Дяченко П. Чорні запорожці. Спомини командира 1-го кінного полку Чорних запорожців Армії УНР (2010) [DJVU OCR] | Оцифровано Гуртом — Друкована література\nДяченко П. Чорні запорожці. Спомини командира 1-го кінного полку Чорних запорожців Армії УНР (2010) [DJVU OCR] | Оцифровано Гуртом\nУ спогадах Петра Дяченка переважають описи боїв проти більшовиків, махновців та денікінців. Події відбуваються на території сучасних Вінницької, Дніпропетровської, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Тернопільської, Харківської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької та Чернігівської областей, а також у Румунії.\nРекомендовано Історичним клубом "Холодний Яр" для вивчення в середніх і вищих навчальних закладах України.\nАвтор: Дяченко П.\nМісце видання: Київ-Вінниця\nУ форматі для портативних пристроїв книжку можна завантажити звідси:\nДяченко П. Чорні запорожці. Спомини командира 1-го кінного полку Чорних запорожців Армії УНР. (1959) [fb2]\nІнше видання про "Чорних запорожців":\nМонкевич Б. Чорні Запорожці. Зимовий похід й остання кампанія Чорних Запорожців (1929) [djvu, pdf] | Оцифровано Гуртом\nЗареєстрований: 2012-03-27 08:33\nЧитав цю книгу! Багатетнько цікавих історичних фактів! Також у книзі гарний фото-архів! А от що до письмового таланту, то тут слабенька літературна мова Але він і не письменник зрештою!\nТак, цінність твору саме у спогадах очевидця. Автор був воїном, а не письменником, і воїном "від Бога". Того літературні огріхи йому цілком можна вибачити.\nШкода, що описував події він дуже вибірково, а не в хронологічному порядку. Від початку Другої протибільшовицької війни і до переходу черех Румунію побіжно. Далі й до Зимовго походу взагалі біла пляма, а це дуже цікавий період. Навіть у спогадах офіцера з Сімферопольського полку Добровольчої армії є згадки про чорношличників. А сам командир полку чомусь оминув цей період увагою. Наступна біла пляма - період від завершення Змиового походу і далі. Дяченко знову починає докладно описувати тільки з моменту боїв на Дністрі. Склалось враження, що Дяченко свідомо уникав описувати періоди, коли армія УНР була у відступі, але ж це теж частина нашої історії.\nДяченко свідомо уникав описувати періоди, коли армія УНР була у відступі\nПро відступ він не раз пише "я не розумію, чого ми відступаємо", і пропонує різні тактичні військові операції, які на його думку потрібно було пробувати замість відступу. Наводить конкретні числові дані військ та озброєнь, які часто були не на користь ворога... але керівництво відступало.\nРідною "стихією" для Дяченка була атака. Армія УНР дуже часто відступала без боїв, просто відступала, коли штаб дізнавався що рядом є ворог... так і відступили з України.\nНаводить конкретні числові дані військ та озброєнь, які часто були не на користь ворога\nнаводить конкретні дані власного полку, і то не часто. А його полк часто виконував розвідчі акції.\nПро відступ він не раз пише "я не розумію, чого ми відступаємо"\nЄ відступи тактичні, а є стратегічні. Можна успішно наступати на власній ділянці, і потапити в стратегічне оточення. не раз, коли в армії УНР були загрожені фланги і тил, вона була змішена відступати, але багато-хто тоді (як видно і Дяченко) не бачив далі своєї тактичної ділянки. Чомусь при огляді подій у вересні 1919 року забувають про Терську пластунську дивізію, яка у цей час підходила до Звенигородки і дуже просто могла б відтяти все Київське угруповання від решти армії.\nякі часто були не на користь ворога... але керівництво відступало\nВід подій у Києві до Любарського трикутника минуло 2 місяці, біла пляма у Дяченко. Два місяці, по-Вашому, відступали? Не смішіть мене. А де бої за Проскурівський період, за Вапнярку восени 1919, два контрнаступи (саме наступи) Запорізького корпусу (і Чорношличників теж) проти Денікіна, які закінчились невдачею?\nАрмія УНР дуже часто відступала без боїв, просто відступала, коли штаб дізнавався що рядом є ворог... так і відступили з України\nВаші тввердження не витримують жодної критики. Ви взагалі хоч раз читали праці Капустянського, Тинченка, Ковальчука, Шанковського. Коли це хоч раз армія УНР відступала взагалі без боїв. Якщо Ви не знаєте про ці бої і чому армія УНР відступала, то це ще не значить, що таких боїв не було.\nОсобливо раджу прочитати Вам праці саме Ковальчука про відступ і його причини до Румунії у 1919 р. у Вівйськово-Історичному альманасі (числа не пам'ятаю, але в інеті є), чи придбати книгу М.Ковальчука "Україно-білогвардійське збройне протистояння".\nБули локальні невмотивовані відступи, як під Бердичевом навесні 1919 року, але причиною було якраз безпосереднє керівництво військових частин, ане вище керівництво.\nПрочитавши хоча б ці дві праці, сподіваюсь, Ви ПЕРЕСТАНЕТЕ ПИСАТИ ПОДІБНУ АХІНЕЮ!\nДодано через 13 хвилин 48 секунд:\nЯ не принижую подвиг Дяченка і його Чорношличників, але у своїй книзі він явно писав вибірково: акцентував увагу на успішних операціях, а про численні, я повторюю ЧИСЛЕННІ, бої під час невдалих наступів, або відступів (ар'єргардні бої та спроби втриматися на позиціях армія УНР проводила зажди) він пише або побіжно, або не пише взагалі.\nКілька фактів Вам для заг. розвитку:\n1. восени 1919 року вище керівництво Армії УНР не віддало наказу про відступу з району Луцьку і результат - дивізія Сірожупанників та інші частини потрапили в оточення і в полон до поляків. Хвала Богу, висновки були зроблені, й у полон такі крупні угруповування більше не потрапляли.\n2. перший контрнаступ Запірізького корпусу проти денікніа осінью 1919р. Корпус, і полк Дяченко в тому ж числі, спочатку успішно наступає, але скоро наступ видохся і денікінці зупинили корпус. Тим часом на фланці сусідньої ділянки проривається кіннота денікінців і захоплює ст. Вапнярка, відрізавши Зап. корпус від своїх. Щоб вирватися з оточення Зап. корпус повинен був кілька днів атакувати Вапнярку, де засіли денікінці, щоб на кілька днів їх вибити, аби пропустити власні ешелони на північ. При прориві корпус зазнав важких втрат. Якби вище керівництво вчасно наказало корпусу відступити (саме так, відступ, який Ви так критикуєте) і заняти зручну поицію північніше для оборони, то цих великих втрат не було б, бо Вапнярку все рівно змушені були залишити. А скільки ще життів козаків і старшин було врятовано завдяки своєчасним відступам у тій війні, одному Богу відомо.\nЄ відступи тактичні, а є стратегічні. Можна успішно наступати на власній ділянці, і потапити в стратегічне оточення. не раз, коли в армії УНР були загрожені фланги і тил, вона була змішена відступати, але багато-хто тоді (як видно і Дяченко) не бачив далі своєї тактичної ділянки.\nТа не було ніяких ділянок як у червоних, білих, зелених, махновців чи інших, а був абсолютний хаос, і воювали хто як міг, і не думали толком що там буде завтра! А те що ви якоби вичитуєте, що хтось десь там думав за тили, про якісь стратегічні, чи не стратегічні виступи, це все фігня! А окремі "факти" які нібито складаються у щось більш-менш продуманея, просто збіг обставин. Були глобальні політичні плани, але ніяк не військові (причому маштабні).\nТо зараз гарно читати книжки і казати от які вони були недалекоглядні, а робили все не по "плану"! Дурня це!\nЯк можна було щось продумати, коли вечором одна військова одиниця була червоною, а до вечора вже вона "повстанська селянська армія", а ще через декілька днів, частина перейшла на сторону петлюрівців, а частина знову до червоних!\nP|S І пишить дещо малими буквами, тут сліпих і глухих немає \nВаші слова не представляють жодної цінності, бо, на відміну від моїх тверджень, нічим не підкріплені, ані найменшим прикладом. Більше читайте і ще раз читайте, тоді буде хоч якийсь сенс із Вами дискутувати.\nА цінність вашого коментарю я окреслю Вашими же словами\nP.S. Сліпих та глухих може й нема, але недалеких, мабуть, повно. Dixi!\nЛадно, побалувались та й досить! Видаляйте своє творіння, я своє! І розійдемось як у морі кораблі! Я не в обіді! Не потрібно переходити на особистості!\nЕ, ні, я ще не все сказав\nА ваші представляють\nПредставляють, бо я навожу аргументи на користь своєї точки зору, а у Вас - порожньо.\nВи знаєте скільки я читаю??\nНі,я просто знайомий із логікою. А логіка говорить, якщо людина не приводить хоч якихось фактів, значить їх у неї нема, а значить вона мало читає та аналізує із цієї тематики.\nА ну дайте відповідь.....\nЦе називається "Ви з'їжджаєте з теми"\n. Просвітіть мене, що ж то була за військова одиниця, яка за кілька днів змінила сторону? Назва частини? Де і коли формувалася? При яких обставинах здійснила переходи? Жду конкретних відповідей! Якщо Ви серйозна людина, яка відповідає за свої слова, а не людинка, що нахваталася "по-верхах", яка про ЦДАВО навіть не чула, і яка на обмеженому матеріалі сформувала обмежене уявлення про ті події, і навіть не допускає, що сформоване уявлення може бути хибним, бо далеко не всі джерела ще введені до наукового обігу, то Ви мені дасте відповіді на ці запитання про названу Вами частину.\nНе потрібно переходити на особистості\nНу, не я перший назвав слова опонента "фігнею" і "дурнею".\nАле щоб не засмічувати пост, я свої коментарі таки приберу. Просто, хочу, щоб і Ви почули мою думку.\nА як я вам наведу такий факт, ви відкрито признаєте ви не праві чи будете з"їжати, і далі щось доказувати!\nНу, не я перший назвав слова опонента "фігнею" і "дурнею"\nВи ПЕРЕСТАНЕТЕ ПИСАТИ ПОДІБНУ АХІНЕЮ! - а це не ви написали!\nА як я вам наведу такий факт\nПисьмово наведіть. Наберіть мені відповідь, і відправте. Я із задеволенням почитаю. А якщо і джерело вкажете, то я Вам взагалі дуже вдячний буду. Без бе...\nви відкрито признаєте ви не праві\nЯ сформував свою думку на підставі багатьох джерел поважних авторів та частково архівних джерел. Я допускаю. І можу навести докази, які цю думку підтверджують, посилаючись на ці джерела. Але якщо в майбутньому з'являться поважні першоджерела, які цю думку спростують, то я буду сформовувати нову.\nа це не ви написали\nПисав, але не Вам, а попередньому дописувачу. Із ним я буду дискусувати окремо, якщо у нього є якісь цікаві докази в запасі.\nОтже або видаляйте всі свої коменти до "відсутності військових планів" включно, а я за Вами, або приводьте аргументовані докази з конкретиними прикладами, а не абстрактними узагальненнями.\nБудь ласка, не переходьте на особистості (або переходьте в Приват і там собі "lets mortal combat begin").\nОт... яка баталія Дякую, Askold25, за розлогий коментар.\nДумаю, варто розрізняти узагальнені характеристики подій та конкретно-описові. Коли я писав за відступ, то мав на увазі те, що "діяльність" Армії УНР головним чином і полягала у відступі, за винятком Зимового походу у першій стадії.\nТа й, признаюсь, загалом критичне ставлення до тогочасного українського керівництва (і військового) викликане у мене не конкретно спогадами Дяченка, а загалом знаннями про тогочасну політику того керівництва.\nЗовсім не мав на увазі, що відступати ніколи не можна, але як ви проаналізуєте історію воєн, то ведення війни пасивно найчастіше приводить до поразки (а саме такий спосіб і вибрало керівництво Армії УНР). Хоча, як на мене, воно не вибрало, а переважно "йшло шляхом найменшого опору", віддаючи ініціативу ворогові (і союзникам).\nРобити великий акцент суто на обороні можна у випадках:\nа) суттєвого переважання своїх військ, коли власна сила така, що дозволяє відбити ворога "з будь-якої позиції" (а ворог завжди вибирає для атаки найзручнішу для себе позицію)\nб) наявні серйозні інженерно-технічні оборонні споруди, які полегшують оборону (наприклад, як у фіннів в 1941 році)\nв) погодні та природні умови сильно на нашу користь (ті ж фінни)\nНічого з цього в українському "арсеналі" не було. Того єдиною тактикою, яка могла б привести до перемоги у той час, була: виявлення конкретних вразливих місць противника, і проведення атакуючих операцій у вигідних для себе умовах, а не чекати коли ворог вибере вигідні собі варіанти і перейде у наступ. Згадайте російських героїв цієї війни, які пришвидшили перемогу росіян (на всіх фронтах): Котовський, Чапаєв, Щорс... Це ж авантюристи, яким давали свободу дій, і вони самі часто вибирали коли де і як атакувати. До того ж типу характеру належав і Дяченко. Думаю, якби у той час таким як він давали більше свободи та можливостей дії, було б краще.\nДалі, відомо, що російські війська чисельно переважали. Для нас це "мінус". Але українська кіннота не тільки була суттєво чисельніша, але і якіснішо краща (природньо, степова Україна- батьківщина кінноти). І ці переваги потрібно було використовувати. На цей факт і Дяченко звертає увагу. Кіннота на той час була щось типу моторизованих корпусів сучасності, надаючи перевагу мобільності і меншої вразливості у раптових точкових атаках. Переваги кінноти військовим керівництвом УНР дуже мало були використані.\nНа рахунок того, що Дяченко "не знав причин відступу" можуть бути такі ситуації:\n1. Він просто не знав (як ви пишете). Погодьтеся, якщо командири полків не знають загальної ситуації та причин/обставин тих чи інших бойових дій, то це і вказує на вкрай погану організацію в армії (чому командний склад не знає?- він у першу чергу має знати). Адже Дяченко явно "не з дурніших" серед командного складу. Проте, автор пише спогади через багато років після подій, і мав досить часу проаналізувати всі причини та ознайомитися з думками інших учасників тих бойових дій (він приймав досить активну участь в житті укр. діаспори). Того ймовірніший інший варіант:\n2. Він знав пояснення керівництва, чого вони відступали, але вважав, що можна було б діяти оптимальніше у тій ситуації, і на мій погляд саме так і слід сприймати його слова. Те що ви пишете про його "недалекоглядність", це чисто ваше особисте додумування, коли ви хочете незгідного з вами співрозмовника "подати в гіршому світлі" (думаю, на рах. культури диспуту вам варто попрацюввати- бо навіть при наявності вартісних аргументів вона "псує" враження про співрозмовника"... та нічого, з віком прийде ). Все-таки автор- військовик, практик військової справи (на відміну від кабінетних істориків-дослідників, яких ви читали), та безпосередній учасник тих подій. Того його твердження просто так відкидати виглядає надто голослівно.\nПраця згаданого вами М.Ковальчука є у моїй домашній бібліотеці (і, до речі, вона у плані на оцифрування). Безперечно, вартісна праця, як і інші його книги/ статті.\nЗбереження життя людей, звичайно, дуже благородна ціль. Але, якби керівництво у той час більш активно проводило б бойові дії, то, цілком вірогідно, можна було б врятувати життя тих мільйонів, які загинули від голоду та в концтаборах. Для чого тоді взагалі організовували армію, якщо вона переважно пасивно відбивала атаки ворога, а сама проявляла мало ініціативи? В мене взагалі склалося враження, що керівництво України того часу надто багато уваги приділяло ідеї "всезагального народного повстання", і чекало, що все має вирішитися "само", як його наслідок.\nЯ справді вважаю: якби політичне (в першу чергу) та військове керівництво УНР діяло більш відповідно до часу та ситуації, росіяни не перемогли б. І ми б жили в іншій країні.\nО, гарна відповідь, ingwar! З Вами можна вести цікаву дискусію.\nПрошу вислухати мої контр-аргументи\n"діяльність" Армії УНР головним чином і полягала у відступі, за винятком Зимового походу у першій стадії\nЗаперечую, і наводжу приклади: 1)контр-наступ навесні 1919 р. з метою відбити Київ *А.Пузицький, "За Державність", М. Капустянський "Похід...". Нажаль закінчився невдачею, хоча на початковому етапі червоним завдано кілька поразок і захоплено ряд міст і сіл; 2) Проскурівська операція 1919 р. захоплено Проскурів, але після кількох місяців боїв, отримавши свіжі сили червоні відбивають Проскурів; 3) наступ 3-ї дивізії Удовиченка від Збруча до станції Вапнярка (О. Удовиченко "3-тя Залізна"); 4) наступ УГА та ДА УНР на Київ (безліч джерел); 5) два контр-наступи проти Денікіна (під час першого розбиті Севастопільський та кілька інших добровольчих полків; (праця Ковальчука, які Ви читали). Можна продовжувати далі. Отож наведені приклади, думаю, спростовують дане Ваше твердження. Так пасивність доволі часто була, але ж не повсякчасно. До наступу теж треба переходити, коли є для цього умови. Тому кожний випадок відступу, я гадаю, треба розглядати окремо, а не узагальнювати.\nкритичне ставлення до тогочасного українського керівництва (і військового)\nДумаю, тут варто розглядати військове керівництво не загалом, а конкретними особами. Такі люди як В.Тютюнник, Є.Мєшковський та інш., які загинули у тій війні, думаю, заслуговують на повагу. Можливо хтось би і впорався тоді краще, але нажаль той "хтось" не захотів брати на себе відповідальність. Можна згадати і Всеволода Петріва, який у 1918 р. керуючи полком, пробився із Білорусі до Києва у розпал боїв із Муравйовим. Пізніше, його також перевели до Головного Штабу.\nНе заперечую, що в ГШ були й зайві люди, але ж не всі. Зазвичай у поразках звинувачують тільки керівника, а перемоги віддаються усій армії.\nАле українська кіннота не тільки була суттєво чисельніша, але і якіснішо краща\nне згоден, що чисельніша. На ділянці Дяченка можливо переваги у червоних й не було, але він чомусь не згадує, що на ділянці 3-ї дивізії дів кінний корпус "Червоного козацтва" Примакова (дві дивізії), які дуже хотіли відрізати з півдня ДА УНР від Збруча.\nКотовський, Чапаєв, Щорс... Це ж авантюристи\nЩодо Котовського згоден, про Чапаєва багато домислів (дяка Фурманову), але він був досить грамотним командиром, якщо оцінювати його дії. А Щорс, як Вам відомо, якось дивно загинув. Уборевича, Якіра, Тухачевського можна звинувачувати в багато чому, але в авнтюризмі наврядчи.\nавтор- військовик, практик військової справи (на відміну від кабінетних істориків-дослідників, яких ви читали)\nПогодьтеся, що у кабінетних істориків є свої переваги При написанні своєї праці Дяченко не мав доступу до військовго архіву ДА УНР, до архіву ЧА, до багатьох спогадів ворогів, тому цілком ймовірно, що деякі нюанси він просто фізично міг тоді не знати. Як наприклад, про корпус Примакова.\nдумаю, на рах. культури диспуту вам варто попрацюввати\nМожливо, каюсь. Просто я багато власного часу присвячую вивченню цього періоду з історії України, і часто деякі узагальнюючі твердження опонентів приймаю надто близько до серця.\nАле, якби керівництво у той час більш активно проводило б бойові дії, то, цілком вірогідно, можна було б врятувати життя тих мільйонів, які загинули від голоду та в концтаборах. Для чого тоді взагалі організовували армію, якщо вона переважно пасивно відбивала атаки ворога, а сама проявляла мало ініціативи?\nУ Ваших словах є правда. Але не треба забувати, що така позиція багато в чому пояснюється (принаймні, у другій половині ПВЗ) хронічною настачею зброї і боєприпасів.А без цієї головної умови будь-який наступ приречений(згадайте чортківську офензиву).\nЯ справді вважаю: якби політичне (в першу чергу) та військове керівництво УНР діяло більш відповідно до часу та ситуації, росіяни не перемогли б. І ми б жили в іншій країні.\nНа жаль, не знайшлося нового Богдана (. Але, справедливості ради, треба сказати, що і умови для відродження державності у Петлюри були набагато важчі, ніж у Богдана....\nРозгортати повноцінну дискусію я не зможу через обмаль часу Та й місце не зовсім підходяще- є для цього історичні форуми.\nЯкби відступ не переважав наступ, то армія не опинилась би за межами України.\nтака позиція багато в чому пояснюється (принаймні, у другій половині ПВЗ) хронічною настачею зброї і боєприпасів\nПід час 1 світової війни Україна була просто арсеналом зброї. Цей арсенал був безглуздо втрачений через недалеку політику тодішнього керівництва, і та зброя просто перейшла до ворогів української державності- більшовиків та білогвардійців. Спочатку ж Центральна Рада взагалі вважала армію непотрібною, а для охорони порядку планувала тільки якусь міліцію. Були ж і українізовані частини старої Російської армії, але ЦР і їх не тільки не цінила, але пасивно (а може, і активно) сприяла їх розпуску.\nТой уряд не міг зрозуміти, що армію треба цілеспрямовано створювати, військовиків- вчити, і на це потрібен час, зусилля і кошти. Замість цього, коли армія і зброя були, її знищили/занехаяли, а коли у ній виникла необхідність, почали оголошувати загальну мобілізацію, і плакатися, що мало стають на захист держави. Але всім же відомо, що з новобранців воїни ніякі, і вина в цьому не новобранців, а тих, хто мав би організувати їх військовий вишкіл заздалегідь. Достатньо одного погляду в минулу історію (різних народів), щоб бачити- хороша армія- це важка робота організаторів. А Грушевський ніби й історик, а цього не розумів...\nНа жаль, не знайшлося нового Богдана\n"Богдан" зявляється тоді, коли є організатор і є обєднана маса, згодна за ним іти. Відносно хороший організатор при керівництві тодішньої України був (хоч і короткий проміжок часу)- це Скоропадський. Хоч і змоскалений, та українець, і явно хотів побудови Української Держави. Не потрібно було діячам ЦР гризтися зі Скоропадським і розпалювати громадянську війну між українцями, а обєднатися проти справжнього ворога- більшовиків. Натомість вони більшовиків сприймали за ідейних друзів... Не кажу що, Скоропадський ідеал, "Богдан", але кращого за нього організатора-державника у ті часи я не бачу.\nАле, справедливості ради, треба сказати, що і умови для відродження державності у Петлюри були набагато важчі, ніж у Богдана....\nНе у всьому. У Богдана не було такого великого свідомого "українського" прошарку, що великий плюс для побудови державності. І Богдан розумів, що розпалювати ворожнечу всередині- шкідливо (а Винниченко й Петлюра-ні,- видно вишкіл більшовиків). Богдан розумів вартість армії, а ЦР- ні. Трудність умов 1918-20 років була в першу чергу в недалекому керівництві, яке тільки вилізло у світогляді за межі селянського і не мало уявлення про політику. З другої сторони, укр. аристократія, обмоскалена (той же Скоропадський), була надто далека від народу, щоб повести його за собою... а ще й демагоги типу Винниченка, майстри слова, підбурювали проти.\nБагато уваги приділяли "народному повстанню". Але народ не можна піднімати раз за разом, є ж інерція у сусп. свідомості (так, зрозуміло, що після Помаранчевої револ. на другу таку подію принаймні 10 років не варто навіть надіятися). Натомість, щоб скинути (українську!) державу Скоропадського Петлюра підняв народ (і всі гордилися, що мільйонна армія за ними пішла, паради влаштовували). А коли треба було відбиватися від зовнішніх (справжніх) ворогів, плакалися що народ вже не йде...\nУмови були непогані, але вони всі втрачені через недалекоглядне керівництво, яке не розрізняло де ворог, а де- ні. Біільшовики-друг, Скоропадський-ворог. Німеччина ж- природній союзник України. І проти Польщі, і проти Росії. Натомість діячі ЦР підбурювали проти... Як і зараз, біда України була- у вутрішньому керівництві, а не ззовні.\nЯкби відступ не переважав наступ, то армія не опинилась би за межами України\nНе аргумент. Це тільки один із варіантів розвитку подій. А можливе й інше "якби": якби відступ не переважав наступ, то не було б кому опинитися за межами України. Повторюсь, що про "відступальну політику" не згоден. Наведіть, будь ласка, переконливіші аргументи.\nЦР і їх не тільки не цінила, але пасивно (а може, і активно) сприяла їх розпуску\nВони б і так саморозпустились би, просто трохи більше проіснували б. Більшовики правильно зробили, що після 1918 повністю розпустили залишки старої РІА, навіть вірні збільшовичені частини, і заходилися створювати абсолютно нову армію. І це їм вдалося. Найстійкіші частини у тій війні були саме із добровольців (комуністів, козаків, офіцерів, інтеліганції тощо). Як тільки чи Червона, чи Біла, Чи Українська армії починали примусову мобілізацію, відразу розпочиналася масова дезерція. найкращі частини ДА УНР - Запорожці, СС-и, Сірі, Залізні складалися на 99% із добровольців. Якби ж їх було більше... (знову "якби")\nПід час 1 світової війни Україна була просто арсеналом зброї. Цей арсенал був безглуздо втрачений ... і та зброя просто перейшла до ворогів української державності- більшовиків та білогвардійців.\nЗнову не згоден: опанувати всі склади не було можливості. Для цього потрібна була б 300-тисячна армія. Частину складів все таки втримали, і навіть допомагали військовим майном Галицькій армії.\nНа території Росії та Білорусі теж були склади нічим не менші, але й вони швидко вичерпалися. Якби не Тула, яка безперебійно постачала мільйон набоїв щомісяця, червоним не було б з чого стріляти.\nДивимось далі: окрім Арсеналу на території України не було більше крупних заводів, які б могли виробляти військову продукцію. Царат знав, де будувати заводи. Більш-менш постійно контролювалося Правобережжя, але там в основному тільки цукроварні та гуральні.\nПольща вижила у тій війні тільки завдяки величезним поставкам зброї від Антанти. Без них "Чуда на Віслі" точно не було б. Біла армія не отримала й четвертої частини того, що отримала Польща. Українська армія не мала жодних поставок зброї.\nАле всім же відомо, що з новобранців воїни ніякі\nНа той час величезна частина чоловіків віком 18-35 вже отримала військовий досвід у Першій Світовій. Не було б цього досвіду й зброї по селах, від повстань був би тільки пшик.\nНе потрібно було діячам ЦР гризтися зі Скоропадським і розпалювати громадянську війну між українцями\nЦе якщо вважати Скоропадського українцем. Захищали Скоропадського виключно російські добровольці, а от найкращі дійсно українські частини виступили проти.\nА тепер розглянемо таку схемку. Еволюція позицій ЦР: обмежене самоуправління - автономія - повна незалежність. Еволюція позицій Скоропадського: незалежність - автономія - ... Останній крок, думаю, не стався через зрозумілі Вам причини. Скоропадський був під повним контролем російського Протофісу. Як тільки він позбувся контролю німців, одразу проголосив федерацію (тільки федерацію, бо напевно ще розраховува на українські частини), та й тою російське офіцерство не було задоволене, і з часом свого домоглося б.