Вiдеопамять укр\nФайл : 27998-1.RTF (размер : 83,250 байт)\nна тему “ВІДЕОПАМ’ЯТЬ”\nДепартамента Комп’ютерних Технологій\nВідеорежими насамперед характеризуються типом (алфавітно-цифровим, тобто текстовим, при якому екран поділяється на знакомісця, кожне з яких має такі властивості, як символ та кольорові атрибути; також дуже поширеним є графічний режим, при якому екран поділяється на піксели, кожному з яких відповідає визначений колір з палітри). Я ж зупинюсь на текстовому режимі та поясню основні методи та засоби керування відеопам’ятью в цьому режимі засобами мови програмування низкого рівню “Assembler”.\nТреба сказати, що будь-який відеорежим характеризують такі параметри:\n·роздільна здатність, тобто максимальна кількість пікселів, що можуть бути зображені на екрані по горизонталі та вертикалі;\n·шириною (width) та висотою (height) знака, що висвічується на екрані; ці параметри підтримуються програмою знакогенератора та визначають максимальну кількість символів у рядку та рядків на екрані;\n·максимальною кількістю кольорів, що одночасно висвічуються на екрані;\n·діапазоном адресів оперативної пам’яті, яку займає відеопам’ять;\n·максимальною кількістю відеосторінок (“екранів”), що можуть міститися у відеопам’яті.\nВстановлення відеорежима забеспечується програмами відео BIOS. Я наведу список таких відеорежимів:\nМакс. кількість сторінок\nПоч. адреса відеопам’яті\nРезерв для знакогенератора EGA\nВ EGA існує п’ять текстових та сім графічних режимів. Текстові: 0-3 та 7. Режими 0-3 ідентични режимам 0-3 у CGA. Режим 7 ідентичен режиму 7 монохромного адаптера MDA. Відеорежими АРА 4-6 ідентични в EGA та CGA. У відеорежимах АРА курсор не виводиться.\nСтруктура відеопам’яті у текстовому режимі\nВідеопам’ять у текстових режимах починається з адреси B800h (кольоровий дісплей) та B000h (монохромний). Під кожне знакомісце екрану у відеопам’яті відводиться 2 байти. Молодший байт (з парним зміщенням від початку відеопам’яті – 0, 2, 4…) містить код ASCII висвітлюємого знаку. Старший байт (з непарним зміщенням) містить атрибут знаку, що визначає його кольорові.\nЦя відеопам’ять з частотою від 50 до 70 разів на секунду (см. VERTICAL SCAN RATE далі) відображується на екрані, причому байти з парним зміщенням у відеопам’яти відображуються на екрані у вигляді відповідного символу (за допомогою програми знакогенератора). Слідуючі за ним непарні байти-атрибути задають кольори знаків, що зображуються.\nУ байті-атрибуту 4 значащих поля:\n7-й біт: мерехтіння (blink)\n6,5,4-і біти: колір фону (background)\n3-й біт: інтенсивність (intensity)\n2,1,0-і біти: колір переднього плану (foreground)\nДля кольорового монітору, 3-бітовий код визначає один з 8 можливих кольорів. У монохромному моніторі можливі 3 біти кольору повинні обирати одне з наступних значень:


Талант, що виростав із пісні – Слово Просвіти\nЗ цього роду Пржевальський\nХотів якось пожартувати, мовляв, прізвище у В. Є. Перевальського, академіка НАМУ, українського графіка, завкафедрою графіки Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури майже як у всесвітньо відомого мандрівника і природодослідника Миколи Пржевальського. І яке ж було моє здивування, коли почув, що вони таки справді з одного роду.\nВасиль Євдокимович народився на Полтавщині (тепер це Золотоніський район Черкаської обл.) у селі Бубнів, що трохи нижче Канева, на лівому березі Дніпра.\nНині рідного Бубнова, того великого козацького села, яке значиться ще на карті Боплана, вже нема: під час заповнення Кременчуцького водосховища населення виселили, сади вирубали, хати зруйнували. Залишилася лиш пам’ять ще живих бубнівчан та ґрунтовна наукова розвідка Максимовича про славну Бубнівську козацьку сотню. А рідні місця навіки викарбувані на гравюрах і виписані у пейзажах Василя Перевальського.\nА нещодавно з Омська до нього завітав Дмитро Перевальський. “Дивлюся на нього, — каже Василь Євдокимович, який про гостя ніколи нічого не чув, — а він копія мого двоюрідного брата”. З’ясувалося, що “росіянин” приїхав шукати свої корені. Кожний хоче знати свої витоки. Про Перевальського-Пржевальського він довідався аж у Польщі, в Кракові. В одній із книгарень йому до рук потрапила книжка про козацького ватажка Корнія Перевальського. За короля Яна Казиміра у складі реєстрового війська він разом з поляками ходив московитів під Смоленськ воювати. З того часу, перебуваючи на службі в корони, і став писатися він у польському варіанті як Пржевальський. 1581 року за хоробрість і військову звитягу король дарував йому шляхетство і герб Лук. І землями наділив — на Смоленщині. Тепер білоруси вважають рід славного українського козака з Полтавщини своїм.\nДоля дітей війни подібна: втрата батьків на фронті, холодне й голодне дитинство. У Василя з одною відмінністю: Василевого батька, Євдокима, 1938 року репресували…\n— Мати, родичі розповідали (бо я з’явився на світ за два місяці до його арешту): батька забрали за доносом голови сільради Петра Гавриловича Темченка (він же Гавриленко). Що було причиною, й досі невідомо. Але в ті роки зло, ницість, підлість, що пронизало суспільство зверху донизу, сягали апогею. Дід Василя був з “куркулів”, помер у голодовку. Тож батько був з родини розкуркулених, але такого трудягу, майстра на всі руки в окрузі треба було ще пошукати. Беручкий був до всього, за що не візьметься, все в нього до ладу виходило. І в колгоспі працював. А влітку — у риболовецькій артілі, взимку ж чоботи шив. Та не як ремісник, а — як модельєр, митець. Мати цвяшки з дерева стругала, а він шив — на кілька сіл. Власноруч виготовив справжню дніпровську довбанку, п’ятиметрову. Досі зберігається в селі у племінника. Якось голова у нас в хаті на вечорині гуляв. Напившись-наївшись, каже: “Оце в тебе п’ю і їм, і тебе з’їм”! І через недовгий час приїхав воронок і забрав. Якщо вірити офіційній довідці, батько помер 1941 року. Хтозна, де і як закінчився страдний земний шлях його, бо ж тоді енкаведисти масово розстрілювали ув’язнених, щоб “розвантажити” переповнені совєтські тюрми та концтабори.\nТож ріс Василь, із гірким сумом каже, ніби безбатченком. Що став митцем, завдячує насамперед матері, яка змалку підтримувала потяг до малювання (тривалий час піч була його першим мольбертом, вуглина — пензлем). А двоюрідний дід Карпо Перевальський допоміг остаточно визначитися з майбутнім. Працював він поштарем і часто давав онукові читати газети. А як Василь став “штатним” декламатором у школі, в сільському клубі, то дід Карпо прирадив і самому писати дописи до газет. Одного разу золотоніська районка його вірші навіть опублікувала. Дід тішився з непосидючого й розумного онука, але якось сказав, що “краще тобі бути художником”.\nБосоніж по науку\nЗлигодні напівсирітського дитинства відходили на другий план перед материнською любов’ю, глибиною народної пісні, красою рідної природи і заповітною мрією — стати художником. Після семирічки Василь вирішив: поїду вчитися на художника в Київ. Мати не дуже й перечила.\n— У Києві жили дві тітки, батькові сестри, — розповідав Василь Перевальський. — Після того, як їх виселили з хати (розкуркулили), вони поїхали в столицю, де все життя працювали на найгірших роботах. Приїхав, а взутися нема в що, бо в нашому сільмазі навіть найдешевшої взуванки — сандалів не можна було купити. Тому на іспит у художньо-ремісниче училище №17, що на Хрещатику, за Центральним гастрономом, пішов… босоніж.\nВін провчився там два роки і побачив, що в училищі на художника, як це собі уявляв, не вчать. День учать, а день — практика — виконання лицювальних робіт на будівництві. Але таких учителів з креслення, основ рисування не мав у подальшому навчанні. Якось один із педагогів, Володимир Рязанов, переглянувши рисунки Перевальського, порадив вступати до Художньої школи. З численними пригодами (через два місяці, оголосивши “дизертиром трудового фронту” і погрожуючи карною відповідальністю, його забрали назад у ремісниче училище) Василю вдалося не без добрих людей здійснити таки свою мрію — закінчити Художню школу. А 1965 року — Художній інститут.\nВолею випадку, чи, радше, долі, В. Перевальський потрапив не на педагогічний, куди писав заяву, а на графічний факультет. Про мистецтво графіки у нього було поверхове уявлення. І коли побачив своє прізвище в списку зарахованих на факультет графіки, “не те щоб радий був, бо лише потім зрозумів: це те, що мені потрібно, де можу себе реалізувати, бо люблю поезію, українську народну пісню”. Найулюбленішою технікою його стала гравюра на дереві — ксилографія, або дереворит.\nУ той час якраз почалося виселення людей з їхнього села. Односельці, отримавши мізерні копійки за предківську землю, хати, сади, виїжджали хто куди: у Дніпропетровськ, найближчі села і містечка. Тоді і спиляли вони разом з матір’ю напівдику товстезну стару грушу, яку, напевно, ще прапрадід його садив. Напиляли кругляків, заповнили ними, — пересипавши попелом, за порадою мами, щоб не потріскались під час висихання, — повне, величезне жлукто з цільної верби.\nПотім ні в кого не було такого прекрасного матеріалу для роботи, як у нього. З давніх-давен для графіків-ксилографів грушеве дерево було найідеальнішим матеріалом в Україні. Наприклад, Лаврська друкарня понад 300 років, з 1616 до 1917-го, безперервно працювала на грушевій дошці.\nВасиль Перевальський десятки років свого творчого життя віддав книжковій графіці. Він також співавтор кількох монументальних робіт: проекту вітража “Шевченко і народ” в інтер’єрі Київського університету ім. Т. Шевченка (разом з В. Задорожним та Ф. Глущуком, 1967) та проекту пам’ятного знака “Голодомор 1932—1933”, встановленого на Михайлівській площі в Києві. Однак книжка, змістовна, в розкішному художньо-поліграфічному виконанні, супроводжувала і супроводжує його все життя. З самого дитинства.\nОдна з його бабусь, маючи кілька старовинних, ХVIII ст. церковних книжок, вбачаючи справжнього цінителя таких скарбів, казала: помру, ці книжки будуть тобі. Але ще до смерті передала їх Василю, зокрема Акафіст Варвари Великомучениці, де кожна деталь друку, шрифт — мистецтво, не кажучи про гравюри. На жаль, товариш, який позичив, щоб скопіювати фронтиспіс із зображенням Катерини, повернув без “оної”, як писали тоді. Іншу, 1773 р. видання Євангеліє з гравюрами Аверкія Козачковського просто вкрали. Так само як паризьке видання книжки Рембрандта 1880 р. з його геліогравюрами, що була надрукована в лічених екземплярах. Цей Рембрандт був з бібліотеки Володимира Орендаренка, нащадка гетьмана Тимоша Орендаренка. Він і подарував Рембрандта Георгію Кириловичу Ткаченку, останньому кобзареві України, з яким Перевальський дружив майже 40 років.\nА з Ткаченком Василь познайомився далекого 1955 року в Художньому музеї на виставці художників Мартиновича, Пимоненка та ін. Георгій Кирилович жив у Москві, та повернувшись у Київ, відновив тут старосвітське кобзарство. Сам прекрасно грав на старій бандурі. Інструмент виготовив у середині 1960-х років першокласний столяр Василь Сніжний за кресленнями Георгія Кириловича (після його смерті Перевальський передав бандуру в Музей театрального мистецтва). Хоч би де був Ткаченко, Рембрандта, позначеного печаткою-короною Орендаренків, возив із собою.\nАле єдине і найдорогоцінніше зі спадку старшого товариша Перевальському залишилося на все життя — любов до свого народу, української культури, національна і громадянська гідність. Тож коли до нього зайшов тоді ще незнайомий йому Микола Холодний і подав записку Алли Горської: “Василю, зробіть для цього чоловіка все, що він у вас попросить” (а його треба було прописати на власній житлоплощі), він, не вагаючись, так і зробив.\nЗа Холодним було, як він сам розповідав, встановлено постійне стеження співробітників КДБ. Почали викликати на “бесіди” й Перевальського. “Першим, хто зі мною “працював”, — згадує він, — був оперуповноважений Київського облуправління КДБ Марчук”. У Євгена Марчука, який тільки-но починав свою кар’єру, була на диво вичерпна поінформованість про все, що відбувалося в квартирі Перевальського. Але висунути йому якесь серйозне обвинувачення не можна було. Друкарський станок, який стояв у нього, за своїми технічними можливостями годився для друкування графічних робіт (5—10 гравюр на день!), а не листівок. Стосунки з більшістю митців, художників, наприклад, Дерегусом, не виходили за рамки творчих. Але навіть тоді, коли Василя Євдокимовича примусили виписати Холодного, ні зібрання шістдесятників у нього на квартирі, ні участь у Клубі творчої молоді не могли стати серйозним звинуваченням в “українському буржуазному націоналізмі”.\nВасиль Перевальський учився в майстерні Касіяна. Попервах метр української графіки нечасто бачив у себе на заняттях свого студента (бо той змушений був заробляти на шматок хліба). Відповідно й оцінка його творчих можливостей була невисокою. Але побачивши, які Василь ріже дереворити, був у захопленні. Свої теми він з першого курсу обирав з народних пісень, дум, поезії Шевченка, Тичини, Максима Рильського. А на дипломну взяв народні пісні про кохання. Рецензент Леонід Владич (Розенберг Вольф Пінхусович) — активний критик, який викладав у них в інституті, був розумним мистецтвознавцем. Він усе відмовляв Перевальського-студента, мовляв, ну нащо вам те кохання, візьміть колискові, це нейтральніше.\nЛюбов перемогла. Він зробив дев’ять дипломних гравюр, хоча хотів 25. Захист відбувся успішно, але після закінчення інституту на академічній раді загроза виселення з Києва (за націоналістичні прояви) була, здавалося б, невідворотною. Заступився Касіян, та й Білецький підтримав студента, який ще недавно запрошував його на гурток читати лекцію про національне в мистецтві.\nНаціональні мотиви стали наскрізною темою в творчості Василя Перевальського. Після інституту і роботи в Творчих майстернях АМ СРСР він багато і плідно працював над художнім оформленням та ілюструванням книжкових видань. До найвизначніших можна віднести: Українські народні пісні про кохання (1968, надруковані 1971), Українські народні пісні в записах В. Гнатюка (1971), українські народні пісні “Веснянки” (1984) , пісенні весільні, побутові; численні ілюстрації до творів І. Франка, П. Тичини, М. Рильського, І. Драча, Б. Олійника, О. Гончара, П. Загребельного, В. Земляка та ін.\nСвоє слово, свою штихелеву лінію Перевальський провів і у жанрі екслібриса. Як стверджує один із мистецтвознавців, його екслібрис вартий картини: своєрідної, безперечно національної. Як і в Піснях про кохання він зрозумів, що за темою ці пісні не мають ні місця, ні часу, ні персонажів, і тому робив їх зовсім інакше. І в екслібрисах Перевальський випрацював оцю форму лаконізму, де немає багатьох аспектів — ні об’ємності, ні глибини, ні просторовості, ні тону реального, ні освітлення. Всього цього екслібриси він позбавив, що зробило їх символами яскравими і зрозумілими кожному. До того ж увів багато паралелізмів: голуби, птахи, риби, тобто символи, властиві для народної пісні. Таким чином сама форма запрацювала як національна.\nАле графіка — не єдина стихія Перевальського. З дитинства він пристрасно любить природу, її неповторну красу. У першу ж вільну хвилину від штихеля, різця чи професорської кафедри він береться за етюдник і малює магічну красу храму природи. Це та краса, яку творить великий і талановитий Митець, який починав з дитячих рисунків вуглиною у бідній селянській хаті над Дніпром.


