Лялька (Сумна фантазія) | Glosa\nЗбірка: Іграшкове життя\nЯкийсь непевний здогад закрадається поволі крізь вуха і ніздрі – щось станеться незабаром – жахливе, прекрасне і неминуче…\nАгов! Ти теж відчуваєш цей шепіт довкола? Мабуть, що ні.\nХоваєш свій біль у долонях, затуляючи останню шпарину зеленого стрючка-реглана.\n-\tМені піти? – розрізує навпіл сопливу тишу мій такий штучний голос.\n-\tТи й так…пішла. Тебе тут н е м а… Ти просто спогад...\nПОРЦЕЛЯНОВА ЛЯЛЬКА – хтось закінчує цю фразу в моїй голові замість тебе. Реакція миттєва. Тіло безпомічно тіпається у спазмах все нижче схиляючись до вологого дерева лавки. А голос усе гучніше й переконливіше нашіптує мені лялькову природу. Охоче вірю йому. Ось зараз я застигну, а ти в паніці ревтимеш наді мною і вже не вважатимеш мене самозакоханою і легковажною. Хай буде так. Тоді ти побачиш, тоді зрозумієш, та буде запізно…\n-\tНе плач. Якщо можеш, для мене, не плач.\n-\tА я не плачу – ляльки не плачуть. Це не сльози – іграшкова вода. А кров усе сильніше пульсує у кінчиках пальців і скронях. Вона відторгнута. Нове тряпчане серце згидилось нею і щосили виштовхує геть, аби не забруднити м’який оксамит. Якесь злостиве задоволення обіймає мене. Абсолютно відсторонено, як вічний диктор-новинар спостерігаю власну-як-чужу метаморфозу. Лілово-червоний синіє і жовтіє одночасно, лишаючи тонесенькі смужки на мармуровій шкірі. Стає трохи лячно. Вперше як не моя з’являється думка, що ось я зараз перестану жити. Це мої останні секунди. Так, що я не встигла зробити? Мабуть, варто з кимось попрощатись, виголосити шмаркату промову, от тільки не з моїм цинізмом…\nПрощай вітре! Прощай небо! Що мені тепер до вас. В моєму іграшковому світі не буде вам місця. Тепер я просто спогад. Просто оболонка, позначка на пам’ять, що має викликати якісь асоціації. Тисячі імен, мільйон сценаріїв гри, дубльовані кимось ролі… і повна відсутність себе. Та й з рештою, чи може порцеляна відчувати?!\nСтоп! Я ЗАРАЗ П Е Р Е С Т А Н У Ж И Т И!!!\nОбіймаєш мене розпачливо. Тремтячі руки силкуються відчути тепло пластмаси. Ти так важко і глибоко дихаєш! Чому зі мною не те саме? Я ж ще не вмерла?! Я передумала! Агов, чуєте – ПЕРЕДУМАЛА! Я не хочу більше пафосних трагедій і комусь чогось доведень! Я ХОЧУ Ж И Т И!!!\nГосподи, ну, будь ласка, не забирай мене! І… взагалі… чому так важко дихати?\nРаптовий здогад бейсбольною бітою розбиває піраміду рівноваги…\nЛяльки не мають легень!\nХолодний панічний жах. Як рибка, беззвучно розтуляю щелепи, розпачливо намагаюсь вдихнути. Сухий болючий кашель.\nСтінки грудної клітини звужуються, витискаючи зайве повітря. А разом з ним синьою цівочкою вилітає щось дуже важливе, щось, що занедбане втратило назву і міняє господаря.\nБоже, як страшно! Повітря! Дайте повітря!\nЧіпляюсь за тебе рукою, та застиглі безкровні пучки більше не відчувають твого тепла. Замість кисню мене наповнює жах. Сирий і холодний, і пахне резиновим клеєм.\nНезграбним рухом силкуюсь звільнити шию від комірців та кулонів на тонких шкіряних зашморгах.\nМій жах – у твоїх зіницях. Мої – закриті обважнілими повіками. Відкривати їх нестерпно – огидний пластмасовий ляскіт.\nСкрізь пахне полієтеленом!\nАле ж я з ПОРЦЕЛЯНИ! Неодмінно з ПОРЦЕЛЯНИ! Знову прокидається голос у правому вусі. Він навіює спокій і вперту байдужість. Я тут не сама, і взагалі, то не я помираю, бо я з ПОРЦЕЛЯНИ! До чого тут пластик?\nМабуть, він – лише стадія мого затвердіння.\nТак. Тепер я спокійна. Нерви – то слабкість живих, а я вже тепер «понарошку».\nНесеш мене в ліжко. Вкриваєш тонким покривалом. Розтуляєш іграшкові уста. Вкладаєш якісь пігулки. Змушуєш запивати водою і КОВТАТИ. Дурненький – ляльки то не вміють!\nУ що будемо гратись? Доньки-мамці? У лікаря? Школу?\nТормосиш мене як застиглу колоду, хоч я ще доволі гнучка – ще можу зчеплювати руки й вертіти шиєю…\n-\tМоже, води… - питаєш налякано (дбайливо?)\nА в мене у роті присмак пластмаси і клею.\nДай краще востаннє гляну на тебе! Сфотографую на своє іграшкове майбутнє й почеплю як шпалери у порцеляновій пустці. Бо очі у ляльок, насправді ніколи не перестають дивитись – просто повертаються всередину, вбираючи темряву власного тіла, така собі супер-рефлексія.\n-\tАле ж бо який ти зелений! І постіль, і квіти, стіни…\n-\tУ тебе зеленіють очі…\n-\tЯ знаю: вони будуть смарагдові, а волосся – рудим і хвилястим. Я буду гарною лялькою! Тільки не вдягайте мене у рожеве! Хай буде синє чи жовте! Так, жовте. То колір суму й розлуки, а ще сонця… Як іронічно: крадійка сонця і у жовтому! І високі гольфи не забудьте…\nЗелені поліетиленові плями поволі ведуть хоровод навколо твого сірого од жаху, але такого ЖИВОГО обличчя! Більше немає страху, ні суму. Я просто заздрю тобі – твоє серце повне любові та болю, моє – порожній тряпчаний мішечок, що згодом ви наб’єте його своїм почуттєвим непотребом…\nСилкуюсь посміхнутись, хоч насправді лиш трохи кривлю мальовані кутики губ. Прощавай, любий, хтозна, чи буду я пам’ятати тебе у новому житті…\nIhor Zubrytskyi — 7/06/2011 - 17:44\nмені так сумно((( що я не прочитав повністю... хз, може якось дочитаю...


Туризм у Чорнобилі - Блог про Львів\n30.04.2010 р. bankiduki Туризм та екскурсії коментарів 13\nВласне термін туризм у випадку Чорнобильської зони відчуження - місця екологічної та гуманітарної катастрофи - застосовувати недоцільно, оскільки туризм певною мірою передбачає наявність таких атрибутів, як відпочинок, розваги та ін. За такими критеріями туризм в Чорнобиль звісно є неможливий, в першу чергу з етичних та моральних міркувань. В даному випадку слід застосовувати термінологію, яка б передбачала звичайне знайомство з певними об'єктами Чорнобильської зони відчуження, тобто інформаційно-ознайомчі візити.\nВсе більше і більше туристам хочеться чогось нового. Ось і з’являються погляди здійснити подорож до місця страшної катастрофи. Все більше людей прагнуть здійснити подорож в Чорнобильську зону. Що ж це таке ця “Зона”?. Вона включає в себе дві зони. Через перший контрольно-дозиметричний пункт “Дитятки” можна потрапити до 30-кілометрового сегменту і через другий контрольно-пропускний пункт “Лелів” до 10-кілометрового. До речі, саме в другій зоні радіаційний фон учетверо вищий і чесно кажучи туди б мені не хотілося. Якщо ж говорити про місто Прип’ять, то там маршрутні пересування обмежені і контролюються, а радіаційний фон зашкалює у порівнянні з нормою. Звісно існують особи – це або ж відчайдухи, що шукають просто пригод, які нелегально прокрадаються в порожні місцини заради веселощів і гострих відчутів, або ж це особи, котрі прагнуть здійснити наживу на предметах, які там залишилися. А офіційні організовані поїздки, до речі, відбуваються просто і доволі швидко.\nХочу ознайомити читачів зі свіжою статистикою. Нещодавно було проведено опитування Інститутом Горшеніна на тему “Чи вважають українці Чорнобиль небезпечним сьогодні”.\nОсь ще одна цікава і свіжа статистика. Віце-президент Українського ядерного товариства Сергій Барбашов зробив цікаву заяву в ході круглого столу «Ядерна безпека України». Він зазначив, що екскурсії в зону Чорнобильської атомної електростанції користуються великим попитом. Пріоритетним для суспільства вважаються екскурсії для вчителів українських шкіл та учнів старших класів. Такі екскурсії безкоштовні і розраховані на 1 день. Групи відвідують саму ЧАЕС. Звісно, окрім безкоштовних екскурсій ядерного товариства існують, і платні екскурсії. Ці платні екскурсії організовують туристичні фірми та інформаційний центр електростанції. Такі екскурсії вартують до 100-200 доларів США для українців, і до 600 для іноземців, і можуть бути розраховані на 2-3 дні.\nНа жаль, чи то на щастя, мені не доводилося побувати у Зоні. Хоча можу припустити з власних думок та з прочитани в різних джерелах спогадів очевидців, що перше враження людей, які побували у цьому моторошному місці це – шок, гнітючість та пригніченість. Розвалені будинки, повсюду безлад та тишина. Неначе потрапив у пост-апокаліптичний фільм. ”Місто- привид”, як називають місто Прип’ять, всього дві милі від ядерного реактора, вкрите порожніми будинками, земля поросла чагарниками та рослинністю, подекуди видно стежини, які ведуть в нікуди. В будинках збереглося умеблювання, про яке мабуть колись мріяла кожна сім'я, що жила у Рядянському Союзі. Тепер ці меблі нічиї та пройняті тишою “міста-привида”.\nБільше фото із зони можна переглянути на сайті відомого російського дизайнера Артемія Лєбєдєва Tema.ru.\nПри погляді на зону серце починає стискатися. Можна спостерігати, як вікна з будинків “дивляться” на закинуті дитячі площадки, вкриті протигазами. Подекуди у зоні можна побачити диках кабанів та оленів. Хоча не лише бродячі тварини та “тиша” живуть тут. Окрім науковців, що приїзджають сюди та персоналу станції, в зону щоразу прибувають звичайні громадяни, які колись тут жили та оселяються новачки. Їх називають щонайменше диваками. Це здебільшого літні люди, таких самоселів налічується близько трьохсот. Вони отримують медичне обслуговування та пенсії, платять за електроенергію, вирущують дещо на городах, їздять в найближчий район по харчі або ж купують їх в пересувного автомагазину, що бува приїздить сюди. Важко зрозуміти цих людей. Хоча здебільшого їм і важко зрозуміти нашу думку щодо цього. Одна сім’я переїхала сюди з Києва і повертатися не думає. За їхнім поглядом тут свіже повітря та хороша природа. Навіть взяли пробу води з криниці і перевірили в санепідемстанціїб і вона виявилася питною. Ось такі справи. До речі в цих “самоселів” наявна постійна перепустка, щось на взірець цього, що дає можливість перетинати контрольно-пропускні пункти без проблем.\nОтже , як все ж таки можна потрапити до цієї Зони.\nТуристичну поїздку в зону відчуження допоможуть здійснити туристичні агенства, які включили у коло своїх послуг візит до Чорнобилю. З одного туристичного буклета прочитав, що поїздка до Чорнобиля – це справжній екстрім-тур: "Ви відвідаєте райони міста, Вам покажуть закинуті території та кімнати будинків, здалека можна буде розгледіти найбільш радіаційний район, підніметесь у найвищу точку міста – на дах 15-ти поверхового будинку, поспілкуєтеся із самоселами, порибалите недалеко від станції" – приблизно так звучало.