n7. Брахмавіда –надаються заповітні основи пізнання духовного світу, його побудови\nта розвитку розумово-енергетичного складу світової свідомості загалом і духовної сили кожної людини.\nДо Від також належать тексти, які їх тлумачать, наприклад, Брахмани, у яких пояснюються мета й послідовність пожертви, а також правильність їх виконання. До такої літератури належала й інша частина Від – Упанішади, в яких, власне, й містяться засадничі ідеї давньоіндійської філософії, що згодом розроблялися філософськими школами або окремими філософськими течіями. До таких ідей належали орійські вчення про карму (кострубу), реінкарнацію душі, сансару, тотожність атмана та брахмана тощо. До орійських Від сьогодні також ставлять і такі епічні твори, як Рамаяна та Магабхарата.\nВелесову книгу сьогодні також ставлять в один ряд з відичними творами.\nД7є. «І Дажбо нас народив од корови Замунь, і були ми кравенці і скіфи, анти, руси, боруси і сурожці».\nЗа Відами, коровою Замунь називають нашу планету, тобто Землю. Самоназва народу котрий мешкав у доісторичні часи на теренах України, була «сколоти». Скіфами нас називали греки, натомість звук «ф» був непритаманним руській-українській мові. Слово «скіфи», чи «скуфи» грецькою писалося як «скити», «скути». За Українським Звичаєм, що дійшов до нас за переказом Косуха О., Вільний спосіб життя, На правах рукопису, Київ, 2005, наша країна мала назву Скупа Українська. Отже греки, чуючи слово «скупа» записували його за своєю транслітерацією і називали нас «скупами», «скутами», «скитами» не розуміючи що це слово означає. А вже російські переписувачі історії трансформували грецьке слово у таке, яке дійшло до нас – скіфи. Щодо слова «кравенці», то наші науковці нічого, крім означення цього слова як «коровичі» (адже ми народилися від корови Замунь) не вбачають. Шкода, але у цьому слові неозброєним оком вбачається значення «кровники». Тобто, з Велесової книги, дошки 7є читається наступне:\n«Дажбог нас народив на планеті Земля і були ми єдинокровними і об’єднаними: анти, руси, боруси і сурожці».\nЗнаючи, що за орійською відо-вістичною духовною парадигмою Дажбог є Господарем Пантеону Астрального світу, а астральний світ – це світ емоцій; знаючи, що емоції є тим програмуючим елементом сутності, котрий карбується у ДНК людини і творить її тіло, стає зрозумілою зазначена теза з ВК.\nД9а. «У той час був Богумир, муж Слави, і мав трьох дочок і двох синів. Ті бо водили худобу до степів і там жили в травах; батькові підкорялися і боялися, богів слухалися, і так розуму набирались. І тут мати їхня, яку звали Славуна, дбала про їхні потреби. І сказав якось Богумир:«Се ми зробімо і мушу дочок своїх віддати і внучат доглядати». Так сказав і повози запряг і поїхав куди очі дивляться. І приїхав до дуба, що стояв у полі, і залишився на ніч біля вогнища свого. І побачив увечері мужів трьох на конях, що наближалися до нього. І сказали ті: «Здоров будь! І що шукаєш?» Одповів їм Богумир про тугу свою. А вони відповіли, що самі в поході, щоб знайти жінок. Повернувся Богумир у степи свої і привів трьох мужів дочкам. Од них три роди пішли, і славні були. Од них походять деревляни, кривичі і поляни. Бо перша дочка Богумирова мала ім’я Древа, а друга Скрева, а третя Полева. Сини ж Богумирові мали імена Сіва і молодий Рус. Звідси походять сіверяни і руси. Три ж мужі були три вісники про ранок, полудень і вечір. Утворилися ті роди біля семи рік, де ми проживали за морем, у краю зеленому, коли худобу водили раніше ісходу до Карпатських гір. То було за тисячу триста років до Германаріха…»\nВіди нашими пращурами передавалися із вуст до вуст, а коли стало можливим їх записати, то записувалися волхвами, для кращого розуміння простого люду, так званою «езоповою» мовою. Велесова книга не є винятком такого письма, варто тільки правильно його розуміти. Таким чином, на дошці 9а ВК закарбовано інформацію про божественне походження трьох племен (деревляни, кривичі та поляни) та двох духовних парадигм (шиваїзму та православ’я).\nЗа орійською відо-вістичною духовною парадигмою, богиня Слава втілювала у собі Світ Богів (див. А. Кондратьєв, Відо-Вістичне Православ’я Русі-України, Русь, К. 2003 ). Щодо імені Богумир, то воно означає божественний світ, тобто Всесвіт. Імена трьох дочок (Древа, Скрива і Полева) є іменами трьох, божественного походження, племен, а імена двох синів (Сіва і Рус) – це імена двох найпотужніших у світі духовних течій – Шиваїзм та дохристиянського Православ’я, яке, перебріхуючи, згодом стали називати язичництвом. Як відомо, Шиваїзм за свого Господаря (Господа) має Шиву (Сіву, як його й досі називають у Індії), а Відо-вістичне Православ’я за Господа Першого Пантеону РА (Один, Еден). Натомість люди, що вклоняються Шиві називаються «шайви», а сповідальниками Ра є «русини» (расени), тобто сини Господа Ра.