\nЗвинувачуєте Директорію, що вона відкрила доступ до України більшовикам? Я стверджую навпаки: після початку відходу німців більшовики все рівно наступали б. А знаючи загальну ненависть до Гетьманщини усього селянства, то це був би тріумфальний наступ аж до самого Збруча за 1 місяць при повній підтримці українських повсталих селян. А так більшовики у свої мемуарах самі пишуть, як жаліли, що Директорія їх випередила і цим реабілітувала слово "Україна" в очах багатьох селян.\nЗнову не згоден: опанувати всі склади не було можливості. Для цього потрібна була б 300-тисячна армія.\nНеправда. Взяти склади під охорону- для цього навіть повноцінної армії не потрібно- лише охорону. Ще раз повторюся: в першій стадії уряд УНР взагалі заперечував армію, тому нічого "опановувати" взагалі не збирався- уряд просто не мав програми військового розвитку країни. Не тільки "всі склади", а навіть достатньо велику потрібну для армії частину не збирався зберігати. Ті окремі військові, які, на відміну від керівництва, розуміли цінність зброї, самі зберегли трохи зброї. Тому зброя швидко перейшла до більшовиків та білогвардійців- тих, хто справді розумів її цінність. А вони на Україні були переважаючою меншістю- і змогли ж "опанувати". Заводів зброї в Україні не було, тому тим більше слід було її цінувати. Але з таким урядом і заводи не помогли б.\nНа той час величезна частина чоловіків віком 18-35 вже отримала військовий досвід у Першій Світовій.\nОтримала, і ті хто отримали і були найбоєздатнішими військовими діячами. Але цього було надто мало, ще раз повторю- армію слід цілеспрямовано створювати, воїнів- виховувати. А набрані (часто силоміць) новобранці просто розбігалися. Того від повстань і було трохи більше толку, ніж просто пшик.\nЦе якщо вважати Скоропадського українцем.\nХочете чи ні, а Скоропадський просто був українцем. Його не можна вважати чи не вважати українцем. Змоскалений, але українець. Ваші фрази явно виказують суттєвий пробіл щодо його діяльності. Якщо вас цікавить історія тих часів, потратьте час і на розгляд діяльності Гетьманату, і не тільки з критичних публікацій соціалістів.\nЗахищали Скоропадського виключно російські добровольці, а от найкращі дійсно українські частини виступили проти.\nВиступили проти того, що їх підбурили діячі ЦР. Що з цього вийшло, самі знаєте. Скоропадський казав, що вони не протримаються і кількох місяців, але більшовики вигнали їх ще швидше (оцініть, у кого більше політичної "далекоглядності"). А до того як виступили, до речі, присягали на вірність Гетьману. Так що не так вже й чужий був їм Скоропадський, як хочуть показати. Їх же ніхто не примушував, і репресій не було. Добровільно присягали.\nА тепер розглянемо таку схемку. Еволюція позицій ЦР: обмежене самоуправління - автономія - повна незалежність. Еволюція позицій Скоропадського: незалежність - автономія - ...\nА ви не бачите, що ця "еволюція" відбиває просто реальний стан справ? Тоді, коли були умови щодо повної самостійності, Скоропадський її проголошував, а коли бачив що все рушиться (того що він розумів, що без армії нічого не буде- а соціалісти- ні), чіпався за останню соломинку- Антанту, а та вимагала під тиском росіян у Франції (які втекли від більшовиків) автономії, а не незалежності (хоча це були слова, Гетьман міг би крутити тим поняттям автономії досить вільно, якби до неї дійшло). У той час, як діячі ЦР марили незалежністю (саме так, тоді це вже була примара, бо більшовики готували вирішальний наступ, а укр. діячі "відчиняли ворота" для їх армії), Скоропадський єдиний реально оцінював ситуацію і хотів хоч якоїсь допомоги зі сторони. А тепер розглядайте свою схемку далі: українські діячі не піднімають повстання, війська на півночі не здають позиції щоб іти проти Гетьмана, а далі стоять на обороні північних кордонів. У більшовицькій Росії- голод і розруха, громадянська війна, а в таких умовах не так легко наступати. Від Кавказу наступає Добрармія. Україні (як і Польші та Росії) починає помагати Антанта. Прикиньте, скільки сил російська Добровольча армія втратила б на боротьбу з більшовиками, і чи мала б вона сили придушувати ще й Україну? Явно не мала б, вона б ще довго придушувала у самій Росії "бурю революції". Якщо навіть при репресіях і Голодоморах Україна вижила (хоч і покалічена), то при буржуазному уряді Росії (а монархії там вже не було б, Антанта була проти) Україна та українці були б у стократ кращому стані. Заперечити неможливо: діячі ЦР та Директорії наближували панування більшовиків (навіть якщо хотіли іншого). А разом із ними- Голодомори, НКВД та концтабори. І ще раз оцініть "політичну мудрість" цих діячів (саме про таких приказка: "сліпі ведуть сліпих- і разом упадуть в яму"). У той же час Скоропадський багато раз наголошує, що найбільший ворог всього цивілізованого- більшовики. А Винниченко: "я вважаю, що для самостійності України потрібно, щоб через неї прокотилася хвиля більшовизму". Сам потім швидко втік від тієї хвилі.\nпісля початку відходу німців більшовики все рівно наступали б\nЦе абсолютно зрадницька позиція. Наступали- не означає перемогли б. Принаймні наступ був би повільніший, а час працював проти них.\nзагальну ненависть до Гетьманщини усього селянства\nЦе явно з агіток соціалістів Навіть зараз більша маса населення інертна щодо урядів, а тоді, коли за демократію тільки балакали, було ще більше- селянській масі було до одного місця, чи там Гетьман, чи там Президент. Ніякої загальної ненависті не було. Було загальне невдоволення життям (ясно, війна ж), а демагоги-соціалісти направляли це невдоволення у свою сторону. Якби вони проявили свій ораторський талант для заспокоєння народу і направлення його у більш конструктивне русло (наприклад, для організації армії), було б значно більше користі. І ніякого загального повстання не було б, як не було його проти більшовиків, хоч від них було в стократ більше зла.\nСкоропадський був під повним контролем російського Протофісу.\nЦе взагалі щось нове. Ще раз пересвідчуюсь- у вас великий пробіл тої частини історії, яка стосується Гетьманщини. Ось що писав сам Скоропадський:\nТолько идя тем путем, которым я шел/можно было создать Украину, и тем же путем можно было легче во сто крат восстановить Россию. Я глубоко презираю всех тех русских, которые, забывая, кто они, с пеной у рта одни защищают Германию, другие политику Антанты (Продофіс був 100% проантантівський). Я не скрываю, что я хочу лишь широко децентрализованную Россию, я хочу, чтобы жила Украина и украинская национальность,-я хочу, чтобы в этом теснейшем союзе отдельных областей и государств Украина занимала достойное место...\nабо ось (це вже після падіння Української Держави):\nЯ очень хотел бы видеть теперь тех русских патриотов, которые с таким остервенением терзали мое имя на всех перекрестках за ту идею Украины, которую я проповедывал, теперь вымаливающих крохи всяких подачек от иностранцев, когда раньше Украина широко раскрывала дверь всем несчастным, давала денежные субсидии всем, кто хотел помочь в борьбе с большевизмом... Все эти жалкие люди, погубишие большое дело, забыли, что они русские, они трепетали перед Entente-ой, большинство же из них за несколько месяцев до этого раболепствовали перед немцами. Я хотел, чтобы мы спаслись, пользуясь иностранцами постольку, поскольку это было бы нам выгодно. Но ... они, эти люди, всецело восприяли точку зрения Entente-ы. Я понимаю, что представители гордых наций-победителей теперь их презирают. Я их тоже презираю.\nЯк бачимо, Гетьман не раз виказує повне презирство щодо тих, хто, на вашу думку, був його спільником. Подивіться спогади білогвардійських діячів (Денікіна, Врангеля...) і назвіть, хто з них справді вважав, що Гетьман хотів відновлення Росії у старій формі, з підпорядкованою Україною? Ніхто, вони навпаки вважали його сепаратистом і зрадником. Тільки українські соціалісти у своїх (демагогічних) агітках так пропагували.\nПрошу вас великі дописи прибирати під спойлер, задля зручності перегляду.\nВ Одесі ставили охорону, але більшовики під час повстання її захопили. Потрібна була величезна армія, щоб склади оборонити, величезна.\nТому зброя швидко перейшла до більшовиків та білогвардійців- тих, хто справді розумів її цінність\nАбсолютно не аргументоване твердження. Я вже навів чимало прикладів, що армія УНР активно користувалась складами. Усі запаси зброї рано чи пізно вичерпуються, і цієї зброї точно не вистачило б, навіть якби всі склади опанували. Приклади я наводив.\nСкоропадський єдиний реально оцінював ситуацію і хотів хоч якоїсь допомоги зі сторони\nЯкби він реально оцінював би ситуацію, то розумів би значення свого кроку: заява про федерацію автоматично відштовхнула від нього найкращі частини.\nДобрармія та Денікін. а разом із ним Антанта, ніколи б не визнали навіть малюсінької автономії України. І це факт! Почитайте "Очерки смути" Денікіна. А іменування гетьмана "зрадником" аніскілечки не заважало Денікіну отримувати зброю від гетьмана через Краснова (ще одного "зрадника"). І це в той час, коли Запорізький корпус та Сіра дивізія, які боронили кордон, відчували суттєву нестачу в постачанні.\nчи мала б вона сили придушувати ще й Україну\nНач. збройних сил, граф Келлер, би допоміг За кількома виключеннями усі кадри й майже весь штаб Гетьмана був настроєний антиукраїнські. Хоча сил, аби придушити протигетьманські повстання, які очолили б більшовики, точно не вистачило б.\nМожливо: якби не було повстання проти гетьмана, "українське питання" було б вирішене ще на початку 1919 р. Залишились би усього дві сили - Червоні та Білі\nЦе взагалі щось нове\nУ спогадах можна написати що завгодно А от численні фото гетьмана "в обнімку" з Протофісом є факт. Залежність гетьмана від протофісу підтверджує навіть Дорошенко, який у нього був міністром. Окрім АН та кількох шкіл, усе українське душилося в Гетьманщині Тому називати Скоропадського українцем - смішно, їй Богу.\nПринаймні наступ був би повільніший, а час працював проти них\nНавпаки, швидший, набагато швидший Якщо вже проти Директорії більшовицькі агітатори підняли хвилю селянських повстань, то проти гетьмана й агітаторів не треба було. Лише один клич.\nЦе явно з агіток соціалістів\nНіякої загальної ненависті не було\nНу, так, звісно: не було "каратєльних отрядов", не було Таращанського повстання, яке дало більшовикам дві повноцінні бойові дивізії, не було маси інших селянських повстань по всій Україні улітку 1918 р., праці Лободаєва та інших істориків, чиї джерела та залучення архівного матеріалу, просто вигадки Ви так вважаєте?\nСелянство готово було вибухнути, повстання було просто неминучим, якби його не очолила Директорія, то очолили б комуністи. Комуністи, й Троцький у своїй таємній інструкції для агітаторів, самі жалілися, що їх випередили.\nЯкби повстання очолили комуністи - для української справи все закінчилося б ще в січні 1919 р., і Голодомор, табори, НКВД пришли б на кілька років раніше, а українізації взагалі не було б.\nДо речі, сучасні російські історики цілком виправдано вважають Скоропадського білим генералом на чолі умовно української автономії під контролем німців. Як наприклад, рос. генерал, що у 1918 р. керував Кримом.\nВ Одесі ставили охорону, але більшовики під час повстання її захопили.\nВи систематично ухиляєтеся від відповіді на головне зауваження, з якого я почав: доки не почався збройний наступ на Україну, УЦР взагалі заперечувала потребу армії і не мала ніякої концепції її розвитку. Тому дорогоцінний час просто був втрачений. Протягом цього втраченого часу склади розбирали всі (вороги) кому не лінь. Ясно, що частина цієї зброї пішла і до тих збройних формувань, які потім склали Армію УНР (я цього й не заперечував). Але якби ці склади цілеспрямовано бралися під охорону, то можна було тої зброї значно більше зберегти для своєї армії. А Одеса- це далеко не вся Україна.\nармія УНР активно користувалась складами\nА хтось це заперечував? При відсутності виробництва ті склади і були головним джерелом постачання, для всіх, хто був в Україні. Йде мова про те, що якби ЦР розуміла цінність армії, користуватися можна було значно ефективніше\nБезперечно заява про федерацію- один з проблемних кроків Скоропадського. Але "відштовхнула від нього найкращі частини" не заява (ви перекручуєте факти), а цілеспрямована кількамісячна пропаганда соціалістів проти нього. Підготовка до повстання велася ДО проголошення федерації, тому не потрібно міняти причини і наслідки місцями. Якщо вам не подобається слово "реально", то можу замінити його на "значно реальніше". Скоропадський значно реальніше оцінював ситуацію, ніж вся УЦР разом взята. Які з більшовиків союзники- показала історія.\nДобрармія та Денікін. а разом із ним Антанта, ніколи б не визнали навіть малюсінької автономії України.\nНу і що? Ніхто б їх і не просив. Якщо б в Україні вже був уряд та адміністративна інфраструктура управління (до будівництва якої УЦР так і не приступила), що зробив би Денікін із цим? В Росії відбулася типова буржуазна революція, і ніякого монарха там би вже не було. Оцініть реально скільки часу і сил пішло б на перемогу білих над червоними? Та це рай для політика- стравити ворогуючі партії всередині ворожої держави між собою! Ще Цезар казав: "розділяй і владарюй". Натомість УЦР, замість того щоб натравлювати білих на червоних, всіма силами прискорювала перемогу більшовиків. Не даремно потім Грушевський жив собі нормально у Росії. Скоропадського розстріляли б відразу.\nА граф Келлер по-вашому що, термінатор? Керівництво штабу як ставиться, так і знімається. Скоропадський знав, що буде війна з більшовиками, і ставив того, хто з ними міг воювати. А із-за (демагогічної) пропаганди УЦР українські діячі не сприймали більшовиків за ворогів.\nНавіть при найгіршому для нас розкладі сил було б краще, бо "буржуазний" уряд незмінно "демократичніший" за "диктатуру пролетаріату" (подивіться історію Європи). Навіть якби відродилась монархія (це фантастика, цього б не було)- не було б голодоморів та концтаборів, не була б знищена українська база- село...\nЗалишились би усього дві сили - Червоні та Білі\nУ вас надзвичайно чорно-біле бачення. А вже існуючі укр. війська де б ділися? Випарувалися? Чи хтось їх розстрілював? Білих сил при Гетьмані на Україні було дуже мало, щоб вони могли хоч щось зробити укр. Армії. Вони самі не могли б і червоним опиратися (що й показала історія). Ви роздули могутність білих при Гетьмані. Так що якби не підняли повстання, було б ідалі те що було: відносно незначні білі формування, значно більші- українські, а більшовики б були проти тих і тих.\nІ це в той час, коли Запорізький корпус та Сіра дивізія, які боронили кордон, відчували суттєву нестачу в постачанні.\nДавайте говорити фактами: поки кордони боронили (при Гетьмані), ця оборона була успішною. Коли для повалення Гетьмана війська просто зняли з кордонів (це діячі Директорії зробили), настав крах. І нестача зброї тут ні при чому- війська самі пішли з кордону.\nОкрім АН та кількох шкіл, усе українське душилося в Гетьманщині\nдавайте говорити фактами: що саме "все українське" душилося? При Гетьмані вперше за всю історію існування хоч якоїсь української ідеї відкрито курси українознавства для вчителів, утворено національні нижчі школи, відкрито 50 нових українських державних середніх шкіл, засновано два державних українських університети (в Києві та Кам’янець-Подільському) і третій приватний у Полтаві, здійснено українізацію університетів Київського, Харківського і Одеського та Політеху в Києві, засновано Головне Управління Мистецтва і Народної Культури, Український Національний Архів, Бібліотеку, Музей, галерею образів і різьб, національну оперу, драматичний театр, державну капелу, Кобзарську школу, Симфонічну школу, засновано Українську Академію Наук.\nПриведіть, яку організаторську (не декларативну!) діяльність УЦР розгорнула для розвитку всього українського?\nЯкщо вже проти Директорії більшовицькі агітатори підняли хвилю селянських повстань, то проти гетьмана й агітаторів не треба було\nУ вас дуже фантастичні уявлення про виникнення повстань. Повстання ніколи самі не виникають. Повстання- це важка і тривала організаторська робота, не виникне воно само ніколи. Проти Директорії більшовицькі агітатори підняли повстання, бо Директорія не усвідомлювала більшовиків як ворогів, потакала їм, замість того щоб виловлювати і знищувати/нейтралізувати агтаторів, як це робила Державна Варта. Якби Директорія доклала зусиль, щоб більшовицьких агітаторів знищувати, тих повстань було б значно менше. Натомість, діячі УЦР у намаганні повалити Гетьмана самі розхитували "корабель Україна", провокуючи повстання і збільшуючи внутрішню нестабільність.\nУ діячів УЦР була така помилкова ідея-фікс (видно, навіяна комуністами) про "всезагальне народне повстання", після якого має настати щось добре (самі добре не усвідомлювали що). Найкращим доказом, що ніякого загального повстання (зокрема, проти Гетьмана) не виникло б, є те, що його так ніколи і не виникло. Ніколи, не зважаючи на всі чаяння соціалістів. Так що, якби діячі УНР самі на то повстання не працювали, його і не було б. Вони і є причиною його. Спорадично виникали б окремі спалахи, з якими завжди суттє во легше справитися.\nСелянство готово було вибухнути\nЦе загально-пропагандистська фраза. Ніколи селянство нігде не вибухало. Повстання організовують, так же як і зараз різні "акції протесту". Серед органзаторів цього вашого "вибуху" і були діячі УНР.\nЩе раз: якби діячі УНР не працювали (активно і пасивно) на це повстання, ніякого повстання не було б. Ваше "якби"- домисел, співпраця укр. діячів з більшовиками- факт.\nА де ви кілька років взяли, це взагалі не зрозуміло. Приблизна хронологія:\nсередина грудня 1918 року- падіння Української Держави\nкінець січня 1919 року - більшовики захопили Київ, діячі Директорії втекли\nвесна 1919 року - більшовики захопили практично всю підросійську Україну\nРеально Директорія мала на розбудову держави аж півтора місяця (давайте повернемося, що ж вона робила для збільшення обороноздатності країни хоча б у цей місяць? може, оборонні споруди десь будувалися? організовувалися навчання офіцерів? зброя звозилася? - як і до того, практично нічого не робилося... зате грандіозний парад забабахали). Після тих півтори місяців більшовики робили по всій Україні що хотіли, і про суттєвий вплив Директорії хоч на щось говорити не приходиться. Десь приказку з тих часів читав: "Директорія у вагоні, Україна під вагоном". Площа під вагоном- зона реального впливу того "уряду" (надіюсь, зрозумієте що це гіпербола, і я не маю на увазі що Директорія взагалі ніякої діяльності не вела). Вела, але це все вже було несуттєво.\nсучасні російські історики цілком виправдано вважають Скоропадського білим генералом\nСлова мають сої значення. "Білий" генерал був у білій армії. Скоропадський був царським генералом, але ніколи не був білим. Покажіть спогади "білих", де вони визнають його за свого? Таких немає. Назвіть серйозних істориків, які вважають Скоропадського "білим". Мені таких не відомо, хоч по історії тих часі багато читав. Навпаки, добре відомо, що білі систематично вважали його зрадником.\nНатомість, є праці істориків, які зовсім не вважають так як ви:\nПапакін Г. Павло Скоропадський.\nДорошенко Д. Історія України 1917 - 1923 рр, [Ч. 2]\nЯневський Д. Проект "Україна", або Спроба Павла Скоропадського\nТай сам Гетьман неодноразово засвідчував своє ставлення до тих "білих". Відносини з діячами Продофісу та іншими говорить тільки про те, що Гетьман не робив вигляд, ніби багатої частини населення немає (як діячі УНР), а діяв згідно реалій, намагаючись залучити і їх до справи.\nІсторію потрібно вивчати всю комплексно, а не тільки ту частину, яка подобається.\nвипадком те що Центральна Рада діяла проти створення самойстійної України, фактично допомагаючи більшовикам, не можна пояснити тим, що практично все її керівництов було масонським, і діяло згідно плану побудови єдиної держави на теренах Імперії, але без царя, а потім більшовики просто "кинули" наших "лохів"? \nНа рах. масонів важко сказати. Як на мене, їх вплив на всіх своїх рядових членів сильно перебільшують. Масонство тоді було щось типу "клубів за інтересами", "політичними клубами", куди йшли всі підряд, хто хоч якусь роль хотів відігравати в суспільстві. Так, "головний" масон України, Моркотун, близький і до Петлюри, і до Скоропадського, після поразки всіх визвольних змагань, за кордоном, написав відкритого листа, у якому публічно проклинав Петлюру (так і писав), і називав того "катом України", недвозначно прямо пишучи, що Петлюра "вбив Україну"... Масони, очевидно, були різні і при такій кількості не могли бути жорстко підпорядковані одній ідеї. Різні групи масонів переслідували свої цілі.\nА на рахунок "кинули лохів"- це ви в точку. По простому, саме так мені все і бачиться Думаю, вони щиро хотіли доброго Україні, але в політичному розумінні- це "лохи".\nНа рах. масонів важко сказати. Як на мене, їх вплив на всіх своїх рядових членів сильно перебільшують. Масонство тоді було щось типу "клубів за інтересами", "політичними клубами"\nіз тої інфи що доступна, Грушевський і всі його близькі прихильники були масонами, тому таке ігнорування військового боку забезпечення незалежності не можна пояснити просто тим що вони були нерозумні люди. на певному етапі їм як лідерам тогочасного українського руху було зроблено пропозицію від якої вони не змогли відмовитись \nСкоропадський також був масоном, але послідовно обстоював потребу армії. А Моркотун відкрито засуджував Петлюру. Масони, як західна "секта", вряд чи хотіла побудови великої Росії- Європа- давній конкурент Росії. Швидше, вони хотіли її організованого розпаду на менші "демократичні" країни (у тому числі незалежну Україну)- як і зараз. А Петлюра їм не дав цього зробити, фактично віддавши Україну Росії, в результаті чого виникла нова імперія (москалі можуть дякувати ). Може, за те Петлюру і вбили- за надто велику самодіяльність, з якою сам не міг справитися... бо дивно він трохи загинув, і суд після того фарсовий роздули.\ningwar, Askold25 Вам не надоїло?\nВам не надоїло?\nМені вже справді надоїло\nА Одеса- це далеко не вся Україна\nЯ Одесу назвав лише як один приклад. Взяти під охорону всі склади було нереально.\nПроігнорував, бо я ніде не стверджував, що вони геть усе робили правильно. Але Директорія та ЦР принаймні хоч були укрїнськими, а от Гетьман... Прикладів антиукраїнської діяльності гетьмана і його прислужників повно (почитайте того ж В.Проходу), багато з них я вже наводив, і Ви їх вперто проігнорували. А української, окрім АН, архіву, філармонії щось більше не знаходжу. Ну так просвітіть, якщо такі є Незаперечний факт: для Росії (тобто білої Росії) гетьман свідомо зробив набагато більше, аніж для України.\n"відштовхнула від нього найкращі частини" не заява (ви перекручуєте факти), а цілеспрямована кількамісячна пропаганда соціалістів проти нього\nБолбочану, керівнику Запорізького корпусу, було чхати на будь-яку соціалістичну агітацію. Йому було не чхати на долю України, і йому було не чхати, що зброя, якої потребував корпус, йшла до добровольців. Йому було не чхати, що гетьманський уряд забороняв побільшувати йому свої частини. Січові Стрільці, Запорожці, Сірі не пристали б до повстання, якби не антиукраїнська політика гетьмана.\nПовстання ніколи самі не виникають\nОй, насмішили, їй Богу. Вам ще читати і читати. Ну ж є Захарченко, "Селянська війна 1918 р.", є й інші праці. Ви вхагалі про стихійні повстання чули? Бачу що ні. Не ображайтеся за мій тон, але Ви мелете ахінею. Звісно повстання організовують, але ж для цього потрібен грунт. Без грунту від будь-якої організації вийде пшик. Ніякі агітатори не допроможуть. А грунт був: каратєльниє отряди із російського офіцерства, відбирання землі у селян назад до поміщиків. І це ніяка не соціалістична пропаганда, це факт Державна варта ловимла як більшовиків, так і українських соціалістів, але повстання не відвернула.\nВаше "якби"- домисел, співпраця укр. діячів з більшовиками- факт\nДомисел, це твердження, що без УНС повстання не було б. Та більшості селян по цимбалам будь-яка національна політика. Вони хотіли землі, яку вони відібрали в поміщиків ще у 1917 р., і яку гетьман відібрав силою у них назад поміщикам. І їм цю землю так само прсто обіцяли більшовики і без УНС.\nУ Вас виходить якась явна нестиковка: "реальномислячого, великорозумного" гетьмана повалили бездарі із УНСоюзу, а от більшовики (яким організаторського таланту завжди вистачало) не впорались би, Державна варта накрила б ) Та сама державна варта, яка потім дала драла до Денікіна.\nА де ви кілька років взяли, це взагалі не зрозуміло\nНу так перечитайтен історичні книжки, якщо Вам не зрозуміло. Рахувати вмієте: 1919 рік + 1920 рік = 2 роки (кілька років) Чи зайняття Києва в серпні 1919 р., і разом з поляками в 1920 р. це так, пустий звук для Вас, і решта боротьби.\nбув царським генералом, але ніколи не був білим.\nТай сам Гетьман неодноразово засвідчував своє ставлення до тих "білих"\nДуже засвідчував, що аж посилав їм чимало зброї з Українських складів. Давав зброю та фінанси російським монархічним організаціям, які формівали загони, що влились потім в Добрармію. Дуже він "не любив" білих, ой як не любив Ну так дайте мені відповідь: кого захищав би командуючий цих загонів, граф Келлер, у якого в штабі служив славнозвісний Брєдов: "Царя і Рассєю" чи "незалежну Україну" Для мене відповідь очевидна, а Вам?\nМені таких не відомо, хоч по історії тих часі багато читав\nВидно не досить читали, раджу: "1918 год на Украине" под ред. Волкова. Изд-во Центрполиграф, 2001. Серия "Россия забытая и неизвестная. Белое движения". Там дуже багато спогадів тих офіцерів, які широ любили Росію і до останнього захищали "українського" гетьмана. "Гражданская война: белые и красные" Д. Митюрин, С.-Петербург, 2004. Цитата про Скоропадського:\nв беседе с одним из представителей Деникина он доверительно признался: «Вы,\nконечно, понимаете, что я как флигель-адъютант императора и генерал-лейтенант русской армии не могу быть “щирым украинцем”»\nІ на останок моя Вам порада:\nІсторію потрібно вивчати всю комплексно, а не тільки ту частину, яка подобається\nЯ висловився, тепер згоден закінчити. Звісно набридло (панове, це ж Гуртом, "надоїло" - це калька з російської, ми ж не про "надої" молока говоримо), але ж сподівався почути якісь нові аргументи, та не судилося. Всім успіхів!\nAskold25, дякую за обговорення.