До дня залізничника студент УТЕК КНТЕУ представив проект з історії залізниці. — Ужгородський торговельно-економічний коледж УТЕК\nДо дня залізничника студент УТЕК КНТЕУ представив проект з історії залізниці.\n4 листопада в Україні відзначають День залізничника. Студент-першокурсник Ужгородського торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету спеціальності “Облік і оподаткування” Дмитро Балаба з цієї нагоди представив в Закарпатській обласній бібліотеці для дітей та юнацтва власний проект. Гостями заходу були студенти та викладачі УТЕК КНТЕУ.\nЮнак давно захоплюється історією та розвитком залізниці. Він добре орієнтується в модифікаціях тепловозів, електровозів, тощо. В цікавій і доступній формі він розповів про історію виникнення та еволюцію залізничного транспорту на Україні з середини ХІХ ст. і до наших днів. Оскільки розвиток залізниці нерозривно повязаний з соціально-економічною та політичною історією, то слухачі почули, як впливав розвиток залізничного транспорту на розвиток торгівлі, появу робочих місць в різних регіонах України в різні періоди ХІХ-ХХ ст. та вплив залізниці на перебіг таких масштабних подій як Перша і Друга світова війна. Гості заходу переглянули сюжети про розвиток залізниці в західному регіоні України “З минулого в майбутнє. Історія Львівської залізниці” та “Історія Львівської залізниці. Перші колії ”


"Не можна залишитися без емоцій": перша Українська бієнале цифрового та медіамистецтва працює у Києві (ВІДЕО) - Дом\n"Не можна залишитися без емоцій": перша Українська бієнале цифрового та медіамистецтва працює у Києві (ВІДЕО)\nУкраинская биеннале цифрового и медиаискусства. Скриншот видео: kanaldom.tv\nПерша Українська бієнале цифрового та медіамистецтва відкрилася у центрі Києва. Там представлені віртуальні роботи, відеоарт і діджитал-інсталяції вітчизняних і закордонних художників, інформує "Дом".\nПерше, що помічаєш, заходячи в зал, — панорамну проєкцію. Поруч із екранами можна присісти та розглядати відеороботи українських і закордонних авторів. Всього у медіагалереї — понад 50 робіт відомих художників із усього світу. За допомогою цифрових технологій автори показали, що для них означає свобода. Є, наприклад, артоб'єкт, який зчитує риси обличчя, емоції та перетворює їх на живу унікальну анімацію.\n"Технічно виконано чудово, добре, у мене склалося враження, що десь всередині людини цей мікрокосмос, який вона собі уявляє. Дуже круто", — поділилася з "Домом" відвідувачка виставки Ксенія.\nЗа допомогою діджитал-технологій створені сюжети про життя в регіонах, про корупцію, про Революцію Гідності 2014 року.\n"У нас, дійсно, є класні роботи, вони пов'язані з Майданом. І протиставлення того, як зростає людина, як вона дорослішає. І ті кадри на площі. Можна надіти навушники, заглибитися в це відео. Дивишся його деякий час, і воно емоційно дуже сильно впливає. Не можна залишитися без емоцій", — поділився куратор бієнале Валерій Коршунов.\nРоботи художників можна побачити навіть у віртуальному світі. Для цього лише потрібно надіти спеціальну віртуальну маску, за допомогою джойстика запустити додаток і ознайомитися докладніше з роботою автора.\n"Мені сподобалося ось це все, що мене зараз цікавить, тому клас", — розповіла відвідувачка виставки Вероніка.\nПротягом двох тижнів, поки триватиме перша Українська бієнале цифрового та медіамистецтва, відвідувачі стануть свідками живих аудіовізуальних перформансів, присвячених зовнішній і внутрішній свободі особистості, творчості, нації. Крім того, можна відвідати виступи артистів, лекції, презентації проєктів та відкриті діалоги з провідними культурними діячами.


В’ячеслав Грозний: Непогано було б, якби Шуфрич і Новинський спільно фінансували нашу «Говерлу» / июнь / 2014 / Новини / UZHGOROD.in - Закарпатський інформаційно-діловий портал\n30 червня 2014 17:17 4373273 074139\nГоловний тренер ужгородської «Говерли» В'ячеслав Грозний розповів про плани своєї команди на найближче майбутнє.\n— Події, які зараз в країні відбиваються на нашому футболі. Досі остаточно не сформована кількість команд: не всі клуби надали гарантії, є політична складова через окупацію Криму. За останньою інформацією «Севастополь» через рішення власника не виступатиме в прем’єр-лізі. Непогано б було, якби зараз Вадим Новинський разом з Нестором Шуфричем об’єднали свої зусилля й спільно фінансували нашу «Говерлу». Але нині істина така, що якби родина Шуфричів не вкладала б кошти в футбол, то професійного футболу на Закарпатті не було б. Звісно, зараз у нас є чимало проблем, але незважаючи на негаразди, нам потрібно готуватися до чемпіонату, до якого залишилося вже менше місяця. Так, у нас зменшився бюджет у два рази, можливо, розташування клубу полишить група гравців, але зменшення фінансування не має торкнутися наших дитячо-юнацких команд.\nДумаю, що якщо участь у чемпіонаті братимуть 14 клубів, то варто б було стартувати в першій декаді серпня, команди мали б ще на тиждень більше підготовки. Наразі, за відсутності всіх футболістів ще не можемо чітко визначитися з проведенням спарингів. Досі через різні причини до команди не приєдналися наші легіонери: в Сержа Акакпо хворіє мама, Вісенте Арзе відкриває візу, Воллес Перейра прибуде на днях, Разван Кочіш завершує навчання в Бухаресті, Маріус Нікулае хоче перейти до іншого клубу. Хотілося б зберегти кістяк команди, але це вже буде залежатиме від рішення самих гравців. До нас на перегляд приїхала чимала група молодих футболістів 1993-94 років народження з різних українських клубів, також долучимо до команди футболістів із Закарпаття. Вже маємо «на олівці» вісьмох виконавців, під час відпустки мій помічник Олексій Величко об’їздив всю область і передивився багатьох здібних гравців, — цитує Грозного офіційний сайт «Говерли».\nТеги: футбол, ФК Говерла, Нестор Шуфрич, Вадим Новінський, В'ячеслав Грозний, Закарпаття, фінансування


