Як Класти Плитку 60 На 60 • 1M2.COM.UA\nОсобливості укладання великого формату\nПри монтажі кахлю 20х20 або 30х30, можна ігнорувати невеликі нерівності. Незначні випирання не вітаються, але припустимі. Монтаж 600х600 вимагає ретельних підготовчих робіт, відхилення буде помітно, може привести до деформації, тріщин, сколів.\nРозміри і товщина плитки для підлоги: огляд популярних форматів\nБільшість людей спочатку купують плитку, а потім думають. Як її розмістити на підлозі, щоб не зіпсувати зовнішній вигляд. Тому й трапляються ситуації, коли при ширині туалету 1 метр намагаються вмістити 2 плитки по 40 см і отримують підрізування в 10 см по краях, або ще гірше. Залишити з одного боку 20 см. Хоча можна було покласти в це ж місце 2 ряди плитки по 50 см або 3 ряди по 33 см і позбутися від підрізувань. Одного разу мені попався дизайн-проект, де на підлозі лежала плитка 33х85 см. Незрозуміло, звідки дизайнер взяв такий розмір плитки для підлоги, адже його не існує в природі.\nУ цій статті я перерахую стандартні розміри плитки для підлоги, щоб вам простіше було складати проекти.\nПлитку для підлоги можна розділити на 2 категорії. Звичайна керамічна плитка і керамограніт. По суті це одне і те ж, але керамограніт міцніше через іншою технологією виробництва: його пресують під великим тиском і обпалюють при високій температурі.\nКерамограніт витримує великі навантаження, тому для підлоги його використовують частіше кахлю. Але в маленьких приміщеннях з низьким навантаженням (туалет, ванна) можна укладати і звичайну плитку.\nЦікаві пропозиції. Найкращою відповіддю\nНа мій погляд, 6060 занадто велика плитка для таких приміщень. Краще класти однакову плитку і в коридорі і кухні-вітальні, це розширить приміщення. До білої кухні підійде будь-яка і кремова, і сіра, єдине краще плитку вибирати з більш рівною поверхнею, тому що Якщо на плитці малюнок з виїмками, рельєфна поверхня, то з часом в цей рельєф буде забиватися бруд, така плитка вимагає більш ретельного прибирання.\nМалоформатний варіант, який підійде для укладання на невеликій площі. Така плитка має широкий спектр використання: її можна монтувати там, де варіанти побільше не підійдуть.\nПеревагою малоформатної плитки є її міцність, але процес укладання займе більше часу.\nПоширені розміри кахельної плитки 5х5, такий кахель дозволяє людям з фантазією створювати немислимі панно і химерні візерунки. Недоліком застосування такого матеріалу. Трудомістка і складна укладання.\nРозміри плитки, керамічна плитка 60 на 60, фото, відео\nПлитка 10х10. Найоптимальніший варіант для будь-якого кухонного інтерьераКухонние роботи пов’язані з обробленням і миттям сирих і приготовлених продуктів, при цьому неминуче утворюються бризки і патьоки. Кухонний чад від смаження осідає на стінах і стелі, створюючи неприємний запах в квартирі, тому мити кухню доводиться раз в кілька днів. Щоб не псувати шпалери, стіни кухні в людський зріст обшивають спеціальної керамічною плиткою, з якої легко змиваються всі забруднення.\nЯк класти плитку на піч, щоб вона не обвалилася в першу протопку?\nКерамічна плитка. Це надійний захист від руйнувань поверхні вологою, різними кислотами і лугами. Вона прекрасно підходить для облицювання печей, надає їй гарний зовнішній вигляд, підвищує тепловіддачу і захищає приміщення від токсичних продуктів горіння. Якщо знати, як класти плитку на піч правильно, то можна добитися відмінних результатів.\nОсобливість плитки для обкладання печі\nВибираючи матеріал для облицювання печей, потрібно враховувати, що для обробки підійде не будь-який варіант. Плитка для печі повинна обов’язково мати високу термостійкість і міцність, товщиною бути не менше 6-10 мм і мати низькопористою структуру.\nЦим властивостям повністю відповідають лише кілька видів облицювальної керамічної плитки. Кахлі, теракота, керамограніт, майоліка і клінкер. Її слід вибирати не тільки за зовнішнім виглядом, але і за призначенням приміщення. Наприклад, для обробки банної печі потрібно взяти до уваги тепло-технічні характеристики приміщення, а для домашньої. Ще й відповідність інтер’єру в будинку.\nПідготовка поверхні печі і інструменту для робіт\nПеред тим, як укласти плитку на піч, потрібно перевірити, наскільки якісно підготовлена поверхню, після чого матеріал слід розсортувати за колірною гамою і розміром. Плитку потрібно розкласти за кольором в окремі стопки лицьовою стороною вгору, потім за допомогою шаблону. За розміром (тому що Елементи обробки можуть мати невеликі відхилення).\nДалі слід зайнятися підготовкою печі: її необхідно добре очистити від старої фарби, глини і взагалі від усього, що заважає рівно викласти плитку. Для очищення добре підійде залізна щітка. Також потрібно приділити увагу швах: їх треба вичистити на глибину близько 1 см. Для того щоб забезпечити кладці міцність, піч можна обтягнути металевою сіткою, на яку потрібно нанести шар розчину, в співвідношенні: цемент. 1 частина, пісок. 1/2 і глина. 1/3.\nДля виконання облицювання потрібно наступні інструменти:\nСталевий молоточок масою 60-80 г, що має гострий кінчик для розрубування;\nСталевий різець, роликовий склоріз для обрізки плитки або машинка для різання кахля;\nНаждачний брусок для приточування плитки;\nДерев’яні опори для притискання матеріалу до поверхні;\nКосинець, правило або рівень.\nЯк класти плитку на піч?\nКладка плитки на піч повинна починатися знизу: спочатку укладаються цілі плитки, а в кінці. Обрізані. Готовий розчин, нанесений на плитку з виворітного боку, потрібно рівномірно розподілити шпателем по всій поверхні. Після чого плитка щільно притискається до поверхні печі і злегка пристукивают молоточком.\nДля забезпечення однакового відстані між викладеними плитками їх вирівнюють шовними прокладками, потім виправляють кожен ряд рівнем. Щоб викладена поверхня була ідеальною, кожен ряд необхідно підперти дерев’яним бруском з опорами, що впираються в підлогу.\nПісля того, як укладання плитки на піч завершена, і розчин майже затвердів, необхідно обмити її за допомогою губки мильним розчином. Потім дати розчину затвердіти не менше 24 годин. Після цього потрібно розшити шви вузькому вогнестійким розчином і виконати затірку, а через 10 хвилин протерти поверхню вологою губкою і зняти надлишки розчину.\nКоли шовний розчин висохне, облицювальний матеріал слід відполірувати м’якою тканиною. Піч можна використовувати вже на наступний день після виконання затирання. Укладання плитки. Це досить копітка робота, але, знаючи як покласти плитку на піч і які інструменти необхідно підготувати, можна значно полегшити свою працю.\nЧитайте також: Укладка Плитки На Osb\nПідлогову облицювання тут не розглядаємо, але запевняємо, що якщо ви освоїте укладання плитки на стіну, підлогу здасться легким підставою. Вертикальні поверхні припускають боротьбу з гравітацією, необхідність справлятися зі складною геометрією і враховувати ще безліч параметрів. Втім, не боги кахель обпалюють, та й обробкою плиткою займаються теж не жителі Олімпу.\nНавряд чи ви почнете з останнього способу, він найскладніший. Другий імітує цегляну кладку, клеїти плитку таким чином найпростіше. Найпопулярніший тип. Перший, він вимагає ретельного дотримання вертикалі і горизонталі, будь-яке відхилення буде помітно.\nЯкщо підлогу ви вже встигли покласти (хоч ця черговість і не за правилами), починайте укладання плитки на стіну з самого низу. Але цей варіант малоймовірний, не забувайте про цілій плитці під стелею. Хіба що висота стін дозволяє обійтися без підрізування.\nВизначившись з маякових поруч, «пробийте» мітки верхнього краю першого ряду за допомогою водяного рівня. Наявність лазера полегшить роботу, але інструмент специфічний, і спеціально купувати його немає сенсу. Пластикова трубка набагато дешевше, і якщо вам не доводиться класти кахельну плитку на великій площі, забудьте про лазері. Напевно ви знаєте про принцип сполучених посудин, тому зупинятися на роботі гідрорівня Не будемо.\nПерший варіант все ж краще, так як дає можливість повного контролю над горизонтом і площиною. Обмовимося, що облицювання стін на розчин передбачає тільки цей пункт. Контролювати вертикаль допоможуть схили або що набагато частіше при обробці плиткою на клей, та ж лінія, але вже по осі Y.\nВитрати на облицювання ванної кімнати площею 3,5 м²:\n2 напрямних профілю 27х28 мм. 90 руб.\nПлитковий клей Vetonit Easy Fix (25 кг х 3 шт). 717 руб.\nГрунт зміцнюючий Плитонит 1 л. 98 руб.\n300 шт пластикових хрестиків 2 мм. 60 руб.\nЗатирка Kiilto 3 кг. 320 руб.\nСаморізи, дюбелі. 20 руб.\nРазом укладання обійшлася нам в 1305 рублів разом з затіркою. Купити інструмент, який залишиться у вас назавжди і зробити все самостійно, або оплатити роботу майстра і спокійно попивати чай під час укладання. Кожен вирішить сам.\nЯк правильно вибрати облицювальну плитку для ванної кімнати\nКалькулятор потрібної кількості\nГотуємо основу до обробки\nКлеїти статеву плитку слід на добре підготовлену поверхню, т. К. Від цього безпосередньо залежить кінцеву якість робіт і зовнішній вигляд викладеного покриття. Поверхня підстави повинна бути ідеально рівною. Відхилення від горизонталі не можуть перевищувати 3 мм на 1 м, в іншому випадку доведеться виконувати вирівнює стяжку.\nБетонна підлога уважно оглядається на предмет дефектів (напливів, шишок, тріщин, сколів і ін.). Випирають частини зрізаються болгаркою або збиваються долотом, а всі порожнини і тріщини заповнюються цементним розчином.\nУ приміщеннях з підвищеним рівнем вологості (ванна кімната) перед укладанням необхідно зробити обмазувальну гідроізоляцію бітумною мастикою. Потім виконується бетонна стяжка. Вона робиться по маяках будівельним цементним розчином або з використанням суміші, що самовирівнюється (наливної підлоги). Висохлу стяжку грунтують для поліпшення адгезії плиткового клею з основою підлоги.\nДерев’яна підлога готується трохи інакше. Спочатку дошки густо покриваються олійною фарбою, потім укладається шар гідроізоляції. Остаточним етапом підготовки стане заливка цементної стяжки, яка виконується після монтажу армуючої сітки. Підстава під плитку можна зробити з вологостійкої фанери товщиною від 12 мм. Листи фанери кріплять до лагів статі шурупами або цвяхами. У цьому випадку організація вирівнюючого бетонного шару не знадобиться.\nПісля підготовки поверхні рекомендується провести попередню розкладку статі. Для цього плитку викладають без використання розчину. Ця процедура дозволяє вчасно виявити можливі огріхи (розбіжність малюнка, брак плитки та ін.).\nГрамотно і акуратно покласти плитку на підлогу можна своїми руками, тоді не доведеться вдаватися до допомоги майстрів-плиточників і вдасться заощадити. Перш за все необхідно підготувати потрібні інструменти і провести розрахунок кількості матеріалів.\nДля плиткових робіт знадобиться:\nШпатель гумовий для затирання швів;\nШпатель зубчастий шириною 16-20 см;\nПлоскогубці, папір наждачний, надфіль;\n2 будівельних рівня: 30-40 і 60-80 см;\nПластикова ванночка для замішування сумішей;\nХрестики пластикові або клини для фіксації зазорів між плитками;\nМаркер, олівець, рулетка, рукавички, чиста ганчір’я.\nВажливо правильно розрахувати необхідну кількість плиткового матеріалу, яке береться виходячи з площі кімнати з запасом в 10-15% для підрізування.\nСамостійно покласти керамічну плитку на підлогу не так вже й складно, потрібно тільки слідувати відповідним інструкцій і рекомендацій.\nДосвідчені плиточники рекомендують дотримуватися правила: кладемо плитку на підлогу, коли в приміщенні температура повітря близько 20 ° C і рівень вологості не нижче 60%. Інакше процес висихання може затягнутися надовго. Для початку слід підготувати клейовий склад. Суху суміш розводять водою в пропорціях, зазначених на упаковці. Можна використовувати вже готовий клей. Заздалегідь потрібно визначитися з тим, звідки починати облицювання підлоги.