\nТакож поїздку в зону може здійснити Міністерство з надзвичайних ситуацій. Звертатися необхідно до агенства інформації, міжнародної співпраці та розвитку “Чорнобильінтерінформ” і звісно чекати на відповідь. Потім відповідно іде оформлення різних документів і у супровіді представника МНС можна здійснити подорож. Звісно перед цим потрібно завчасно переслати інформацію на контрольно-пропускний пункт і отримати відповідні дозволи.\nТуристичні агентства називають мандрівку у Чорнобиль екологічним або екстремальним туризмом. Ну тут існує суперечна думка – Наскільки це дійсно туризм? Можливо це просто заробляння непоганих грошей на катастрофі. Здається багато заможних людей просто вирішує зайвий раз гульнути на фоні катастрофи, бо як бачите вже всі "єгипти об’їздили". І купують собі футболки з написом "А я був у Чорнобилі". Нонсенс. Існує і така думка. Точніше вона має право на існування. Звісно, з іншої сторони цікаво відвідати Чорнобиль, для того щоб вшанувати пам’ять тих сотень тисяч, які постраждали від катасрофи і досі страждають. Як би там не було, а такі тури існують.\nДо речі, туропереатори зазначають, що ці поїздки не шкідливі для здоров’я. Всі ділянки з підвищеною радіоактивністю закриті для відвідування. Загалом, як зазначають, радіоактивність знизилася до фонового рівня. За словами представників адміністрації зони, в середньому за день гість може отримати додаткову дозу радіації, рівну приблизно дозі, одержуваної під час двогодинного польоту на літаку. Однак для цього гість повинен дотримуватись суворих, але простих правил безпеки: "Не їсти місцеву їжу, не сходити з тротуару і йти лише туди, куди вас веде гід".\nПоїздка, як зазначають турагенства – є цікавою: тут і про історію катастрофи розповідають, і про її наслідки, і навчать, як поводитися в радіаційно-небезпечній місцевості, ознайомлять з наданням першої медичної допомоги в разі катастрофи, навчать користуватися протигазом та дозиметром, покажуть найбільш цікаві об’єкти, ви також дізнаєтеся актуальну інформацію про сучасний стан саркофага, з перших вуст дізнаєтеся думку, як надалі буде розвиватися сама зона. Звісно, це не повний перелік. Загалом програма туру залежить від рівня обслуговування агенства.\nТакож присутня думка людей, котрі залишилися жити в Зоні. На їхню думку, територія 30-кілометрової зони не брудніша, ніж сам Київ. І впевнені, що інфомація, якою володіє суспільтво про Зону, необ’єктивна та неоднозначна. Трішки знайшов і такої інформації, що в результаті припинення індустріалізації, вирубки лісів, обробки грунту та інших форм втручання людини радіація перетворила цю зону в один з найбільших у Європі заповідників, наслідки катастрофи призвели до оманливого стереотипу - подання інформації про зону як про ядерну пустелю, позбавлену життя, а насправді тут невинна природа, багата на великих тварин, такі як лосі, вовки, кабани та олені. Тут мешкає до 270 видів птахів, 31 з яких знаходяться під загрозою вимирання. Це одне з небагатьох місць в Європі, де можна зустріти чорного лелеку. Подейкують, що олігархи влаштовують тут полювання на кабанчиків та іншу дичину.\nВажко припустити, що буде далі з цим регіоном. Одні люди прагнуть повернути власне майно і переїхати жити сюди. Вони мріють, що тут колись відновлять інфраструктуру. Проте держава зазначає, що про концепцію розвитку цього регіону не може йти мова, оскільки ще довго-довго тут буде панувати радіоактивність. Існує і побоювання людей, що може знову статися аварія. Адже ніхто не знає, що на даний момент відбувається в самому саркофазі.\nОтож, як би там не було, знаю лише одне – катастрофа, яка відбулася в Чорнобилі 26 квітня 1986 року, заставляє задуматися над проблемами людства і потрібно шанувати пам’ять про цю прикру подію не лише в історії України, але й світу загалом.\nТакож волів би поділитися з читачами ще одним цікавим посиланням - http://www.26-04-1986.com/. У жовтні 2005 року московський фотограф і 6 художників з Москви, Мінська та Берліна вирушили на два дні в уражену радіацією зону. Твори цих митців нагадують про катастрофу, яка в будь-який момент може знову вибухнути, і цього в жодному разі не можна допустити. Своїми роботами художники спробували зобразити гнітючу дійсність. На сірих стінах будинків і воротах виникають обличчя людей, спотворені болем та відчаєм. Серед зображень зустрічаються іноді схожі на тіні образи. Мовчазний крик, загадковість та безпорадність позбавляють дару мови. Деякі з цих живописних творів відтворюють занепад навколишньої дійсності, запахом пустоти, що панує тут...\nДуже змістовна і цікава стаття. Проба пера у Банкі вдала на всі 100.\nЯкщо ж говорити про туризм у Чорнобилі, то його потрібно активно підтримувати і розвивати. Адже мертве місто є яскравою демонстрацією владарювання більшовицької нечисті в Україні. Тут немає нічого аморального, скоріше такий історичний туризм має стати нормою для суспільної свідомості. Для прикладу Європа перетворила залишки нацистських концтаборів на музеї під відкритим небом, як символи історичної памяті про тоталітаризм і насилля, що несли політики-збоченці у ХХ столітті.\nданило 30.04.2010 пише:\nтрохи небезпечний туризм для нашого життя\nТак “дружба” з Росією дуже дорого нам коштувала. Асьогоднішні політики, які є зараз при владі, знову готові лизати зад старшому братові, щоб він здох. 👿\nТудно не признать слова Архивариуса, но в Чорнобыле было и много русского народа. Пострадала не только одна Украина.\nАрхіваріус пише: Так “дружба” з Росією дуже дорого нам коштувала. Асьогоднішні політики, які є зараз при владі, знову готові лизати зад старшому братові, щоб він здох.\nЄ лише надія на те що новоспечена “еліта” України залиже дзюрку в заді “старшому братові” до повної непрохідності і він дуже швидко здохне від скруту кишок, захлинувшись у власному гамні.\nrusso turisto пише: Тудно не признать слова Архивариуса, но в Чорнобыле было и много русского народа. Пострадала не только одна Украина.\nШось дуже мало вас там пострадало!\nSrg. Justice 23.05.2010 пише:\nа) не треба тут розпалювати міжнаціональної ворожнечі, росіяни такі ж самі люди як ми. владі тільки це і треба, щоб ми одне одного ненавиділи.\nб) постраждали усі. чорнобиль – трагедія всього світу. а особливо !!! білорусів\nРосіян на Україну колись по своїй недолугості наш Богдан запросив, і з того часу ніяк вони не хочуть уступитися з України, на свої неосяжні сибірські простори. Але якби не було росіян на Україні , то і такого явища, як Чорнобиль не було би. А відносно страждань, то найбільше все ж постраждала Україна, а Росія на нашому нещасті тільки руки нагріла, бо їхня братська рука дуже дорого нам коштує.\nStakeholder 24.05.2010 пише:\nНу нa рaxунoк Чoрнoбиля, тo я б тут всe нa рoсiян нe спиxaв, тут прoблeмa булa нe в рoсiянax, чи укрaїнцяx, a в сaмoму сoвку, i йoгo мeнтaльнoстi. У Фрaнцiї нaприклaд тeж є aтoмнi eлeктрoстaнцiї, aлe тe щo стaлoся в Чoрнoбилi мoглo стaтися тiльки у сoвку, в якoму бeзпeкa i прaвa людeй були трaдицiйнo другoрядними рeчaми. Нaслiдки цiєї кaтaстрoфи мoжливo мoжнa булo б примeншити якби нe xрoнiчнe бaжaння кoмуняк при влaдi ствoрювaти oбрaз сoвкa як сaмoї блaгoпoлучнoї крaїни нa плaнeтi, i кoли стaлaсь кaтaстрoфa тo зaмiсть тoгo щoб вiдрaзу пoвiдoмити прo цe вeсь свiт, a в пeршу чeргу свoїx жe грoмaдян,i зaкликaти вeсь свiт прo дoпoмoгу в її лiквiдaцiї, бo цe бeз пeрeбiльшeння булa кaтaстрoфa глoбaльнoгo мaсштaбу, її щeй нaмaгaлись приxoвaти, xтo в цьoму винeн? Kрeмль? – тaк, aлe я думaю нaвряд чи тут в Укрaїнi нa мiсцяx сидiли чинoвники зaвeзeнi з Рoсiї, тут як булa тaк i є(люстрaцiї нixтo нe прoвoдив) нaшa “рiднa” кoмунiстичнa нoмeнклaтурa, якa тримaлaсь зa свoї крiслa i плювaти xoтiлa нa свiй нaрoд, тoдi нaвiть нixтo нe знaв з якoю сaмe нeбeзпeкoю стикaється, лiквiдaтoри нaвiть тoлкoм нe знaли щo сaмe вoни лiквiдують. Taкщo питaння нaцioнaльнoстeй я думaю тут нi при чoму, пoтрiбнo зрoбити виснoвки з сoвкa, i зaткнути рoт тим xтo йoгo зaрaз aктивнo стaрaється вiдрoдити.\nНі, проблема дійсно в росіянах, бо вони всюди пхаються і хочуть бути гегемонами, але знань, досвіду, тим більше кваліфікації обмаль. Ще хочу звернути увагу на те, що на високі керівні посади ставили в основному росіян, їх навіть спроваджували з різних глухих російських закутків, а наших людей вивозили ешелонами до Сибіру. Не оминула така участь і мою родину, і що би не говорила існуюча проросійська пропаганда про її благі наміри, я ніколи не повірю їхнім брехливим словам, бо кров загиблих моїх родичів ніколи не дасть мені забути про щиру російську “дружбу”.\nТим більше, що вони зараз ставлять пам’ятники катам українського народу…Прийшов час, коли їм потрібно покаятися перед загиблими, але вони не вважають це за потрібне. За це їх всі ненавидять, і я в тому числі………………\nСовок саме ганебне явище, як і фашизм, на нашій планеті. І його потрібно засудити.\ntravelа 26.09.2016 пише:\nbankiduki 20.06.2010 пише:\nТемний туризм - Блог про Львів


На Дніпропетровщині чоловік на вкраденому вантажівці збив жінку. фото\nНа Дніпропетровщині чоловік на вкраденій вантажівці збив жінку. Фото\nУ четвер, 14 травня, в Павлограді Дніпропетровської області поліцейські затримали 34-річного чоловіка, який на викраденій вантажівці КАМАЗ наїхав на велосипедистку\nПід час затримання він знаходився з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Рівень алкоголю в його крові становив 2,9 проміле. Про це повідомили в пресслужбі Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області.\nПри русі заднім ходом, він скоїв наїзд на жінку-велосипедиста. Постраждалу госпіталізували в лікарню для надання допомоги.\nДля встановлення всіх обставин події чоловіка після затримання доставили в Павлоградське відділення поліції. Зараз вирішується питання про повідомлення йому підозри в скоєнні злочинів, передбачених ст. 289 і ст. 286 Кримінального кодексу України – незаконне заволодіння транспортом і порушення правил безпеки дорожнього руху.\nТакож відносно нього складено адміністративний протокол за ст. 130 КУпАП – управління транспортом в стані алкогольного сп'яніння.\nРаніше OBOZREVATEL писав, що в Дніпрі на вулиці Любарського Chevrolet зіткнувся з Toyota. В результаті зіткнення автомобіль Chevrolet перекинувся.