Фазан звичайний – здобич аргонавтів – Подільський зоопарк\nHome / Фазан звичайний – здобич аргонавтів\nФазан звичайний – (Phasianus colchicus) – птах підродини фазанових ряду куроподібних. У природі раніше зустрічався в Азії.\nНазва птиці, що закріпилася в російській і багатьох інших мовах, походить від міста Фазис. У давнину це було найсхідніше місто на південному березі річки Фасис (грец. Φασις), або Фазис, і звідки, за легендою, аргонавти завезли фазанів до Греції.\nНа місці стародавнього Фазису нині знаходиться сучасне місто Поті. Тож не дивно, що фазана звичайного визнано національним птахом Грузії.\nУ сучасному світі фазан інтродукований людиною, майже, в 50 країнах Європи, Північної Америки та Австралії. Його обрано пташиним символом штату Південна Дакота в США і префектури Івате в Японії.\nФазан звичайний – цінний мисливський трофей. Ще на початку XX ст. він був широко розповсюджений у дикій природі. Так, у 30-х роках у Середній Азії на 1 км². було 150 птахів. В одному лише Таджикистані водилося близько 1,5 млн. фазанів звичайних. Проте, внаслідок людської діяльності чисельність виду суттєво зменшилася. Тому сьогодні його розводять в мисливських, фермерських і підсобних господарствах.\nНа території України фазан мисливський поширений у південних та південно-східних районах, а також на Закарпатській рівнині.\nФазан має довжину тулуба до 85 см., вагу до 2 кг. і довгий клиноподібний хвіст з 18 пір’їн.\nПір’я у самців фазанів яскраве та різнокольорове золотавого, темно-зеленого, помаранчевого і фіолетового тонів. По краях голови тріпотять пучки подовжених пір’їн, які утворюють щось на кшталт ріжків. Хвіст має жовто-бурий колір з мідно-фіолетовим відливом. Самець набагато більший за самку. Самки ж фазанів дуже бліді, мають тіло буро-жовтого кольору з фіолетово-рожевим відливом.\nФазан звичайний дуже обережний та боязкий птах. При першій нагоді намагається втекти. Дуже гарно бігає та стрибає. У той же час фазан погано літає. Він може пролетіти лише 70-150 м. і швидко виснажується.\nЖиве цей птах, здебільшого, біля води в чагарниках, полюбляє заплавні ліси. Харчується здебільшого рослинною їжею, а також комахами, молодими мишами, ящірками, змійками. Більшу частину свого життя він проводить на землі.\nТокування фазанів починається з березня. Самці займають гніздові угіддя і ходять по них з криками «гу-гу-гу», «кох-кох», «ке-ке». Потім клюють землю, беруть дзьобом насіння і знову кидають його, немов пропонуючи подрузі.\nДалі самець ходить навколо самок, приймаючи різні пози: розпускає крила, піднімає тім’яні пучки і хвіст, втягує шию і пригинає її до землі, навіть трохи танцює, поплескуючи крилами. І цей період залицяння може тривати до 4 місяців.\nПісля спарювання самки фазана залишають гарем і влаштовують гніздо на землі під гілками чагарників або під стеблами полину, чи високих злаків, яке має вигляд невеликого поглиблення у ґрунті. Воно облаштовується гілочками, рослинами і пір’ям. У квітні-травні у нього відкладаються від 7 – до 18 яєць, які мають оливково-бурий колір із зеленуватим відтінком. Їх середній розмір становить 42 на 33 мм.\nПісля висиджування яєць протягом 21-23 дня з’являються пташенята із густим пухом, які швидко починаються бігати та самостійно харчуватися. Незабаром вони вже можуть невисоко злітати, а через 4-5 місяців досягають розмірів дорослих птиць. І весною наступного року молодняк фазанів вже буде готовий до розмноження.\nФазан звичайний у Подільському зоопарку\nФазан звичайний – здобич…\nФазан сріблястий – нащадок двох…