26 січня: сьогодні не рекомендується постити і голодувати - Район Іваничі\nElapsed full time: 0.2457\n26 січня: сьогодні не рекомендується постити і голодувати\nДоброго дня, сьогодні 26 січня, субота.\nСьогодні мучеників Єрміла і Стратоніка, які жили на початку 4 століття за імператора Лікінія в Сингідоні (Бєлград). Єрміл був дияконом, проповідував християнство. Незабаром його схопили і кинули до в’язниці. Одним із його тюремних охоронців був Стратонік. В дитинстві Єрміл і Стратонік товаришували, потім їхні шляхи розійшлися, вони втратили зв’язок. Стратонік не міг без сліз дивитися на страждання і муки друга. Спочатку він лише як міг допомагав йому, а потім привселюдно зізнався, що він теж християнин. Чоловіків немилосердно катували, а потім зашили в рибальські сіті й кинули в Дунай. Невдовзі їх знайшли християни і поховали. Ось така сумна і зворушлива історія, ілюстрація незрадливої вірної дружби.\nСьогодні 21-ий місячний день. День знань, опрацювання інформації. Плаватиме посеред неї, наче риба в воді й хапатимете найпотрібніше, адже якщо не вхопите ви – вхопить хтось інший, або вхоплять вас. Але сьогодні фортуна на вашому боці: ви найспритніші, найудачливіші й найоригінальніші. Іншим рибам залишиться тільки гола заздрість. Не рекомендується постити і голодувати. Це саме той день, коли можна побалувати себе чимось смачненьким хоч і не надто корисним. Енергетичний центр – поясниця – час від часу робіть потрібні вправи.\n10:06 15 лютого: зустрічаємо весну, проводжаємо зиму 40


Адаптивне управління мобільним роботом текст наукової роботи з механіки і машинобудування з наукового журналу Известия Південного федерального університету. Технічні науки.\nТекст наукової роботи на тему «Адаптивне управління мобільним роботом»\n?Секція систем автоматичного управління\nкотла і тиску перегрітої пари еквівалентна задачі стабілізації загального обсягу води в системі і тиску пари на виході пароперегрівача, що дозволило надалі істотно спростити структуру регулятора.\nАДАПТИВНЕ УПРАВЛІННЯ МОБІЛЬНИМ РОБОТОМ\nБезрейкові автоматичні візки відносяться до найбільш перспективним транспортним засобам сучасного виробництва . Ряд технологічних завдань вимагає не тільки організації руху МР уздовж заданих траєкторій в просторі робочих координат, але і накладає вимоги на швидкість переміщення уздовж цих траєкторій, наприклад сталість контурній швидкості. Тому завдання синтезу контурного управління полягає в знаходженні такого управ-, ,\nМР по заданих траєкторіях із заданою контурній швидкістю. Крім того, ряд виробничих процесів вимагає досить високих швидкостей виконання, -фектов в математичної моделі МР. Це призводить до необхідності максимального врахування всіх нелінійних властивостей об'єкта управління.\nПри побудові регулятора, що забезпечує облік зазначених характеристик, був обраний метод синергетичної теорії управління  як найбільш повно в даний час відповідає вимогам даної технологічної задачі. Цей метод ефективно вирішує завдання адаптивного управління. При цьому, на відміну від відомих методів синтезу адаптивних систем, структура управління,, результат спільного вирішення завдань управління і ідентифікації.\n1. Мірошник КВ., Говядінкін Д.С., Дроздов В.М. Система управління транспортним візком // Управління в оптичних і електромеханічних системах. Л .: Літма, 1989.


П.Клімкін: санкції мають зберігатися, доки РФ не покине українську землю\nСанкції щодо Росії мають залишатись в силі, допоки РФ не покине українську землю - як Донбас, так і Крим. Про це заявив міністр закордонних справ України Павло Клімкін у своєму виступі на засіданні Ради міністрів закордонних справ ОБСЄ в Гамбурзі у четвер.\n9 Грудня 2016 12:44Новини\n«Конфлікт спровокований і підживлюваний Росією, не буде вирішено, доки Росія не вийде з не тільки Донбасу, але і з Автономної Республіки Крим і міста Севастополь. Вони залишаються невід’ємною частиною України. Ми не повинні допустити, щоб наші засадничі принципи і цінності приносили в жертву або компрометували, оскільки це лише генеруватиме більше невизначеності і нестабільності в майбутньому. Санкції як відповідь на агресію мають залишатися у силі, поки Росія не покине українську землю», – сказав П.Клімкін.\nВін також додав, що очікує, що «питання відновлення дотримання принципів і зобов’язань ОБСЄ, шляхом виправлення порушень, скоєних Росією щодо України, залишиться в верхній частині порядку денного ОБСЄ на 2017 рік в рамках австрійського головування».\nЗ його слів, колективні інтереси можна задовольнити «лише серйозними і реальними зусиллями усіх зацікавлених сторін, що також має включати в себе Росію».\nНагадаємо, діючий голова ОБСЄ, голова МЗС ФРН Франк-Вальтер Штайнмаєр заявив, що припинення вогню на Донбасі вимагає політичної волі, і закликав всі сторони продовжувати йти шляхом мінських домовленостей.


"Не впізнати": Борис Апрель в жіночому образі викликав фурор на "Голосі країни" (відео)\nпонеділок, 29 січень 2018, 16:35\nАня Ейпріл вперше через 10 років вийшла на сцену, виконавши пісню "Smashed into you" Beyonce.\nКолишній учасник проекту "Фабрика зірок" Борис Апрель, який в 2014 році змінив стать і став називати себе Анею Ейпріл, взяв участь в шоу "Голос країни-8" під псевдонімом Зіанджа, повідомляють Патріоти України з посиланням на Нескучные новости.\nВиступ раніше відомого співака-фріка вразив всіх суддів і глядачів. Відеоролик з виступом колишнього Бориса Апреля був опублікований на YouTube-каналі проекту.\nСудді "Голосу" були шоковані вражаючими змінами, які відбулися з артистом, і зазначили, що нинішня співачка Зіанджа виглядає прекрасно і має унікальний, незвичайний тембр голосу.\nВиконання пісні по достоїнству оцінили всі четверо суддів, однак співак-трансгендер прийняв рішення продовжувати шлях в проекті в команді Потапа. Сам же зоряний суддя дуже зрадів вибору співака, голосно крикнувши на адресу Зіанджі: "Я закохався!".


Що робитиме поліція після жахливої ДТП у Глибочиці » Сільське життя\nСільське життя » Новини » Що робитиме поліція після жахливої ДТП у Глибочиці\nЩо робитиме поліція після жахливої ДТП у Глибочиці\n-\tгромадянка Росії, 1984 р.н.;\n-\tгромадянин Грузії, 1962 р.н.;\n-\tжителька м. Рівного, 1995 р.н.;\n-\tжителька м. Києва, 1964 р.н.;\n-\tжителька м. Києва, 1958 р.н.;\n-\tжителька м. Нової Каховки Херсонської області, 1944 р.н.\nАвтокатастрофа біля Глибочиці: 10 загибли ...\nУ Житомирській області в ДТП загинуло 2 л� ...