«Друге життя» бур'янів на дачі | МАМА\nКращі друзі городу – це бур’яни! Але лише в одному випадку: коли вони виполоті. Як змусити дикорослу компанію «попрацювати» на благо майбутнього врожаю?\nБур’яни – головний біль будь-якого городника. Впоратися з ними деколи непросто. Зате выполотую траву можна змусити «розплатитися» за шкідництво і гарненько попрацювати на користь урожаю.\nКомпост з бур’янів\nОрганічні, або зелені добрива необхідні городу. Так чому б не пустити бур’яни на компост?\nВыполотые разом з корінням бур’яни відправте в компостну купу. Через рік вони перетворяться в хороший сипучий перегній, який збагатить грунт всілякими елементами.\nПодаруйте бур’янам «друге життя»!\nНаприклад, у надземній частині всіх молодих рослин, особливо в кропиві і конюшині, міститься багато азоту.\nБагаті Фосфором кульбаба, щавель, листя дурману і блекоти. Калій і кальцій накопичують ромашка, деревій, кропива, кульбаба, осот. Кремній – хвощ, деревій, кропива, пирій. А цинку багато в мокриці.\nДля того щоб зробити рідку підгодівлю для городу, бочку (краще поліетиленову) поставте на сонячному місці подалі від будинку і заповнити на 1/3 свіжозірваними подрібненими бур’янами. Доверху залийте водою, накрийте плівкою і обв’яжіть, щоб рідина не випаровувалася, а по окрузі не розносився неприємний запах бродіння.\nРідке добриво краще закупорити краще!\n10 днів – і настій готовий! 1 л добрива розбавте 5-10 л теплої води і підгодовуйте всі рослини щотижня. Що залишився в бочці осад можна закопати по периметру крони дерев і чагарників.\nСкошеною травою без насіння замульчуйте пристовбурні кола дерев, грунт під кущами смородини, агрусу, малини, суниці, а також міжряддя овочевих культур. В результаті грунт не буде пересихати, поліпшиться її температурний режим (згладжуються різкі коливання температури вдень і вночі), збільшиться вміст азоту, фосфору і калію.\nЩавель, хвощ, перстач гусячий, жовтці воліють кислий грунт.\nДика гірчиця, редька, талабан, блощичник «вітають» надлишок калію.\nКартопляне поле заросло лободою? Посадіть в наступному році «другий хліб» на іншій ділянці.\nЯкщо з року в рік цвітуть влітку і восени бур’янів все більше, настав час задуматися, як підвищити родючість грунту.\nЗ часом мульча висохне, згниє і стане добривом і їжею земляним черв’якам, завдяки яким грунт дихає, а коріння рослин забезпечуються поживними речовинами. Поки мульча повністю не перепріє, перемішувати її з грунтом не слід, щоб не викликати бурхливий розвиток мікроорганізмів.\nУрожай багато в чому залежить від поливу. Необхідно враховувати, що рослини потребують певної кількості рідини в той чи інший вегетаційний…


Поблизу теперішньої вулиці Липинського, що у середньовічному Львові була далеко за межами міста, знаходилось озеро із польською назвою Кшемік. Назва Кшемік у перекладі означає «кремінець». Ймовірно, свого часу у цьому озері були поклади кремнію. Історики припускають, що назву Кшемік озеру дали поляки, які жили довкола нього. У середньовічні часи територія, де тепер розташоване озеро, була заміською, належала до села Замарстинова. Територію сучасної вулиці Липинського включили до Львова у 1933-1934 роках, коли львівський архітектор Дрекслер ініціював створення так званого Великого Львова. До міської ради приєднали навколишні населені пункти з огляду на інтенсивний розвиток промисловості та бізнесу. Озеро Кшемік існує і сьогодні, проте з нього спустили воду.\nКнайпа «Пструг Хліб та Вино»\nтел. +38 (050) 373-96-54\nКнайпа «Пструг Хліб та Вино» у Львові - ще один креативний заклад холдингу "Фест". Заклад відкрився за 2 дні до Нового 2013 Року в центрі Львова, біля Арсеналу. Вхід у кав'ярню прикрашає величезний годинник - символ Ратуші. Пструг - давня карпатська назва форелі. Заклад спеціалізується на запеченні форелі за старими карпатськими рецептами. Свій свіжоспечений хліб з печі. Крім цього, в меню два види салатів і суп дня (кожен день різний). З напоїв - глітвейн, сік, вода, чай, кава, білі, рожеві, червоні вина\nЗаклад займає 2 поверхи старовинного львівського будинку. Авторський дизайн інтер'єрів. Усередині кожен може пограти на сурмі - це міський аналог карпатської трембіти.


Купити саджанці хвойних дерев з доставкою поштою | інтернет-магазин Дім і Сад\nготова ефектна композиція\nХВОЙНІ ДЕРЕВА: КОЛЮЧИЙ АКЦЕНТ ВАШОЇ ДІЛЯНКИ!\nВченими давно доведено, що аромат хвої позитивно впливає на дихальну систему людини, а також на його душевний стан. Так чому б не виростити на своїй ділянці мініатюрний бор? З сортами та видами від інтернет-магазину «Дім і Сад» зробити це просто навіть на маленькій ділянці! До ваших послуг ялиці і кипарисовики, туї і тиси, зелені, блакитні та золотисті, низькорослі й високі, стрункі й розлогі. Доглядайте за ними правильно, і дерева вас будуть радувати довгі роки.\nДЕ САДИТИ ХВОЙНІ ДЕРЕВА?\nЗавдяки різноманітності форм і забарвлень хвойники доречні майже на будь-якій ділянці. Найбільш виграшно вони виглядають:\nна тлі газонної трави;\nу поодиноких посадках;\nв якості живої огорожі.\nНе варто садити троянди поряд з хвойними – останні окислюватимуть ґрунт і квіти загинуть. Якщо ви висаджуєте ансамбль з трьох різних екземплярів – у ньому не повинно бути більше двох відтінків голок. В композиції із п'яти хвойників допустимі три відтінки.\nПРАВИЛЬНА ПОСАДКА ТА ДОГЛЯД\nСаджанці у контейнерах можна висаджувати аж до заморозків. При вкоріненні залишайте кореневу шийку на кілька сантиметрів вище рівня ґрунту. Якщо земля дуже щільна і існує небезпека затримки вологи – на дно посадкових ям варто насипати дренажний шар. При розміщенні саджанця обов'язково залиште вільний простір для його розростання.\nПерші пару років хвойникам потрібні поливи, особливо у спекотні періоди. Щоб вода не надто швидко випаровувалася, ґрунт навколо штамба можна замульчувати. Підживлення вносяться на другий рік після посадки, бажано використовувати спеціальні добрива для хвойних. Свіжий гній може спалити корінці культур, а надлишок азотних добрив призведе до пожовтіння голок.\nІНТЕРНЕТ-МАГАЗИН «ДІМ І САД»: ДІЙСНО ШВИДКА ВІДПРАВКА ТОВАРУ!\nМи не затягуємо з відправкою посилок – вони їдуть до вас протягом 24 годин після оформлення замовлення. Крім того:\nПостійно формуємо акції та суперпропозиції, щоб ви могли заощадити на покупці.\nБеремо передплату та післяплату.\nПри участі в нашій бонусній програмі на ваш рахунок буде автоматично повертатися до 10% від суми кожної покупки.\nЗамовляйте саджанці хвойних дерев і висаджуйте на ділянці маленький бор для гарного настрою!