Хіти тижня. Палка уболівальниця позбавила дару мови коментатора під час баскетбольного матчу (відео)\nсереда, 18 вересень 2019, 21:30\nПід час матчу між США і Бразилією на чемпіонаті світу з баскетболу, який проходить в Китаї, телекоментатору і колишньому австралійському баскетболістові Ендрю Гейзу буквально відібрало мову, коли камери вихопили з трибуни стадіону ефектну пишногруду білявку - вболівальницю Бразилії, передають Патріоти України.\nКрасуня, яка підхопилася з місця і зробила кілька танцювальних рухів, була без бюстгальтера, в досить відвертому топі. І при кожному стрибку її бюст спокусливо колихався. Вона викликала справжній фурор на стадіоні. А Ендрю так розгубився, що затнувся на півслові. «І ... Ну», - сказав він. А потім, як пише видання Daily Star, взяв себе в руки, зібрався з думками і продовжив: «Все поставлено зараз на кін для Бразилії. Підтримка, яку вони отримують від своїх уболівальників, багато з яких пройшли довгий шлях сюди в Китай, необхідна».\n«Якраз відсутність ПІДТРИМКИ тут видатна», «Ха-ха, абсолютна класика - повністю втратив дар мови», - відреагували користувачі соцмережі.


Золочівська міська бібліотека ім.І.Франка : Подяка за подаровані книги\nКнига дає можливість піднятися над самим собою. Адже ні в кого з нас немає такого особистого досвіду, який дозволив би добре розуміти не тільки інших, але і самого себе. Всі ми відчуваємо себе одинокими в цьому світі. Нас засмучують несправедливість і труднощі життя. З книг ми дізнаємось, що й інші, в тому числі великі люди, також страждали і шукали, як ми. Книги – це відкриті двері до людських душ, і культур інших народів.\nЩе раз звертаємось до небайдужих людей з проханням відгукнутися на акцію «Подаруй бібліотеці книгу». Хай подаровані книги стануть у пригоді ще багатьом!\nЗавітайте до бібліотеки! Залишайте зовнішньому світу всі його турботи, відірвіться від тривог у суспільстві, - і ви опинитесь у прекрасній країні, куди не проникає світський неспокій. Тут чекають на вас, стоять рядками ваші друзі – книги. Виберіть ту, яка зараз найблища до вашої душі.\nОпубліковано zolochiv.rcbs@gmail.com о 20:50