Радіоактивна схема? При Гройсмані вартість ядерного сховища зросла… у дев’ять разів\nБудівництво сховища для відпрацьованого палива АЕС. 13-літня епопея вийшла на фінальну пряму?\nВосени «Енергоатом» розпочне будівництво централізованого сховища для безпечного зберігання відпрацьованого ядерного палива трьох українських АЕС. Проект реалізується спільно з американською Holtec International. Його вартість зросла майже в дев’ять разів – зі $148 млн в 2009 році до нинішніх $1,4 млрд. Це спричинило\nВосени «Енергоатом» розпочне будівництво централізованого сховища для безпечного зберігання відпрацьованого ядерного палива трьох українських АЕС. Проект реалізується спільно з американською Holtec International. Його вартість зросла майже в дев’ять разів – зі $148 млн в 2009 році до нинішніх $1,4 млрд. Це спричинило серйозні дискусії в експертних колах. Категорично не згоден з такими цифрами і національний Регулятор енергоринку в особі його керівника Дмитра Вовка. Кабінет міністрів не узгодив нові фінансові параметри будівництва сховища з НКРЕКП.\nЕксперти відверто спантеличені, адже тариф «Енергоатома» та погодження всіх його витрат - це прерогатива Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП). Колишній голова Держкомітету України з використання ядерної енергії Михайло Уманець у пресі відверто заявив: єдиною причиною того, що відбувається з проектом, є корупційна складова. Але «Енергоатом» спростовує всі звинувачення.\n«Главком» звернувся до НКРЕКП із запитанням: чому Комісія погодилася з тим, що вартість будівництва сховища за технологією Holtec International в зоні ЧАЕС зросла в рази, порівняно з попереднім варіантом восьмирічної давнини, що стало вирішальним у зміні вашої позиції? Відповідь Регулятора засвідчила: рішення про шалене зростання вартості спільного з американцями проекту уряд ухвалював кулуарно, без погодження з Національною комісією. І тепер витрати у майже $1,5 млрд доведеться перекласти на споживачів електроенергії.\n«…Твердження, що НКРЕКП погодилася з тим, що вартість будівництва має коштувати $1,4 млрд, з яких $1,2 млрд має отримати корпорація Holtec Int, є хибним. Комісія жодним чином не брала участі ні в розробці, ні в обговоренні проекту будівництва Централізованого сховища відпрацьованого ядерного палива (ЦСВЯП). Комісія також не брала участі в підготовці та обговоренні будь-яких розрахунків вартості цього проекту. НКРЕКП завжди виступала за максимальну прозорість у фінансових питаннях між НАЕК «Енергоатом» та Holtec International. Вартісні показники контракту мають бути зрозумілі та обґрунтовані», - пояснили «Главкому» в НКРЕКП.\n«Комісія неодноразово зверталася до «Енергоатома» щодо необхідності проведення незалежного аудиту цього контракту, однак позитивної відповіді так і не отримала», - стверджують у НКРЕКП. Водночас схвалена НКРЕКП «інвестиційна програма «Енергоатома» на 2017 рік передбачає витрати на сплату контрактних зобов’язань американській Holtec майже 818 млн грн, з яких 442 млн – за рахунок інших джерел, крім тарифу». Про інші джерела трохи пізніше, але в кінцевому випадку вони також будуть відшкодовуватися з тарифу на атомну електроенергію, тому її подорожчання – невідворотне.\nДоцільно нагадати, що вартість проекту на замовлення «Енергоатому» визначив Київський науково-дослідний інститут «Енергопроект» - там було розроблено техніко-економічне обґрунтування спорудження ЦСВЯП, розрахованого на 100 років. І що цікаво, колишній керівник технічного напрямку цього інституту – Віктор Шендерович - нещодавно заявив: «У технологічні рішення проекту ЦСХОЯТ, затверджені Кабміном, не вносилися зміни, які могли б стати причиною зростання його вартості».\nКлінч Вовка та Недашковського\nПротистояння глави НКРЕКП із президентом «Енергоатома» Юрієм Недашковським почалося одразу після того, як у січні 2015 року замаячила перша спроба вдвічі підняти вартість проекту. Тоді в Брюсселі між «Енергоатомом» та Holtec було підписано додаткову угоду до чинного з 2005-го року контракту на будівництво Централізованого сховища відпрацьованого ядерного палива, згідно з якою вартість спорудження сховища зросла більш ніж вдвічі - до $300 млн. Натомість обсяг зобов’язань американського партнера різко скоротився, тоді як «Енергоатом» навпаки взяв на себе не лише будівельно-монтажні роботи, а й сам вирішив позичити гроші в міжнародних фінансових організаціях, хоча раніше це обіцяла зробити корпорація Holtec.\nКатегорично проти такої домовленості одразу ж висловився екс-міністр енергетики та вугільної промисловості Володимир Демчишин, звинувативши президента «Енергоатома» в неправомірності дій, не узгоджених із міністерством. За таких обставин НКРЕКП довго не погоджувалася включати в тариф «Енергоатома» кошти на будівництво сховища, але з часом це зробила. Тоді свою незгоду з діями президента «Енергоатома» Юрієм Недашковським Дмитро Вовк висловив в інтерв’ю «Главкому»: «У нас є питання щодо вартості проекту ЦСВЯП... Ми провели детальний аналіз: детально постатейно порівняли з іншими проектами в Європі, які реалізовувала компанія Holtec за такою ж технологією. Зробили висновок, що там є можливість оптимізувати вартість проекту. Але позиції одного Регулятора замало: якщо буде спільна позиція і міністра, і прем’єра, і, можливо, навіть президента України, тоді можна буде зменшити вартість проекту… Президент «Енергоатому» Юрій Недашковський згоден із тією вартістю, що пропонується. Його все влаштовує. А я, виглядає так, в деструктивній позиції», - розповів «Главкому» Дмитро Вовк.\nАле з часом, схоже, згадані високопосадовці таки знайшли спільну мову, і вирішили збільшити вартість проекту вже не вдвічі, а одразу… в дев’ять разів, що й було узаконено відповідним урядовим розпорядженням за підписом прем’єра Володимира Гройсмана.\nНа початку червня Кабінет міністрів своїм розпорядженням №380-р затвердив поданий Міністерством енергетики та вугільної промисловості проект «Будівництва централізованого сховища відпрацьованого ядерного палива реакторів типу ВВЕР вітчизняних атомних електростанцій» загальною вартістю понад 37,2 млрд грн або $1,4 млрд. Але ж подібний документ ухвалили ще в 2009 році, де вартісні показники в доларовому майже в 10 разів менші.\nБудівництво складається з 15 пускових комплексів. Введення в експлуатацію першого заплановано на 2019 рік, тоді ж розпочнеться експлуатація сховища. Протягом наступних 35-40 років ємність сховища буде нарощуватися до проектних обсягів - будуть споруджуватися та вводитися в експлуатацію решта комплексів.\nмісткість сховища: контейнер HI-STORM, одиниць – 458.\nБудівництво власного ЦСВЯП дозволить Україні не лише позбавитися від дорогих послуг росіян, але й забезпечити собі право на розвиток виробництва ядерного палива в майбутньому, адже відповідно до Закону України «Про поводження з радіоактивними відходами», ВЯП не належить до радіоактивних відходів. Це сировина для виробництва ядерного палива для реакторів майбутніх поколінь. Зокрема, промислове будівництво реакторів на швидких нейтронах очікується не раніше середини цього століття. Тому наразі має сенс розглядати довготривале зберігання ВЯП терміном на 50-100 років. Поки що ж вивантажені з реакторів паливні касети - після витримки в пристанційних басейнах протягом 3-5 років – вивозять на зберігання до Росії, але з часом вони мають повернутися назад.\nУ запланованому до спорудження сховищі буде зберігатися 16529 відпрацьованих тепловидільних збірок для ядерних реакторів – набір так званих ТВЕЛів. Як вже згадувалося, перший варіант проекту сховища, затверджений в 2009 році розпорядженням №131-р Кабінету міністрів за підписом Юлії Тимошенко, має подібні технічні характеристики і також розрахований на зберігання 16529 відпрацьованих теплових збірок. Відмінність лише у вартості – 3,7 млрд грн. Проте «Енергоатом» наводить свої аргументи на користь подорожчання сховища, і повним ходом готується до його будівництва.\nПодорожчання через інфляцію?\nЧому ж вартість проекту так зросла, порівняно з варіантом майже 10-річної давнини, що стало вирішальним при перегляді фінансових параметрів? З таким запитанням «Главком» звернувся до керівництва «Енергоатома».\n«Причиною зміни вартості проекту стали інфляційні процеси в економіці - як загальносвітові, так і в Україні (зростання вартості матеріалів, продукції, оплати праці), зростання курсу гривня-долар (все спеціальне устаткування для поводження з відпрацьованим ядерним паливом (ВЯП) постачається із США), специфічні чинники, пов’язані з тим, що на сьогодні змінилися характеристики відпрацьованого ядерного палива, яке має завантажуватися у ЦСВЯП. Після аварії на АЕС «Фукусіма-1» в Японії посилилися вимоги до безпеки АЕС взагалі, у тому числі, і щодо поводження з ВЯП, що потягло необхідність використання в устаткуванні для поводження з ВЯП новітніх, більш дорогих матеріалів, додаткових конструкторських рішень, порівно з тими, що планувалися понад 10 років тому, коли «Енергоатом» розпочинав діяльність зі створення ЦСВЯП», - повідомили «Главкому» в «Енергоатомі».\nБезумовно, інфляційні процеси додали вартості проекту, адже 2005-го долар коштував 5 грн, 2008-го – майже 8 грн, а нині перевалив за 26. Але інші аргументи не дуже сприймаються навіть досвідченими експертами, які вважають підозрілим різке подорожчання, рішення про що було ухвалено кулуарно.\nРосіяни назвали основні проблеми своєї країни: низькі зарплати та економічна криза - опитування 14 Серпня, 12:14\nХодорковский предрек России десятилетие застоя 14 Серпня, 11:59\nРосія порушила нові справи проти українських військових 14 Серпня, 11:36\nАктрисе Холли Берри - 51 14 Серпня, 11:19\nБудівництво почнеться восени\n«Зелене» світло для старту проекту дала Державна інспекція з ядерного регулювання: в липні регулюючий орган видав ліцензію НАЕК «Енергоатом» на будівництво, визнавши, що експлуатуюча організація виконала всі передбачені законодавством умови для безпечного будівництва та введення в експлуатацію.\nЗамовником будівництва ЦСВЯП є НАЕК «Енергоатом» - нині компанія працює над залученням кредиту Bank of America Merril Lynch на суму $250 млн терміном на 20 років. Ці гроші будуть використані на фінансування витрат за контрактом з Holtec, а також на оплату товарів, робіт та послуг інших постачальників.\n«Компанія Holtec постачає технологію та спеціальне устаткування для поводження з відпрацьованим ядерним паливом від АЕС до ЦСВЯП. Підрядники здійснюватимуть будівельні роботи, монтаж та налагодження устаткування. Спеціалізовані організації виконують роботи і надають послуги спеціального характеру, наприклад, з проектування, пов’язані із забезпеченням фізичного захисту об’єкта тощо», - розповіли «Главкому» в «Енергоатомі».\nБудівництво централізованого сховища відпрацьованого ядерного палива у зоні відчуження Чорнобильської АЕС компанія «Енергоатом» обіцяє розпочати на початку осені – як тільки за результатами вже проведених тендерів визначиться з генеральним підрядником будівельно-монтажних робіт. «Перші контейнери з відпрацьованим ядерним паливом планується встановити 2019 року», - повідомили «Главкому» в «Енергоатомі», уточнивши, що «майданчик для сховища вже очищений від деревини, тривають підготовчі роботи до прокладання під’їзної залізничної колії».\nЗа даними «Енергоатома», з метою вибору підрядника будівництва сховища, через систему ProZorro в травні 2017-го був оголошений тендер. «До 15 червня подавалися пропозиції від учасників. За результатами розгляду три учасники запрошені до переговорів. Проведені переговори», - повідомили в «Енергоатомі».\nФактично завершилася 13-літня епопея узгодження політично заангажованого проекту зі створення стратегічно важливого для держави сховища для безпечного зберігання відпрацьованого палива трьох українських АЕС – Південноукраїнської, Хмельницької та Рівненської. Доцільно нагадати, що на Запорізькій АЕС, коли станцією керував Володимир Бронніков, подібне сховище ввели в дію ще 2001-го. З того часу станція щороку економить сотні мільйонів доларів за вивезення відпрацьованого ядерного палива на тимчасове зберігання до Росії.\nРосія втратить вагомі доходи, але є речі, які поза межами економічної вигоди. Адже якщо Росія раптом припинить ввезення ВЯП на свою територію, атомні реактори в Україні доведеться зупинити. Тобто, мова йде про національну безпеку держави. Крім того, Росія не прийме до себе відпрацьовані ТВЕЛи свого конкурента - американської «Вестінгауз».\nЧому вибрали Holtec?\nСкладність поводження з відпрацьованим паливом зумовлена його високою радіоактивністю, а також великим залишковим тепловиділенням після вивантаження з реактора. Серйозну небезпеку становить також токсичність деяких радіонуклідів, що містяться у складі такого палива. Навіть короткочасне перебування людини поблизу вивантажених з ядерного енергоблоку паливних збірок - без радіаційного захисту - неминуче супроводжується критично високими дозами опромінення.\nТехнологія Holtec – єдина у світі, що має подвійне призначення: в контейнерах можна і зберігати ВЯП, і транспортувати його з АЕС в інше місце, наприклад, на сховище в зоні ЧАЕС. Операція з ядерним паливом здійснюється лише один раз – коли воно завантажується в контейнер прямо з реактора АЕС, а вже потім перевозиться в інше місце в спеціальному транспортно-пакувальному комплексі. Для таких робіт не потрібне спеціальне приміщення. На відстані 100 метрів від контейнера з відпрацьованим ядерним паливом доза випромінювання буде меншою, ніж від сонячної радіації. Такі контейнери можна зберігати в централізованому сховищі, а за необхідності його можна перевезти в інше місце. Такі централізовані сховища прозвали парковкою для ВЯП. Коли в 2004 році «Енергоатом» оголосив тендер, лише одна компанія Holtec запропонувала Україні таку технологію сухого зберігання ВЯП і пообіцяла Україні налагодити подібне виробництво.\nУкраїна не володіє технологією зберігання ВЯП, тому НАЕК «Енергоатом» провів міжнародний тендер, щоб придбати цю технологію. В грудні 2005-го переможцем була визнана американська корпорація Holtec International, яка має ліцензію Американського регулювального органу з ядерної та радіаційної безпеки (US NRC) на системи зберігання ВЯП. Згідно з контрактом, Holtec згодна була продати Україні технологію «сухого» зберігання ВЯП, випробувану в інших країнах – в США, Кореї, Китаї, Тайвані. Планувалося, що українська сторона не вноситиме ні копійки, всі інвестиції обіцяла залучити Holtec, а вкладені нею кошти планували повернути за рахунок економії витрат на вивезення ВЯП в Росію. Тепер не все з обіцяного буде виконано...\nЗа підрахунками 10-річної давнини, щорічні витрати на експлуатацію ЦСВЯП з усіх реакторів мало б коштувати «Енергоатому» лише $20 млн в рік, тоді як річна вартість послуг тимчасового зберігання в Росії - $160 млн. Звісно, що після багатократного подорожчання вартості сховища, щорічні витрати на експлуатацію сховища теж зростуть. Але «Енергоатом» не відповів на запитання «Главкома»: скільки ж доведеться щороку платити за утримання сховища? Відсутня також інформація, скільки знадобиться часу, щоб проект окупився, тоді як 2005-го називався термін у два роки.\nУкраїна експлуатує 15 енергоблоків, які виробляють більше половини електроенергії. Одним із важливих компонентів технологічного циклу роботи АЕС є утворення відпрацьованого ядерного палива, яке є цінною вторинною сировиною, що містить до 97% ядерних матеріалів, які можуть бути ефективно використані в реакторах наступного покоління.\nСоціолог: Білі екстремісти США «впевнені, що Трамп розуміє їх обурення» 14 Серпня, 11:17\nКабмін Росія Володимир Гройсман НКРЕКП США ЧАЕС Дмитро Вовк АЕС Енергоатом фінансування Україна