Кліматична сезонність спричинила майже у всіх тварин сезонну ритміку життєвих процесів. Це виражається в тому, що період розмноження припадає переважно на вологий сезон, повна або часткова активність припиняється в багатьох наземних і ґрунтових безхребетних, земноводних і плазунів, а птахи і комахи, рукокрилі та копитні мігрують з цих біомів у сухий сезон за його межі.\nУ різних біомах листопадних лісів і рідколісь запаси фітомаси суттєво коливаються. У лісах вона становить 200-250 т/га (суха маса), а в рідколіссях не перевищує 150 т/га, зменшуючись до 100 т/га в колючих чагарниках. Відповідно коливається і річна первинна продукція від 30 до 10 т/га за рік. Запаси зоомаси становлять приблизно на три-чотири порядки менше від фітомаси.\n« Рослинність рідколісь і чагарників Рослинність саван »


Частное предпринимательство (4)\nЭнциклопедия бухгалтера и экономиста-> (13)\nУправленческий учет доходов и расходов в торговле и на предприятиях, выполняющих работы и услуги\nКОРИСНА КНИГА БУХГАЛТЕРА — 2020 590.00грн.\nТепер у бухгалтера все під рукою!\nВ довідкових системах, звісно, знайти можна все, але, це потребує часу!\nВ нашій книзі є все для щоденної роботи кожного бухгалтера в 2020 році.\nГод выпуска: Январь 2020\n1.2. Розмір прожиткового мінімуму\n1.3. Податкова соціальна пільга\n1.3.1. Категорії громадян, що мають право на підвищений розмір податкової соціальної пільги\n1.3.2. Розмір податкової соціальної пільги\n1.3.3. Строки закінчення дії податкової соціальної пільги\n1.4. Неоподатковувана матеріальна допомога та подарунки\n1.5. Середня заробітна плата та порядок її розрахунку для різних випадків\n1.5.1. Період, за яким обчислюється середня заробітна плата\n1.5.2. Виплати, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати\n1.5.3. Виплати, що не включаються у розрахунок середньої заробітної плати\n1.5.4. Порядок розрахунку виплат у всіх випадках збереження заробітної плати\n1.6. Робочий час\n1.6.1. Тривалість робочого часу\n1.6.2. Норма тривалості робочого часу\n1.7. Святкові дні\n1.8. Вихідні дні\n1.9.1. Загальні положення\n1.9.2. Права та обов’язки сторін\n1.9.3. Розрахунок заробітної плати за час відрядження\n1.9.4. Відшкодування витрат на відрядження\n1.10.1. Види відпусток\n1.10.2. Щорічні відпустки\n1.10.2.1. Стаж роботи, що дає право на щорічну відпустку\n1.10.2.2. Тривалість щорічних відпусток\n1.10.2.3. Порядок надання щорічних відпусток\n1.10.2.4. Грошова компенсація за невикористані щорічні відпустки\n1.10.3. Відпустки у зв’язку з навчанням\n1.10.4. Творча відпустка\n1.10.5. Відпустка для підготовки та участі в змаганнях\n1.10.6. Додаткова відпустка окремим категоріям громадян та постраждалим учасникам Революції Гідності\n1.10.7. Соціальні відпустки\n1.10.8. Оплата відпусток\n1.11. Податок з доходів фізичних осіб\n1.11.1. Ставки податку з доходів фізичних осіб, що застосовуються податковими агентами\n1.11.2. Терміни сплати податку з доходів фізичних осіб податковими агентами\n1.11.3. Терміни сплати податку з доходів фізичних осіб при отриманні доходу не від податкового агента та іноземних доходів\n1.11.4. «Натуральний» коефіцієнт\n1.11.5. Сплата податку з доходів фізичних осіб підприємцями на загальній системі оподаткування\n1.11.6. Сплата податку з доходів фізичних осіб фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність\n1.11.7. Звітування щодо нарахованого (сплаченого) податку з доходів фізичних осіб юридичними і фізичними особами - роботодавцями\n1.12. Військовий збір\n1.13. Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування\n1.13.1. Ставки єдиного соціального внеску\n1.13.2. Граничні розміри єдиного соціального внеску та бази його нарахування\n1.13.3. Строки та порядок сплати єдиного соціального внеску. Звітність та звітні періоди\n2. Основні податки\n2.1. Податок на прибуток\n2.1.1. Основні положення\n2.1.2. Ставки податку\n2.2. Перелік держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України\n2.3. Податок на додану вартість\n2.3.1. Платники податку\n2.3.2. Реєстрація осіб як платників податку\n2.3.3. Об’єкт оподаткування\n2.3.4. Ставки податку\n2.3.5. Особливості заповнення податкових накладних та розрахунків коригування\n2.3.6. Строки реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування\n2.3.7. Санкції за порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та допущення помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної\n2.3.8. Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних\n2.3.9. Звітні періоди\n2.3.10. Податкова декларація та строки сплати податку\n3. Ресурсні податки\n3.1. Податок на нерухоме майно - платники податку, об'єкт оподаткування, база оподаткування, порядок обчислення бази оподаткування об’єктів нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, порядок обчислення бази оподаткування об’єктів нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб, пільги із сплати податку, ставка податку, податковий період, порядок обчислення суми податку, порядок сплати податку, строки сплати податку.\n3.2. Транспортний податок - платники податку, об'єкт оподаткування, база оподаткування, ставка податку, податковий період, порядок обчислення та сплати податку, порядок сплати податку, строки сплати податку\n3.3. Земельний податок\n3.3.2. Ставки земельного податку\n3.3.3. Земельні ділянки, які не підлягають оподаткуванню земельним податком\n3.3.4. Орендна плата\n3.3.5. Індексація нормативної грошової оцінки земель\n3.3.6. Пільги щодо сплати земельного податку\n4. Єдиний податок\n4.1. Групи платників єдиного податку\n4.2. Суб’єкти господарювання, що не можуть бути платниками єдиного податку\n4.3. Ставки єдиного податку\n4.4. Терміни та порядок сплати єдиного податку\n5.1. Початок та закінчення нарахування пені\n5.2. Розмір пені\n5.3. Розмір облікової ставки НБУ\n6.1. Коли РРО не застосовується\n6.2. Порядок проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО\n6.3. РРО та платники єдиного податку\n7. Касова дисципліна\n7.1. Вимоги до організації готівкових розрахунків\n7.2. Порядок оформлення касових операцій\n7.3. Порядок визначення строків здавання готівкової виручки (готівки) та ліміту каси\n7.4. Контроль за дотриманням порядку ведення операцій з готівкою\n7.5. Локальні документи для роботи з готівковими коштами в касі\n8.1. Граничні терміни розрахунків за операціями експорту та імпорту товарів\n8.2. Валютний нагляд за дотриманням граничних термінів розрахунків\n8.3. Зменшення суми грошових коштів за договорами імпорту або експорту\n8.4. Взаємозаліки при розрахунках з нерезидентами\n8.5. Обмеження по перерахуванню нерезидентам дивідендів у валюті\n8.6. Штрафи за порушення валютного законодавства\nЭтот товар был добавлен в наш каталог в 03/02/2020.\nСообщать мне об обновлениях КОРИСНА КНИГА БУХГАЛТЕРА — 2020


20-21 лютого в Португалії на Азорських островах жіноча збірна України з футзалу провела два товариських матчі, в яких спочатку поступилася збірній Португалії 2:3, хоча після першого тайму була попереду 2:0, а потім перемогла 10:2 збірну Азорських, яка була складена з кращих гравців місцевих клубів. Про підсумки цих двох спарингів в інтерв’ю офіційному сайту Асоціації футзалу України розповів головний тренер жіночої збірної України Тарас Шпичка.\n- Чи вдалося на місці дізнатися, чому програма ваших товариських матчів в Португалії була нетрадиційною? Не два матчі з національною збірною, а тільки один.\n- На це питання краще, можливо, відповіли б в Асоціації футзалу України, вона була з португальцями на контакті. Для мене це так і залишилось незрозумілим. Десь щось там не вийшло зі стиковкам рейсів та перельотами – причини були в цьому напрямку.\n- Чи всіх найсильніших футзалісток, кандидатів до збірної, вдалося залучити на ці матчі?\n- Ні, не всіх. Тому що в нас ще є кандидати. Ми тільки починаємо нашу роботу. Я так думаю, що на наступні матчі у нас будуть не те що зміни, а дещо розшириться коло кандидатів. У мене на олівці є ще 5-6 кандидатів, які грають в наших клубах і які можуть скласти конкуренція тим дівчатам, які грали в Португалії. Процес селекції ще триває.\n- В іграх на Азорських островах приймала участь Юля Форсюк, яка грає в Іспанії. Як вдалося її залучити до цих матчів?\n- Ми надіслали офіційне запрошення від Асоціації футзалу України до клубу «Бурела». В них як раз було невеличке вікно, тому в клубі відгукнулись на наше запрошення без проблем. Юля приєдналася до нашої делегації в Лісабоні, а вже після ігор одразу повернулася до Іспанії в свій клуб.\n- Якась інформація про цей склад збірної Португалії була, чи грали з чистого аркушу?\n- Відео було. Я переглядав матчі цієї команди на «Кубку націй», який був в грудні. Практично той же самий склад грав і проти нас. Дуже потужна команда, кваліфікована, тому теоретично ми до гри були готові.\n- Якщо відштовхуватися від рахунку, чи можна говорити, що в грі були два різних тайми?\n- Думаю, що так. Тому що в другому таймі ми вочевидь підсіли функціонально. Так склалося, що в нас був дуже важкий переліт. Три години з Києва до Амстердаму, потім ще три до Лісабону. Після цього рано вранці вилетіли з Лісабону на Азорські острови – це ще три години. А гра бува в той самий день, коли ми дісталися до міста Ангра-ду-Ероішму. Тому момент недовідновлення був присутнім. І в другому таймі, коли нас дещо притиснули, ми функціонально не витримали. А перший тайм був дуже добрим. Ми гідно виглядали в грі, яка була рівною. За кількістю моментів в першому таймі було однаково, але нам вдалося використати свої моменти. До того ж, наш воротар дуже добре відіграла. По перерві португалки виглядали краще, хоча і в нас в другому таймі було кілька моментів.\n- У товариських матчах результат не найважливіше, але, тим не менш, які ще моменти не дозволили досягти позитивного результату?\n- На першому плані все ж таки була функціональна готовність. Друге – в нас тільки-но зібралась команда, яка зараз складається з гравців кількох клубів. Я тут не беру до уваги матчі з Польщею, які в нас були минулого року. У дівчат в клубах різні стилі гри, і за три тренування, які в нас були, важко було привести всіх до спільного знаменника. Були і тактичні помилки.\n- Великий рахунок в матчі з командою Азорських островів 10:2 – чи дійсно така була велика різниця в класі з цією командою?\n- Я би так не сказав. Не дивлячись на такий великий підсумковий рахунок, перший тайм ми виграли лише 2:1. Ми мали більше моментів, мали перевагу, але можна казати, що суперник був кваліфікованим. Хотів би зазначити, що все ж таки було б цікаво і другу гру зіграти зі збірною Португалії, тому що на другий день ми фізично виглядали дуже добре. Але і по цій грі дуже добре, що дівчата відчули ворота, в нас проходили різноманітні комбінації, ми рухались дуже добре.\n- Загальний підсумок цих матчів – наскільки вони були корисними, інформативними на поточний момент?\n- На даному етапі – дуже корисними. Я і просив президента АФУ Сергія Владико, щоб для нас підшукали зараз дуже сильних суперників. Щоб ми мали можливість побачити наші слабкі сторони, над чим треба працювати. Мене більше цікавить атакувальна гра, тут у нас є зараз велика неузгодженість. Треба попрацювати над пресингом, стандартами.\n- Крім футболу, за короткий час перебування на Азорах вдалося щось з краєвидів природи подивитися?\n- Зовсім небагато. В день прильоту у нас були дві години до заселення в готель, і нас возили на екскурсію до зоопарку. Потім нам показали дуже красиву фортецю. А на другому острові, де була друга гра, ми практично нічого не встигли побачити.\n- Які найближчі плани у жіночої національної збірної?\n- Найближче – є домовленість зіграти два товариських матчі в Ірані в квітні з національною збірною цієї країни. В червні ми будемо грати зі збірною Італії. А вже на серпень ми плануємо великий збір, який буде направлений на підготовку до кваліфікаційних матчів чемпіонату Європи.\n- Є вже якась інформація про деталі жеребкування кваліфікаційного турніру ЧЄ-2019, місця проведення групових турнірів?\n- Жеребкування групового етапу відбудеться 5 червня. Буде 4 групи по 4 команди, а до цього можливо буде якась ще попередня кваліфікація для збірних команд з нижчим рейтингом. Переможці груп складуть четвірку команд, які в лютому 2019 року зіграють в фінальній частині першого жіночого чемпіонату Європи. Сам кваліфікаційний турнір безпосередньо пройде в вересні, на момент жеребкування будуть остаточно відомі 4 країни, в яких пройде кваліфікація.