Ситуація на Донбасі - 24 серпня втрат серед українських військових не було - новини України | РБК-Україна\nНеділя 25 серпня 2019 07:41 Новость на русском\nБойовики здійснили п'ять обстрілів у День незалежності\nПротягом минулої доби, 24 серпня, збройні формування Російської Федерації та її найманці п’ять разів порушили режим припинення вогню на Донбасі. Про це повідомляє РБК-Україна з посиланням на прес-центр штабу операції Об'єднаних сил у Facebook.\nЗазначається, що противник обстрілював позиції підрозділів Об'єднаних сил з гранатометів різних систем, великокаліберних кулеметів та стрілецької зброї.\nВ районі відповідальності оперативно-тактичного угруповання "Схід" зафіксовано чотири обстріли:\nнеподалік Мар'їнки - зі станкового протитанкового гранатомета;\nпоблизу Павлополя - з великокаліберних кулеметів та стрілецької зброї;\nдвічі в неподалік Водяного- з ручних протитанкових гранатометів та стрілецької зброї.\nВ районі відповідальності оперативно-тактичного угруповання "Північ" противник здійснив один обстріл поблизу Новолуганського - з гранатометів різних систем, , великокаліберних кулеметів та стрілецької зброї.\n"За минулу добу втрат з нашого боку внаслідок ворожих обстрілів не було. Від початку поточної доби обстрілів позицій підрозділів Об'єднаних сил з боку збройних формувань Російської Федерації та їх найманців не зафіксовано", - говориться в повідомленні.\nРаніше повідомлялося, що у районі проведення Операції об‘єднаних сил на Донбасі 23 серпня збройні формування Російської Федерації та її найманці три рази порушили режим припинення вогню, обстрілюючи українські позиції з гранатометів різних систем та стрілецької зброї. Жодний український військовий не постраждав.\nРБК-Україна писало, що 22 серпня бойовики 13 разів порушили режим припинення вогню на Донбасі, двоє українсбких військових отримали поранення.


Дослідження: коронавірус слабшає | Anywell\n10 порад, як провести решту зими з користю\nAnywell › Здоров'я › Дослідження: коронавірус слабшає\nДослідження: коронавірус слабшає\nСхоже, з’явилися хороші новини про пандемію. Американські вчені провели дослідження і вважають, що коронавірус SARS-CoV-2 втрачає силу.\nВчені з Університету Вейна кажуть, що вірусне навантаження пацієнтів із COVID-19 у міру розвитку пандемії знижується. І це також пов’язано зі зменшенням рівня смертності. Таких висновків вони дійшли після дослідження.\nВчені проаналізували вірусне навантаження SARS-CoV-2 і виявилося, що в період з 4 квітня по 5 червня воно знижується. Тобто кількість вірусу, яка виявляється у пацієнтів, падає. Щоб оцінити її, дослідники використовують параметр порогового циклу Ct. Чим він вищий, тим менше у мазку коронавірусу. Ct 25 і нижче означає високе вірусне навантаження, 25–36 — середнє, 37 і вище — низьке. Чим нижче навантаження, тим краще для пацієнта.\nПротягом першого тижня дослідження 49% пацієнтів мали середнє вірусне навантаження. По 25,5% мали середнє і високе. Але вже до п’ятого тижня у 70% із них виявляли низьке вірусне навантаження. При цьому відсоток смертності серед пацієнтів із високим становить 45%, із середнім — 32%, з низьким — 12%. Таким чином, до п’ятого тижня дослідження більшість пацієнтів мали вірусне навантаження, ризик смерті за якого найнижчий.\nЧитайте також: Карти Google повідомлятимуть про рівень зараження коронавірусом\nВчені зізнаються, що точної причини зниження вірусного навантаження не знають. Але пов’язують це із заходами стримування поширення SARS-CoV-2: використанням масок, ізоляцією і соціальним дистанціюванням.\nЗізнайтеся: суворо дотримуєтеся рекомендацій ВООЗ щодо стримування поширення вірусу?\nТак. Зараз навіть уважніше, ніж раніше.\nНі, це все вже дуже втомило.