Газодувки ротаційні серії Е21 купити в Україні. Ціна. - Коммаш\nГазодувки ротаційні серії Е21\nГазодувки ротаційні Е 21: основні характеристики і призначення\nГазодувки Е 21 створені для прокачування повітря через апарати очищення газу АЕС. Застосовуються для транспортування вибухобезпечних, токсичних газів без механічних домішок і краплинної рідини, в температурному діапазоні від - 10 до +40 градусів за Цельсієм. Компанія «Коммаш» пропонує вигідно купити газодувки серії Е21 в Україні, Росії (РФ), Казахстані, Білорусії та інших країнах СНД.\nГазодувка Е 21 це компресорна ротаційна машина об'ємної дії, виготовлена з нержавіючої стали. Складається з газодувки і електричного двигуна на загальній фундаментній плиті. Принцип дії пристрою заснований на механічному перенесенні стиснення газу поршнями в сторону нагнітання, там тиск за рахунок зворотного струму швидко збільшується до тиску нагнітання. Може працювати при температурі всмоктуваного газу від -10 до +50 градусів, з тиском від 70 до 160 кПа. Ресурс до капітального ремонту близько 300 000 годин.\nГазодувки Е 21, вироблені нашою компанією, поставляються в двох модифікаціях:\nПозначення виробу Продуктивність, м3 / хв Маса, кг Перепад тиску, кПа Потужність двигуна, кВт Габаритні розміри, мм\nЕ21-50-4А 1.44 234 не более 50 4.0 1030×520×510\nЕ21-60-2А 3.6 250 не более 60 7.5 1085 520 510\nГазодувки використовуються для подачі стисненого газу, повітря маючи при цьому проміжне становище між вентилятором і компресором. Вентилятори змушують рухатися газ, переміщаючи його, при цьому створюючи перепад тиску від 0,5 кПа до 10 кПа. Газодувки як і вентилятори створюють газовий потік, і тим самим дають можливість отримання надлишкового тиску від 1 до 100 кПа, іноді до 200 кПа.\nМаркування Е21-50-4А: :\nЕ - марка вироби;\n21 - умовний розмір;\n(50) максимально можливий перепад тиску в кПа;\n(4) кількість полюсів;\n(А) асинхронне виконання двигуна.\nКомпанія «Коммаш» пропонує вигідно купити газодувки серії Е21 в Україні, Росії (РФ), Казахстані, Білорусії та інших країнах СНД (модифікації Е21-60-2А, Е21-50-4А ). Пристрій поставляється в дерев'яній упаковці і опломбовано, є комплект ЗІП і супутня документація. Робоча напруга для електрообладнання 380 В, 50 Гц.\nКомпанія «Коммаш» рада запропонувати широкий спектр послуг, в тому числі продаж запасних деталей на газодувки Е21 та їх ремонт - швидко, недорого, в зазначені терміни.


Ось чому насправді коти люблять, коли їх гладять по голові – Голос-Інфо\n21.11.2020 13.11.2020 Віктор Воробйов Наука\nКожен, у кого вдома є кіт, знає, що улюбленець не може втриматися від муркотіння, якщо його гладити по голівці чи мордочці. Але чому саме ці місця? Фахівці зі Школи ветеринарної медицини при Університеті Тафтса вирішили розкрити цю таємницю. Виявилося, що погладжування по голові нагадує котам про їхню матір, вірніше, робить власника пухнастика своєрідною заміною мами.\nТим більше, що їм самим незручно вилизати себе на голові. Ось чому частенько можна побачити намагання котів закинути лапу за вуха та провести по мордочці. Тому господар, який так турбується про улюбленця, є особливим для тваринки.\n“Голова та шия – це одні з ключових частин, за якими доглядають коти, однак після відлучення від мами-кішки (яка постійно слідкує за малечею), пухнастикам доводиться дбати про них самостійно”, – пояснив один з провідних дослідників доктор Додман.\nДо слова, якщо чужий кіт починає тертися об вас головою, то це вказує на дружнє ставлення.\nНа Прикарпатті в зачиненій квартирі виявили тіло чоловіка\nУ Франківську зіткнулися дві автівки (ФОТОФАКТ)


де купити Anavar стероїдів у Вінниця Україна - Buy Anavar Steroids\n1. Купити Anavar стероїдів у Вінниця Україна\n3. Де можна купити Anavar в Вінниця Україна\nМожливо на найпопулярніших усних стероїдів у Вінниця Україна, Anavar являє собою великий з’єднання додати до циклу для тих, хто шукає для деяких серйозних чисельність доходи, або в кінці циклу тон. Хоча є багато різних циклів, які оксандролон можуть бути використані в, є кілька повторюваних стероїдів, які знаходять свій шлях у Anavar стеків.\nТакож вважається “бази” для будь-якого стероїдних циклу, тестостерону також використовується в якості автономний стероїд, featuring багато перший час циклами. При використанні в стосі, тестостерон стероїд (наприклад, тест E тест Cyp або тест Sus) допомагає підтримувати рівень тестостерону, який зазвичай закрита через важкі придушення гіпоталамо гіпофізарно статевих осі (HPTA) протягом довгого часу. Наприклад, при цьому циклі тільки Anavar, деякі користувачі Вінниця Україна відчуєте млявість і зниження секс-дисків через кілька тижнів використання. Тестостерон база допоможе запобігти цьому, роблячи великі прибутки.\nAnavar (оксандролон) є надзвичайно популярним усних стероїдів у Вінниця Україна що добре відомо, як м’який сполука з мінімальним побічних ефектів в порівнянні з іншими. Вона була розроблена в 1964 році було наказано сприяти росту м’язів для людей з порушеннями втрата ваги і вже багато років лікування для ВІЛ і СНІД. Культуристи купуєте Anavar часто онлайн а використовую його протягом десятиліть по собі або у рамках стос.\nНа відміну від інших стероїдів, де основна мета полягає в створенні маси на додаток до міцності Anavar є популярним для тих, хто хоче будувати сили, але стати більш пружною і судин. З цієї причини його зазвичай називають як “стероїд різання”. Типові дози для тих, хто хоче купити онлайн Вінниця Україна діапазону Anavar від 50-100 мг на день для 6 до 12-тижневого циклу (хоча деякі хотіли б використовувати понад 150 мг). Жінки-культуристки часто знаходять дозах 2,5 мг до 10 мг щодня ефективним для сприяння посилення м’язів і міцність. Хоча побічні ефекти мінімальні оксандролон користувачів, це ще печінку токсичними і буде зупинений вироблення тестостерону, так що печінки захист і належне РСТ є необхідним.\nЛюди Вінниця Україна, хто любить дивитися судинних знайдете Anavar одним з їх більш улюблених стероїди. Користувачі Велоспорт цього з’єднання буде стати судинних після 5 або 6 днів використання.\nЦього стероїду ідеально підходить на надання допомоги культуристів спалювати жир з підшкірної і вісцерального жиру. Одна з причин, люди в Вінниця Україна використання цього стероїду скоротити є, що це допоможе ті різання підтримувати і навіть побудувати більше м’язів ставали компактною.\nDove Acquistare Anavar Steroidi In Koniz Svizzera - July 15, 2021\nде купити Anavar стероїдів у Вінниця Україна - July 13, 2021\nWaar Te Koop Oxandrolon Steroïden In Leuven België - July 12, 2021