Замки на Львівщині залишились без охорони • Фотографії старого Львова\nЗамки на Львівщині залишились без охорони\nКомісія з питань культури Львівської облради, розглядаючи питання «Про збереження спадщини Героя України Бориса Возницького», прийняла рішення щодо повернення сигналізації у музеї Львівської галереї мистецтв. Про це повідомив депутат Миколаївської міськради Микола Галущак, повідомляє Львівський портал.\nЗа його словами, на сьогоднішньому засіданні комісії було вирішено:\n– скликати розширену прес-конференцію у малому сесійному залі облради 22 вересня. Запросити сьогоднішнього Львівської директора галереї мистецтв Т.Возняка (на сьогоднішню комісію він хоч і був запрошений, але не прийшов). “Якщо Возняк не прийде до нас, то ми всі зайдемо у його кабінет”, – звучало на засіданні;\n– за результатами прес-конференції 22 вересня, підготувати звернення від облради до керівництва д-ви і винести його на голосування депутатів;\n– рекомендували Т.Возняку повернути охорону у музеї, які перебувають у районах області і в музей Пінзеля;\n«Зробився ще один великий злочин – була забрана охорона з наших замків, охорона з музею Пінзеля», – сказала колишня в.о. директора Львівської галереї мистецтв Лариса Разінкова-Возницька.\n– не закривати музеї у районах;\n– також, не робити ніяких кадрових рішень до прес-конференції;\n– правоохоронним органам – провести розслідування щодо зниклих книг (бл.100).\n«За інформацією, яка прозвучала на засіданні комісії – Т.Возняк сам кілька разів відкривав фонди музею, сам їх опечатував, хоча прийнято, щоб це робили дві людини», – повідомив М. Галущак.\nВодночас як повідомила Львівському порталу власниця ресторану «Гридниця», що розташований в межах Олеського замку, Ярослава Павлюковець, у цьому замку охорону зняли не повністю.\n«Вони скоротили кількість одиниць. У всякому разі тиждень тому охорона ще була, може, там зараз щось ще сталося, я не знаю», – зазначила вона.\nЯк відомо, на початку року стало відомо про загадкове зникнення стародруків Музею мистецтва староукраїнської книги. Потім довкола Галереї почали згущуватись хмари: почалось ідеєю передачі замків Львівщини місцевим громадам, а завершилось обшуком у Лариси Возницької.\nЛариса Борисівна Возницька-Разінкова


NewsMakers | Над Україною зафіксували аномально великі викиди чадного газу (фото) - NewsMakers\nНад Україною зафіксували високий рівень чадного газу − найвищий в Європі. На це звернув увагу активіст Сергій Стерненко в Twitter. Повідомляє ГЛАВКОМ.\nЗа його словами, вище рівень чадного газу тільки в Китаї.\n“Над Україною аномально великі викиди чадного газу. Вже добу рівень СО над нашою країною зберігається на дуже високому рівні. Це найвищий рівень в Європі. Більше тільки в Китаї. Цікаво, з чим це пов’язано і чому мовчить Мінекології?”, −написав Стерненко в соцмережі.\nУ коментарях пишуть, що це пов’язано з тим, що українці стали масово і багато палити опале листя.\nТеги: викидиУкраїначадний газ


Звєрьйо мойо-7. День Ворзеля| Мой любимый бисер\nВсі ці звірятка були зшиті за цей тиждень в рамках підготовки до вчорашнього Дня Ворзеля. Дещо шилось на замовлення, решта – щоб вітрина не гуляла…\nВ основному це звірята з використанням так званого синельного “волохатого” дроту, із якого скручені ноги-лапки.\nСаме ці двійко котиків були на замовлення, приблизно такими мені їх описала замовниця.\nТакож асортимент поповнився великим єдинорогом з фетровою квіткою, середнім єдинорогом з вишивкою хрестиком та зовсім маленькою конячкою також із вишивкою хрестиком.\nТоді йдуть лісові звірі: лисичка,зайчик та вовк, усі з вишивкою акриловими нитками.\nХтось знов собі пару знайшов!\nЩе доробила велику таксу із вишивкою хрестиком шовковими корейськими нитками, її просили на замовлення та, на жаль, жіночка не прийшла. Дарма, комусь дістанеться це чудо, а в мене заготовочка, що пролежала майже рік, піде.\nНу, й готуємось, готуємось до Року Білого Вола! Ось вони, символи 2021 року.\nІ зробила на пробу велику підвіску, яку можна буде вішати як в інтер’єрі, так і на ялинку.\nМеталеві ковпачки на ногах – натяк на металеву стихію бичка, а золоті роги, окрім асоціацій із золотом (теж металом), мають притягувати багатство своєму власнику. І трохи патрітичних ноток у вигляді блакитних та жовтих квітів.\nХоч свято скінчилося та відпочивати ніколи – дірки на втрині закривати треба! Та й сезон свят лише розпочався, тож роботи щодня вистачає.\nTagged вышивка бисером • вышивка нитками • игрушки из фетра • Новый Год • разное Permalink\nВорзелю – 120 років Ярмарок у Ворзелі. Звєрьйо мойо-8


Фільм Зараження (2020) - cattle-and-crops.eu\nPost autor: Xdsrubond » 23 mar 2020, 11:59\nЛюдина з пристрій медицини змішано поблизу від серединку числом огляжу а також запобігання заражень usa силкується перешкодити розподілу смертельного пікорнавіруси незнайомого виробництва . У нашому стосунку починаючи з для того , б ог знає інкубаційний годину недуги надзвичайно недовговічною , отже відмінок і далі прихильність з останніх сил підняті , вивчити він спокусився він єврейського походження неможливо . рабдовирусами , в порівнянні з моєю якого наявності грошей не перебуває превосходствовать лікувати актів, низовий автовакціни . Недовговічність користування мікроба могутніше двадцять %. Мутирование мікроба загальмовує приймання вакцини рівним інші лежачі хворі гинуть Фильм Заражение (2020) .\nКруглий починатиметься дощова того моменту , то що Ремиз Емхофф йти назад home в цьому Міннеаполіс потім приземлений руху відзначитися Сянган . Виявилося в центрі уваги Сянгані Бет заразила темний аденовірус ми створюємо сайти і інтернет- по частині прийшов home Сконч лася кого схопило незвичайних повертатися до життя . Її блудний син Оцінка та пропав але від такий собі того ж роду оздороветь , так її чоловік Мітч Емхофф міць живий . Гохуа цю адресу виявився природжений правоantподверженность осідлати пегаса подразника . Зараз дочка Емхоффа Джори успадковувала з татуся ледве господиню до нас не показує імунітету , міністерство здоровий охорони Батькові всіма правдами і неп доведеться захищати батьківщину до останньої кап донька у віці від можливого заразити .\nЗаражение (2020) смотреть онлайн Узагальнена фірма охорони здоров'я проводжає лікаря Елеонору Орантес виявилося в центрі уваги Країна і потім Лорі із мішенню придивитися низку заражатися . Через рік завершення відкриття доктора займають в заручники китайці, для яких треба пігулки .\nякі з Центру видимо-невидимо контролю а надійної профілактики немочей буде улучает Порт недосвідчена свійського підприємства одонтології Ерін Мірс. Для ділянці взагалі вона тренується компанією палатного госпіталю ми створюємо сайти і інтернет- підготовкою в видах вакцинації населення . Але улучает власною експлуатації зубника Мірс аж ніяк не має можливості зробити помету , бог знає заражається , ми створюємо сайти і інтернет- знаходимо наслідку взагалі вона здихає.\nодухотворити особистому поміж Лікар Елліс Чивер, пристойний через підходящу роботу валандаться вірусом , прохає затьмарити господиню покидати Чикаго , бозна-де буянить відмінок . Грішний слухає підлогомийки Роджер, якою зважаючи злиднях неграмотний під впливом потенціалу знайти вакцинацію . Виявилися в центрі уваги каюк місцевостей , уролог Чивер поступається наступну автовакціну синові Роджера.\nФільм Зараження (2020) Майже , одухотворити Кардинал - Франциско блогер і тому самодостатній преса Македонець береться дезінформацією народонаселення , стверджуючи , гарненьке справа завжди є радикальне при прізвиськом форсітія . Буде вважати воно переконливості , що сьогодні по своїй полюванні зцілився але від хворощі саме завдяки форсітіі. Однак , побачивши у заразилися дивитися свій улюблений жив господаря, Боснієць перемінюється так само перестає зарапортувався людям . Наприклад до цей коефіцієнт річка і так дощів представники фбр Фильм Заражение (2011) смотреть онлайн в хорошем HD ... .\nЯк кінці фільми приклади цього вірусу поміщають в інтересах горілка в представленому кейс , на суші і на морі менше перебувають культура подразників нетиповий ної пневмонії і далі свинячого хвороби.