\nВсі варіанти укладання плитки для підлоги мають на увазі наступну технологію проведення робіт:\nНа вибране місце наноситься клей. Не треба захоплювати занадто велику площу, досить близько 1 м². Необхідно стежити за тим, щоб не залишалося порожнеч, не вкритих шаром клею.\nСуміш кельмою наносять на тильну сторону плитки і рівномірно розподіляють по ній зубчастим шпателем.\nКерамічний виріб перевертають і акуратно притискають до підлоги в потрібному місці. Рівнем перевіряють горизонтальність укладання, при необхідності кути плитки злегка простукують гумовим молоточком. Надлишки клею відразу видаляються.\nЗгідно малюнку викладаються наступні елементи. Всі плитки повинні розташовуватися на одному рівні, без перепаду висот. Це контролюється правилом, лінійкою або будівельним рівнем. Іноді радять скористатися капроновою ниткою, натягнутою строго горизонтально.\nВиступаючі частини обережно придавлюються киянкою. Якщо куточок опустився нижче загального рівня, то плитка витягується і під неї в потрібне місце додається клей.\nМіж сусідніми виробами відразу вставляються пластикові обмежувачі, щоб шви були однаковими. Через 24 години хрестики потрібно прибрати.\nУ продажу є великий вибір клейових сумішей. Вони випускаються у вигляді готового клею, розфасованого у великі пластикові відра, а також у формі сухих сумішей в мішках або пакетах. Сухі суміші потрібно розводити водою, їх можна зробити перед укладанням. При їх приготуванні обов’язково дотримуйтесь інструкції, що додається і дотримуйтесь необхідні пропорції. Перевагою є можливість розвести і перетворити в клей потрібне для монтажу плитки кількість матеріалу, до того ж коштують порошки дешевше.\nКласти плитку на підлогу можна, користуючись замість готових сумішей простим цементно-піщаним розчином. Використання такого складу дозволяє усунути в процесі укладання невеликі дефекти підлоги (нерівності, горби, западини і ін.). Працювати з цементним складом важче, але при деякій вправності якість кладки буде не гірше, а собівартість буде істотно нижче. Оптимальним варіантом вважається поєднання піску, клейового порошку і якісного цементу. Такий склад економічний, надійний і зручний в роботі.\nПісля повної полімеризації і висихання клейового складу проводиться затирка швів в місцях з’єднання плиток. Суміш вдавлюється в простір між кахляними елементами за допомогою гумового шпателя, який не залишає подряпин. Надлишки фуги відразу ж забираються. Зазори біля стін затерла не заповнюються. Приблизно через півгодини, коли Затирочний склад трохи підсохне, мокрою губкою протирають кахель для видалення дрібних залишків.\nЯкісно укласти плитку можна тільки в разі точної відповідності всіх етапах існуючої відпрацьованою технологією. Якщо слідувати покрокової інструкції, то процес кладки піде швидко і легко. Перед початком робіт потрібно провести підготовчі заходи.\nКахель добре лягає на різні підстави: на дерев’яний і наливна підлога, на бетон, а також на підкладку з ОСБ або фанери. Але всі вони вимагають деякої підготовки перед облицюванням.\nЯк укласти плитку 60 на 60\nУкладання плитки на підлогу є відмінним рішенням при облаштуванні підлогового покриття в приміщеннях, що піддаються підвищеним зовнішнім впливам. У кухнях, ванних кімнатах, санвузлах і коридорах кафельній покриттю немає рівних по практичності, міцності, зносостійкості і довговічності.\nНадзвичайно важливо правильно розмітити поверхню, щоб покриття лягло рівно і акуратно по всій площі.\nНайчастіше використовуються такі способи укладання плитки для підлоги:\nМонтаж керамічної облицювання починається від самого далекого кута. При цьому потрібно поступово просуватися в бік дверного отвору. Варіант вважається найпростішим і швидким, тому їм часто користуються любителі або початківці недосвідчені плиточники. Методика кладки підходить для приміщень з невеликою площею або зі складною геометричною формою (наявність скосів, виступів, ніш і ін.).\nБільш складним варіантом є укладання від центру кімнати до стін. Найчастіше використовується для облицювання поверхонь у великих просторах. Укладання прямокутної плитки починають від центральної точки, яка визначається при розмітці статі. Прокреслюють 2 лінії, що виходять з середин протилежних стін, вони ділять майданчик на 4 прямокутника. За відправну точку береться будь-який з центральних кутів. Укладений за цим способом плитковий матеріал доведеться підрізати по всьому периметру. Дана робота проводиться при наявності деякого досвіду.\nЧитайте також: Як Вибрати Плитку Для Ванної Кімнати\nРекомендується уникати викладати надто вузькі і маленькі шматочки кахлю уздовж стін, т. К. Це виглядає не дуже красиво. Шматки повинні бути не менше 20-30% від ширини елемента кахлю.\nІснують наступні схеми укладання плитки:\nШов в шов. Найбільш легкий, простий і зрозумілий метод. Плитки послідовно прямими рядами укладається один за одним. Ряди йдуть паралельно стінам кімнати. Між ними залишаються однакові шви. Найчастіше застосовується для великої габаритної кераміки.\nПо діагоналі. Ряди облицювального покриття викладаються під кутом в 45 ° до стін, а не паралельно. Ця складніша схема дозволяє візуально маскувати нерівності підстави. Витрата плитки більше, т. К. Доводиться її багато підрізати по діагоналі. Але приміщення виглядає просторіше і привабливіше.\nУ розбіг. Викладене за такою схемою покриття має вигляд цегляної кладки, коли лінії швів в місцях з’єднань не збігаються. Кожен наступний ряд зміщується на половину фрагмента.\nІснують ускладнені види укладання плитки:\nПри будь-якому з видів укладання покриття повинно виглядати естетично, тому важливо розміщувати плитковий матеріал так, щоб в найбільш переглядаються місцях плитка була цілісною. Все обрізані шматочки потрібно ховати в менш доступні для огляду ділянки кімнати або під меблі і сантехнічні прилади.\nМетодика розташування вертикальних рядів\nМожна креативно вирішити дане питання, так як облицювання стін виконується поотдельности.\nСпочатку розрахуйте кількість целлікових плиток, що вміщується горизонтально, не забуваючи при цьому враховувати ширину швів.\nСиметрично розташувати плитку в ряду, однаково підрізавши плитки, розташовані по обидва боки ряду. Якщо плануєте додати елементи декору, то принцип розташування буде той же.\nВертикально що обріза¹ться ряд розташовується в непомітному місці. Це може бути кут, закритий меблями або душовою кабіною.\nПісля визначення розташування вертикальних, потрібно прокреслити кутові вертикальні лінії в місці закінчення.\nВ результаті повинен умовно утворитися квадрат за рахунок нижньої опорної лінії і вертикальних кутових, який в подальшому не дасть можливості відхилитися від напрямку рядів.\nЗроблена розмітка дозволяє приступати до обробки стін за допомогою плитки.\nЩоб виконати обробку стін плиткою, необхідно мати спеціальні інструменти:\n2 шпателя.1 прямий маленький і 1 зубчастий;\nВодяний рівень (знадобляться короткий і довгий) або лазер для укладання плитки;\nПлиткорез (бажано з хорошим ріжучим коліщатком);\nКосинці (краще великий і маленький);\nНіж для розшивки;\nНабір пластикових хрестиків.\nВ якості додаткових інструментів знадобляться лінійка і олівець.\nДавайте все таки з’ясуємо як облицювати стіни керамічною плиткою своїми руками. В цьому нам допоможе покрокова інструкція\nПлитка на стіну. Інструкція для початківців як красиво покласти кахель на стіну (60 фото)\nВаша ванна кімната готова до перетворення: всі інженерні комунікації (каналізаційні труби, розводка водопроводу) замінені, замуровані в бетонну стяжку і ізольовані; місце для сантехніки вибрано, меблі «розставлена».\nПоверхня для укладання плитки підготовлена: стіни очищені, вирівняні. З головним теж змогли визначитися: підібрали колірну гамму, форму та відповідну опцію кахельної плитки, розрахували кількість буде потрібно матеріалу, елементів декору та бордюрів. Керамічний кахель і клей куплені.\nЗначить, прийшов час приступити до головного: укладання плитки на стіну і створення ванної кімнати вашої мрії.\nГарантом якісно виконаного результату стане добре підготовлений грунт. Поверхня, на яку буде покладено кахель.\nПочинати потрібно з видалення попереднього покриття: відбити плитку, очистити залишки клею, що обсипалася штукатурку, побілку, прочистити шви і намочити стіну водою. Поверхня для укладання повинна бути добре очищена від можливих забруднень.\nУ тому випадку, якщо раніше стіни були пофарбовані, то їх необхідно вимити і зробити необхідні насічки по всій наявній поверхні.\nЯк розташувати горизонтальні ряди\nПочинати класти перший ряд кахлю краще від статі, так як в цьому випадку ряди плитки ляжуть рівно і горизонтально. Однак цей варіант підійде тільки в тому випадку, якщо підлога зроблена якісно і дотримана горизонтальність. Якщо вам підходить даний варіант, не забудьте зробити зазор, який має дорівнювати товщині швів.\nЯк правило, цей варіант мало кому підходить, тому що часто облицьовують, не зачіпаючи статі, тільки стіни або уздовж стіни внизу проходять інженерні комунікації. Тому обробку стін плиткою найчастіше починають виконувати з другого або третього ряду.\nБудьте уважні: перш ніж почати викладати горизонтальні ряди, потрібно зробити розрахунок кількості цілих плиток, здатних вміститися в вертикальному положенні. Головне, щоб вгорі все плитки розташовувалися від стелі на відстані 3. 5 мм і при цьому залишалися целіковимі. Для цього можна регулювати рівень нижнього ряду, трохи піднявши або, навпаки, опустивши його.\nПри розрахунку горизонтального укладання плитки необхідно дотримуватися таких правил:\nПочаток розрахунків здійснюється зверху.\nРозмітьте ряди, розташовані горизонтально, з урахуванням зазору, ширина якого повинна бути приблизно такою ж, як і ширина шва.\nРух має здійснюватися зверху вниз до рівня розташування наступного горизонтального ряду і розміру першого ряду, який потрібно буде підрізати (за потребою).\nДотримуючись даний принцип, ви забезпечите гарний естетичний вигляд ванній кімнаті, так як самий верхній ряд, завжди притягує погляд, повинен включати себе тільки цільні плитки. Частина, що залишилася внизу підрізування малопомітна.\nПісля визначення розташування нижньої лінії, її необхідно перенести на весь периметр за допомогою лазерного рівня. Потім потрібно прокреслити так звану опорну лінію, з’єднавши розмітки, і закрутіть опори. Рекомендується використовувати профіль з оцинкованого заліза.\nПри використанні глазурованої кераміки рекомендують в якості рівня використовувати встановлену раніше ванну, так як:\nУ більшості випадків гарантує підхід до стелі цілої плиткою вже з урахуванням швів;\nНічого не заважає (уздовж стіни, як правило, проходять труби);\nЩільно розташовується до ванни і виключає подальшу захист від протікання води;\nНезначним мінусом є необхідність додаткової опори для другого нижнього ряду. Але плюси більш переконливі.\nДотримуючись покрокової інструкції, ви зможете зробити облицювання стін своїми руками.\nПочніть класти початковий ряд на опору, закріплену на стіні, пам’ятаючи про розмітку розташування вертикальних рядів. Додайте цілі плитки, без крайніх, так як вони можуть вимагати подальшого ствердження, при цьому контролюючи вертикальність.\nВставляйте пластикові хрестики в шви таким чином, щоб він був рівномірним в ряду, розташованому вертикально.\nНе забувайте за допомогою лазерного рівня стежити за правильною і рівною укладанням плитки.\nВідрізавши плиткорезом потрібний розмір, укладіть розташовані горизонтально по краях плитки.\nПовторюйте операції на наступних стінах по периметру приміщення.