Гарячі тури на відпочинок в Грецию з Києва, ціни. Купити гарячі тури від Join UP!\nВідчуйте себе справжнім мандрівником!\nКрит – найбільший острів Греції і восьмий за розміром в Європі (8259 кв. км) і Евбея – другий за величиною острів країни (3654 кв. км). Острів Евбея з’єднаний з континентом мостом, перекинутим через протоку Евріпіла. Ще один великий грецький остів – Лесбос (1630 кв. км) розташований біля берегів Туреччини. В склад країни входить і безліч невеликих островів – Північні Споради, Кіклади, Додеканес тощо.\nДо складу материкової Греції входять Македонія (Флоріна, Пелла, Кавала, Касторія, Халкідіки), Фракія (Родопи, Ксанті і Еврос), Епір (Теспротія, Превеза, Яніна), Фессалія (Лариса, Магнісія) і Центральна Греція (Фтиотида, Фокида, Аттика). Також географічно до цього регіону можна віднести Іонічні острови. Пелопоннес – найбільший півострів Греції і батьківщина найдавнішої цивілізації Європи – включає номи Аркадія, Лаконія, Мессинія. Тут же розташований знаменитий Коринфський канал.\nУ Греції є післяобідній час для відпочинку\nПісля обіду з 15:00 до 17:00 – у цей час в країні не прийнято проводити ділові зустрічі або здійснювати телефонні дзвінки.\nЯкщо ви хочете відвідати грецьку церкву або монастир, то потрібно бути належним чином одягненим. Вважається непристойним увійти до церкви з непокритими плечима і колінами. Це правило стосується як чоловіків, так і жінок.\nКоли греки йдуть обідати в таверну або ресторан, то завжди платять готівкою. Прямо таки бій чекам і кредитним карткам! Нездатність заплатити є для греків образливою .\nНавіть якщо чайові включені у вартість, прийнято платити додатково. Чайові в ресторані або таверні складають 10% від вартості замовлення. Але давати великі чайові не рекомендується. Додаткові чайові варто залишати тільки в тому випадку, якщо вам дуже сподобалося обслуговування.\nДуже рекомендується після того як ви скуштуєте страви в гостях, похвалити майстерність господині – для грека, людина, яка вміє смачно готувати, є майже святою. А оскільки цю роль традиційно виконують дружини або матері, то будь-яка похвала на їхню адресу буде сприйнята господарем будинку з особливим захватом.\n5000 років вишуканих кулінарних традицій!\nУ Греції склалися ідеальні умови для зародження і розвитку самобутньої кухні.\nРецепти грецьких страв розійшлися по всьому світу. Готують тут вже більше 3 500 тисяч років – погодьтеся, це достатній період, щоб звести кулінарне ремесло в ранг справжнього мистецтва!\nГрецька кухня – це не тільки найсвіжіші і найсмачніші продукти, маленькі хитрощі і великі секрети приготування національних страв, а й справжня грецька пристрасть і душа. Їжа для греків – не просто спосіб втамувати голод і поповнити запаси енергії, а справжній культ! Трапеза тут – це можливість зібрати разом сім’ю і друзів.\nГреки – лідери серед усіх європейських країн у споживанні овочів. Одним з найулюбленіших є баклажан. Він входить до складу знаменитої грецької запіканки – мусаки або мусакас – і популярних салатів. Тут баклажани запікають, фарширують, тушкують. Також в Греції популярні артишоки, помідори, квасоля, морква і фаршироване листя винограду.\nЗ прянощів і спецій найбільш популярні цибуля, часник, селера і кориця.\nЗавдяки близькості моря, грецька кухня славиться використанням різноманітних морепродуктів. Це барабулька, вугор, риба-меч, восьминоги, кальмари, креветки, мідії, каракатиці, омари і багато інших дарів моря. Страви з риби завжди можна скуштувати в рибних тавернах (тут вони називаються псаротавенами).\nМісця для шопінгу\nУ двох грецьких столицях – Афінах і Салоніках – де райони досить багатонаселені, магазини і банки зазвичай зосереджені в центрах районів. Це свого роду грецькі традиційні торговельні центри – тут багато невеликих магазинчиків, які сконцентровані на досить невеликій площі. Характерний приклад – вулиця Ерму в центрі Афін, вулиця Ціміскі в Салоніках, вулиця Аркадіу в Ретімно.\nНайбільш популярні торгові центри в Афінах – «Attica», «Athens Mall», «Metro Mall», «Athens Heart», «Golden Hall», в Салоніках – «Mediterranean Cosmos».\nСезон літніх знижок в грецьких магазинах починається з середини липня і триває до кінця серпня, а взимку цей період припадає на середину січня – кінець лютого.\nЯкщо бажаєте зробити покупки в Греції, перше, про що слід пам’ятати – ви перебуваєте в середземноморській країні, тому тут є перерва на денний відпочинок «месімері» (аналог іспанської «сієсти»). Вона починається з 14:00 і триває до 17:00. Перед Різдвом і Великоднем всі магазини працюють до вечора.\n«Око-камінь» – щоб ніхто не наврочив!\nГреція – країна, де можливості шопінгу воістину безмежні.\nПовірте, на вас чекає захопливий процес! Шубки, справжні грецькі сандалі, світові бренди взуття та одягу, дуже колоритні сувеніри, справжній антикваріат з блошиних ринків тощо. Ну і звичайно, як можна обійтися без оливкової олії, грецької кави, Метакси, прянощів?\nСувенір-талісман, покликаний захищати від «злого ока». Назва талісмана – матопетра, що в перекладі дослівно означає «око-камінь». Блакитне пласке око з темною і білою краплями посередині може прикрасити брелок, браслет, каблучку або ланцюжок, такі амулети також чіпляють біля входу в будинок.\nКомболої – це оригінальний вид чоток, поширений в Греції. Однак комболої використовуються не з релігійною метою, це лише інструмент для зняття стресу.\nЧуреками називаються грецькі пасочки, що виготовляються у вигляді косички. Сьогодні чуреки готують не тільки на Великдень, а взагалі щодня. Чуреки з різними смаками і начинками можна придбати як солодкий сувенір друзям як в аеропорту, так і в кондитерських магазинах Греції.\nІкона, привезена з Греції, буде чудовим сувеніром і подарунком. Цікавий варіант – образи святих ручної роботи з напівдорогоцінним камінням навколо лику святого. Особливо дорогим подарунком буде така ікона, привезена зі Святої Гори Афон.\nОливкова олія – без перебільшення гордість нації. Більшість туристів асоціюють Грецію саме з соковитими оливками. Кращою оливковою олією славляться острів Крит і Санторіні. Ціна продукту відрізняється залежно від магазину – від 6 до 9 євро за літр.\nВи знаєте Аристотеля? А Гомера? А Геродота і Платона?\nЦе люди, які і в стародавні часи і сьогодні підкорюють наші серця і розум!\nСократ – давньогрецький філософ, вчення якого знаменує крутий поворот в античній філософії – від розгляду природи і світу до розгляду людини. Своїм методом аналізу понять (майєвтика, діалектика) і ототожненням позитивних якостей людини з його знаннями він звернув увагу філософів на важливе значення людської особистості. Сократа називають першим філософом в повному розумінні цього слова.\nГомер – легендарний давньогрецький поет-оповідач, якому приписується створення «Іліади» (найдавнішого пам’ятника європейської літератури) і «Одіссеї». Приблизно половина знайдених давньогрецьких літературних папірусів – уривки з Гомера.\nГеродот – давньогрецький історик, автор першого повномасштабного історичного трактату – «Історії», що описує греко-перські війни і звичаї багатьох сучасних йому народів. Праці\nГеродота мали величезне значення для античної культури. Цицерон назвав його «батьком історії». Його твори – надзвичайно важливе джерело знань з історії Великої Скіфії, включаючи десятки античних народів, що мешкають на території сучасної України.\nАристотель – давньогрецький філософ, учень Платона. З 343 до н. е. – вихователь Олександра Македонського. 335 р. до н.е. е. заснував Лікей. Натураліст класичного періоду. Найбільш впливовий з діалектиків старовини; основоположник формальної логіки. створив понятійний апарат, який й досі пронизує філософський лексикон, і сам стиль наукового мислення.\n«Щоб добре працювати, потрібно добре відпочивати»\nУ Греції цей вислів розуміють особливо добре. І не тільки розуміють, а й вважають його основою повсякденного життя. Причому з особливою увагою ставляться саме до другої частини приказки. Тобто мається на увазі, що відпочивати протягом робочого дня – необхідно. Не кажучи вже про вихідні дні, в які працювати просто грішно…\nЩо стосується буднів, тут вже будьте ласкаві: кожен грек має право на щоденний післяобідній відпочинок! Даєш сієсту, що заспокоює і відновлює сили! Одним словом, заздріть усі ті, кому мистецтву сієсти – ще вчитися і вчитися.\nГреція – православна країна, яка ще пам’ятає Олімп\nСтаття 3-тя Конституції Греції проголошує: «Панівною в Греції релігією є релігія Східно-Православної Церкви Христової», тому абсолютна більшість (близько 98%) населення країни – члени Грецької Православної Церкви.\nГреки – зазвяти захисники традицій, але це не означає, що вони не вміють розважатися, адже їхня пристрасть до святкувань сходить ще до культу Діоніса.\nУ Греції відзначаються як релігійні, так і державні свята, найзначніші з яких оголошені неробочими днями. Найголовніші з них – День незалежності (25 березня), День Охі (28 жовтня), Великдень, а також 19 травня, коли поминають загиблих.\nА взагалі у Греції календарний рік – суцільна низка фестивалів і святкових подій, деякі з яких – релігійні, деякі – загальнокультурні, а всі інші – просто хороший привід, щоб випити і потанцювати, це: Феофанія, Апокріес, Астенастерія, Чистий понеділок, Гінайкратія тощо.\nСезон карнавалів в Греції – в лютому-березні. В цей час відбуваються паради маскарадних костюмів, конкурси народних танців, шикарний бенкет і галасливі гуляння …\nТакож в Греції проходять численні літні фестивалі, найвідоміший з яких – Еллінський Фестиваль, який проводиться з середини червня і до кінця вересня, коли греки приймають гостей з драматичних театрів і музикантів з усього світу і проводять вистави в стародавніх театрах.\nГреція – країна, яка нікого не залишає байдужим. Побувавши в Греції хоч раз, мандрівники назавжди забирали в своєму серці частинку грецької культури, грецького життєлюбства й оптимізму, грецького світогляду, і це робило світ кращим і світлішим!\nТури на відпочинок в Грецию\nГреція – країна, яка буде дивувати вас знову і знову, як би добре ви її не знали. Незалежно від того вперше ви в Греції чи відвідуєте її вже давно і регулярно – вона все одно зможе відкрити вам свої нові грані і секрети. Вона схожа вишукану жінку, прекрасну і неповторну в будь-якому віці.\nЦе й не дивно, адже Греція, як цілком заслужено її називають, є колискою цивілізацій, країна, яка пізнала неймовірні злети і великі падіння. Саме ця зігріта сонцем і заколисана водами морів земля дала світові великих філософів, полководців, учених і винахідників. Тож дізнаємося про неї більше…\nГреція розташована в південній частині Балканського півострова. Займає площу 131 994 кв. км. Межує з Албанією, колишньою Югославською Македонією, Болгарією і Туреччиною. Омивається Середземним, Іонічним, Егейським морями, а південне узбережжя Криту – Лівійським морем. До складу Греції входить близько 2 тисяч островів, на які припадає майже 20% території країни.\nКлімат Греції можна розділити на три типи: середземноморський, альпійський та помірний, кожен з яких панує на певній території. Наприклад, ділянки гірського хребта, розташовані на захід від Пінда, отримують більшу кількість опадів, ніж райони, розташовані на його східному боці.\nСередземноморський тип клімату характеризується м’якою вологою зимою і жарким сухим літом. Такий тип клімату панує на Кікладах, Додеканесі, Криті, східній частині Пелопоннесу і частині Центральної Греції. Температури тут нечасто досягають рекордних значень, а взимку навіть на Кікладах і островах Додеканес може випадати сніг.\nАльпійський тип клімату більш характерний для гірських районів країни, до яких належать: Епір, Центральна Греція, Західна Македонія, частина Фессалії, а також номи Ахея, Аркадія і Лаконія.\nСхідну Македонію і Фракію можна віднести до регіонів з помірним типом клімату, який характеризується відносно холодною і вологою зимою і жарким, сухим літом. Афіни розташовані в перехідній зоні, де поєднуються два типи клімату: середземноморський і помірний. У північній частині Афін переважає помірний, в той час як у центральних і південних районах спостерігаються риси середземноморського клімату.\nВідпочинок у Греції пропонує вам величезний вибір різноманітних занять і розваг:\n1. Фестивалі Греції. Кожне грецьке місто і острів має свої фестивальні традиції, пов’язані з язичницькими святами або зі святами, присвяченими тутешнім святим. Також, місцеві жителі проводять фестивалі, що походять з глибокої давнини, на честь різних ремесел, наприклад: фестиваль виноробства, землеробства і рибальства. Але найприкметніші з усіх фестивалів – зимові карнавали, які передують Великому Посту, свята сироїдіння, вживання м’яса, вина, хамси, виноградних грецьких горілок і багато інших фестивалів. На весь білий світ прославилися Афінський фестиваль і фестиваль Епідавра.\n2. Нічне життя в Греції. Греція є однією з країн, що славляться своїм бурхливим нічним життям. Ані влітку, ані взимку тут не засумуєш. Велика кількість дискотек, безліч ресторанів і барів, бузуки (мюзик-холи), торгові центри – усі ці заклади приймають відвідувачів до пізньої ночі. У мюзик-холах збираються ті, хто бажає насолодитися національною музикою. Тут можна не тільки послухати улюблених виконавців, а й потанцювати. Крім цього, в такого роду закладах є танці, які виконують виключно чоловіки або виключно жінки. Наприкінці веселого вечора проводяться масові танці, зокрема й танці на столах під безліч запущених у повітря серветок.\nЛасіті (Ласітіон) багатий на історичні місця та гарні пейзажі регфон Греції. Наприклад, тут можна побачити найкрасивішу затоку Греції – Мірабелло. Мальовничість Ласіті навряд чи хтось поставить під сумнів.\nІракліон - Місто\nСтолиця Криту – сучасне місто Іракліон, отримала свою назву на честь давньогрецького героя Геракла, який здійснив на Криті один зі своїх подвигів. Прекрасні умови для відпочинку і багата історія вже давно зробили його одним з найпопулярніших у туристів місць. Тут динамічно розвивається інфраструктура, отже на туристів чекають шикарні бутики і ресторани, вулиці повні сувенірних крамничок і галасливих кафе з ароматами місцевої кухні.\nКос – місто\nОстрів Кос один з великих островів Греції – за розміром він займає 3-е місце. З усіх боків омивається Егейським морем і лежить всього за 4 км на схід від турецького узбережжя та курорту Бодрум. Головне місто острова має таку саму назву – Кос.\nАфіни – столиця Греції, нома Аттика та номархії (префектури) Афіни. Місто розташоване в Центральній Греції і є економічним, культурним та адміністративним центром країни. Столиця Греції носить ім'я богині мудрості, її справедливо називають колискою цивілізації Заходу.\nКорфу (Керкіра) – острів дивовижної природної краси, де поєдналися цікава історія та археологічне багатство стародавніх міст, сучасна туристична інфраструктура та традиційні села, дивовижні пляжі та гостинність і вміння радіти життю місцевих мешканців. Усе це подарує вам величезну радість від відкриття цього чарівного куточка Греції. Керкіра розташована в північній частині Іонічного архіпелагу і є одним з найпопулярніших, найвідоміших та найбільш космополітичних грецьких острів.\nЗакінтос – острів в Іонічному морі, третій за площею з Іонічних островів. Узбережжя острова порізане білими скелями, тут повно гротів і печер, що зачаровують своєю красою і куди можна заплисти на невеликих човнах. Це один з семи Іонічних островів, з красивими бухтами, білим піском, чистою водою і величезними морськими черепахами каретта-каретта.\nКурорт розташований на південному узбережжі острова Родос, на схилі пагорба, звідки відкривається чудовий краєвид Середземного моря. Лаханія має репутацію одного з найкрасивіших курортів Родоса і поступається в цьому тільки Ліндосу. Вона лежить в долині з недоторканими піщаними пляжами, про розташування деяких з яких відомо тільки місцевим мешканцям.\nГреків по праву вважають одними з найбільш толерантних до інших націй народів. Вони свято дотримуються заповіту оратора Ісократа, що жив у III ст. до н. е. Цей знаменитий чоловік казав, що греками «ми називаємо тих, хто розділяє з нами спільну культуру».\nНа території Греції живуть і працюють тисячі громадян іноземних держав. І греки буквально роблять все можливе, аби «чужинці» відчували себе в їхній країні, як у себе вдома.\nГреція: Новини країни\nПошуки щастя – непроста справа. Мабуть, тому що воно, як і всі ми, дуже любить подорожувати! Та цього літа ми все ж його впіймаємо. Join UP! зафіксував координати найбажанішого відчуття