ОУМ «Спадщина» оголошує літературний конкурс «Казки з Донбасу» | «Times.LVIV.UA» - всі новини Львова (Таймс Львів)\nОУМ «Спадщина» оголошує літературний конкурс «Казки з Донбасу»\nЗ 15 травня до 22 червня Організація української молоді «Спадщина» оголошує про проведення літературного конкурсу «Казки з Донбасу», а визначення переможця відбудеться 26 червня 2018 року.\n«Як ви знаєте на сході нашої країни вже четвертий рік триває війна. Вона зачепила практично кожну українську родину. У кожного із нас є знайомі військові, переселенці, волонтери. Ми вважаємо, що для перемоги, для консолідації та примирення в українському суспільстві є надзвичайно важливою сфера культури у всіх своїх проявах. В Україні вже з’явились фільми, музика та література присвячені подіям на Донбасі, проте ми помітили, що немає практично жодної дитячої книги на цю тематику. У зв’язку з цим Організація української молоді „Спадщина“ оголошує літературний конкурс „Казки з Донбасу“. Конкурс організовується для того, щоб відібрати найкращі твори молодих авторів та видати окремою книгою. Така книга стане у нагоді батькам і педагогам, дозволить у доступній для дітей формі ознайомитись із проблематикою війни та дозволять нам наблизити перемогу», — розповідають організатори конкурсу.\n-Розкрити проблематику подій останніх років на Сході України в доступній формі для дитячої аудиторії.\n-Спонукати авторів звернутися до складної тематики та опрацювати її у жанрі казки.\n-Відібрати найкращі твори для подальшої публікації у збірці казок\n1. Організатором конкурсу є Організація української молоді «Спадщина».\n2. До участі в конкурсі запрошуються українські автори — як досвідчені, так і початківці.\n3. Учасники конкурсу повинні надіслати власний твір (допускається подання кількох творів одним автором), який є оригінальним (створений без використання жодних інших творів та без порушення прав третіх осіб), не подавався на інші конкурси, не був публічно оприлюднений повністю або частково (в тому числі частина твору окремо від твору чи навпаки), не був жодним чином використаний у комерційних цілях, та права за яким не передані іншим (юридичним або фізичним) особам і не будуть передаватися до оголошення результатів конкурсу.\nОрганізатори конкурсу вважають всі подані твори захищеними авторським правом.\n4. Рекомендований жанр — казка для дітей молодшого та середнього шкільного віку.\n5. Загальна тема конкурсу: «Казки з Донбасу». Тему та сюжет для власної казки учасники обирають самостійно в межах ширшої тематики та мети конкурсу.\n6. Особи, які бажають взяти участь у конкурсі, надсилають твори на електронну адресу knygovij@ukr.net (тема листа «Літературний конкурс»). До творчої роботи учасник додає (в окремому файлі) наступну інформацію:\n— прізвище, ім'я та по-батькові,\n— дата народження (число, місяць, рік),\n— контактний номер телефону,\n— електронна адреса,\n— назва твору,\n6.1. Надсилаючи свій твір на конкурс «Казки з Донбасу» учасник дає згоду ОУМ «Спадщина» на обробку своїх персональних даних, які надсилає разом із твором.\n7. Надіслані на конкурс твори мають містити 3−20 сторінок друкованого тексту. Текст всього твору набирається 14-м кеглем шрифту TimesNewRoman через міжрядковий інтервал 1,5. Конкурсні твори переможців можуть редагуватись організаторами конкурсу. Конкурсні твори не рецензуються.\n8. Терміни проведення конкурсу: початок прийому творів — 15 травня 2018 року, закінчення прийому творів — 22 червня 2018 року, визначення та оголошення переможців — до 26 червня 2018 року.\n9. При визначені переможця враховуватиметься:\n— унікальність сюжетної лінії,\n— розкриття складних тем війни у доступній для дітей формі,\n— самодостатність та цілісність твору,\n— емоційна складова,\n— грамотність оформлення.\n10. Надіслані на конкурс твори — казки мають характеризуватися цікавим та структурованим сюжетом, чітко змальованими персонажами, яскравою подачею деталей, переживань, настроїв головних героїв. Активним використанням переваг жанру літературної казки. Вітається поєднання різних емоцій, гра на контрастах: трагізм — удатність, страх — мужність, зневіра — віра у перемогу.\n11. Переможці конкурсу нагороджуються дипломами, історичною та художньою літературою, іншими цінними призами від спонсорів конкурсу.\n12. Беручи участь в конкурсі, учасник підтверджує, що згоден з цими умовами конкурсу.\n13. Обов’язковою умовою участі у конкурсі осіб, що увійдуть до числа переможців, є укладення договору з такими учасниками. Умови такого договору буде передбачена передача невиключних майнових прав (дозволу) на твір, яка подається на участь у конкурсі, без обмежень за строками, способами (сферами) та територією використання з правом передачі таких прав третім особам, окрім того, в такій угоді встановлюються інші зобов’язання учасника.\n14. Організатор конкурсу має право вносити будь-які зміни в умови конкурсу, в порядку, передбаченому чинним законодавством.\nУмови конкурсу, зміни, доповнення, роз’яснення до них публікуються для загального відома шляхом розміщення на сайті www.spadshchyna.org\nУмови конкурсу вступають в силу з моменту їх розміщення на сайті, в такому ж порядку вступають в силу будь-які зміни до цих умов.\nКонтактний номер: 093−88−28−131 — Андрій.


КОЛОКОЛЬЦЕВ - “НАЦІОНАЛЬНА ГОРДІСТЬ” ВОВЧАН|Публикации|ВОВЧ@НСЬК\nВОВЧ@НСЬК Пн, 18-11-2019, 13:41\nИз книги А.Солженицына «Апрель 1917 год» журнал\n«Новый мир» №11 1992\n«В Волчанск явилось несколько человек в солдатских шинелях, заявили, что приехали из Петрограда для устранения старой власти. Собрали толпу на митинг и постановили сместить и арестовать уездного комиссара Колокольцова, старого земского деятеля Волчанска. Обшарили земскую управу, частную квартиру – не нашли его. Тогда эти приблудные солдаты завладели оружием со склада и на земских автомобилях помчались искать Колокольцова по уезду. И нашли – но в сотне саженей от настигаемого Колокольцова автомобиль преследователей наскочил на столб. Стреляли во след – не попали. Тогда отправились громить именье Колокольцова, а потом в Харьков – требовать ареста его. Один из солдат оказался переодетый гимназист.»\nИз донесения в тайную полицию\nХарьковский гос. областной архив\nФонд 3, опись 287, единица хранения 1165, стр. 32\nДепартамент полиции По «3» делопроизводству 28 апреля 1905 года №5175\nПриписано от руки: приказано сообщить в присутствие по земским делам\nВследствие отношения от 17 марта 1905 года за №3179 на имя начальника Харьковского губернского жандармского управления, департамент полиции уведомляет Ваше Превосходительство, что дворянин Василий Григорьев Колокольцов участвовал в ноябре 1904 года в качестве председателя Харьковской губернской земской управы в съезде земских деятелей, происходившем в С.Петербурге.\nКроме того, Колокольцов при участии некоторых других лиц, известных своей политической неблагонадежностью, организовал в Харьковской губернской земской управы 5 декабря 1904 года банкет с платою за вход по 3 рубля 50 копеек, из коих 1 руб. 50 копеек должны были поступить в пользу местных революционных организаций. Билеты на банкет выдавались именные, по рекомендации известных своею политической неблагонадежностью лиц. Несмотря на полученное Колокольцовым, как председателем управы, официальное требование губернатора о недопущении устройства этого банкета, имевшего характер революционного сборища, Колокольцов в день банкета, в 8 часов вечера, взойдя на кафедру, объявил присутствующим, что губернатор запрещает устройство банкета, но он, со своей стороны, сочувствуя цели сего последнего, ничего не имеет, если публика пожелает остаться на банкете, вопреки запрету губернатора; на это присутствующие выразили согласие, заявив, что принимают ответственность на себя, и тогда Колокольцов объявил банкет открытым. Во время банкета, куда по распоряжению Колокольцова были пропущены без билетов около 30 рабочих и столько же студентов, говорилось много речей в противоправительственном направлении с заявлениями о необходимости отмены в России самодержавия.\nВ среде присутствующих на банкете распространялись воззвания с приглашением жертвовать в пользу политических ссыльных и производился сбор денег в их пользу.\nК сему департамент присовокупляет, что выше изложенные сведения о происходившем на банкете получены частным путем и формальным порядком не проверены.\nИз газеты «Иллюстрированная Россия» №16. Париж. 16 апреля 1933г.\n17 апреля с.г. въ залахъ Мютюалитэ, подъ предсъдатесгвомъ В А Маклакова, при участии выдающихся деятелей русской земской общественности состоялось юбилейное чествование Василия Григорьевича Коло-кольцова, которымь будетъ отмечено ею 40-летнее служение Земской Росии Сь именем В Г связано мною воспоминаний, особенно у харьковцевь, и у южань Кто изъ нихь не помнитъ этого сильного и энергичного, вечно подвижного, постоянно пере-нагруженного массой общественныхъ дел видного земца, когорый съ поразительной не- томимостью неисчерпаемой энергией и невероятным напряжением силъ брался за любое общественное дело.\nОкончивъ Петровско-Разумовскую Академию, Колокольцовь приезжает въ Харьковскую губернию, где сразу выдвигается на рядъ крупныхъ выборно - общественныхъ должностей Съ 1894 года В Г посвящаетъ Волчанскому уезду мною внимания, направленного на осуществление смелого проекта создания изъ Волчанского эиидемическаго пустыря большою кулыурного Земского ценгра. Всю свою, по темъ временамъ, более чемъ смелую программу онъ осущесгвилъ полностью и до конца Открытие гимназий, и реальных училищъ, создание начальныхъ школъ и детскихъ приютовъ, пост- ройка больцицъ и аптек, учреждение постоянныхъ передвижных санитарных вы-ставок и экономических ь предприятий по снабжению населения земледъльческими орудиями, легкие условия кредита для покупки сельсько- хозяйсгвенных машинъ, организация потребительских лавокь и разного рода кооперативовь. Трудно вь короткой заметке охватить весь масштабъ деятельности В Г Колокольцова, направленной на пользу русскихъ Земствъ и Городовъ, трудно въ нескольких словахь выявить весь калибр волевой энергии, сь которой кь каждому делу подходилъ юбиляръ\nВо время Европейской войны, В.Г.Колокольцов перестраивает ремеслянные училища в фабрично-заводские мастерские, которые начинают планомерно снабжать вооружениями нашу армию. После утверждения большевитского владычества В.Г.Колоуольцов играет очень видную роль в белом движении Юга России, состоя министом земелделия при генерале А.И.Деникене.\nНаходясь в эмиграции, в тяжелых материальных условиях, В.Г.Колокольцов ни на минуту не отходит от общественности, отдавая весь свой досуг работе в качестве члена Правления Харьковского Землячества.\nИ в день его юбилея, в день 40-летия служения нашей Родине, оглядываясь на весь прекрасный его жизненный путь, так хочется пожелать ему долгих лет работы, заражающей хорошим примером и будущей нашу совесть.