Як підібрати слуховий апарат: основні параметри і характеристики пристрою | Лікування захворювань.\nЯк підібрати слуховий апарат: основні параметри і характеристики пристрою\nСучасні технології допомагають відновити слух людям з різним ступенем приглухуватості і тим самим повертають їх до нормального повноцінного життя. Щоб вирішити цю задачу, потрібно звернутися до лікаря-сурдолога. Фахівець зможе підібрати оптимальний варіант слухового апарату в залежності від особливостей і побажань пацієнта.\n1 Слуховий апарат\n2 Як підібрати самостійно\n3 Поради по експлуатації та правила догляду\nРішення про необхідність використання слухового апарата повинен приймати лікар. Фахівець визначить, чи є приглухуватість стійким захворюванням та ефективні будуть консервативні методи лікування.\nЯкщо патологія піддається терапії, слухові апарати не призначають. Найчастіше це відноситься до хронічних хвороб середнього вуха, які мають гнійний характер. В даному випадку консервативні та оперативні методи дають хороші результати.\nТакож визначитися з необхідністю слухового апарату допоможе попереднє лікування. Це особливо актуально при хронічних катарах середнього вуха. Така терапія нерідко застосовується і при невритах.\nСлуховий апарат зазвичай показаний при зниженні слуху на мову більш 40 дБ, так як в даній ситуації людина не може сприймати звуки на відстані приблизно 1 м. Щоб більш точно визначити потребу в пристрої, застосовують аудіометр.\nЦе дослідження також допомагає частково визначити ефективність приладу при приглухуватості. У перший час застосування апарату досить складно встановити його придатність для пацієнта.\nЦей пристрій посилює не тільки мова, але й інші звуки. Тому людині потрібен час на адаптацію до такого режиму. У будь-якому випадку прийняти остаточне рішення про необхідність протезування за допомогою цього пристрою можна лише після відповідної тренування.\nЯк підібрати самостійно\n, Щоб вибрати даний пристрій, потрібно враховувати безліч важливих параметрів. Правильність вибору приладу залежить від його типу. Сучасні пристрої бувають аналоговими й цифровими.\nОсновною перевагою аналогових приладів є невисока вартість. Принцип дії пристрою досить простий. Завдяки його використанню посилюються всі звуки, включаючи шуми. Без пристрою сторонні звуки практично не чутно, тоді як аналоговий сигнал значно збільшує їх гучність.\nВ результаті застосування таких пристроїв істотно наростає шумова навантаження, що призводить до нерозбірливості мови. Як наслідок, дратівливість людини збільшується, і він може повністю відмовитися від застосування приладу.\nВ основі дії цифрового апарату лежить вибірковість посилення звуків. По суті, такі пристрої є міні-комп'ютерами. Всі вхідні звуки поділяються на мовні і шумові. У результаті фільтрації мова стає виразної і розбірливою, тоді як гучність шумів знижується.\nЦифрові прилади, які мають функцію придушення шуму, ідеально підходять для людей, які страждають головними болями. Такі ж пристрої потрібно застосовувати і гіпертонікам. Кожне пристосування налаштовують індивідуально.\nКрім типу пристрою, існують інші параметри, які дозволяють зробити правильний вибір. Так, застосування слухового апарату для двох вух має чимало переваг:\nзначно простіше локалізувати джерело звуку;\nобидва вуха піддаються однаковим навантаженням;\nзбільшується розбірливість мови;\nусувається ефект тіні голови – використання одного пристрою призводить до того, що високочастотні звуки з іншого боку здаються більш глухими.\nОднак такі прилади можуть використовувати далеко не всі. Не кожній людині зручно застосовувати подібні пристрої. Крім того, коштують вони дорожче.\nПри виборі слухового апарату обов'язково враховують локалізацію даного пристрою:\nЗавушні прилади, розташовані за вухом. Всередину слухового проходу направляється трубочка, оснащена вушним вкладишем. Такі апарати мають різні форми і розміри, включаючи і досить мініатюрні.\nВнутрішньоканальні – вважаються самими маленькими апаратами, які локалізуються в слуховому проході. Вони практично не видно, однак мають невисоку потужність і потребують особливого догляду.\nВнутрішньовушні – поміщають безпосередньо у вушну раковину. Вони трохи більше, ніж внутрішньоканальні, але володіють більшою потужністю.\nВибір слухового апарату здійснюють індивідуально. Кожен тип має цілком конкретними протипоказаннями, які обов'язково слід враховувати.\nВажливе значення має достатній запас потужності пристрою особливо для літніх людей. Порушення слуху можуть постійно прогресувати, тому так важливий резерв потужності. При цьому сам слуховий апарат не призводить до погіршення слуху.\nКрім цього, при виборі пристрою враховують наступні характеристики:\nЧисло каналів. Завдяки цьому вдається правильно налаштувати прилад.\nСистема компресії. Завдяки її наявності можна підсилювати звуки по-різному. Це зберігає природність тихих і гучних звуків.\nПридушення шуму. З допомогою даної функції вдається чути мова більш розбірливо навіть в умовах підвищеного шуму. Деякі пристрої пригнічує шуми і при цьому роблять мову більш виразної.\nМікрофони. Дані елементи можуть бути спрямованими і ненаправленими. При цьому спрямованість буває адаптивної. В даному випадку вона змінюється в залежності від обстановки. Сучасні апарати і зовсім дозволяють користувачеві самостійно підбирати спрямованість мікрофона.\nВелике значення має і наявність додаткових можливостей. Так, цифрові апарати можуть автоматично підлаштовуватися під акустичну обстановку. Їх можна регулювати шляхом перемикання програм. Управляти пристроєм можна за допомогою пульта або кнопок на корпусі.\nНові пристрої доповнює функція бездротової передачі. Завдяки цьому їх можна пов'язувати з комп'ютерами та мобільними телефонами. При цьому людям з порушеннями моторики рук або зору більше підійдуть прилади великих розмірів, що мають ручне керування.\nПоради по експлуатації та правила догляду\nСлухові апарати потребують дуже акуратному зверненні. Завдяки цьому пристрій буде служити кожен день протягом багатьох років. Такі пристрої володіють високою надійністю, однак при неправильному застосуванні є ризик пошкодити їх. Щоб цього не сталося, важливо дотримуватися низки правил:\nУникати забруднення приладу. Брати слуховий апарат рекомендується чистими і сухими руками. Важливо пам'ятати, що отвір мікрофону має дуже маленький розмір. При недбалому поводженні воно може швидко забитися.\nНе піддавайте прилад впливу вологи. Перед прийомом душу або ванни пристрій потрібно зняти. Не варто залишати прилад у ванній кімнаті, оскільки підвищена вологість негативно вплине на його роботу. Перед установкою апарату обов'язково слід прочищати вуха. Під дією вологи і конденсату електронні елементи можуть пошкодитися. Перед сном фахівці радять виймати батарею, а відсік, в якому знаходяться джерела живлення, залишати відкритим.\nЗберігати прилад поза доступу дітей і домашніх тварин. Варто враховувати, що витягнутий, але не вимкнений апарат видає звуки високої частоти. Вони можуть надавати дратівливу дію на собак.\nНе допускати контактів з косметичними засобами або лаком для волосся. Дрібні частинки можуть забити невеликі отвори пристрою. Тому перед застосуванням косметики прилад треба знімати.\nОчищати пристрій. Щоб забезпечити надійну роботу приладу, потрібно підтримувати чистоту. Для цього апарат протирають м'якою сухою ганчіркою. Спирт, чистячі засоби або розчинники застосовувати заборонено. Сурдолог може порадити спеціальні склади для догляду за слуховим приладом.\nЗберігати пристрій в надійному місці. Якщо апарат не використовується будинку, його потрібно зберігати в спеціальному осушающем пеналі. Якщо ви не плануєте носити пристрій тривалий час, з нього потрібно витягнути джерело живлення.\nНе потрібно намагатися самостійно усунути несправності. В результаті ви можете пошкодити електронні елементи приладу.\nДоступно про принципи роботи слухового апарата в нашому відео:\nЩоб успішно компенсувати втрати слуху з допомогою апарату, до вибору даного пристрою потрібно віднестися дуже уважно. При цьому важливо звернутися до лікаря-сурдолога в поліклініці. Він призначить прилад залежно від особливостей організму.\nНовий прилад полегшить страждання пацієнтів з цирозом печінки\nФотометричний аналізатор Biosystems BTS-350\nFDA дозволило використання портативного приладу від мігрені


Декор вашого будинку - Постільна та столова білизна - Серветки оброблені по краях\nПостільна та столова білизна - Серветки оброблені по краях.\nСерветки оброблені по краях.\nОздоблення матерією іншого або контрастного кольору - краща прикраса серветки. Для обробки вибирайте тонку матерію: тоді кути будуть не дуже товстими, і їх легше прострочити на машинці. Пропонований проект дуже легко здійснити.\nЯкщо серветка буде квадратом із стороною 38 см, на обробку потрібно смуга 16 х 40см.\nРада з шітьюсалфеткі, обробленою по краях. Подрежьте кути обробки, щоб зменшити товщину матерії.\n1. Для розкрою матерії надсекіте крайку основної тканини, потягніть поздовжню нитку і ріжте по лінії зборки. Повторюйте цей процес через кожні 38 см вздовж кромки. Відміряйте 38 см по подовжньому зрізу і потягніть пайову нитку завершивши квадрати.\n2. На кожну серветку викройте чотири смуги 4 х 40 см з оздоблювальної тканини. Складіть смуги уздовж навпіл лицьовою стороною всередину і проутюжьте їх. Потім складіть довгими зрізами до середини і знову проутюжьте.\n3. Надіньте смуги на протилежні зрізи серветки і змітайте їх, прихоплюючи стібком виворітну сторону смуг. Прострочіть в край.\n4. Подрежьте обробку врівень з краєм серветки. Точно так само сколите за рештою країв дві інші оздоблювальні смуги. Підверніть вузькі кінці на кутах і змітайте їх. Прострочіть в край, зробивши зворотний хід на кожному кінці, щоб закріпити кути.


Шановні музиканти, композитори, співаки, диригенти та усі шанувальники музичного мистецтва! Щиросердно вітаю вас з Міжнародним днем музики! | Управління культури, національностей, релігій та туризму Хмельницької обласної державної адміністрації\n« Майстер-класи в літературному музеї\nСьогодні Хмельницька обласна філармонія запрошує усіх меломанів відзначити День… »\nШановні музиканти, композитори, співаки, диригенти та усі шанувальники музичного мистецтва! Щиросердно вітаю вас з Міжнародним днем музики!\nЦе свято, яке в усьому світі відзначають вже 40 років поспіль, без перебільшення знаходить відгук у душі кожної людини, незалежно від віку, національності та соціального статусу. Прекрасну мову музики розуміють усі, і кожен по-своєму черпає у цьому глибокому, багатогранному та чистому джерелі сили, натхнення, світлі сподівання. Музика – це чудотворний засіб залучення людей до доброго, вічного, вона допомагає відкривати безмежний світ людських почуттів, гармонії та краси.\nЩиро дякую музичним колективам, композиторам, диригентам, викладачам музичних шкіл Хмельниччини – усім, хто дарує слухачам радість спілкування з цим неповторним мистецтвом, збагачує духовну скарбницю нашого народу.\nСердечно зичу усім міцного здоров’я, миру, добра, злагоди, невичерпного натхнення та підкорення нових творчих вершин, великої насолоди від спілкування з яскравим світом музики, який був і завжди залишиться одним з прекрасніших естетичних цінностей людства.\nНехай музика завжди звучить у наших серцях!\nЗ повагою Ірина Трунова.