Макрон і Ле Пен виходять до другого туру виборів - Korrespondent.net\nМакрон і Ле Пен виходять до другого туру виборів\nКорреспондент.net, 24 квітня 2017, 06:32\nМарін Ле Пен і Еммануель Макрон\nЕммануель Макрон став лідером першого туру президентських виборів у Франції.\nЕкс-міністр економіки Франції Еммануель Макрон і лідер партії Національний фронт Марін Ле Пен виходять у другий тур президентських виборів у Франції, передає агентство Reuters з посиланням на остаточні дані МВС Франції.\nЗа інформацією агенції, Макрон набирає 23,75% голосів, а Ле Пен - 21,53%.\nКандидат від республіканців, екс-прем'єр Франсуа Фійон вибуває з президентських перегонів з 19,91% голосів, як і лідер руху Непокора Франція Жан-Люк Меланшон, який наблизився до нього практично впритул - 19,64%.\nМакрон, який лідирує в першому турі виборів, заявив, що має намір через два тижні стати президентом "патріотів" перед лицем загрози приходу до влади "націоналістів".\nЗа його словами, він з оптимізмом дивиться на перспективи другого туру.\n"Я хочу через два тижні стати вашим президентом, президентом всього народу Франції, президентом патріотів перед загрозою націоналістів", - заявив він, виступаючи перед своїми прихильниками.\nНагадаємо, Фійон визнав поразку на президентських виборах і заявив, що в другому турі голосуватиме за Макрона.\nТЕГИ: Франция, голосование\nНа березі Нової Зеландії знайшли гігантську пульсуючу істоту2644\nТрамп прокоментував знищення Іл-20 в Сирії2522\nЛукашенко і Путін обговорили українську тематику2242


Для охорони здоров'я цих країн характерна регіональна й етапна система з переважним розвитком лікувально-спеціалізованої допомоги в містах. У більшості країн Східного Середземномор'я й Африки створене централізоване частково чи децентралізоване керування охороною здоров'я з головним органом керування Міністерством. У його функції входить контроль за державними медичними установами, плануванням, підготовкою кадрів, міжнародним співробітництвом, боротьба з карантинними й іншими хворобами. У країнах Латинської Америки поширена децентралізована система керування охороною здоров'я.\nОрганізаційна структура медичної допомоги в країнах "третього світу" свідчить про наявність загальних характерних для них закономірностей. Вони обумовлені запропонованими в різні роки ВООЗ єдиними принциповими схемами організації медичної допомоги шляхом створення в першу чергу мережі установ первинної медико-санітарної допомоги сільським жителям, що складають, незважаючи на урбанізацію, більшість населення. Однак, при наявності єдиних цілей і задач у країнах склалася неоднорідність у структурі установ первинної медико-санітарної допомоги, рівнів та етапів організації медичної допомоги. При цьому слід зазначити значну строкатість не тільки в найменуваннях медичних установ, починаючи з первинної ланки (диспансери, центри охорони здоров'я, комунальні центри охорони здоров'я й ін.), але й обсязі виконуваних ними робіт, кількості населення, що обслуговується, радіусі обслуговування.\nРозрізняють наступні етапи організації охорони здоров'я в країнах, що розвиваються.\nI етап — це первинна ланка. Медична допомога надається в диспансерах, підцентрах, медичних пунктах. В задачі цих установ входить надання першої долікарської допомоги, допомоги при пологах, проведення елементарних протиепідемічних заходів. Первинна ланка укомплектована одним працівником (медичною сестрою чи молодшим медичним персоналом). Медична допомога надається одному чи декільком селам з радіусом обслуговування 5— 10 і більш тисяч чоловік. Розташовуються диспансери в пристосованих приміщеннях, у деяких з них мається 2— 7 ліжок для екстрених і нетранспортабельних хворих.\nII етап — це центр. Відповідно до визначення ВООЗ, центр охорони здоров'я —ця місцева установа системи охорони здоров'я, у задачі якого входить поліпшення санітарно-гігієнічних умов населених пунктів і надання медичної допомоги, зокрема діагностика і лікування захворювань, боротьба з інфекційними хворобами, родопоміч, профілактична і санітарно-просвітительська робота, гігієна навколишнього середовища, медична статистика. Керує центром охорони здоров'я помічник лікаря, що має середнє утворення і 3—8 місяців спеціальної підготовки. Крім того, у штати центра можуть входити медична сестра, акушерка, медичний і санітарний інспектори, санітари. Центри розташовують 5—10 ліжками для госпіталізації хворих і породілей. Як правило, центр охорони здоров'я розрахований на 60—70 тисяч і більш населення. Однак, кількість населення і радіус обслуговування коливається в різних країнах. Наприклад, у Кенії він обслуговує 15 — 80 тисяч, у Танзанії — 50 - 100 тисяч, у Нігерії — 150—200 тисяч чоловік. Для гнітючого більшості сільських населень центри охорони здоров'я є єдиною установою, де хворі можуть одержати медичну допомогу. Однак невеликий штат центра, як правило, не може надати медичну допомогу всьому прикріпленому населенню в радіусі 50 км і більш. Другим серйозним недоліком у роботі центрів є відсутність лікарського контролю і необхідних консультацій. Крім того, відзначається велике перевантаження медичного персоналу. Так, на одного хворого приділяється не більш 2 хвилин, породіллі в стаціонарі знаходяться не більш доби, а в багатьох центрах не надають стаціонарну допомогу. Весь персонал працює безпосередньо в центрах 2—3 дні в тиждень. В інші дні виїжджає в інші села, проводячи амбулаторний прийом на базі диспансерів.\nIII етап — це сільські лікарні чи госпіталі. На цьому етапі надається перша лікарська допомога. Чисельність прикріпленого населення коливається в різних країнах від 500 тисяч до 1,5 млн чоловік. У штат цих установ входять, як правило, два лікарі, один із яких має терапевтичний ухил, а другий виконує обов'язки хірурга й акушера-гінеколога. В обов'язки медичного персоналу входить лікування і діагностика хворих як в амбулаторних, так і в стаціонарних умовах. Відзначається велика завантаженість лікарів, відсутність діагностичного і лікувального устаткування, медикаментів, недолік ліжок, відсутність лікарняної і постільної білизни, звітно-облікової документації, хворі одержують одноразове харчування, розподіляються в палатах у незалежності від статі, можуть піти з лікарні, не попередивши лікаря.\nIV етап — районна ланка, що представлена лікарнями провінцій, губерній та інших адміністративних районів. На цьому етапі надається, як правило, спеціалізована допомога. Потужність стаціонарів цих лікарень, як і чисельність медичного персоналу, дуже різна і складає, у середньому 150—200 ліжок. Число лікарів в одних лікарнях доходить до десятків, в інші обмежується одним фахівцем. Крім лікувально-діагностичної роботи у функції цих установ входить надання консультативної допомоги сільським лікарням, контроль за проведенням санітарно-гігієнічних і противоепідемічних заходів.\nV етап — найбільші медичні установи в столицях, у яких надається спеціалізована і кваліфікована медична допомога. З усіх перерахованих нижче медичних установ це найбільш забезпечені як у фінансовому, так і в кадровому відношенні заклади. Більш половини бюджету охорони здоров'я країни виділяється на розвиток медичної допомоги в столицях. Тут працює більш половини медичних працівників країни. У результаті наявності в країнах змішаної приватно-державної форми охорони здоров'я значна частина лікарень знаходиться не в державному підпорядкуванні, а у веденні комерційних і некомерційних організацій. У державному секторі зосереджені головним чином стаціонарні установи загального профілю з мінімальним числом відділень (терапії, хірургії, акушерства-гінекології, педіатрії), що обслуговують найменш забезпечені шари населення. Спеціалізовані лікарні (інфекційні, протитуберкульозні, родильні будинки, дитячі лікарні) переважно розташовуються в приватному секторі, якими через високу плату за лікування більшість населення скористатися не може. Незважаючи на змінни типів патології, що потребує створення спеціалізованих кардіологічних, онкологічних і ін. лікарень, таких установ у країнах, що розвиваються, нараховується одиниці.\nСвою мережу медичних установ мають органи соціального страхування, що надають медичну допомогу промисловим робітником, службовцям і членам їхніх родин. У ряді районів свої лікарні мають приватні промислові компанії, що за плату надають медичну допомогу своїм робітником. Маються також благодійні лікарні, є лікарні, що належать асоціаціям емігрантів (іспанським, португальським, німецьким).\nОсновною особливістю охорони здоров'я, характерною для всіх країн, що розвиваються, є його децентралізація, мала доступність медичної допомоги, перевантаженість медичного персоналу, нерівномірний розподіл між містом і селом, так стаціонарна допомога є, в основному, тільки в містах. Різка нерівномірність відзначається також і в розподілі медичних кадрів. Так у Бангладеш, у містах 1 лікар приходиться на 1200 чоловік, а в сільському місцевості, де проживає близько 90% населення, 1 лікар — на 30000 населення.\nКраїни, що розвиваються, відчувають гострий дефіцит у лікарських кадрах і медичному персоналі. Забезпеченість лікарями складає: 1 лікар на 17—18 тис. жителів, а в ряді країн: Сомалі, Судан, Того - 1 лікар на 30—35 тис. жителів, Маян - 1 лікар на 25 тис.; Непал - 1 лікар на 33 тис. населення. Найменш сприятлива ситуація забезпеченості населення лікарями відзначається в країнах Африки, більш сприятлива — у країнах Латинської Америки й Азії. У середньому в африканських країнах на 10000 населення приходиться менш 1 лікаря; в латино-американських - 6 лікарів; в азіатських близько 3 лікарів.\n— еміграція лікарів в економічно розвинуті країни (щорічно емігрують більш 60 тис. лікарів).\nВелика частина лікарів зайнята приватною практикою, і широкі кола населення не мають можливості скористатися їхньою допомогою. Так у державній службі охорони здоров'я в Нігерії зайнято 20,3% лікарів, Уганді —31 %, Ефіопії ~ 40%, Танзанії — 50%. Хоча в центральних африканських республіках їхня частка досягає 98%.