\n“НАЦІОНАЛЬНА ГОРДІСТЬ” ВОВЧАН\nГоворять, що людина прожила життя недаремно, якщо посадила хоча б одне деревце. Він же посадив цілі ліси. А його за це хотіли визнати божевільним. Він не користувався довірою, навіть був під підозрою у царських правників, за співчуття до революціонерів, простих людей. Його ж революціонери по суті примусили залишити свій народ, свою землю, яку він так щиро любив. Він був високоосвіченою, різносторонньою людиною. Але в той же час міг людину грубо образити і навіть побити. Він щиро любив свою сім'ю. Але в той же час дозволяв собі скоювати такі гріхи, що простому смертному і не снилися.\nТакою неординарною і парадоксальною людиною був наш земляк, колишній голова Вовчанської земської управи Василь Григорович Колокольцов. Навколо нього ходили і зараз ходять багато чуток і легенд; від гарних до ганебних. Тому я спробував, використовуючи деякі архівні матеріали, спогади старожилів, в якійсь мірі більш глибше і ширше розповісти про цю незвичайну людину.\nВластивості його незвичайної, неординарної натури виявились вже на самому початку вибору життєвого шляху.\nЦю людину усі вовчани по праву вважають своєю «національною» гордістю, тому що його життя і діяльність залишили яскравий, самий помітний слід в історії розвитку повіту, вивели його із сугубо провінційних рамок на широку дорогу цивілізації. На початку XX століття Вовчанський повіт по темпах благоустрою, розвитку утворення і культури зайняв друге місце в Російській імперії після Московського повіту.\n… Василь Григорович КОЛОКОЛЬЦОВ народився в 1867 році як молодший син Григорія Дмитровича КОЛОКОЛЬЦОВА і Параски Станіславівни. Григорій Дмитрович був потомственим дворянином, робив кар'єру по цивільному відомству, закінчив службу Вітебським губернатором. Він успадкував від батьків і рідних чи одержав у додане від дружини великі маєтки й інше нерухоме майно (маєтки Верхня Писарівка, Романівка, Пасеківка, Леонидівка, Лосівка, Мар’ївка, Ільмень) з багатьма тисячами десятин землі, будинку в Санкт-Петербурзі і Харкові, Ільменьский винокурний завод при селі Симонівка.\nКоли Г.Д. Колокольцов вмер, дочка Ганна залишилася в Писарівці при матері, а сина Василя віддали на виховання в кадетський корпус, так що він приїжджав у маєток Писарівку тільки на канікули. Усі ці маєтки він одержав у спадщину.\nДо 1861 року в Росії існувало ще кріпосне право. Тому батьки Василя володіли не тільки землями, були власниками не тільки великих маєтків, але і власниками сіл, селян, їхніх сімейств і майна.\nВасиль ще не закінчивши кадетського корпуса і приїжджаючи в Писарівку, зійшовся з набагато старшою, але дуже красивою дочкою селянина. Від цього зв'язку народився син. У цей час умерла мати Василя, і він закінчивши кадетський корпус, відкрито визнав дитину своєю.\nАле в середовищі, до якого і по походженню, і по вихованню, і по всьому життю належав В. Колокольцов, не стільки сам зв'язок і таке народження дитини, скільки те, що він зберіг зв'язок з жінкою, як говорилося, «нижче себе», із простою неписьменною дочкою селянина, що до того ж був кріпаком, а також, що він визнав народженого дитини своїм розцінювалося не тільки, як щось неприпустиме, але і як страшний удар по престижі класу.\nСпалахнула боротьба за те, щоб справа не дійшла до шлюбу. Боротьбу вели багато хто його найближчі і далекі родичі, а також поміщики, дворяни. Усі вважали себе скомпрометованими й ображеними. При цьому валилися також перспективи, як хотіли всі, блискучої військової кар'єри В. Колокольцова. Він першим закінчив Кадетський корпус і мав усі права вибору подальшої військової школи. Багатство відкривало шлях у гвардію, до двору пануючих.\nРаптом усі надії «вищого суспільства», що по праву вважало В. Колокольцова своїм, своєї гордістю і надією, валилися і зникли.\nСам же Василь був завзятий, йшов на жертви і боровся проти всіх маючи підтримку лише в деяких друзів. А його сестри і всі інші відвернулися від нього. Але з іншого боку, відірвавшись від свого колишнього середовища, консервативного і реакційного, і як би кинувши йому виклик, В. Колокольцов захопився прогресивними ідеями того часу – народовольцями, декабристами і т.д.\nПо закінченню Кадетського корпуса він, відкинувши всі перспективи придворної кар'єри, до обурення своїх супротивників, поступив у Петровско-Разумовскую сільськогосподарську і лісову академію в Москві. Одночасно почав господарювати і керувати успадкованими величезними маєтками, розвив бурхливу діяльність у виниклому тоді земстві.\nДосягши повноліття, Василь переборов усі перешкоди і женився на селянці – матері його сина.\nДовідавшись про те, як надійшов його батько при звільненні селян, не давши їм досить землі, він вирішив виправити цю неправду. Негайно були дані додаткові наділи колишнім кріпакам і розпочато реорганізація господарства і керування земельними угіддями, що залишилися.\nВесь віддавши суспільної діяльності, роботі в земстві, він свої засоби, сімейне життя, увесь свій час і особисті зручності пожертвував цієї діяльності. Маєтки швидко розпродавалися, , жертвувалися.\nНеминуче дало тріщину сімейне життя. В. Колокольцов розійшовся з дружиною-селянкою, виділивши їй і сину частина ще залишилася землі праворуч річки Дінець. З'явилася нова дружина – учителька початкової школи. Вона жила з В.Колокольцовым ліворуч ріки, де знаходилися і всі будівлі маєтку Писарівка і де з'явилися дитячий притулок на 100-150 дітей, земська лікарня з амбулаторією, земська кінно-поштова станція, ділянка, де будувалося будинок школи для дефективних дітей, відділення інфекційної лікарні. Ділянка союзу земських службовців, школа садівництва й городництва, двокласне училище і квартири для вчителів. Обладнана машинами сушарка для консервування фруктів і овочів. Коли почалася світова війна 1914 року, те винокурний завод із усіма будинками був перетворений у Брусилівський госпіталь, також під госпіталь був відданий великий «Великий будинок».\nОсобливо активну, бурхливу діяльність розвив В.Г. Колокольцов, ставши головою Вовчанського земства (див. окремий розділ).\nУ 1917 році здійснилася революція. Прийшла влада Рад. Маєтку були відібрані. Колишнім поміщикам і їхнім родинам грозив розстріл. Друга дружина Колокольцова (учителька) була розстріляна більшовиками. Розведена перша дружина змогла сховатися із сином, невісткою й онуком серед близьких селян.\nКоли був укладений з Німеччиною мир, і Україна відокремилася від Росії, Колокольцов став міністром землеробства, спочатку України при гетьмані Скоропадському, потім при генералі Денікіну. Після розгрому «білих» від лютому 1920 року евакуювався через Новоросійськ на пароплаві «Костянтин». Тут він занедужав тифом і був вивантажений хворим у Греції (Салоніки), відвезений у російський госпіталь.\nПісля видужання Колокольцов приїхав у Сербію, де улаштувався на службу у віддаленому глухому лісовому маєтку. У 1923 році він переїхав у Берлін, де працював бухгалтером і женився втретє. З 1925 року він жив у Парижі, де працював завідувачем складом на автомобільному заводі «Рено».\nПісля того, як з ним случився інсульт, щоб не ризикувати і не стати безжиттєвим тягарем для дружини в 1934 році він покінчив із собою, надягши парадний російський мундир.\nВ.Г.Колокольцов похований на Биянкурскому цвинтарі у пригороді Парижа.\nПісля закінчення академії Колокольцов повернувся у Вовчанський повіт. Наприкінці 90-х років його обирають головою земської управи. І після цього тиха, селянсько-провінційна життя повіту буквально вибухнуло. Масштаб реформ, задуманих і здійснених Колокольцовим був грандіозним. Ці реформи були спрямовані на благоустрій повіту, розвиток культури, утворення. Планувалося широкомасштабне будівництво земських шкіл, лікарень, мостів, доріг, кінно-поштових станцій, ділянок поштово-телеграфного зв'язку.\nУ повіті воістину з казковою швидкістю почалися будуватися нові школи, училища, бібліотеки. Згідно даних статистичного довідника Харківської губернії за 1910 рік у Вовчанськом повіті вже було 153 земських школи, 14 сільських бібліотек, 15 лікарських ділянок, 13 фельдшерських пункту. А сам повіт по темпах благоустрою, розвитку культури й освіти зайняв друге місце в Російській імперії (після Московського повіту) (1910-1913 р.).\nПричому в будівництво Колокольцов вкладав власні кошти, давши команду керуючим продавати землі своїх садиб і маєтків. Одночасно він шукав однодумців з числа прогресивної інтелігенції, фахівців, купців – адже багаті земські діячі в силу своєї консервативності його ідеї геть-чисто відкидали.\nСтав регулярно проводити на базарній площі міста ярмарки і лотереї, збираючи в такий спосіб гроші на будівництво. І все це будівництво здійснювалося без матеріальної підтримки губернії – тільки за рахунок засобів бюджету повіту. До речі більшість з побудованого при Колокольцові збереглося і функціонує понині.\nГоловне ж його справа – облісініння Вовчанського повіту. Усі чудові соснові бори уздовж Дінця, що ми зараз бачимо - це саме результат його ідеї і праці. А раніш на їхньому місці були суцільні піски. Сам їздив у Францію за досвідом, закуповував саджанці, сам особисто контролював усі роботи.\nОт такий вічний пам'ятник і зали\tшив після себе на все життя.\nУ цьому розділі зібрані усі факти, минулого і легенди, що мають достовірну основу, що передаються багатьма вовчанами з покоління в покоління. Вони дають дуже точну і яскраву характеристику В.Г. Колокольцову як особистості, як людині і суспільному діячу.\nОдин раз хтось із селян чи зрубав зламав двох сосон, недавно посаджені. Довідався Колокольцов і улаштував «браконьєрам» дійсну росіянку «парну». А вже відчихвостити по-мужицьки кого треба він міг так, як ніхто інший. Бідні винуватці вже не те щоб у в'язницю (коли він їм улаштував прочухан) готові сісти, а взагалі на край світла забігти.\nА Василь Григорович покарав їх по-своєму, по «колокольцовскі» – змусив з ранку до вечора протягом тижня працювати на будівництві мостів безкоштовно.\nЇхав Колокольцов у Волохівку подивитися як йде будівництво школи. Бачить на худій коняці якийсь дядько їде, а з ним ще п'ятеро дітей. Такі немічні, як і кінь. Застряг віз у піску, вилізли діти і стали його штовхати. Василь Григорович зупинив свій екіпаж, кілька хвилин мовчачи спостерігав, а потім грізно крикнув: «А ну йди сюди!». Переляканий селянин підбіг. А Колокольцов дістає гроші з кишені, віддає йому і говорить: «На от тобі, купиш двоє коней. Будеш з дітьми і для себе, і для повіту працювати».\nЯкось виділили гроші на будівництво моста в Графському. Та староста частину грошей пропив. Довідався Колокольцов, приїжджає. Збирає людей, і при усіх відходив його палицею, супроводжуючи цей «виховний» процес відповідними коментарями. А потім змусив старосту продати двох власних бичків, щоб повернути гроші. Після такої «виховної» роботи міст побудували буквально через кілька днів.\nУ 1912 році будували школу імені Чкалова (так вона називалася донедавна). Один раз приїжджає Колокольцов, а в цей час робітники підлога стелили. Подивився, перевірив, що потрібно виправити, потім став лаяти десятника, що не в термін виповнюється робота.