Lloyd's of London створить незалежну "гарячу лінію" для боротьби з домаганнями на робочому місці\nНайбільший і найстаріший страховий ринок світу Lloyd's of London виробив план дій, який, як очікується, дозволить звести до мінімуму кількість домагань на робочому місці і захистити співробітників представлених на ньому компаній, пише Financial Times.\nЗокрема, гендиректор Lloyd's of London Джон Ніл оголосив про створення незалежної гарячої лінії для повідомлень про подібні проблеми і захист добровільних інформаторів. Окрім того, розглядається питання про довічну заборону на участь у роботі страхового ринку для порушників.\nПропозиції були узгоджені в понеділок, на екстрено скликаній нараді керівників страхової галузі.\nМинулого тижня в статті в Bloomberg Businessweek описувалася глибоко укорінена культура неналежного ставлення до співробітниць в Lloyd's of London на прикладі 18 жінок, які працювали в таких провідних страхових компаніях і брокерів, як Aspen Insurance, Arthur J. Gallagher & Co., Marsh & McLennan, Munich Re. Вони розповіли про небажані дотики, п'яні домагання, погрози насильства.\nБританські парламентарії, включаючи керівників профільних комітетів, засудили існуючу в Lloyd's of London практику, і зажадали негайних змін.\nLloyd's of London простежує свою історію з 1689 року. В кінці XVII століття в кав'ярні Едварда Ллойда збиралися судновласники, купці і моряки, обмінювалися новинами, укладали договори фрахту і страхування суден і вантажів. Як корпорація, об'єднання діє з 1871 року, коли цей статус був закріплений актом британського парламенту.\nДіяльність корпорації забезпечується брокерами і синдикатами андерайтерів Lloyd's, які отримують пропозиції про страхування і перестрахування лише через брокерів. Андеррайтери Lloyd's, перш ніж стати членами корпорації, повинні внести в неї досить значну суму. Андеррайтери згруповані в синдикати, у кожного з яких є свій керівник. Відповідальність індивідуальних членів (так званих "імен Lloyd's") не обмежена.\nLloyd's of London працює більш ніж у 200 країнах і територіях світу.\nТеги: #страхування #британія #lloyds_of_london


Дитячий садочок №16 - Дитячі садочки Вінниці\nДитячий садочок №16\nм. Вінниця, вул. Пархоменка, 12\n0432 63-27-89, 0432 63-22-17\nДошкільний навчальний заклад № 16 "Бджілка"\ndnz16.edu.vn.ua (1265 кліків)\nДошкільний заклад побудований за типовим проектом (І-ІІ корпус). Перший корпус - 1937 р., другий - 1982 р.\nЯк дошкільний заклад функціонує з 1958 року в підпорядкуванні відомства Південно-західної залізниці.\nУ 2001 році дошкільний навчальний заклад передано в управління освіти Вінницької міської ради.\nВ садочку 12 груп, з них 4 ясельних і 8 дошкільних. Загальна кількість дітей - 250 чоловік. В закладі працює творчий педагогічний колектив у складі 28 чоловік. Кожен з них відданий своїй професії, ініціативний та відповідальний, частинку свого серця віддає вихованцям. Очолює колектив завідуюча Колесникова Світлана Миколаївна.\nДошкільний заклад працює за програмою навчання та виховання «Малятко».\nПріоритетним завданнями закладу є розвиток творчих здібностей дошкільників засобами мистецтва, формування у них духовних цінностей та морально-етичних норм. Спільна робота ДНЗ та сім'ї з питань охорони та зміцнення здоров'я дітей.


Головна/Поради/Чим особлива грибна піца?\nГрибна піца – класика жанру. Хоча багато хто може асоціювати її з найдешевшими пунктами в меню місцевих піцерій, цю страву можна приготувати у розкішній версії, яка буде смачною та корисною. Це може бути піца з доставкою Чернівці, у складі якої вже є гриби. Також ви можете вибрати їх як додаткові інгредієнти. Грибну піцу можна приготувати і у своїй домашній духовці. Щоправда, на це потрібно мати час і бажання.\nЯкщо у вас немає наснаги чи можливості готувати страву самостійно, можна вигідно замовити її додому чи до офісу. Цілодобова доставка піци Чернівці привезе вам її всього за 29 хвилин. А якщо ви плануєте обід із колегами чи посиденьки з друзями, то зможете ще й заощадити. На сайті є постійні акції «2+1» і «3+1», завдяки яким легко отримати додаткову піцу в подарунок.\nЩо найважливіше в піці з грибами?\nЦе хороше тісто та обробка грибів. Необхідно, щоб усі інгредієнти були ідеально пропечені, а також щоб нічого не було сухим або недостатньо обсмаженим. Використовуйте цей рецепт як основу для власних експериментів. Можна доповнювати його улюбленими добавками, наприклад, шинкою, салямі або додатковими овочами.\nТа для того, щоб створити піцу з бажаними інгредієнтами, не обов’язково готувати її власноруч. Можна замовити цю страву на сайті https://lapiec-pizza.cv.ua/ – і дуже скоро замовлення доставлять на потрібну адресу.\nЯкщо ж ви вирішили приготувати грибну піцу, зважайте на певну особливість. Найкраще тісто для неї – те, яке швидко випікається. Та при цьому гриби потребують більше часу, щоб вони розм’якнули. Крім того, сирі гриби часто виділяють сік під час нагрівання, і все починає плавати. Дізнайтеся рецепт, завдяки якому можна буде легко приготувати грибну піцу, зважаючи на її особливості.\nРозраховані на велику піцу діаметром приблизно 30 см – для двох дорослих.\nприблизно 15 грибів\nспеції: орегано, паприка, чорний перець\nПочинаємо з тіста, бо йому потрібно піднятися приблизно пів години, якраз буде час розібратися з рештою інгредієнтів. Покладіть борошно у велику миску й додайте до нього дріжджі, оливкову олію, сіль і теплу воду. Замісіть тісто ложкою, а коли воно повільно почне утворювати тверду масу, починайте вимішувати руками – поки не отримаєте пружинисту кульку.\nНайважливішим доповненням до цієї піци є гриби. Краще не додавати їх сирими, бо є велика ймовірність, що вони виділять багато соку чи вийдуть занадто сухими. Тому краще нарізати гриби тонкими скибочками, подрібнити половину цибулини й обсмажити їх разом на сковороді з додаванням оливкової олії. Так гриби будуть м’якими, а сік випарується. Завдяки цьому піца вийде смачною та хрусткою. А якщо бажаєте скуштувати ще смачнішу піцу, можна замовити її. Завдяки приготуванню в печі LA П‘ЄЦ вдається отримати особливий смак і аромат.\nКоли тісто підніметься, розподіліть його рівномірно на деко, щоб утворився тонкий корж. Викладіть зверху потрібну порцію томатного соусу й розкладіть попередньо обсмажені гриби. Потім посипте піцу тертим сиром і другою частиною цибулі, нарізаною тонкою соломкою.\nЗверху залийте спеціями та випікайте піцу в духовці, розігрітій до 225 °C протягом 12-15 хвилин (поки дно піци не почне підрум’янюватися). Ви також можете спекти піцу при максимальній температурі духовки (250 °C) на найнижчій полиці протягом 7-9 хвилин. Смачного!


Головна / Ремонт / Декоративна штукатурка: приготування, підготовка, прийоми роботи, різновиди\nДекоративна штукатурка разом з штучним каменем міцно тримає пальму першості серед оздоблювальних матеріалів. При використанні натуральних матеріалів і традиційних технологій декоративна штукатурка своїми руками економить до 80% витрат на обробку або дозволяє почати високорентабельний дрібний бізнес: компоненти дешеві, а робота складна і дорога.\nІнша важлива перевага – величезне багатство забарвлень, фактур і рельєфів, приблизно рівноцінних за трудомісткостю і собівартостю. Велика кількість доступних текстур, кожна з яких має ще й різновиди, і може варіюватися залежно від способу нанесення.\nВ інтер’єрі декоративна штукатурка дає свободу дизайну: потрібно тільки сказати, яка поверхня потрібна, а майстри зроблять, аби замовник не вимагав інший вид обробки. Люди з художніми здібностями тільки штукатуркою можуть створювати справжні витвори мистецтва. Умілий майстер може добитися ефекту повної присутності справжнього у вигаданому. Але, звичайно, перш ніж братися за такі роботи, потрібно повністю освоїти всю технологію і до найтонших нюансів відчути матеріал.\nНарешті, у продажу є багато готових сумішей на полімерній основі, міцних, стійких і призначених для різних режимів температури і вологості.\nХоча вони не дешеві, але технологія нанесення декоративної штукатурки промислового виробництва не складна, ретельного трудомісткого вирівнювання підстильної поверхні не потрібно, тому що в цілому обробка декоративною штукатуркою може виявитися дешевше звичайної штукатурки з подальшим клеєнням шпалер і фарбуванням.\nТак з чого його роблять, цей чудовий матеріал? Чи можна його зробити самому? Як з ним працювати? Зробити декоративну штукатурку самому з натуральних компонентів нескладно, потрібна тільки акуратність і простий інструмент.\nГотові суміші на полімерній основі вимагають промислової технології виготовлення, але обробляти ними стіни простіше, ніж штукатурити під шпалери або фарбування. Робота з декоративною штукатуркою технічно не складна, але найточніший робот з нею не впорається: потрібна деяка частка художнього смаку. А найголовніше – мова йде не про один матеріалі, а про багато видів і різновидів. Основні будуть описані в цій статті, але насамперед – про склад і його компоненти. Потім – підготовчі роботи, і вже потім – за справу.\nДекоративна штукатурка для внутрішніх робіт складається з наповнювача, що дає загальний тон, міцність і стійкість, пігменту (колера), структурних (моделюючих) елементів, поверхневих або об’ємних, і сполучного, скріпляє все це в моноліт. Готове покриття для підвищення поверхневої стійкості лессірующе – вводять в тонкий поверхневий шар зміцнюючої основи.\nСамим поширеним наповнювачем був і залишається чистий дрібний білий річковий пісок або тонко мелений кварцовий пісок. Для справжньої венеціанської штукатурки (див. Далі) його частково або повністю замінюють мармуровим борошном. Дедалі більшого поширення набувають синтетичні самоформующіся наповнювачі (висихаючи, штукатурка сама зморщується в унікальний рельєф), але суміші з ними проводяться тільки промисловим способом і продаються готовими.\nСуміші надають забарвлення пігментами, мінеральними і органічними синтетичними. Натуральні органічні пігменти (кошеніль, індиго) в штукатурці швидко вигоряють. Пігмент може бути у вигляді порошку, тоді його вводять в наповнювач до замішування; пастоподібні і рідкі пігменти вводять в готову до нанесення суміш.\nДля створення будь-якого кольору в принципі достатньо червоного, зеленого і синього – основних базисних кольорів, але штукатурка сама по собі не світиться, її колір створюється за рахунок віднімання додаткових кольорів з відбитого білого.\nУ колориметрії такий спосіб розцвічування називається субстрактівним. Тому, щоб отримати чисті і / або глибокі тони, потрібні додаткові кольори: жовтий, блакитний (бірюзовий), пурпурний (ліловий, фіолетовий), і ключовий колір (key color); при білій підкладці ключем буде чорний.\nСинтетичних пігментів будь-якого кольору у продажу більш ніж достатньо, а з мінеральних для натуральної штукатурки можна рекомендувати наступні:\nЧервоний – червона охра, прожарений гематит, червоний кадмій. Кіновар – ні в якому разі, це з’єднання з ртуттю! Кадмій теж токсичний, але не летючий, хімічно стійкий і з штукатурного шару не мігрує.\nЖовтий – жовті охри, аурипігмент, жовтий сурик. Зелений – малахіт (мелений), псевдомалахіт, керченіт, зелений хром, діамантовий зелений в порошку.\nБлакитний – синій в суміші з цинковими або титановими білилами; азурит і діоптаз дороги.\nСиній – лазурит (ляпіс-лазур), синій кобальт, вівіаніт (мінеральний індиго).\nФіолетовий – прожарений лазурит, окисли марганцю. Аптечна марганцівка не годиться, і зовсім не через регламентованого обороту: хімічно агресивна (сильний окислювач), активно мігрує.\nКоричневий – темні охри, залізний сурик.\nЧорний – сажа газова, деревне вугілля.\nПримітки: Фіолетовий, ліловий і пурпурний; блакитний з бірюзовим – візуально різні кольори. Але ставляться вони до однієї зони спектра – змішуючи їх з жовтим, можна отримати один і той же червоний або зелений, тільки співвідношення компонент буде іншим. Газову сажу НЕ вискребают з димаря. Вона продається саме як пігмент у будівельних і художніх магазинах.