Норботтен-шпіц | Tvaryny\nНорботтен-шпіци дуже веселі, доброзичливі, життєрадісні пси. Вони можуть бути хорошими робітничими фермерськими собаками і чудовими домашніми улюбленцями усієї родини. Їх можна тримати в квартирі, проте, у такому випадку їм потрібні щоденні тривалі прогулянки. Ці собаки дуже рухливі, вони повні сил і енергії. Підійдуть активним людям, що ведуть здоровий спосіб життя, вважають за краще своє дозвілля проводити на природі. Вони дуже люблять усіх членів сім'ї, в якій живуть. Чудово відносяться до дітей. Ці собаки рідко гавкають, що безумовно є перевагою, особливо якщо Ви мешкаєте в квартирі. Голос норботтен шпіца можна почути лише тоді, коли до території, що охороняється, наближається незнайомець. Вони прекрасні пильні вартуючи.\nЦі собаки мешкали на території Швеції ще з 17-го століття. Свою назву ця порода дістала завдяки північній провінції Швеції. На жаль, точне походження породи невідоме. Проте, у той час вони були дуже популярними. Вони використовувалися як пастуші, мисливські, а також для лову гризунів. Проте, в 20-ому столітті чисельність цих собак катастрофічно скоротилася, вони втратили минулу популярність. Саме в цей час люди рідко заводили собак цієї породи. Але незабаром ситуація різко змінилася, ці собаки знову стали поширюватися серед місцевих жителів. Проте, тепер їх в основному придбавали в якості собак-компаньйонів. У 1967 році порода була офіційно визнана кінологічними клубами Скандинавії. В 1982 році був прийнятий стандарт. Міжнародна федерація кінологів офіційно зареєструвала породу в 1997 році. Проте, цих собак дуже рідко можна зустріти за межами Швеції. Хоча норботтен-шпіц, безумовно, заслуговує всесвітньої слави.\nНорботтен-шпіц - собака середнього зросту, компактний, квадратного формату. У нього голова клиноподібної форми з широким лобом. Перехід від лоба до морди плавний. Морда загострена. Вуха досить великі, стоячі, мають овальну форму завдяки закругленим кінцям. Очі середнього розміру, мигдалеподібної форми, темного кольору. Шия досить довга і міцна. Спина коротка і пряма. Кінцівки прямі, паралельні один одному, з добре розвиненою мускулатурою. Хвіст тримається скрученим в кільце, нахиляється убік. Шерсть щільна, середньої довжини, пряма з густим підкошлатому. Забарвлення може бути білим з жовтими або рудими плямами, зонарно-рудим і зонарно-сірим.\nНорботтен-шпіци неймовірно добрі, товариські, грайливі і веселі собаки. Вони не знають що таке агресія, ці тварини завжди привітні і доброзичливі. Також вони не конфліктні з іншими собаками. Представники цієї породи активні, енергійні і витривалі. Завдяки гострому нюху, миттєвій реакції і швидкості, з них виходять дуже хороші мисливці, особливо на птаха. Їх нестримність дозволяє їм також вистежувати зайців і кроликів. Норботтен-шпіци дуже прив’язуються до людей, вони дуже люблять свою родину, зазвичай слухняні і поступливі. Тому навчати їх досить легко, навіть якщо у Вас немає досвіду, і у Вас ніколи не було собаки.\nЦі скандинавські лайки мають дуже хороше здоров'я, у них прекрасний імунітет і витривалий організм. Проте, у них може бути езофагіт - це небезпечне захворювання, при якому запалюється слизова оболонка стравохіду. Причинами виникнення цього захворювання можуть бути: вживання гарячої їжі, попадання в стравохід чужорідного тіла, постійна блювота, інфекційні захворювання. Собака відмовляється від їжі, дуже сильно худне. Якщо своєчасно звернутися до лікаря, то захворювання успішно виліковується. Також у деяких собак цієї породи була виявлена печінкова недостатність. У собак це захворювання лікується, якщо, звичайно, лікування почати вчасно. Будьте уважні до своїх вихованців. Не забувайте прищеплювати їх. Обов'язково відвідуйте ветеринара для планового огляду.\nЦі собаки невеликого розміру, не примхливі, тому можуть жити в квартирі. Проте, в цьому випадку, треба приділяти багато часу для прогулянок з цим собакою. Попри те, що зараз норботтен-шпіців заводять в якості компаньйонів, вони не втратили своїх робочих якостей. У будинку у норботтена має бути багато іграшок, інакше є вірогідність псування майна, особливо якщо Вашому вихованцеві бракує фізичних навантажень. Доглядати за собакою цієї породи дуже просто. Шерсть треба вичісувати щотижня. Під час линьки цю процедуру слід проводити трохи частіше. Ці собаки рідко брудняться. Тому постійного купання не потребують. Не забувайте стежити за чистотою вух і ротової порожнини. Також промивайте очі Вашому собаці відваром ромашки. Регулярно підстригайте йому кігті.\nНорботтен-шпіци дуже розумні собаки, з хорошою пам'яттю, завдяки якій швидко запам'ятовують команди. Ці собаки швидко навчаються, вони зазвичай дуже швидко розуміють, що від них потрібно. Виховувати цуценя норботенна треба без грубості, кращим способом виховання буде заохочення. У вигляді заохочення може бути шматочок ласощів або Ваша ласка. Дієвіший, звичайно, перший спосіб. Норботтен шпіца з дитинства треба привчати до людей і до інших собак, для того, щоб він адекватно сприймав навколишній світ. Для того, щоб норботтен шпіц швидко навчився полювати або пасти стада, його досить кілька разів відправити на цей промисел з іншими, дорослими і досвідченими собаками.\nЦі скандинавські пси зовсім не примхливі в їжі. Зазвичай вони їдять все, що Ви для них приготуєте. Вони швидко наїдаються і не потребують великих порцій і частого годування. Дорослих собак досить годувати двічі на день. Якщо собака мало рухається досить буде і одного разу. Головне, щоб їжа була не жирною, збалансованою, корисною і багатою вітамінами. Щоб уникнути проблем з травленням, годуйте свого пса після прогулянки. Собака обов'язково повинен відпочити після їжі. Пам'ятайте, що тваринам не можна давати солодощі, копчену і гостру їжу, а також кістки, що можуть ранити стравохід. Також не можна давати собакам бобові культури, хлібобулочні вироби; прісноводу рибу, в якій велика кількість кісток. Обов'язково перед поданням їжі, перевіряйте її температуру, вона не має бути гарячою, або холодною. Це може призвести до серйозних захворювань. У собачому раціоні має бути не жирне м'ясо, субпродукти (особливо корисні нирки, серце, рубець), овочі і фрукти в сирому подрібненому виді, крупи (гречка, рис). Іноді треба давати собаці спеціальні вітаміни. Які саме потрібні Вашому вихованцеві підкаже ветеринар.


Харків, неділя, oркu путіна вuйшлu і вімовuлuся воюватu після того, як побачuлu, що ЗСУ повністю знuщили мотострілецьку роту РФ – Читаємо-тут\nХарків, неділя, oркu путіна вuйшлu і вімовuлuся воюватu після того, як побачuлu, що ЗСУ повністю знuщили мотострілецьку роту РФ\nПід Хaрковом укрaїнські воїнu розгромuлu мотострілецьку роту зі склaду 59 тaнкового полку РФ. Ліквідовaно понaд 80% особового склaду цього підрозділу.\nЧерез шaлені втрaтu російські контрaктнuкu розрuвaють контрaктu тa тікaють з путінської aрмії. Про це повідомuлu у Генерaльному Штaбі ЗСУ.\n“Протuвнuк продовжує зaзнaвaтu втрaт в жuвій сuлі тa військовій техніці. Тaк, в рaйоні містa Хaрковa, зaвдякu вдaлuм діям підрозділів Збройнuх Сuл Укрaїнu, зaзнaлa знaчнuх втрaт мотострілецькa ротa зі склaду 59-го тaнкового полку. Встaновлено, що втрaтu зaзнaченого підрозділу склaлu мaйже 80 відсотків особового склaду”, – констaтувaлu у Генштaбі\nШaлені втрaтu, які несе путінськa aрмія в Укрaїні, прuзводять до мaсового сaботaжу з боку контрaктнuків. Тaк, після розгрому в Укрaїні,блuзько 25-u військовослужбовців 31-ї окремої десaнтно-штурмової брuгaдu з Ульяновськa відмовuлuсь брaтu учaсть у війні тa збuрaються звільнuтuся.\nТaкож у Генштaбі повідомuлu про ліквідaцію ЗСУ зaступнuкa комaндuрa 83-ї окремої десaнтно-штурмової брuгaдu підполковнuкa Вітaлія Слaбцовa.\nЗaгaлом впродовж добu Генштaб фіксує вuведення підрозділів путінської aрмії з-під містa Сумu. Укрaїнське комaндувaння прuпускaє, що це може свідчuтu про провaл плaнів по зaхопленню цієї чaстuнu Укрaїнu тa прuйняте протuвнuком рішення відмовuтuся від нaступу нa Сіверському тa чaстково Слобожaнському нaпрямкaх.\n“Нa Сіверщuні зaвершується вuведення підрозділів окупaційнuх військ нa терuторію Білорусі. Будь-якuй контроль, зокремa і рaдіaційнuй, прuкордоннuкaмu Республікu Білорусь не здійснюється. Окупaнтu продовжують безперешкодно вuвозuтu з Укрaїнu до Білорусі нaгрaбовaні трaнспортні зaсобu тa інше мaйно”, – констaтують у Генштaбі.\nРaзом з тuм нa Слобожaнському нaпрямку зa день особлuвuх змін сuтуaції не відбулося.\nНaтомість зaворушuвся ворог нa Донеччuні.\n“Нa Донецькому нaпрямку протuвнuк проводuть зaходu перегрупувaння тa посuлення нaявнuх військ. Тaк, підтверджується перекuдaння окремuх підрозділів зі склaду 37-ї окремої десaнтно-штурмової брuгaдu (м. Черняховськ Кaлінінгрaдської облaсті) нa терuторію Донецької тa Лугaнської облaстей”, – зaзнaчaють у ГШ ЗСУ.\nРaзом з тuм військове комaндувaння Укрaїнu повсюдно фіксує чuсленні воєнні злочuнu тa злочuнu протu людяності, скоєні російськuмu окупaнтaмu. Докaзu кaтувaнь, вбuвств, грaбежів тa знущaнь нaд мuрнuмu укрaїнцямu збuрaються – і ляжуть в основу мaйбутнього вuроку трuбунaлу для Путінa тa рештu злочuнців з РФ.\n“Порушення протuвнuком норм Міжнaродного гумaнітaрного прaвa щоденно підтверджується чuсленнuмu жертвaмu серед мuрнuх жuтелів у звільненuх нaселенuх пунктaх. Всі фaктu документуються тa подaються до міжнaроднuх судовuх інстuтуцій. Воєнні злочuнu не мaють строку дaвності, тому прaвосуддя невідворотне”, – зaпевнuлu зaхuснuкu Укрaїнu.\nPrevious Post“Зловuлu, впав на коліна і просить не вбuватu”, ЗСУ показали пілота бoмбардувaльника “Су-34” РФ збuтoгo під Ізюмом\nNext PostПо всій Москві нeвідoмi внoчi почали cпaлювaтu автівкu керівнuцтву ФCБ рoсiї. ВІДЕО\nЗнайомтеся. Це Валєра, боєць 79 бр. Він пройшов ДАП. Пройшов ПЕКЛО. Він Кіборг. Він воював. Але! Дива не сталося…\nВетеран АТО: Як тільки росіяни закінчили перекидання військ, дали команду Зеленському та Коломойському\n”Зaгuблuх возять мaлuмu пaртiямu, бояться”, – 331-й полк ЗС РФ повeртaють у Кострому у цuнковuх трунaх


Як ми Різдво на Прикарпатті зустрічали\nРіздвяні свята… Завжди сподіваєшся на казкове диво. Саме таким дивом стала поїздка учнів Чернігівського району на Прикарпаття з 4 по 13 січня 2018 року. Гостинні господарі Прикарпаття підготували для чернігівців цікаву культурно-етнографічну програму. Учні побували у мальовничих місцях Богородчанського району: Так, у культурно-мистецькому центрі "Скарбниця" районного Палацу культури смт Богородчани було організовано свято за сприяння районної державної адміністрації та з нагоди Різдвяних свят. Вітали нас із новорічно-різдвяними святами заступник голови райдержадміністрації Василь Поштарюк, працівники районного Палацу культури та народного аматорського колективу «Ми - українці». Вони побажали дітям гарного Різдва, вручили солодкі подарунки та організували цікаве свято. побували на екскурсії в м. Івано-Франківську, а саме на площі Ринок\nбіля Різдвяної ялинки, відвідали фортечну галерею Бастіон, яка вміщує кав’ярню, галерею сучасного мистецтва "Арт на Мур", магазини кераміки, одягу у етнічному стилі, ювелірних прикрас, все для рукоділля та виготовлення прикрас, картин з виглядами міста та ін. Побачили Ратушу, до речі, це єдина в Україні світська споруда, яка має позолочений купол та музей мистецтв Прикарпаття, що знаходиться на майдані Шептицького, і є скарбницею образотворчого мистецтва Прикарпатського краю. В селі Манява завітали на територію Манявського скиту–це православний чоловічий монастир біля річки Манявка. Зі споруд монастиря збереглися кріпосні стіни і руїни монастиря, де відкрито діючий історико – архітектурний музей. Мали можливість відвідати центр «зеленого» туризму-містечко Яремче, розташоване на річці Прут та водоспад Пробій, завітали на виставку-ярмарок виробів різних видів народного мистецтва місцевих народних умільців. . Родини педагогів Богородчанського району шкіл запросили членів чернігівської делегації у свої домівки, щоб показати, як проходять приготування до Різдва. Господарі щиро подарували гостям турботу, увагу, долучили до родинних традицій.\nНа Прикарпатті учні здобували знання про українські народні новорічні та різдвяні колядки, щедрівки, віншування. Діти «наколядували» чималу суму грошей, навчилися щедрувати та віншувати. Хай добрі справи наших дітей дарують радість та натхнення людям!\nДарує вам і Україні Надію, Віру і Любов!