\nД7в, «Тут Русь зібрала свої сили і розбили гунів, утворивши Край Антів, а скуф Києву».\nУ Велесовій книзі посилання на мітичних гунів відсутнє. На жаль, більшість перекладачів ВК не бачать, або не хочуть бачити, що у Ю.Миролюбова, першого перекладача ВК, замість слова «гуни» написано «єгоуншти», тобто єговісти. На цьому також наголошує і В. Данилов, автор серії книг «Арийская империя, гибель и возрождение». Як говорять Віди, у епоху, що зветься Калі-Юга (почалася 18 лютого 3102 року до н.л.), на Землю приходить Господь Шива (Сіва) у личині диявола і зветься він Сіва-от, тобто це і є біблійний Сава-от. Символом Шиви є лінгам (чоловічий статевий орган), котрий древнєюдейською називається «єгова». Натомість Ягве (церква дуже часто плутає ці два імені), перекладається як «вічно юний». Отже, наші пращури послідовників релігії Єгови (юдеїв) називали єгоуншти, тобто єговісти. Таким чином, дощечку 7в треба читати: «Тут Русь зібрала свої сили і розбила єговістів (юдеїв), утворивши Країну Антів – Скупу Київську».\nОрійський епос, що зберігся у Індії, також знає чимало літописних племен. Як пише Сергій Наливайко у книзі «Етнічна історія давньої України», «Магабхарата» подає романтично-драматичну оповідь про царя Яяті і п’ятьох його синів – Яду, Турвашу, Друх’ю, Ану, та Пуру – царів-епонімів п’яти однойменних племен. Причому якщо Яду і Турвашу були синами Яяті від законної дружини-брахманки, то Ану, Друх’ю і Пуру – від його таємної дружини-кшатрійки. Коли таємниця розкрилася, тесть-жрець прокляв молодого ще царя на довічну старість. Той слізно благав синів узяти його старість, а йому віддати свою молодість, але тільки Пуру – наймолодший з його синів, зважив на батькове прохання. Тож саме він, усупереч звичаю, став царем і родоначальником царської династії.\nДля нас цей міт цікавий тим, що назви п’яти відичних племен – яду, турвашу, ану друх’ю і пуру – перегукуються з назвами слов’янських племен, котрі ще у літописні часи компактно мешкали поруч. Так, якщо ядави відповідають балтійським ятвягам, то з ними сусідили туровці, що співвідносяться з відичними турвашу. Причому як індійські (орійські) ядави мають іще дві назви – сатвати і данави, так і ятвяги мають дві інші назви – судовити та дайнови. Ще одне відичне плем’я, друх’ю, співвідноситься зі слов’янськими дреговичами, дрегвою. Прикметно те, як саме Яяті прокляв Друх’ю, коли той відмовив батькові в його проханні: «Ти зі своїм родом підеш у місця, де єдиним засобом пересування буде тобі човен або пліт, а сам ти будеш у своєму племені не царем, а лише ватажком». Ці слова дивовижно точно характеризують місцевість, на якій літописи згадують дреговичів. Що ж до назви ану, то її певно, можна зближувати з етнонімом анти.\nОрійський епос знає і народ пуру, певно двійника літописних полян. У індійському міті Пуру протиставлений чотирьом своїм братам: він наймолодший, єдиний зважив на батькове прохання і віддав йому свою молодість, став царем, хоч ним, за давньою традицією мав стати найстарший брат. Подібне протиставлення бачимо і в руському літописі: на противагу дреговичам чи древлянам, полянам властива мирна і лагідна вдача, шанування батьків, вони мають шлюбний звичай, а не викрадають дружин на «бісівських ігрищах» тощо. Плем’я пуру як найбільш чеснотливе й праведне знає ще «Риквіда». Похід до Індії Олександра Македонського у IV ст.. до н.л. застає цей народ у Пенджабі, де він зі своїм ватажком Пором (Пор – грецька передача імені Пуру) вчинив завойовнику відчайдушний опір, але зазнав поразки. Та Олександр, вражений мужністю Пора, нібито дарував йому життя і навіть залишив йому його царство.\nВарто зауважити, що наявність у руських літописах та відичних творах однакових чи близьких назв племен не говорить про їх подвійність, а тільки засвідчує, що орійці у давнину принесли Віди до Індії, і робили вони це з однією метою, зберегти Віди для нащадків. Адже епоха Калі-Юга, це не тільки поява деструктивних релігій та падіння моралі, але й епоха занепаду істинних знань. І саме про збереження істинних знань піклувалися наші пращури.\nРозділ Історія Теги: історія, Київське князівство, літопис, Ростово-Суздальська земля, фальшування історії, хрещення Русі