\nЗагалом, для декоративної штукатурки стін підуть будь-які мінеральні пігменти для станкового живопису, справа тільки в ціні. Є ж різниця – написати ікону, яку потім куплять за кілька тисяч доларів, або обробити два десятки квадратів, вклавшись у сімейний бюджет.\nДля блиску в якості пігменту використовують металеві порошки. Органічні пігменти дешевше багатьох мінеральних, можуть бути ірідіруючими (перловими, металік) і флуоресцентними (самосвітними після опромінення сонцем). Але врахуйте – органіки, яка не вигорає б десятиліттями, не кажучи вже про сторіччя, немає і в принципі бути не може. Найвища досягнута на сьогодні її стійкість до ультрафіолету – 80 років, при ціні покриття $ 4 за квадратний дюйм.\nДля формування текстури поверхні в суміш вводять, або напилюють на готове покриття, різного роду пластівці, волокна, гранули, аж до золотих кульок. Докладніше про це буде сказано в описі видів штукатурок, але важливо знати: мінеральні штукатурні суміші структуруються дуже погано. Потрібно або точно дотримуватися перевіреного рецепту, або мати величезний досвід роботи, щоб експериментувати самому.\nДля штукатурки використовують мінеральні та органічні полімерні зв’язуючі. Перші не дуже липкі, але перевірені століттями і дешеві; другі – намертво прилипають до чого завгодно, крім чистого скла, полірованого металу, поліетилену і фторопласта, добре тягнуться при висиханні, але дорогі і в експлуатації менше 100 років.\nЦемент і простий гіпс для декоративної штукатурки не використовуються: перший дає занадто грубу поверхню і бруднуватий тон забарвлення, а другий неміцний. У продажу є суміші на основі модифікованого полімерними присадками гіпсу, але їх надійність століттями ще не перевірена. Натуральную декоративну штукатурку найчастіше роблять на вапняному тесті.\nВона дешева, міцна, довговічна, дозволяє використовувати найрізноманітніші декоративні техніки, але її адгезійна здатність невелика, тому потрібна хороша, і досить трудомістка, підготовка поверхні. Рельєф можна отримати тільки ліпленням по мокрому або за трафаретом – НЕ пластична, не тягнеться.\nІноді, для не особливо відповідальних по дизайну, але вимагаючих підвищеної стійкості покриттів (наприклад, в передпокої), беруть штукатурку на сполучному з рідкого скла – силікатну. Вона міцна, добре липне, але грубувата, і вводити в неї можна далеко не всякий пігмент. Для особливо відповідальних випадків сполучне беруть магнезіальне: каустичний магнезит (окис магнію) MgO, зачинених водним розчином хлориду магнію MgCl2. Компоненти їдкі, окремо небезпечні, суміш потрібно готувати безпосередньо перед застосуванням, суворо дотримуючись правил хімічної технології, але штукатурка виходить виключно міцною і вологостійкою.\nОсновні органічні зв’язуючі – акрилова смола і силікон, який вже кремнійорганіка. І те, і інше відмінно липне і тягнеться. Акрил набагато дешевше; ціна готового покриття порівнянна з такою на «мінералці»; товщина шару – до 12 мм. Силікон дуже дорогий, але дозволяє робити опуклі барельєфи, горельєфи і навіть круглу скульптуру.\nСтандартний склад штукатурних сумішей для внутрішньої обробки такий: наповнювач – 3 вагових частини; сполучна – 1 вагова частина; пігмент – 2-12% від ваги суміші за результатами пофарбували, див. нижче; моделюють добавки – по секретній фірмової технології або результатами власного унікального досвіду.\nПримітка: в штукатурку на акриловому сполучному можна вводити до 80-90% наповнювача з пігментом в сукупності, як для рідкого каменя.\nСтіну для такої штукатурки слід підготувати, як під венеціанську на акрилової підкладці, див. далі, і все-таки обмежитися 4 частинами наповнювача з пігментом на 1 частина сполучного – штукатурка не стільниця, вона не лежить, а висить на стіні.\nОздоблення стін декоративною штукатуркою немислиме без пробного фарбування. Вони потрібні не тільки для підбору тону і перевірки текстури, а й для проби на міцність прилягання: після повного висихання проби перевертають догори дном або ставлять на попа і постукують по його тильній стороні обухом рукоякі валика або шпателя. Якщо не відвалюється – буде і на стіні триматися.\nФарбування роблять на фанерному щиті 0,5х0,5 м товщиною 8-20 мм. Фанера потрібна без просочення, найпростіша, на казеїновому клеї, з хвойних порід або березова. Замінювати фанеру гіпсокартоном або іншими плитними матеріалами можна: саме проста фанера на казеіні тримає штукатурку так само, як підготовлена стіна.\nПримітка: фанера для фарбування потрібна не розшарована і нова, не пильна. Пил і жиропіт різко знижують адгезійну сприйнятливість підкладки.\nЛессірування – заключна операція декоративної штукатурки. Її призначення – надати рельєфу і / або розпису поверхневу стійкість. Традиційний спосіб лессірування старих мінеральних штукатурок – бджолиним воском: шматком воску розкреслюють поверхню навхрест, потім розтирають роговою губкою.\nВоскове лессірування – трудомістка і відповідальна операція. Віск наносять і розтирають багаторазово, і в той же час потрібно не стерти рельєф і не протерти малюнок. Досить сказати, що якість лессірування в старовину перевіряли, прикладаючи долоню до протилежної сторони стіни: вона повинна була протепліти наскрізь від нагрівання тертям.\nУ наш час це роблять або прозорим акриловим лаком – він легко проникає в поверхневий шар будь-якої штукатурки – або спеціальними лессіруючими складами одноразового застосування; їх просто наносять валиком або пензлем. Але є нюанс: якщо використовується готова суміш, то лессірувати потрібно складом того ж виробника, і призначеним саме для цієї суміші.\nПеревірити на сумісність всю, яка є на ринку, штукатурну продукцію, фізично не можливо. Треба сказати, що деякі виробники безсовісно використовують цю обставину в корисливих цілях: суміш начебто недорога, а лесіровка для неї … немає слів. Тому, вибираючи готову суміш, обов’язково прочитайте в фірмовій інструкції, чим її рекомендується лессірувати, і поцікавтеся, скільки це коштує. На крайній випадок – акриловий лак поки ще не зіпсував ніяку штукатурку.\nДля роботи з декоративною штукатуркою крім звичайного штукатурного інструменту знадобиться і спеціальний: фактурні валики, штампи, розтирочна губка. Не завадить також і набір зубчастих шпателів, особливо якщо передбачається дизайн модернового клону.\nВалики і штампи повинні, по-перше, бути м’яко-пружними, інакше вийде не унікальний рельєф, а прокатка валком. По-друге, вони не повинні обліпати сумішшю. Для постійного використання краще обзавестися валиками з тефлоновим або поліестерним покриттям – вони довговічні. Для разової самодіяльної роботи краще придбати дешеві поліетиленові.\nПро губки для розтирки потрібно сказати окремо. Елітна обробка досі розтирається натуральними морськими роговими губками; в продаж вони йдуть як «коралові», хоча губка – зовсім корал, і коштують дорого. Видобувається два види рогових губок: туалетна і кінська. Перша ніжніша, йде на чистову затірку, а друга, погрубше – на чорнову. Однак практика показує, що рогові губки з успіхом замінюють звичайні двошарові кухонні губки для посуду. Її жорсткою волокнистої стороною ведуть чорнову розтирку, а м’якою поролоновою – чистову. Кухонна губка на штукатурці дуже швидко зношується, але й коштує копійки.\nПідготовка стін під декоративну штукатурку проводиться в наступному порядку:\nШпаклюють міцною цементною шпаклівкою.\nШтукатурять соколом на вазі БЕЗ МАЯКІВ, навіть навідних; ідеальної рівності, як під фарбування або шпалери, домагатися не потрібно – декор приховає дрібні недоліки.\nРетельно знепилюють сухою макловицею, потім очищаються пилососом з пилозбірником.\nПід всі штукатурки, крім венеціанської – грунтують грунтовкою глибокого проникнення по каменю або штукатурці.\nПід венеціанську штукатурку – роблять підкладку з піском, див. нижче.\nМаяки в базовій штукатурці використовувати не можна з наступної причини: базовий шар може бути не дуже рівним, але повинен бути ідеально однорідним. Закладені канавки від видалених маяків, висохлі наведені маяки цю однорідність порушують, що через пару-трійку років призведе до відшарування декору.\nБазову штукатурку краще брати теплу на спученому вермикуліті. Пінопластова і т.п. не міцна, а в декоративній штукатурці, як ніде ще, потрібно дотримувати непорушний обробний принцип: сильне і важке не повинно лягати на легке і слабке.\nНавіщо потрібна саме тепла штукатурка? Декор по суті своїй неоднорідний, через що чутливий до температурного градієнту (перепаду температур) по товщині шару. Несучі стіни зараз будують більш із силікатної цегли і бетону, що володіють досить високою теплопровідністю, через що при різких змінах погоди градієнт може вийти за межі допустимого. Якщо ж коробка з керамічної цегли, то топлять зараз не печами, а радіаторами, і стіни метрової товщини не роблять, що може дати той же результат.\nНанесення натуральної венеціанської штукатурки вимагає значних фізичних зусиль, а заміна піску мармуровим пилом знижує адгезію суміші. Крім того, щоб венеціанка показала себе у всій красі, підкладка під неї повинна відбивати світло з блиском.\nСтаровинний спосіб грунтовки під венеціанку – фарбування свинцевими або цинковими білилами на лляній олії з домішкою дрібного кварцового піску і меленого постарілих і втративших цінність перлів. Зараз базову поверхню під венеціанку фарбують перловою акриловою фарбою, теж з добавкою піску, для поліпшення адгезії внаслідок шорсткості.\nСкільки потрібно піску? Приблизно 5-15% за вагою. Точно визначають пробою на ніготь по висохлому фарбуванні: ніготь повинен йти легко і плавно, і на ньому має залишитися рівномірно-шорсткувата біла плямочка. Якщо видно окремі подряпинки – піску мало або він занадто великий. Якщо гальмує, як по наждачці – піску багато.\nЧи можна грунтувати по-старинці? Не рекомендується. По-перше, замінювати перли більш дешевим, але все ж дорогим перловим патом немає сенсу: пат роблять з луски дрібних оселедцевих риб – кільки, тюльки, салаки, кібінаго – і за своїми фізико-хімічними властивостями воно зовсім не перли. По-друге, міська квартира – не родове гніздо. Колись знову буде ремонт, і масло в стіні проявить себе плямами на шпалерах або фарбі, а позбавитися від них дуже важко.\nСпособи нанесення декоративної штукатурки дещо відрізняються від них же для звичайної, і включають додаткові операції: підфарбовування, ліплення, розтирку, лессірування.\nТут мова піде про загальні прийомах ручної роботи. Механізовані способи: набризк для отримання бурульок на стелі і т.п. – Предмет окремої розмови. Є ще одна істотна відмінність: декоративку можна, і потрібно, робити багатошаровою, для художнього ефекту.\nВона нічого більш на собі тримати не повинна, а лессірування її зміцнить. Шарів може бути до 15 і більше, скільки дозволяє матеріал: товщина готового покриття по западинах рельєфу не повинна перевищувати 6 мм. Шари можуть бути як суцільними, так і ні, але обов’язково – мокрим по мокрому. Нехай попередній вже почав схоплюватися, але він повинен бути вологим на вигляд і на дотик.\nГотову «декоративку» потрібно наносити, зрозуміло, не соколом і правилом по маяках, а широким шпателем на вазі. Суміші досить в’язкі, шпатель зручніше тягнути двома руками, а дрібні нерівності не мають значення, тому подальшої обробки не передбачається.\nШпатель, рівний або зубчастий, тягнуть знизу вгору вертикальними або похилими смугами. На відміну від звичайної, декоративку допустимо, заради більшого естетичного ефекту, наносити променями врозбіжку або зі згоном до центру. Шпатель тягнуть з невеликими хвидями, похитуючи впоперек; так суміш краще прилипне до стіни.