Найпростіше і дешевий пристрій для виводу і очищення відходів - відстійники для стічних вод. Вони призначені для того, щоб важкі і важкорозчинні речовини осідали на дно, а частина, що залишилася води надходила в фільтри очищення і тільки потім в грунт.\nВ даний час питання екології займають пильну увагу суспільства. Тому очищення стоків важлива не тільки на промислових підприємствах, а й у приватних будинках. Бурхливий розвиток хімічної промисловості, створення нових побутових миючих речовин негативно впливають на склад стічних вод, в яких крім шкідливих відходів знаходяться агресивні речовини, здатні отруїти місцевість.\nПроцес очищення стічних вод є комплексним заходом і складається з наступних етапів:\nбіологічне очищення за допомогою бактерій;\nфізико-хімічні роботи з очищення;\nдезинфікування стічних вод.\nНа першому етапі проводиться механічне відділення та сортування стоків за допомогою відстійників для очищення стічних вод. Цей процес включає в себе різні пристрої і пристосування:\nрешітки та сито для великих частин відходів;\nСептик - найефективніший відстійник\nДаний спосіб можна назвати - відстійник для механічного очищення стоків та відходів. Найефективнішим пристроєм є септик, який використовується на великих підприємствах і в заміських будинках і дачах.\nДругим етапом є біологічна очистка стічних вод. В бактеріальної середовищі шкідливі органічні сполуки розкладаються на прості елементи і воду. Тобто те, що ми називаємо шкідливими відходами, для мікроорганізмів є живильним середовищем. Робота бактерій може бути:\nаеробного (з присутністю кисню),\nанаеробної (без повітря).\nЯкщо склад біологічного середовища пристосований до роботи з киснем, то необхідний приплив повітря.\nФізико-хімічне очищення передбачає такі способи:\nхлорування стічних вод;\nЦей метод передбачає використання хімічних препаратів, які вступають в реакцію з неорганічними речовинами, утворюючи осад. Залежно від складу стоків можуть додаватися окислювачі або лужні розчини.\nТехнологія очищення та знешкодження стічних вод включає в себе на останньому етапі дезінфекцію. Для цього використовується ультрафіолетове випромінювання, яке знищує шкідливі мікроорганізми і бактерії.\nСхема очищення стоків\nФахівці рекомендують не вибирати один із способів очищення стоків, а використовувати їх в комплексі. Тільки при використанні всіх способів досягається рівень очищення води до 98%, тобто вода на виході виходить практично чистою і нешкідливою для людини і рослин. Отриману воду можна використовувати в подальшому для поливу городу, саду або інших побутових потреб в заміському будинку.\nФлотация стічних вод - це процес, при якому відбувається розщеплення твердих частин відходів. Бульбашки повітря або жиру забирають із собою частинки, які не змочуються. Тобто видаляються речовини з води, які знаходяться в підвішеному стані.\nДля флотації використовується спеціальний пристрій, що володіє рядом переваг:\nвисока надійність при нормальному рівні очищення;\nпростота монтажу і мала вага;\nтехнічне обслуговування проводиться два рази на рік;\nУ цьому пристрої стічна вода і струмінь повітря подаються в одному напрямку. Тверді частинки відходів, як би прилипають до бульбашок повітря і масел і виводяться разом з ними.\nФлотация буває декількох видів:\nз використанням пористих речовин.\nНапорная флотация є найбільш простим способом очищення стічних вод. Вода під певним тиском насичується повітрям. При цьому інші реагенти не присутні, і є можливість змінювати розмір і кількість бульбашок повітря.\nІмпеллерний флотация застосовується, як правило, на великих підприємствах нафтопереробної промисловості. У цьому пристрої створюються потоки повітря і води турбулентного типу, і відбувається повне руйнування хлопьевідний опадів відходів. Для досягнення кращого ефекту в цьому методі додають активні реагенти.\nА при використанні пористих матеріалів є можливість отримати бульбашки повітря невеликого розміру. Ефективність даного способу залежить від додаткових розчинів, які у вигляді емульсії видаляють з води шкідливі речовини.\nОсвітлення стічних вод є одним з етапів знешкодження стоків. При цьому способі підвищується рівень прозорості води, шляхом видалення з неї зважених часток відходів, які володіють різним ступенем дисперсності. Для зменшення кількості тонкорастворімих домішок використовують обробку стічної води коагулянтом.\nПерераховані вище методи очищення стічних вод більшою мірою видаляють шкідливі речовини. Однак, хвороботворні бактерії вони видалити не можуть. Тому на завершальному етапі проводиться дезінфекція води. І тільки після цього чисту воду можна виводити в грунт.\nЄмність для стічних вод може бути з різних матеріалів і різної конструкції:\nпластмасовий септик заводського виробництва, повністю готовий до використання;\nсептик із залізобетонних кілець чи цегли;\nметалевий резервуар у вигляді цистерни або короба.\nСептик з пластмаси складається з двох частин: відстійника, який повністю герметичний, і переливного пристрою з додатковими фільтрами.\nОднак, його вартість відносно висока. Тому можна зробити септик своїми руками з бетонних кілець чи цегли.\nЗ'єднання кілець і зовнішні сторони цегляних стін слід додатково обробити цементним розчином і матеріалами, які створять необхідний рівень герметичності ємностей.\nЕлементи пластикової вентиляції для септиків\nТверді частини відходів осідають на дно відстійника і з часом розпадаються на прості речовини. Під час цього етапу очищення утворюються гази, які виводяться, в подальшому, через систему вентиляції септика. Тому при будівництві очисної споруди необхідно передбачити місце установки вентиляційної труби.\nЗараз у продажу є пристрої, що забезпечують повний комплекс очищення стічних вод. До їх складу входять наступні елементи:\nвідстійник для первинного очищення та осадження твердих частин відходів;\nрезервуар для біологічної очистки стоків:\nдренажні труби з комплектом приладдя для монтажу;\nнасоси для стічних вод;\nтруби для аерації (подачі повітря) в ємності;\nпідготовлений щебінь певного розміру для закриття дренажних труб.\nНорми розташування відстійників на місцевості\n<iframe src="//www.youtube.com/embed/vxdBUucI1HE" height="315" width="420" allowfullscreen="" frameborder="0"> Правильний вибір і установка відстійників для очищення стічних вод, неухильне дотримання правил використання створять необхідні умови для комфорту в заміському будинку. При цьому ділянка місцевості, на якій розташований будинок, стане чистим і буде радувати мешканців затишком і красою.


Анорексія — це важке (якщо дати йому розвиватися) психічний розлад, що полягає в патологічному відмову від їжі. Хворі на анорексію вважають себе неймовірно товстими, можуть, скидаючи вагу, дійти до повного фізичного виснаження, але все одно відмовлятися від їжі. Їжу вони можуть викидати, при цьому виявляючи велику хитрість, приховуючи з незвичайною винахідливістю свою хворобу. Такі хворі створюють сайти в інтернеті, де обмінюються рецептами, прийомами відмови від їжі і тому подібним.\nПерший симптом анорексії — різка втрата ваги, приблизно на 15-20% від маси тіла. Крім цього, дівчата (90% хворих — саме дівчата) різко змінюють манеру одягатися, починають носити довгі, мішкуваті речі. Почасти це пов’язано з бажанням приховати змінилася фігуру, або з деформованим сприйняттям свого тіла, яке здається їм неймовірно жирним.\nІнші симптоми анорексії — надмірна фіксація уваги на дієтах, жорсткий підрахунок калорій, фанатичне, в самому повному розумінні цього слова, дотримання всіх найдрібніших деталей чергової дієти. Також сюди можна віднести симптоми хронічного авітамінозу, запори і подібні їм порушення діяльності шлунково-кишкового тракту, проблеми з серцево-судинною системою (симптоми аритмії), збої менструального циклу, аж до повного зникнення, карієс як результат нестачі мікроелементів в організмі, а також тому, що хворі анорексією часто викликають у себе блювоту після того, як їх все-таки змусять поїсти. Шлунковий сік має кислою реакцією і вимиває кальцій з зубної емалі.\nФізичне виснаження стає загрозливим для життя, порушується баланс електролітів, звідси вже згадана аритмія, здатна в хвилини стресу або навантаження призвести навіть до смерті. Крім цього, хворим постійно холодно — порушена як природна терморегуляція, так і через дефіцит маси тіла.\nБулімія, і чим вона відрізняється від анорексії\nБлизька до анорексії і часто в неї перетікає булімія. Хворі булімією теж надмірно фіксовані на можливому зайвій вазі, але при цьому у них трапляються напади погано піддається контролю апетиту. Однак спустошивши холодильник і Заєв стрес, хвора на булімію дівчина відразу викликає в себе блювоту. Це веде до поразки травного тракту, руйнування зубів, виразки стравоходу і шлунку.\nСписок проблем далеко не повний, особливо якщо врахувати, що анорексія останнім часом сильно помолодшала. Концентруватися на дієтах починають вже дванадцятирічні дівчинки. А між тим, жирова тканина так само необхідна організму, як кісткова або м’язова. Крім того, хоча терміни статевого дозрівання індивідуальні, але приблизно до 18-19 років організм активно виробляє гормон росту, і для побудови систем органів потрібно повноцінне харчування.\nЗа спостереженнями лікарів-психіатрів, зустрічаються випадки, коли дівчатка вже в 9 років відмовлялися від їжі.\nПрофілактика підліткової анорексії\nАнорексія лікується важко і довго, але її можна запобігти. Перш за все, поясніть дитині самі, або за допомогою фахівців, що збільшення ваги — неминуча частина статевого дозрівання, природний процес. Дуже корисно, якщо в сім’ї займаються спортом і батьки привчили підлітка до фізичної активності. Починаючи з дитинства, обговорюйте телепередачі про дієти, якщо дитина їх дивиться, формуйте реалістичний погляд на людське тіло, а не на спотворені стандарти героїв аніме або відфотошоплені фотографії. І, нарешті, найголовніше, сформуйте у дитини позитивну самооцінку. Особистість з життєвою установкою «Я хороший, хоч і не без деяких недоліків» має на порядок менше шансів захворіти на анорексію.


Таблиця ваги металопрокату.. Сортамент металопрокату Лінійка, S\nСортамент металопрокату «Лінійка — S» Сортамент «Лінійка-S» — це інструмент для розрахунку ваги і розміру металопрокату Таблиця ваги металопрокату. При закупі і роботі з металопрокатом кожен зустрічається з розрахунком відносин ваги і довжини обраного металу, при цьому використовують різні методи розрахунку, це спеціалізовані програми і таблиці ваги металопрокату, розміщені в різних довідкових виданнях.\nТумба під мийку на кухню особливості вибору, варіанти установки\nФункціональна тумба – необхідне доповнення мийки на кухні Кухонні тумба з мийкою вважається модулем, який має деякі характерні особливості при проектуванні і установці. Це необхідно враховувати при замовленні кухонного гарнітура.\nНаші ціни Пн.- Чт. з 9-00 до 19-00, Пт — з 9-00 до 18, Сб.-Нд. з 10-00 до 17-00 без вихідних Часто трапляється, що ваш улюблений електроінструмент несподівано виходить з ладу — що робити в такому випадку? Купувати новий? Але чи має це сенс — раптом поломка незначна, а інструмент міг коштувати досить багато.\nСтяжка підлоги ціна. Вартість робіт за м?. Розцінки на стяжку з матеріалами.\nСтяжка підлоги ціна за метр роботи. Вартість на стяжку з матеріалом. Стяжка підлоги, ціна за метр роботи з матеріалом. Вартість на одні і ті ж роботи у різних фірм відрізняються, іноді діапазон ціни на пристрій стяжки при однакових умовах і вимог можуть бути позначені виконавцями від 500 до 1000 руб.\nДоговір підряду на ремонтно-будівельні роботи . Ремонт приміщень\nДоговір підряду№___/___ «____» _______________ 2013 р. ТОВ «АртДизайнГруп». іменоване надалі «Підрядник», в особі Генерального директора-____________________. діючого на підставі Статуту з однієї сторони, і гр.\nОтвір для сходи на другий поверх: розрахунок розмірів отвору\nЯк розрахувати отвір для сходи на другий поверх Сходи є складною будівельною конструкцією. Вона, в першу чергу, повинна відрізнятися високою безпекою, а вже потім грати роль додаткового прикраси приміщення.\nПравила проектування сходів в приватних будинках, креслення і\nОсобливості проектування і розрахунку Правильне проектування і розрахунок обєкта, що будується дуже часто виявляється надзвичайно важливим і значущим для подальшої без проблемної експлуатації будівлі, наприклад, неправильно розраховані перекриття можуть призвести до руйнування будівлі, а порушення в проектуванні сходів загрожують неможливістю комфортного їх використання і підвищують ризик травматизму для мешканців будинку.\nЯк зробити бетонні сходи на другий поверх: фото, відео своїми\nВиготовлення бетонних сходів своїми руками Деякі люди вважають, що сходи це досить прості обєкти, але насправді вони представляють собою складні пристрої. Сходи використовують всередині і зовні. Статус найміцніших і безпечних завоювали бетонні.\nДизайн будинку і фото проекту\nДизайн будинку Політ фантазії і свобода думки Сімя з трьох осіб: чоловік, дружина і їх шестирічний дитина стали замовником такого проекту. У спадок їм залишився заміський будинок, в який вони хотіли б переселитися.\nПІДДОНИ для душових кабін, ПІДДОНИ для душу\nДушові піддони: що важливо врахувати при виборі Ремонт ванної кімнати слід починати, перш за все, з планування місця установки ванни і душової кабіни. Якщо Ви щасливий володар ніші у ванній кімнаті, то цілком зможете обмежитися установкою душовою двері, що суттєво здешевить та спростить створення душовою зоною.\nPage 8 of 1020\n"Інтернет-магазин "Електро-Бензо-Інструмент"", контакти\nЦіни на будівництво будинків і котеджів під ключ з піноблоку, бруса, цегли\nКреслення в програмі для проектування Nanocad