Луцьк: голові району висловили недовіру\n09:24, 23 Травня 2018 /\nЛуцька районна рада висловила недовіру голові райдержадміністрації Ігорю Ярмольському. Відповідне рішення уже опубліковане на офіційному сайті відомства.\nЗа словами Ігоря Ярмольського його звинувачували нібито у хронічному невиконанні бюджету, хоча він навіть перевиконаний. Отож насправді – запевняє голова району, проблема в тому, що він з пересторогою ставиться до комунального підприємства “Луцьке”, яке постачає теплову енергію в села району і не вносить у порядок денний сесій усіх питань що стосуються цієї фірми, які пропонують депутати.\nМіж тим, “за” те аби висловити недовіру проголосували 19 депутатів, губернатор ж каже, що рішення набуде законної сили, коли буде дві третіх голосів від загального складу, а це – 23 людини. Отож поки вживати жодних заходів не буде, але пощастило не усім головам районів. Шістьох керівників РДА Олександр Савченко позбавив премії. Йдеться про голів Іваничівського, Маневицького, Ківерцівського, Турійського, Рожищееського та Камінь-Каширського районів. За його словами, якщо ситуація не зміниться, санкції щодо голів райдержадміністрацій будуть радикальніші.\nЛучанам відключили газопостачання через перевірку\nЛучани виграли футбольний турнір у Волновасі


Цікава історія лайна – людського, тваринного та хімічного - TechToday\nДодому Новини Цікава історія лайна – людського, тваринного та хімічного\nЦікава історія лайна – людського, тваринного та хімічного\nНа кожні 150 кілограмів товарів на полицях магазинів заводи відправляють на сміттєзвалище 3 тонни\nКоли дивишся вночі на небо, може здатися, що сірий, вкритий кратерами ландшафт Місяця досі залишається в недоторканому стані. Але там вже є перші відбитки людських ніг, прапор США і табличка з написом: «Тут люди з планети Земля вперше ступили на Місяць, липень 1969, н. е. Ми прийшли з миром для всього людства».\nП’ять десятиліть потому прапор першим здав позиції перед нестримними силами природи. Потужні ультрафіолетові промені від Сонця вибілили його, стерши зірки та смуги.\nАле американці залишили на Місяці не один прапор – там їх шість. Разом із ними космічні мандрівники залишили там майже 200 тонн сміття.\nЗа даними NASA, на супутнику нашої планети знаходиться 96 контейнерів з уриною та блювотинням. Разом із ними поверхню засмічують старе взуття, рушники, рюкзаки, вологі серветки. Астронавти також залишили журнали, камери, ковдри, лопати. Після кількох міжнародних місій у сміття можна записати сімдесят місячних апаратів та багато решток орбітерів, які зійшли з орбіти Місяця та розбилися на його поверхні.\nПорівняно із Землею її природний супутник має надзвичайно тонку атмосферу, тому сміття буде розкладатися на атоми дуже довго. За оцінками науковця Аризонського університету Марка Робінсона, активну участь у руйнуванні сміття на Місяці братимуть мікрометеорити. Але навіть з їхньою допомогою залишене сміття розкладатиметься від 10 до 100 млн років.\nДивлячись із далекого космосу на Землю, можна побачити, як вона сходить, наче блакитний місяць. Однак наблизившись до неї, можна помітити хмари космічного сміття на її орбіті. На висотах від кількох сотень до тисяч кілометрів над головами людства кружляє 3000 тонн сміття.\nВперше людина «жбурнула» шматок своєї життєдіяльності в космос 17 березня 1958 року – це був супутник «Авангард-1». Він робить повний обліт Землі кожні 132,7 хвилини. Компанію йому складають 29 000 великих шматків іншого сміття від 1 700 інших супутників.\nЯкщо рахувати крихітні об’єкти до 10 сантиметрів, тоді їх буде вже 670 000 штук. Сміття розміром від 1 мм до 1 см на орбіті налічується 170 млн одиниць. І хоча вони здаються дріб’язком, космічні швидкості їхнього руху перетворюють це сміття на смертельну небезпеку. За даними Європейського космічного агентства, зіткнення Міжнародної космічної станції зі шматком розміром 1 см еквівалентне за наслідками вибуху ручної гранати на борту.\nКосмічне сміття в океані\nЛюдство смітить як над собою, так і під собою. В Тихому океані є зона з назвою «Точка Немо», яка слугує кладовищем космічних апаратів. Її обрали через віддаленість від суші – найближча земля в 2400 км. Сюди спрямовують об’єкти, які не згорять повністю при сходженні з орбіти.\nУ період з 1971 по 2016 роки в цій області затопили 260 космічних апаратів. Серед них 140 російських вантажних апаратів, що привозили в космос запаси, ракети SpaceX, радянська космічна станція «Мир», кілька вантажних кораблів Європейського космічного агентства.\nЛюдство смітить усюди\nЯкщо люди легко відправляють на смітник шедеври технологій вартістю у мільярди доларів, що вже й казати про побутові пристрої. Кількість викинутих комп’ютерів, мобільних телефонів, побутових приладів та іншого електронного непотребу щороку збільшується на 45 млн тонн. Це еквівалентно вазі 4500 Ейфелевих веж.\nСвітовим лідером із виробництва лайна є США. Середній американець щодня викидає 3,2 кілограми сміття, або 90 тонн за все життя. За об’ємом ця купа дорівнює 1100 могилам. Більшість з цього сміття переживе будь-який надгробний камінь, піраміди фараонів, і тим паче – сучасні будівлі.\nАле побутове сміття виявляється краплею на тлі відходів промисловості. Адже готовий продукт являє собою лише 5% матеріалів від загальної кількості, яка була витрачена на його виробництво, упаковку та доставку.\nНа кожні 150 кілограмів товарів на полицях магазинів заводи відправляють на сміттєзвалище 3 тонни. Кожні 24 години фабрики генерують 3 000 000 тонн лайна. До 2025 року ця цифра збільшиться вдвічі, а до кінця століття – до 10 млн тонн відходів щодня.\nПрироднє лайно від самих людей\nДо промислових відходів також варто додати відходи організмів самих людей, об’єми яких стрімко зростають. В 10 000 році до нашої ери на планеті було близько 1 млн людей, за оцінками автора книги «Походження лайна» Девіда Вальтнера-Тоеса. Це 55 млн кілограмів лайна щороку, розкиданого дрібними купками по планеті. В 2013 році на Землі жили 7 млрд людей, які щороку генерували 400 млн тонн лайна.\nСміття ледве не затопило\nОсобливо відчутною сміттєва діяльність людини стала у великих містах. Наприклад, гуляючи Нью-Йорком, можна помітити, що всі будинки в районі Бруклін знаходяться над вулицею, а до першого поверху ведуть невеликі сходинки. Все тому, що рівень сміття взимку піднімався на метр. Це був сніг, перемішаний із конячими відходами, що прибував зі швидкістю 1000 тонн гною та 227 000 літрів сечі щодня.\nВідома вулиця Волл-стріт вирішує сьогодні долі всіх людей на планеті. А своєю назвою вона завдячує сміттю. У ХІХ столітті одними з основних прибиральників вулиць були свині – вони їли майже все. Існували спеціальні свинарні, які постачали тварин для прибирання великих міст. Свині вільно бігали і по Волл-стріт. А щоб вони не псували будинки та прибудинкові сади, на вулиці побудували паркан висотою 3,5 метри. Власне, Волл-стріт перекладається з англійської, а в оригіналі з датської (de Waal Straat) як «вулиця зі стіною».\nНа тлі труднощів європейців та американців, які тонули в лайні та викликаних ним хворобах, китайці проявили мудрість. Вони віками вивозили біологічні відходи з міст у поля, додаючи їм врожайності таким гноєм. У Китаї на добриво переробляли 90% екскрементів.\nСередня людина «виробляє» 50-55 кілограмів лайна та 500 літрів сечі щороку. В цих відходах міститься 10 кілограмів азоту, фосфору та кальцію – трьох головних елементів для росту рослин. Одна людина своїми відходами дозволить виростити 200 кілограмів зернових.\nЯпонці також з 1603 по 1868 роки мали замкнуту систему обороту лайна. Вони називали її «Шимогое» – «добриво з дупи». Спершу вони обмінювали лайно на вирощені овочі та фрукти, а згодом почали продавати його за гроші. Лайно виявилося настільки цінним ресурсом, що за нього боролися. Орендодавці могли підвищувати орендну плату, якщо в їхньому будинку зменшувалася кількість жильців, адже при цьому падала кількість виробленого лайна. У 1800-х роках ціна якісного лайна від людини, яка добре їсть, стала такою високою, що його крали. Японська влада запровадила кримінальне покарання за такі крадіжки.\nНа іншому боці планети країни за лайно воювали. «Війна за гуано» 1864-1866 років була першою в історії, коли держави билися за право власності на пташині відходи. Це була золота жила для Перу, до якої згодом приєдналася Чилі. Все тому, що на островах Чінча живе близько мільйона птахів. Кожен із них генерує 20 грамів лайна щодня, і за роки назбиралися тисячі тонн, що мали вигляд гор.\nГуано дуже поживне для землі, і птахів на островах охороняли. Інки карали смертю того, хто вбив пташку. Європейці відкрили чудесні властивості цього добрива в 1804 році, коли виснажена земля дала збільшення врожаю на 30%. За оцінками, пташине лайно в 35 разів потужніше за інші типи гною.\nУ США також хотіли мати джерело пташиного гуано, і в 1856 році видали закон, за яким будь-який житель Штатів міг зробити американським щойно відкритий острів з пташиними відходами. Острів не ставав американським, тільки якщо він вже належав іншій державі або на ньому жили громадяни інших держав. Сьогодні таким чином США володіють сотнями островів у Тихому океані та на Карибах. Хоча запаси гуано на них вже давно вичерпані, закон діє і донині.\nНайбільший винахід людства\nКоли «Війна за гуано» завершилася, запасів залишалося на десять років. Це означало настання голоду на планеті, бо хороші врожаї зникли б без багатого на азот пташиного добрива. Азот – це головний елемент всіх живих істот і основа для ДНК.\nХоча азот складає 78% нашої атмосфери, для біологічного життя він непридатний. Організми споживають хімічні сполуки на основі азоту. Однак трансформація молекули азоту з повітря для її участі в хімічних реакціях потребує дуже великого обсягу енергії – вона розпадається лише при температурах 1000 °C.\nЛюдство врятували хіміки Фріц Габер та Карл Бош. Перший винайшов процес, а другий запустив індустріальне виробництво азотного добрива на його основі. І хоча процес дуже складний, а фабрика займає площу невеликого міста, так з’явилося майже нескінченне джерело азотних добрив.\nСьогодні заводи, що виготовляють азотні добрива за методом Габера-Боша, побудовані на всій планеті. В 2016 році вони виготовили 146 млн тонн добрив, і попит зростає разом із зростанням населення планети.\nІ ось цікавий факт: половина всього азоту у вашій їжі – це синтетика. А це значить, що половина азоту надійшла у ваші ДНК з фабрик Габера-Боша.\nВитримка з книги «Пузир реальності» за авторством Зія Тонґ, видавництво Penguin Canada, 2019 рік. За матеріалами Wired