\nНанесений шар можна підфарбувати поверх, нанесши на нього волохатим валиком або флейцевим пензлем тонкий шар тієї ж суміші, але з додатковим кольором і розрідженим додаванням води. Колірувати можна як мокрим по мокрому, під ліплення, так і вже підсохший, але ще сирий шар – під ростирку.\nЛіплення (яке можна робити валиками, штампами або просто пальцем в латекстній рукавичці) не тільки створює рельєф. Ліплення мокрого підфарбованого шару розганяє пігмент до вершин рельєфу, що вже дає деякий перехід кольорів.\nРозтурку шару роблять для наступного: Губкою чорнову – під наступний шар. Нею ж чорнову і чистову – щоб розтушувати нанесений плямами відтінок. Соколом або шпателем по ледь схопившомуся рельєфу – щоб згладити його вершини в один рівень і виділити його кольором; так розтирають штукатурки типу короїд.\nСмислові зображення штукатуркою можна робити за трафаретом товщиною 1,5-4 мм. Трафаретний шар може бути як фінальним, так і проміжним. Якщо попередній шар рівний, трафарет простіше зробити з картону; якщо рельєфний – з пеноплену або м’якої гуми. Суміш втирають в трафарет вузьким шпателем або забивають торцевим пензлем.\nЩоб виділити за кольором, трохи підсохлий малюнок затирають, або навпаки, втирають в нього губкою відтінок.\nДекоративну штукатурку сушать у провітрюваному приміщенні тільки природним способом. Вплив прямих сонячних променів неприпустимий: крім завішування відкритих вікон марлею або тюлем, потрібно над вікном влаштувати тимчасовий козирок або всередині екрани.\nПрискорювати сушку будь-яким способом неприпустимо, крім окремих ділянок під кракелюр. Відкрити своє творіння для огляду можна через добу в ясну погоду або двоє в похмуру, а користуватися кімнатою – через тиждень. Для схоплювання чергового шару потрібно від 2 до 12 годин залежно від виду штукатурки і температури. Через 15 годин після нанесення шар вважається непридатним для роботи мокрим по мокрому. Це вже або фініш, або вся робота зіпсована.\nВиди декоративної штукатурки при всій їх різноманітності не так вже складно класифікувати, якщо виходити з кінцевого результату:\nВенеціанська – можна вважати, прародителька всіх інших.\nА далі? Штукатурна технологія переживає період розквіту; можна навіть стверджувати – свій золотий вік. Асортимент і естетика готової продукції безперервно розширюються, а техніка нанесення спрощується. Загальна тенденція: пішов-купив-хлюпнув-почекав-3D готово. Королева декоративних штукатурок – венеціанська штукатурка – переживає друге народження. Освоївши її техніку, можна заощадити левову частку витрат на елітну обробку або почати власну прибуткову справу.\nДата: 08/2/15 8:25\nНазад: Гараж на 2 машини: оптимальні розміри і варіанти побудови\nДалі: Як зробити ганок з металу своїми руками для приватного будинку?\nOne thought on “Декоративна штукатурка: приготування, підготовка, прийоми роботи, різновиди”\n21 Лютого, 2016 о 7:41 am


У Хусті випускний в ресторані завершився стріляниною (ФОТО) @ Закарпаття онлайн\nУ Хусті випускний в ресторані завершився стріляниною (ФОТО)\nУчора, 5 липня, вночі до поліції надійшло повідомлення про бійку у хустському ресторані. На місце події прибула поліція, яка встановила, що суперечка, у результаті якої постраждав хлопець, виникла між випускниками, котрі святкували у закладі завершення навчання, та двома відвідувачами.\nЗа фактом хуліганства зі застосуванням зброї, у поліції розпочали слідство. Наразі вже відкрито кримінальне провадження за частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України, повідомили у відділі комунікації поліції Закарпатської області.\nТеги: Хуст, ресторан, випускники, стрілянина\nсиляни 2018-07-10 / 17:12:37\nГаньба нашій прессі!!!, - постріляли,підприємець, бідного випускника... або дізнайтесь все до кінця, - або краще не виставляйте себе на посміховисько!!!\nза те шо бідні випускники були в драбадан п яні!!, чи під ще чимось, і 10 чоловік били одного, - то не написано!!!\nтакож не написано як 18 літні смаркачі пили в закладі Премєра сильноалкогольні напої теж нема...\nбувший хустянин 2018-07-08 / 15:00:25\nЯ правильно зрозумів, що цей 28-річний власник автомагазину Рішко ймився до випускниці та постріляв малого 18-річного дітвака?\nТак цей 28-річний олень з яких Рішків? З родини дохторів, директора 3 школи чи поліцайтів?\nВика 2018-07-07 / 23:21:44\nДа , правда Рішко, я на против того ресторана живу, и Рішко малій тоже , хлопця якого Рішко подстрилив звати Ваня, прострілин бок и селезінка, начало ся все позад того що Рішко настав приставати до віпускници , та пушла и нажалилася хлобцям (віпускникам) и начала ся бійка, аж щось интересно про сю ситуацію , петайте))\nАвтору 2018-07-07 / 16:23:09\nПрошу позначити на карті місцезнаходження згаданого населеного пункту.\nімя або нік 2018-07-07 / 14:45:03\nКАЖУТЬ што ото Ріжко малий что має автомагазин навпроти. А може брешуть? по любасу мкнти гроши знімут товсто.Це для них ДЖЕК-ПОТ,І чоловік живий і гроши хоть кулько. Аш кось знає напишіт.\n!!! 2018-07-06 / 21:04:05\nВідколи Ільниця опинилася в Хустському районі?!


Самуель Сейдман (Samuel Seidman) | ArtLvivOnline (Арт Львів Онлайн)\nбл. 1900, с. Мильне (Тернопільська обл.)\nУніверситет ім. Яна Казиміра у Львові\nМалював переважно маленькі картини, здебільшого гірські та лісові пейзажі, іноді фольклорні композиції. Часто виїжджав на пленери у ліс в околицях Яремчі.\nВідразу після закінчення середньої школи, під час І Світової війни потрапив в австрійську армію. Згодом навчався на факультетах філософії та історії мистецтва в Університеті ім. Яна Казиміра у Львові.\nБрав участь у виставках львівського Палацу Мистецтв у Львові.\nЗагинув у Польщі під час гітлерівської окупації.\nСестра художника, Геня Сейдман, пережила війну і оселилась в Ізраїлі, звідки надіслала дані про нього до архіву ІЄІ.


Реферат - Бджола та Шершень - Литература, литературные произведения\nРеферат: Бджола та Шершень\nБджола та ШершеньАвтор: Сковорода Григорій.\nШершень спитав у Бджоли, чому вона така дурна. Адже, добре знаючи, що плоди її праці корисніші для людей, ніж для неї самої, та до того ж часто їй шкодять, приносячи замість нагороди смерть, Бджола не перестає робити дурниці — збирає мед.\nБджола відповіла своєму радникові, що дурень він сам. Мед до вподоби й ведмедю, та й Шершні нечесно його дістають. Бджоли, якщо б схотіли, також могли б по-злодійськи добувати мед, коли б тільки їсти любили. Але для них незрівнянно більша насолода збирати мед, аніж споживати. Для цього вони народжені на світ і робитимуть так, поки не умруть. А без сього жити, навіть купаючись у меду, для них — «найлютіша смерть».\nСила [мораль]. Шершень — узагальнений образ людей, що живуть грабунком інших і створені лише для того, щоб їсти й пити. Бджола ж — мудра людина, яка трудиться в «сродному ділі», тобто за своїм покликанням. Чимало Шершнів безглуздо кажуть: навіщо, наприклад, студентові вчитися, якщо нічого за це не має. Вони не розуміють, що справа, яка припадає до душі, дає найбільше задоволення. За природними законами живуть тварини (Хорт, Кішка, бджола) та наймудріші з людей (наприклад, давньоримський державний діяч і письменник Катон).\nНемає більшої радості, як «жити за натурою». Це означає не вдоволення низьких потреб і скотської похоті, а виконання свого природного призначення в житті. Саме про таку близькість до природи сказав давньогрецький філософ Епікур: «Дяка велика блаженній натурі за те, що потрібне зробила неважким, а важке непотрібним». Дотримуватись таких правил у житті — значить догодити Богу, бо «усе в ньому і він в усьому».\nЗозуля та Косик\nФілософький грунт та стиль літературних творів Джеляледіна Румі та


КО-ІРБЕССО інструкція UA/14425/01/01 (12418)\nПереглянути аналоги КО-ІРБЕССО\n( CO-IR В ESSO )\nдіючі речовини: irbesartan; hydrochlorothiazide ;\n1 таблетка, вкрита плівковою оболонкою, містить ірбесартану 150 мг та гідрохлортіазиду 12,5 мг або ірбесартану 300 мг та гідрохлортіазиду 12,5 мг;\nплівкова оболонка таблетки: опадрай рожевий 03А34089, що містить гіпромелозу, титану діоксид (Е 171), кислоту стеаринову очищену, целюлозу мікрокристалічну, заліза оксид жовтий (Е 172), заліза оксид червоний (Е 172).\nОсновні фізико-хімічні властивості: світло рожевого кольору, довгасті, двоопуклі таблетки, вкриті плівковою оболонкою.\nКод АТС C09D A04.\nКо-Ірбессо - це поєднання антагоніста рецепторів ангіотензину ІІ, ірбесартану і тіазидного діуретика гідрохлоротіазиду. Поєднання цих складових має додатковий протигіпертензивний ефект, при якому артеріальний тиск зменшується значно більше, ніж при застосуванні будь-якої складової окремо.\nІрбесартан - це сильнодіючий, перорально активний, селективної дії антагоніст рецепторів ангіотензину ІІ (підтипу АТ1). Він може блокувати всі дії ангіотензину ІІ, які забезпечує рецептор АТ1, незалежно від джерела або способу синтезу ангіотензину ІІ. Селективний антагонізм рецепторів ангіотензину ІІ (АТ1) стає причиною підвищення рівнів реніну і рівнів ангіотензину ІІ в плазмі крові, а також зменшення концентрації альдостерону в плазмі крові. Окремо ірбесартан при його застосуванні в рекомендованих дозах пацієнтам без ризику виникнення електролітного дисбалансу істотно не впливає на рівні калію в сироватці крові. Ірбесартан не пригнічує АПФ (кініназу ІІ) - фермент, який генерує ангіотензин ІІ, а також розкладає брадикінін на неактивні метаболіти. Ірбесартан не потребує метаболічної активації.\nГідрохлоротіазид - це тіазидний діуретик. Механізм протигіпертензивного ефекту тіазидних діуретиків дотепер в повному обсязі не з’ясований. Тіазиди впливають на механізми повторного всмоктування електролітів у ниркових каналах, безпосередньо посилюючи виведення натрію і хлориду приблизно в однакових кількостях. За рахунок діуретичної дії гідрохлоротіазиду зменшується об’єм плазми, збільшуються активність реніну плазми та секреція альдостерону, внаслідок чого збільшується втрата калію і бікарбонату з сечею і зменшується концентрація калію в сироватці крові. Ймовірно через блокування ренін-ангіотензин-альдостеронової системи при одночасному застосуванні ірбесартану існує тенденція до компенсації втрати калію. При застосуванні гідрохлоротіазиду діурез розпочинається через 2 години, а піковий ефект настає приблизно на 4-й годині, тоді як його дія триває приблизно 6-12 годин.\nПоєднання гідрохлоротіазиду та ірбесартану зумовлює дозозалежне додаткове зменшення артеріального тиску в межах діапазону терапевтичних доз.\nПри застосуванні 1 раз на добу 150 мг ірбесартану і 12,5 мг гідрохлоротіазиду спостерігалося зменшення середнього систолічного/діастолічного артеріального тиску з коригуванням даних за результатами прийому плацебо до рівня 12,9/6,9 мм рт. ст. (через 24 години після застосування) у пацієнтів з артеріальною гіпертензією від легкої до помірної форми. Піковий ефект спостерігався через 3-6 годин. При оцінці артеріального тиску шляхом амбулаторного моніторингу одночасне застосування 150 мг ірбесартану і 12,5 мг гідрохлоротіазиду 1 раз на добу давало послідовне зменшення артеріального тиску протягом 24 годин при середньому значенні зменшення систолічного/діастолічного артеріального тиску протягом 24 годин 15,8/10 мм рт. ст. без урахування даних, отриманих внаслідок застосування плацебо. При визначенні шляхом амбулаторного моніторингу артеріального тиску перехід ефекту Ко-Ірбессо 150 мг/12,5 мг від мінімального до максимального значень становив 100 %. Ефекти від мінімального до пікового значень, які визначалися за допомогою тонометра під час відвідувань лікаря, становили 68 % і 76 % відповідно. Ці ефекти протягом 24 годин спостерігаються без надмірного зниження артеріального тиску відносно максимального значення і становлять безпечне та ефективне зменшення артеріального тиску протягом часу застосування однієї добової дози.