В Україні змінили норми щодо безпеки будівель - ШоТам\nВ Україні змінили норми щодо безпеки будівель\nВ Україні оновили норми з безпеки і надійності будівель. Як розповіли у Мінрегіонбуді, безпека і надійність будівель і споруд – це найголовніший аспект і він має бути дотриманий на всіх стадіях – від проектування до введення в експлуатацію об’єктів.\nЗазначається, що в норми впровадили сучасні вимоги до розрахунку можливих ризиків, аварій та збитків. Це умови забезпечення безвідмовності та надійності, які реалізуються відповідно до класу наслідків будівель. Наприклад, передбачаються спеціальні конструктивні заходи для уникнення руйнування будівель за «принципом доміно».\nНові зміни сприятимуть тому, щоб при виході з ладу окремого елемента на об’єкті він зберіг свою експлуатаційну придатність. За підрахунками експертів, це сприятиме підвищенню безпеки та надійності будівель в цілому на 30%.\nНові норми вже діють з 1 січня цього року. Зокрема:\nКрім того, для підвищення безпеки та інформування про загрозу життю і здоров’ю для об’єктів зі значним класом наслідків (СС3), наприклад, житлових комплексів, ТРЦ, стадіонів, шкіл, великих лікарень, вокзалів, аеропортів, театрів, музеїв, передбачається обов’язкове встановлення автоматичних систем моніторингу та управління. Це має забезпечити реалізацію необхідних термінових заходів для евакуації людей у випадку пожежі чи іншої аварійної ситуації.


Пам’ятник Вербицькому у Львові: стиль, локація, вартість\n11:00 30 Січня 2015\nУ місті з’явиться пам’ятник Михайлу Вербицькому. Tvoemisto.tv розповість львів’янам, де і яким він буде.\nПам’ятник спорудять спеціально до 200-річчя від дня народження композитора, громадського діяча, автора мелодії Державного Гімну «Ще не вмерла Україна» отця Михайла Вербицького.\nЗавершився відкритий конкурс на кращу концептуальну ідею монумента. Переможцем став проект львівських скульпторів Андрія та Володимира Сухорських. Спорудження пам’ятника фінансуватиметься громадськими пожертвами. Загальна вартість робіт становить 780 тис. грн. На сьогодні зібрано 190 тис. грн.\nЩе у 2011 році під час громадських слухань було погоджено місце для пам’ятника композитору – сквер на розі вулиць Вербицького та Чупринки.\nЧитайте також: 6 пам’ятників Львова, яких вже немає\nЖурі конкурсу шукало ідеї, щоб спорудити пам’ятник, який гарно виглядатиме на фоні вже сформованого архітектурного середовища Львова. Передбачалося, що монумент має бути виконаний із довговічних тривких матеріалів: бронзи, граніту або іншого виду природного каменю. Також планувалося комплексне освітлення скверу із вечірнім підсвічуванням самого монументу.


Чи перевіряє банк квартиру при іпотеці: як дізнатися, яке житло підходить за вимогами (і що це означає), пройде перевірку по юридичній чистоті, виявиться підходящим і його можна буде купити, а які квартири немає, і на що вона в принципі дається? - Іпотека - 2020\nНа яке житло дадуть гроші: перевіряє чи банк квартиру при іпотеці і які вимоги пред'являє?\nДля багатьох росіян можливість придбати житло в іпотеку є єдиним способом позбутися від необхідності орендувати квартиру і обзавестися власними квадратними метрами.\nПісля отримання попередньої згоди банку позичальник відправляється на пошуки житла, проте далеко не кожна квартира або будинок підходять під вимоги банку і будуть їм схвалені. Щоб не витрачати час на розгляд варіантів, які однозначно не пройдуть процедуру перевірки і тим самим звузити коло пошуків, необхідно заздалегідь уточнити, яке житло підходить під іпотеку.\nЩо перевіряє банк?\nСписок вимог до житла в кожному банку свій.\nОднак існує загальний перелік вимог до всіх об'єктів нерухомості для будь-яких кредитних організацій.\nПонад 3-х років у власності.\nБанки практично завжди відмовляють, якщо житло знаходиться у власності менше, ніж 3 роки.\nСхвалення не дають, якщо квартира або будинок знаходяться за межею міста або в неблагополучному районі.\nУВАГА! При визначенні вартості банк виходить з ціни, яку визначить акредитований оцінювач. Це означає, що вартість придбаного житла не повинна перевищувати зазначену ціну, інакше схвалення не дається.\nПеревірка юридичної чистоти житла.\nжитло не повинно бути арештоване чи перебувати в заставі.\nУ нього не повинно бути неповнолітніх або престарілих власників.\nЯкщо квартира проходила приватизацію, не повинні бути порушені права всіх прописаних на той момент в квартирі громадян.\nПопередні операції з нерухомістю не виглядають підозріло.\nДієздатність продавця повинна бути підтверджена відповідною довідкою з медичної установи.\nЧому може не схвалити вибір?\nІснують додаткові причини, за якими банк не схвалить вибір житла і ви не зможете його купити:\nнаявність "білих" плям в історії квартири.\nПри покупці в новобудові забудовник не акредитований в банці.\nПри покупці будинку він є окремо стоять будовою і не входить до складу населеного пункту або котеджного селища.\nПридбаний земельну ділянку має сільськогосподарське призначення або для ведення садівництва та городництва.\nОсновні вимоги до об'єкту нерухомості\nДосить часто покупці житла хочуть придбати житловий будинок із земельною ділянкою, в цій ситуації банки висувають свої критерії для схвалення:\nбудинок повинен бути побудований з цегли або піноблоків і при цьому стояти на міцному залитому фундаменті.\nЗгідно з технічним паспортом БТІ знос будинку не більше 50%.\nБудинок повинен бути оформлений в котеджному селищі або в населеному пункті.\nНаявність всіх необхідних комунікацій: світло і вода, а також газове опалення.\nЯкісні під'їзні шляхи до будинку і населеного пункту в будь-який час року.\nРозрізняються стандарти для квартир в новобудові і на вторинному ринку.\nВимоги до житла в новобудові:\nбажано, щоб забудовник був акредитований в банку - це значно підвищує шанси на схвалення.\nВідповідним чином оформлені права на земельну ділянку та дозвіл на ведення робіт.\nБудинок повинен відповідати проектній декларації.\nВсе підводиться комунікації: електрика, опалювальні системи і водопостачання новобудови відповідають будівельним нормам.\nЗабудовник має позитивну історію виконаних раніше робіт.\nВимоги до нерухомості на вторинному ринку:\nбудинок повинен знаходитися в межах міста в благополучному районі з розвиненою інфраструктурою.\nБажано, щоб дому було не більше 10 років, і він мав поверховість від п'яти поверхів і більше.\nЯкщо виконувалася перепланування, то вона обов'язково повинна бути узаконена.\nСтан квартири відповідає санітарно-технічним нормам.\nЗнос будинку за відомостями БТІ не повинен становити понад 70%.\nРік побудови будинку молодше 1970. Наступні\nНаявність сантехніки у ванній, туалеті і кухні.\nПідключення до системи опалення, наявність обігрівальних батарей в кожному приміщенні.\nНаявність електричної або газової плити відповідно до типу будинку.\nНаявність вхідних і міжкімнатних дверей в робочому стані для виконання своїх функцій.\nВіконні рами повинні бути повністю засклені.\nДо земельної ділянки\nВиконано межування ділянки і постановка на кадастровий облік, а також оформлені документи на право власності.\nДілянка приписаний до населеного пункту і має призначення: для індивідуального житлового будівництва або ведення особистого підсобного господарства.\nНа яке житло важко отримати згоду?\nВкрай складно отримати схвалення в наступних випадках:\nветхий будинок, який планується зносити.\nБудинок з низькою поверховістю (2-3 поверхи), дерев'яними сходами і перекриттями.\nКвартири в гуртожитках, будинках готельного типу або комуналках.\nЖитло в "хрущовці" або "сталінці".\nБудинок планується реконструювати з відселенням мешканців.\nКвартира знаходиться в будинку, де не виконувався і не планується капітальний ремонт.\nПриклади нерухомості, що підходить і не придатною для іпотеки\nЖитло, яке підходить\nКвартира на 7 поверсі в 16-ти поверховому монолітно-цегляному будинку 2009 років споруди, гаряча і холодна вода, в будинку власна котельня.\nВиконано ремонт із застосуванням якісних оздоблювальних матеріалів, в наявності унітаз, ванна, раковини і сантехнічні прилади.\nУ кухні вбудовані меблі і електрична плита відповідно до типу будинку.\nПланування відповідає технічному паспорту, міжкімнатні двері та металеві вхідні двері.\nУ власності більше 5 років, неповнолітніх дітей і людей похилого віку мешканців не зареєстровано.\nЖитло, яке не підходить\nКвартира знаходиться в п'ятиповерховому панельному будинку 1968 року побудови на першому поверсі, об'єднані ванна і туалет, перепланування не оформлена належним чином.\nВ квартирі зареєстровані двоє неповнолітніх дітей.\nЯк бути, якщо банк не схвалив прийнятний варіант?\nЯкщо банк не схвалив обрану вами квартиру, то змінити його рішення не вийде. Ще раз уважно вивчіть всі вимоги до нерухомості, що пред'являються вашої фінансової організацією і продовжуйте пошук житла, що відповідає всім стандартам банку.\nСтворіть фільтр для списку обираних квартир і відразу ж відтинайте будь-які варіанти, що порушують стандартні вимоги для відбору. Не треба сподіватися, що наступний ризикований варіант зможе пройти через сито ретельної банківської перевірки - ви тільки упустите дорогоцінний час і даремно оплатіть послуги оцінки обраної квартири.\nБудьте реалістами і виходите зі своїх фінансових можливостей, ретельно перевіряйте житло за всіма параметрами і постарайтеся дізнатися всі подробиці, перш ніж пропонувати обрану нерухомість для схвалення співробітникам кредитної установи.\nВАЖЛИВО! Рекомендуємо перед цим отримати попереднє схвалення у вибраному банку і уточнити більш повний список вимог, який має свою специфіку в кожній фінансовій організації.\nВивчивши всі викладені вимоги, ви зможете самостійно з'ясувати, чи підходить вибране житло під іпотеку, відразу ж відмовитеся від безнадійних варіантів і зменшите час на підбір нерухомості в кілька разів.


Через тумани п'ятий день скасовується авіарейс Стамбул-Одеса - ЗНАЙ ЮА\nДесятки одеситів потрапили "в полон" в Туреччині: що відомо\nВже п’яту добу через тумани скасовується рейс із Стамбулу до Одеси\nВ аеропорту Стамбула застрягли пасажири рейсу до Одеси, які не можуть вилетіти додому, повідомляє портал “Думская”.\nРейс авіакомпанії Turkish Airlines із Стамбула до Одеси не може вилетіти через те, що останню накрили тумани. За словами очевидців, зараз в стамбульському аеропорту зібралось чимало людей, які прямують не тільки до Одеси. Через тумани дуже складною є ситуація з рейсами в будь-яку сторону України.\nАвіакоманію Turkish Airlines ніхто не звинувачує в цій ситуації, оскільки вона не винна ні в погоді, ні в тому, що одеський аеропорт досі не обладнали радіоелектронною системою посадки, яку мають встановити одночасно з будівництвом нової злітно-посадкової смуги.\nНагадуємо, що раніше через тумани скасували низку авіарейсів з київського аеропорту Жуляни.\nТеги: авіарейс затримка туман Стамбул