\nУ пацієнтів, стан яких належним чином не контролюється застосуванням 25 мг самого гідрохлоротіазиду, додавання ірбесартану давало додаткове середнє зменшення систолічного/діастолічного тиску без урахування даних, отриманих у результаті застосування плацебо, на рівні 11,1/7,2 мм рт. ст.\nЕфект зменшення артеріального тиску ірбесартаном у поєднанні з гідрохлоротіазидом проявляється після прийому першої дози і триває протягом 1-2 тижнів, причому максимальний ефект настає через 6-8 тижнів. Під час довгострокових супроводжуючих досліджень ефект ірбесартану/гідрохлоротіазиду тривав протягом періоду, довшого за один рік. Хоча про це і не зазначено спеціально стосовно препарату Ко-Ірбессо, відновлення артеріальної гіпертензії при застосуванні як ірбесартану, так і гідрохлоротіазиду не спостерігалося.\nЕфект впливу поєднання ірбесартану і гідрохлоротіазиду на рівень захворюваності і смертності не вивчався. Дані досліджень показали, що при довготривалому лікуванні із застосуванням гідрохлоротіазиду зменшується ризик летальності внаслідок серцево-судинних захворювань.\nРізниці у відповіді на застосування препарату Ко-Ірбессо залежно від віку або статі немає. Як і у разі застосування інших лікарських засобів, які впливають на ренін-ангіотензинову систему, у пацієнтів негроїдної раси з гіпертензією відповідь на монотерапію із застосуванням ірбесартану значно менша. Коли ірбесартан застосовується одночасно з малою дозою гідрохлоротіазиду (наприклад, 12,5 мг на добу), протигіпертензивна відповідь у таких пацієнтів наближається до відповіді пацієнтів - представників інших рас.\nЕфективність і безпека препарату Ко-Ірбессо як початкової терапії при тяжкій формі артеріальної гіпертензії (визначається як ТДАТ ≥ 110 мм рт. ст.) оцінювалася в рамках багатоцентрового, рандомізованого, подвійного сліпого, активно контрольованого, 8-тижневого дослідження за декількома напрямами.\nТипи і кількість випадків побічних реакцій у пацієнтів у разі застосування комбінованого засобу, про які повідомлялося, були подібними до профілю побічних реакцій у пацієнтів, які отримували монотерапію. Протягом 8-тижневого періоду лікування в жодній групі учасників не було повідомлено про випадки втрати свідомості.\nІрбесартан і гідрохлоротіазид - це перорально активні препарати і при своїй активності не потребують біологічного перетворення. Після перорального застосування препарату Ко-Ірбессо абсолютна пероральна біодоступність становить 60-80 % і 50-80 % відповідно для ірбесартану і гідрохлоротіазиду. На біодоступність препарату Ко-Ірбессо прийом їжі не впливає. Пікове значення концентрації у плазмі крові досягається через 1,5-2 години після перорального застосування для ірбесартану і через 1-2,5 години для гідрохлоротіазиду.\nЗв’язування ірбесартану з білками плазми крові становить приблизно 96 %, причому зв’язування з клітинними складовими крові надзвичайно низьке настільки, що ним можна знехтувати. Об’єм розподілу ірбесартану становить 53-93 л. Гідрохлоротіазид зв’язується з білками плазми крові на 68 %, і його підтверджений об’єм розподілу становить 0,83- 1,14 л/кг.\nПісля перорального або внутрішньовенного застосування 14С ірбесартану 80-85% радіоактивності плазми крові, що циркулює, належить незміненому ірбесартану. Ірбесартан метаболізується печінкою завдяки сполученню з глюкуронідами і окисненню. Основний метаболіт, який перебуває в циркуляції, - ірбесартану глюкуронід (приблизно 6%). Дослідженняin vitro показують, що ірбесартан перш за все окислюється цитохромним ферментом Р450 CYP2C9; ізофермент CYP3А4 має незначний вплив, яким можна знехтувати. Ірбесартан і його метаболіти виводяться як через печінку, так і нирками. Або після перорального, або після внутрішньовенного застосування 14С ірбесартану приблизно 20 % радіоактивності виводиться з сечею, а решта - з фекаліями. Менше 2 % дози виводиться з сечею у формі незміненого ірбесартану. Гідрохлоротіазид не метаболізується, проте швидко виводиться нирками. Принаймні 61 % перорально застосовуваної дози виводиться в незміненому вигляді протягом 24 годин. Гідрохлоротіазид проходить крізь плацентарний бар’єр, проте не долає гематоенцефалічного бар’єра, і потрапляє у грудне молоко.\nНиркова недостатність. У пацієнтів з нирковою недостатністю або у пацієнтів, які перебувають на гемодіалізі, параметри фармакокінетики ірбесартану істотно не змінюються. Ірбесартан за допомогою гемодіалізу не виводиться. Повідомлялося, що у пацієнтів із кліренсом креатиніну < 20 мл/хв період напіввиведення гідрохлоротіазиду зростав до 21 години.\nОдночасне застосування препарату Ко-Ірбессо з препаратами, що містять аліскерін, пацієнтам, хворим на діабет, та пацієнтам з помірним та тяжким ураженням нирок (швидкість клубочкової фільтрації < 60 мл/хв/1,73 м2).\nОдночасне застосування препарату Ко-Ірбессо з інгібіторами ангіотензин- перетворювального ферменту (АПФ) пацієнтам з діабетичною нефропатією.\nІнші агтигіпертензивні препарати. Антигіпертензивний ефект препарату Ко-Ірбессо може посилюватися за рахунок одночасного застосування інших антигіпертензивних препаратів. Ірбесартан і гідрохлоротіазид (у дозах до 300 мг ірбесартану/25 мг гідрохлоротіазиду) безпечно застосовували з іншими антигіпертензивними препаратами, включаючи блокатори кальцієвих каналів і β-адреноблокатори. Попереднє лікування діуретиками у високих дозах може призводити до зменшення об’єму крові і ризику зменшення артеріального тиску з початком застосування ірбесартану з тіазидними діуретиками, якщо тільки попередньо не було усунено зменшення об’єму крові.\nПрепарати, що містять аліскерін. Одночасне застосування препарату Ко-Ірбессо з препаратами, що містять аліскерін, протипоказане пацієнтам, хворим на діабет та пацієнтам з помірним та тяжким ураженням нирок (швидкість клубочкової фільтрації менше 60 мл/хв/1,73 м2) та не рекомендований усім іншим пацієнтам.\nПрепарати літію. Повідомлялося про тимчасові підвищення рівнів концентрації літію у сироватці крові і токсичності під час одночасного застосування літію з інгібіторами ангіотензинперетворювального ферменту (АПФ). На сьогодні повідомлялося про дуже рідкісні випадки подібних ефектів при застосуванні ірбесартану. Крім того, тіазиди зменшують виведення літію нирками, тому при застосуванні препарату Ко-Ірбессо ризик токсичної дії літію може підвищуватися. Таким чином, поєднувати літій і Ко-Ірбессо не рекомендується. Якщо таке поєднання виявиться потрібним, то рекомендується ретельний моніторинг рівнів літію у сироватці крові.\nЛікарські засоби, що виводять калій. Ефект виведення калію за рахунок гідрохлоротіазиду пом’якшується ефектом збереження калію за рахунок ірбесартану. Однак вважається, що цей вплив гідрохлоротіазиду на рівні калію у сироватці крові може відбуватися за рахунок інших лікарських засобів, пов’язаних із втратою калію і гіпокаліємією (наприклад інших діуретиків, які виводять калій, послаблювальних засобів, амфотерицину, карбеноксолону, пеніциліну G натрію). І навпаки, виходячи з досвіду застосування інших лікарських засобів, які пригнічують ренін-ангіотензинову систему, одночасне застосування діуретиків, які не виводять калій, додаткових засобів, які містять калій, замінників солей, які містять калій, або інших лікарських засобів, які можуть підвищувати рівні калію у сироватці крові (наприклад гепарину натрію), можуть призводити до підвищення рівнів калію у сироватці крові. Рекомендується належний моніторинг рівнів калію у сироватці крові у пацієнтів із таким ризиком.\nЛікарські засоби, які зазнають впливу у зв’язку з порушенням вмісту калію в сироватці крові. Рекомендується періодичний моніторинг вмісту калію в сироватці крові, якщо Ко-Ірбессо застосовувати одночасно з лікарськими засобами, токсичність яких підвищується при порушенні вмісту калію в сироватці крові (таких як глікозиди наперстянки, антиаритмічні засоби).\nІнгібітори ангіотензінперетворювального ферменту (АПФ).Одночасне застосування препарату Ко-Ірбессо з інгібіторами АПФ протипоказане пацієнтам з діабетичною нефропатією та не рекомендоване усім іншим пацієнтам.\nНестероїдні протизапальні засоби (НПЗЗ). Якщо антагоністи ангіотензину ІІ застосовувати одночасно з НПЗЗ (тобто селективними інгібіторами ЦОГ-2, ацетилсаліциловою кислотою (> 3 г/добу) і неселективними НПЗЗ), можливе послаблення протигіпертензивного ефекту.\nДодаткова інформація про взаємодію гідрохлоротіазиду. При одночасному застосуванні з тіазидними діуретиками можлива взаємодія із низчезазначеними лікарськими засобами:\nХолестирамінові і холестиполові смоли. В присутності аніонних обмінних смол порушується всмоктування гідрохлоротіазиду. Препарат Ко-Ірбессо слід приймати не менше ніж за 1 годину до або через 4 години після прийому цих лікарських засобів.\n- інші лікарські засоби (наприклад бепридил, цизаприд, дифеманіл, еритроміцин для внутрішньовенного введення, галофантрин, мізоластин, пентамідин, терфенадин, вінкамін для внурішньовенного введення).\nБета-блокатори та діаксозид.Одночасне застосування тіазидних діуретиків, у тому числі гідрохлоротіазиду, з β-блокаторами може підвищувати ризик гіперглікемії. Тіазидні діуретики, включаючи гідрохлоротіазид, можуть посилювати гіперглікемічний ефект діаксозиду.\nЗнижений артеріальний тиск - пацієнти з низьким об’ємом крові. Ко-Ірбессо рідко асоціюється із симптоматичним зменшенням артеріального тиску у пацієнтів із гіпертензією без присутності інших факторів ризику виникнення зменшеного артеріального тиску. Симптоматичне зниження артеріального тиску може виникати у пацієнтів, у яких внаслідок інтенсивної терапії діуретиками, обмеженого споживання солі з їжею, діареї або блювання зменшено об’єм крові та/або вміст натрію. Такі стани потрібно коригувати до початку лікування препаратом Ко-Ірбессо\nСтеноз ниркових артерій - реноваскулярна гіпертензія: існує підвищений ризик виникнення тяжкої форми зменшення артеріальної гіпотензії і ниркової недостатності, коли пацієнтів з двобічним стенозом ниркових артерій або стенозом артерії єдиної функціонуючої нирки лікують інгібіторами АПФ або антагоністами рецепторів ангіотензину ІІ. Коли при застосуванні препарату Ко-Ірбессо це не спостерігається, то слід очікувати подібний ефект.\nНиркова недостатність і трансплантація нирок. Якщо Ко-Ірбессозастосовують пацієнтам з порушенням функції нирок, рекомендується періодичний моніторинг вмісту кальцію, креатиніну і сечової кислоти в сироватці крові. Немає досвіду застосування препарату Ко-Ірбессо пацієнтам, яким нещодавно було здійснено трансплантацію нирок. Ко-Ірбессо не слід застосовувати пацієнтам із тяжкою формою ниркової недостатності (кліренс креатиніну < 30 мл/хв). У пацієнтів із порушенням функції нирок може виникати азотемія, асоційована з тіазидними діуретиками. Коригування дозування не потрібно для пацієнтів із нирковою недостатністю, кліренс креатиніну в яких ≥ 30 мл/хв. Однак пацієнтам із нирковою недостатністю від легкого до помірного ступеня (кліренс креатиніну ≥ 30 мл/хв, але < 60 мл/хв) цю комбінацію із фіксованою дозою слід застосовувати з пересторогою.\nПодвійна блокада ренін-ангіотензин-альдостеронової системи (РААС).Подвійна блокада РААС при поєднанні препарату Ко-Ірбессо з аліскіреном не рекомендована до застосування через підвищений ризик розвитку гіпотензії, гіперкаліемії та змін у функції нирок. Одночасне застосування препарату Ко-Ірбессо з препаратами, що містять аліскірен, протипоказане пацієнтам, хворим на діабет, та пацієнтам з помірним та тяжким ураженням нирок (швидкість клубочкової фільтрації < 60 мл/хв/1,73 м2).\nПечінкова недостатність. З пересторогою тіазиди слід застосовувати пацієнтам із порушенням функції печінки або прогресуючим захворюванням печінки, оскільки незначні зміни балансу рідини та електролітного балансу можуть прискорити настання печінкової коми. Немає клінічного досвіду застосування препарату Ко-Ірбессо пацієнтам із печінковою недостатністю.\nПервинний альдостеронізм. У пацієнтів із первинним альдостеронізмом, як правило, не виникає гіпотензивного ефекту при застосуванні засобів, які діють шляхом пригнічення ренін-ангіотензинової системи, тому застосування препарату Ко-Ірбессоне рекомендується.\nПідвищення рівнів холестерину і тригліцериду пов’язують із терапією із застосуванням тіазидних діуретиків; однак при дозі 12,5 мг, яка міститься у препараті Ко-Ірбессо, повідомлялося про мінімальний ефект або про відсутність будь-якого ефекту.\nХоча гіпокаліємія і може розвиватися при застосуванні тіазидних діуретиків, паралельна терапія із застосуванням ірбесартану може послаблювати гіпокаліємію, яка виникає при застосуванні діуретиків. Найвищий ризик розвитку гіпокаліємії у пацієнтів із цирозом печінки, у пацієнтів із інтенсивним діурезом, у пацієнтів, які перорально приймають неналежні кількості електролітів, і у пацієнтів, які паралельно проходять лікування із застосуванням кортикостероїдів або АКТГ. І навпаки, гіперкаліємія може виникати через присутність ірбесартану в складі препарату Ко-Ірбессо, особливо при наявності ниркової недостатності та/або серцевої недостатності, а також цукрового діабету. Рекомендується належний моніторинг вмісту калію у сироватці крові у пацієнтів, щодо яких існує такий ризик. З препаратом Ко-Ірбессо із пересторогою слід застосовувати діуретики, які не виводять калій, додаткові препарати калію або замінники солей, які містять калій.\nПрепарати літію. Не рекомендується одночасно застосовувати препарати літію та Ко-Ірбессо.\nМожливі впливи г ідрохлоротіазиду на результати лабораторних аналізів:\n- лікування препаратом слід припинити перед проведенням лабораторного обстеження з метою оцінки функції паращитовидної залози;\nЗастосування препарату протипоказано.\nАРА ІІ. Оскільки інформація щодо застосування препарату Ко-Ірбессо жінкам у період годування груддю відсутня, його прийом для таких пацієнток протипоказаний, і перевагу слід надавати альтернативним лікарським засобам з краще вивченими профілями безпеки у період годування груддю, особливо при вигодовуванні новонароджених або недоношених дітей.\nГідрохлоротіазид. Гідрохлоротіазид екскретується в грудне молоко людини у невеликих кількостях. Тіазиди у великих дозах спричиняють інтенсивний діурез і тому можуть пригнічувати продукування грудного молока тому застосування препарату Ко-Ірбессо в період годування груддю протипоказано.\nДосліджень про вплив на здатність керувати автотранспортом або іншими механізмами не проводилося. Виходячи з фармакодинамічних властивостей препарату його вплив на цю здатність малоймовірний. При керуванні автотранспортом або іншими механізмами слід враховувати, що під час лікування гіпертензії може виникати сонливість, запаморочення або стомлюваність.\nКо-Ірбессозастосовують 1 раз на добу незалежно від прийому їжі.\nКо-Ірбессо 150 мг/12,5 мг можна застосовувати пацієнтам, артеріальний тиск яких неможливо належним чином контролювати одним гідрохлоротіазидом або ірбесартаном у дозі 150 мг;\nКо-Ірбессо300 мг/12,5 мг можна застосовувати пацієнтам, артеріальний тиск яких недостатньо контролюється ірбесартаном у дозі 300 мг або препаратом Ко-Ірбессо150 мг/12,5 мг.\nПри потребі Ко-Ірбессоможна застосовувати з іншими антигіпертензивними лікарськими засобами.\nНиркова недостатність. Через присутність у складі препарату Ко-Ірбессогідрохлоротіазиду вінне рекомендується пацієнтам із тяжкою формою порушення функції нирок (кліренс креатиніну < 30 мл/хв). У таких пацієнтів перевага надається застосуванню петльових діуретиків, а не тіазидів. Для пацієнтів із нирковою недостатністю, кліренс креатиніну у яких ≥ 30 мл/хв, коригування дозування не потрібне.\nПечінкова недостатність. Ко-Ірбессоне рекомендується пацієнтам із тяжкою формою печінкової недостатності. Пацієнтам із печінковою недостатністю тіазиди слід застосовувати з пересторогою. Для пацієнтів із легкою або помірною печінковою недостатністю коригування дозування препарату Ко-Ірбессоне потрібне.\nНемає спеціальної інформації про лікування передозування препаратом Ко-Ірбессо.\nУ пацієнтів з артеріальною гіпертензією, які отримували різні дози ірбесартану/гідрохлоротіазиду (діапазон від 37,5 мг/6,25 мг до 300 мг/25 мг) найчастіше спостерігалися запаморочення, підвищена втомлюваність, нудота, блювання, порушення сечовипускання, підвищення рівнів азоту сечовини крові, креатинкінази і креатиніну.\nЗ боку імунної системи:реакції гіперчутливості, включаючи ангіоневротичний набряк, висипання, кропив’янку.\nЗ боку серцево-судинної системи:втрата свідомості, артеріальна гіпотензія, тахікардія, набряки, зміни на ЕКГ, ортостатична гіпотензія, гіперемія.\nЗ боку нервової системи:запаморочення, ортостатичне запаморочення, головний біль.\nЗ боку органів слуху:відчуття шуму/дзвону у вухах, вертиго.\nЗ боку травного тракту:нудота, блювання, діарея, печія, абдомінальний біль, диспепсія, дисгевзія.\nЗ боку сечовидільної системи:порушення сечовиділення, порушення функції нирок, включаючи окремі випадки ниркової недостатності у пацієнтів, у яких існує такий ризик.\nЗ боку кістково-м’язової системи:набряк кінцівок, артралгія, міалгія.\nЗагальні розлади:підвищена втомлюваність, сухість у роті, астенія.\nЗ боку гепатобіліарної системи:жовтяниця, гепатит, порушення функції печінки.\nЗ боку репродуктивної системи:порушення статевої функції, зміни лібідо.\nЗ боку шкіри:свербіж, лейкоцитокластичний васкуліт.\nЛабораторні показники:підвищення вмісту азоту сечовини крові, креатиніну і креатинкінази, зменшення вмісту калію і натрію в сироватці крові.\nДодаткова інформація про окремі компоненти. Окрім побічних реакцій, наведених у переліку вищезазначених для комбінованого лікарського засобу та інших побічних реакцій, про які попередньо повідомлялося стосовно одного з окремих компонентів, можуть виникати потенційні побічні реакції на препарат Ко-Ірбессо.\nПобічні реакції, про які повідомлялося на тлі застосування лише ірбесартану\nЗагальні порушення:біль у грудній клітці.\nУ пацієнтів з артеріальною гіпертензією та діабетичною нефропатією пізніх стадій, які лікувалися ірбесартаном, спостерігалося зменшення рівнів гемоглобіну, яке не було клінічно значущим.\nПобічні реакції, про які повідомлялося на фоні застосування лише гідрохлоротіазиду\nЗ боку серцево-судинної системи:серцеві аритмії, ортостатична артеріальна гіпотензія, постуральна гіпотензія, некротизуючий ангіїт.\nЗ боку системи крові:апластична анемія, пригнічення функції кісткового мозку, нейтропенія, агранулоцитоз, гемолітична анемія, лейкопенія, тромбоцитопенія.\nЗ боку нервової системи:вертиго, парестезія, невиважені дії, занепокоєння, головний біль, судоми, сплутаність свідомості.\nЗ боку органів зору:тимчасове помутніння зору, ксантопсія, гостра міопія та вторинна гостра закритокутова глаукома.\nЗ боку дихальної системи:респіраторний дистрес (включаючи пневмоніт і набряк легень).\nЗ боку травного тракту:панкреатит, анорексія, діарея, запори, подразнення слизової оболонки шлунка, сіалоденіт, втрата апетиту, сухість у роті, відчуття спраги, нудота, блювання, холецистит.\nЗ боку сечовидільної системи:інтерстиціальний нефрит, порушення функції нирок, ниркова недостатність.\nЗ боку шкіри:анафілактичні реакції, у тому числі шок, токсичний епідермальний некроліз, некротичний ангіїт (васкуліт, шкірний васкуліт); шкірні реакції, подібні до захворювання на червоний вовчак; рецидив шкірного червоного вовчака, реакції фоточутливості, висипання, кропив’янка, пурпура, синдром Стівенса-Джонсона.\nЗ боку кістково-м’язової системи:cлабкість, м’язові спазми та біль.\nЗ боку гепатобіліарної системи:жовтяниця (внутрішньопечінкова холестатична жовтяниця).\nЗ боку психіки:депресія, порушення сну, дезорієнтація, сонливість, нервозність, зміни настрою.\nЛабораторні показники:порушення електролітного балансу (включаючи гіпокаліємію і гіпонатріємію); гіперурикемія, що може провокувати подагричні напади у пацієнтів з асимптомним перебігом захворювання; глюкозурія; гіперглікемія; підвищення рівнів холестерину і тригліцеридів; зниження глюкозотолерантності, що може зумовити маніфестацію латентного цукрового діабету; гіпохлоремічний алкалоз, що може індукувати печінкову енцефалопатію або печінкову кому.\nЗагальні порушення:гарячка, виснаження, статеві розлади.\n1172, м. Софія, бул. Г.М. Димитрова, Болгарія.


Комунальний заклад"Мануйлівський ліцей-заклад дошкільної освіти "Маловисківської міської ради: Сторінка музичного керівника\nПоради для батьків щодо музично-естетичного виховання дітей.\nСлухайте разом із дитиною музику в живому виконанні, аудіо записи.\nГотуйте разом із дитиноюд музичні номери, виступи-сюрпризи до родинних свят.\nПідтримуйте розмову з дитиною, коли вдома ділиться своїми музично-естетичними враженнями.\nКожна дитина - це яскрава індивідуальність, це унікальний світ, єдине у своєму роді поєднання особливостей особи, характеру, темпераменту. Нескінченна різноманітність людських типів - це безцінний дар, яким обдарувала нас природа. Маленька дитина - це особа, вже здатна на оригінальне мислення, на вираз власного "Я", на прояву волі. Щоб розвинути і зберегти в дитині особу, здатну на яскраве самовираження, педагог повинен знаходити до кожної дитини особливий підхід.\nВсе вищесказане - лише підготовчий, пасивний етап навчання музиці. Але, маючи такий внутрішній музично-слуховий багаж, дитині набагато легше\nМузика — феноменальне явище, яке надає нам великі можливості ще й для того, щоб навчати дітей основ наук. Встановлено: ритм і висота музичного звука впливають на роботу лівої півкулі, а тембр і мелодія — на роботу правої. Це означає, що музика сприймається нами завдяки інтеграції процесів в обохпівкулях, посиленню міжцентральної і міжпівкульної взаємодії. Причому сприйняття музики може відбуватися на свідомому і на підсвідомому рівнях.\nУ дитини права півкуля мозку розвивається швидше, ніж ліва, тому більше впливає на розвиток психічних процесів. Для дошкільнят характерні мимовільність поведінки, підвищена емоційність, їхня пізнавальна діяльність більш безпосередня, цілісна, образна. Система навчання дошкільнят, що склалася за функціонування попередніх програм, не враховує цих особливостей і орієнтована на сприйняття лівою півкулею, що призводить до надмірного стимулювання її функцій, які малятам ще не властиві, й водночас гальмуються функції правої півкулі. Відомо також, що "лівопівкульний акцент" в освітній роботі спричиняє порушення міжпівкульної взаємодії та виникнення неврозів.\nЦю проблему можна розв'язати використовуючи на заняттях та в організованій діяльності дошкільнят музику, оскільки музичний фон, музичні ігри та вправи стимулюють роботу обох півкуль головного мозку водночас, адже процес переробки поданої музичної інформації відбувається і в лівій, і в правій півкулях.\nМузика,як і художнє слово чи картина, повинна стати для дітей способом вираження почутів, настрою, ідей. Слухання музики розвиває інтерес до неї, любов, розширює кругозор, підвищує музичне сприйняття. Для розвитку ритмічного сприйняття треба користуватись музичними інструментами. Але в домашніх умовах це можуть бути такі предмети: ложки, палички, камінці,капронові пляшечки чи коробочки, яки наповнюють крупою, горохом, квасолею. І граючи на такому інструменті,дитина покращує виконання пісні,і одержує велике задоволення.Ось декілька з наших діток показали свої музичні інструменти.\nГра-це та форма спілкування, яка об'єднує дорослих і дітей в єдиній дії. Діти дуже люблять грати з мамою і татом, але ми стикаємося з тим, що дорослі просто не знають чим зайняти свою дитину. Найпростіше включити телевізор або комп'ютер і не треба напружуватися. Ось для цього я роблю спеціальну добірку і пропоную батькам\nпограти зі своїми дітьми, щоб краще зрозуміти їх, познайомити з музичними інструментами, самим дізнатися щось нове про музику.\nЗбери та назови