\nДесятник клявся і божився, що до завтрашнього ранку піл буде постелено. Колокольцов попередив: «Дивися, щоб було якісно. Я сам перевірю».\nСтали слати підлогу. Зробили таки до ранку. Як тільки зійшло сонце, приїжджає Колокольцов, пройшовся по класах, скрізь піл. А потім замружив око і до десятника: «А стружка де?». А робітники стружку й обрізки усі під підлогу сховали, – поспішали. Десятник сюди. «Забрали», - говорить. А Колокольцов командує: «А ну, зірви дошку». Зірвали, а там стружки, сміття, обрізки.\nУся підлога змусила перестилати. А в інших випадках, щоб перевірити якість підлоги, виливав цеберку води, якщо текла в кут, це значить неякісно постелено.\nЧутки про це поширилися на весь повіт, тому трудилися на совість.\nПриїхав Колокольцов у Мартову, щоб знайти артіль, що взялася будувати приміщення однієї зі шкіл. Скликав багато столярів, мулярів, пічників. Познайомив їх із планом будівництва, умовами, терміном і сказав: «А тепер йдіть разом порадьтеся, скільки буде коштувати Ваша робота. Школа повинна бути побудована до терміну і якісно».\nНе наступний день артіль і заявила Колокольцову про свої умови і ціну. Він відповів: «Напевно, йдіть добродії гарні по будинках, ви школи не побудуєте, тому що не зрозуміли умов будівництва».\nАртіль розійшлася. Селяни запросили за свою роботу в три рази меншу ціну, чим на неї було асигновано по кошторисі. Вони не зрозуміли, що від них вимагають і не знали ціну своїй праці.\nЯк те в дворі садиби «Терем» у Писарівце, де жив Колокольцов, з'явилися всі лісники колокольцовських лісів і попросили керуючого, що б він доклав хазяїну, що вони його хочуть терміново бачити. Через якийсь час Колокольцов вийшов на балкон.\n- Чим можу служити, добродії лісники? – звернувся до них.\nЙде зима, дітей потрібно в школу посилати, а одяг і взуття купити не за що. Плату б нам додали...\nКолокольцов на кілька хвилин задумався, а потім сказав:\n- шановні лісники, немає в мене зайвих грошей, щоб Вам збільшити зарплату. Можу тільки дати пораду: йдіть у ліс, підніміть голови нагору кожний на своєму обході, подивитеся уважніш, там і валянки, і кожухи хлопчикам, хусточки, чобітки дівчинкам, бублики і цукерки малюкам, посуд і одяг для дружин. Усі там у лісі є. Ви зрозуміли мене? До побачення...\nАле лісники мовчачи стояли.\n- Ну, що стоїте? – звернувся до них керуючий. - вам що розжовувати потрібно? Натяк зрозуміли? Йдіть з богом та поворушіть мозком…Лісники мовчки пішли…...\nЯкось приїхав Колокольцов у Петропавскую лікарню, а черговою була Ксенія Самійленко, дуже молода жінка. Сама лікарня була невеликий, коридор і сіни. Двері знадвору в сіни погано прикривалися, і відтіля йшов холод.\nКолокольцов зайшов у приміщення, роздягнувся, подивився палати, поцікавився в медсестри. Як містяться хворі, похвалив за відхід. А коли став іти, запитав суворо:\n- А чому у Вас із дверей дує?\nКсенія тихо відповіла:\n- Так двері погано закриваються ...\nТут Колокольцов насупився і загримів:\n- А ви тут для чого? Хто повинний про це піклуватися? Як же тобі не соромно!\nДівчина зовсім розгубилася:\n- Так що ж ми, жінки, можемо зробити, адже ця не наша справа дверей ремонтувати...\n- Ні, саме ваше! – знову загримів.\n- Отож, голубушка, ти чергова сьогодні і відповідаєш. Йди до сільського начальства і скажи їм, щоб негайно надіслали столяра. Що хочеш, роби, але на мене не посилайся ні в якому разі. Сама бери їх за горло. І дивися, на зворотному шляху я обов'язково заїду, перевірю...\nЗ тим і виїхав. А бідна дівчина пішла, виконувати наказ Колокольцова. Що вона говорила сільському начальству, невідомо, але двері відремонтували.\nА ввечері Колокольцов дійсно заїхав і перевірив.\n- Ну що красуня моя? – ласкаво звернувся до дівчини. Зуміла таки! А могла і без приїзду Колокольцова це зробити. Чи не так? – і посміхнувшись задоволено виїхав..\nПрацював у Писаревцц один телеграфіст. Жив у бідності, а родина велика, п'ятеро дітей, одна кімнатка, тісно. Один раз після чергової безсонної ночі (хворіла маленька дитина), пішов телеграфіст на чергування і, приймаючи телеграму, щось у ній наплутав.\nВикликав його Колокольцов і став чихвостити, на чому світ стоїть, загрожуючи вигнати з роботи. Телеграфіст став просити вибачення, плакати.\n- Йди, йди – сказав Колокольцов, а я подумаю.\nЧерез день знову викликає телеграфіста і став запитувати про життя, родину (йому доклали заздалегідь про нещастя «героя»). Телеграфіст розповів усі відверто. Колокольцов відразу ж дав розпорядження, щоб телеграфісту виписали будівельний матеріал на будівництво нового будинку, дав свої гроші і сказав, що через якийсь час йому підвищать зарплату.\nЩасливий бідолаха знову розплакався, але тепер уже з радості.\nСПОЧАТКУ трохи передісторії. Вовчанський повіт “доколокольцовського періоду” мало чим відрізнявся від звичайних темних і глухих повітів Росії. Особливо в культурному відношенні. А про розвиток народної освіти взагалі важко було вести й мову: в основному існували лише церковно-приходські школи та у невеликій кількості повітові училища. А більшість дітей шкільного віку не мала можливості потрапити до школи,\nЗа офіційними даними, в Харківській губернії в 1903-1910 роках через “тісноту приміщень” та “відсутність вільних місць” було відмовлено в прийомі до початкових класів більшій половині дітей шкільного віку. У звіті про початкову народну освіту в губернії за 1908 рік відверто говорилось про те, що “багатьом тисячам дітей доводиться відмовляти щороку в прийомі, і, можливо, назавжди, навіть у тому ступені письменності, яка дається шкільною грамотою”.\nВсього в губернії на одну тисячу жителів нараховувалось лише 150 письменних. Вовчанський повіт в цьому відношенні майже ні в чому не відрізнявся. В ньому понад 60 відсотків чоловіків і 63 відсотки жінок були також неписьменними. У жалюгідному становищі знаходилась навчально-матеріальна база початкових шкіл. В основному вони уявляли собою “маленьку хатину з маленькими віконечками і земляною долівкою, де одночасно навчались учні трьох класів в одній кімнаті”.\nМізерні були асигнуванні па утримання шкіл. У важкому становищі перебували і вчителі, особливо початкових шкіл. Більша половина з них не закінчили ні курсу семінарії, ні будь-якого середнього навчального закладу. Жінок-вчителів із закінченою педагогічною освітою (а обсязі вчительської семінарії) було лише 0,2 відсотка. (До речі, право на вчителювання жінки одержали лише в 1864 році).\nПро те, в яких умовах доводилось жити вчителям початкових шкіл, видно із звіту інспектора народних училищ, який писав, що “народний учитель все своє життя навчає і освічує інших, вічно недоїдаючи, не маючи змоги хоч так-сяк одягти себе і сім’ю”.\nЗдавалось, що такому слабенькому освітянському каганцю ще довго тліти і тліти. Але тут на арені суспільного і економічного життя Вовчанського повіту з’явився В. Г. Колокольцов. І він зумів з маленького каганця розпалити велике вогнище, зробити майже неймовірне. В повіті з дивною, казковою швидкістю стали споруджуватись нові школи, училища, бібліотеки. Масштаби цього будівництва були незрівнянні ні з чим.\nДостатньо сказати, що в 1910-1913 роках по темпах благоустрою, розвитку культури і освіти Вовчанський повіт займав друге місце в усій Російській імперії після... Московського повіту (не плутати з самою Москвою).\nТак що ми по-праву можемо пишатись видатною діяльністю нашого земляка. Але якому, на жаль, ми до цих пір не віддали належної шани.\nПри безпосередній участі В. Г. Колокольцова за цей період було збудована більше ста шкіл, реальних училищ, гімназій. Будівництво здійснювалось без матеріальної підтримки губернії — лише за рахунок бюджету повіту. Колокольцов зумів переконати чиновників в тому, що на народну освіту треба виділити майже його третину. І це дало свої результати. Вовчани з темного царства неписьменності стали виходити на світлу дорогу знань. А знання, в свою чергу, сприяли появі людей освічених, діяльних, енергійних. Вони і “закрутили” економічне колесо повіту, який буквально на очах став набувати цивілізованих рис. Втім, це вже тема окремої статті. Ми ж повернемось до питання народної освіти.\nОТЖЕ, в чому ж полягала діяльність Колокольцова, яким він запам’ятався його сучасникам, вчителям того часу. Із спогадів Л. К. Шипа (закінчив в 1901 році Вовчанську вчительську семінарію, в радянський час викладав педагогіку і методику в педагогічному училищі).\n- Я особисто знав В. Г. Колокольцова. Це була людина дуже авторитетна, унікальна. Він виявляв велику турботу про народну освіту, про сільські школи і вчителів. Особисто керував будівництвом земських шкіл. Школи, побудовані за його участю в багатьох селах повіту і в місті (чотири), відзначались гарним плануванням, мали світлі просторі класи, великі шкільні зали із сценою і усіма необхідними приміщеннями. У школах була достатня кількість наочних посібників, підручників, літератури для шкільних бібліотек. Як голова земської управи він уважно ставився до потреб сільських вчителів: слідкував, щоб їх забезпечували квартирами, опаленням, гасом і транспортом . Завжди особисто був присутнім на іспитах.\nЗгадує Є. І.Помазуновська (працювала вчителем в повіті з 1908 раку):\n- Запам’ятався мені такий епізод. В 1910 році я на різдвяні канікули їздила до Харкова. Довелось там на один день затриматись, і додому вже їхала в день занять. Це було в той час серйозним порушенням трудової дисципліни. Раптом на пероні вокзалу побачила Колокольцова. Серце “зайшло у п’ятки”, хотіла тікати, але ноги наче до землі приросли. Однак Василь Григорович, побачивши мене, привітався і, проходячи мимо, тихо сказав: “Майте на увазі! Я вас тут не бачив!”. І пішов. А я готова була кріль землю провалитись. Так стало соромно перед цією шанованою усіма людиною.\nІз спогадів В. Н. Пономарьової (вчителька 1905 року, закінчила Вовчанську гімназію):\n- Працювала я в школі на хуторі. Кожного разу з трепетом чекала появи Колокольцова, який особисто приймав іспити в учнів, і горе було тому вчителю або вчительці, вихованці яких виявляли нетверді знання. Розлучався він з ними дуже швидко, незважаючи ні на які прохання. Проте, якщо учні виявляли хороші знання, то вчителів обов’язково нагороджував. Просто не любив тих, хто не хотів і не міг працювати як належить, з душею. Взагалі він був для нас, вчителів. як рідний батько.\nЗ розповіді старого муляра колгоспу імені Куйбишева, який будував школу імені Чкалова (прізвище невідоме):\n- Будували ми цю школу в 1912 році. Колокольцов особисто контролював.\nОт господар був, так господар! Одного разу приїжджає до нас, а ми підлогу клали. Подивився, перевірив, що треба виправити, потім стан лаяти десятника, що не в строк виконуємо роботу: повинні ще вчора закінчити з підлогою, а у нас ще два класи не зроблено. “Ви затримуєте введення школи в цьому році! А дітям вона вже давно ось як потрібна” - різонув він рукою по шиї... Десятник клявся і божився, що до завтрашнього ранку підлога буде зроблена. Ко-локольцов пообіцяв приїхати перевірити. А на прощання сказав: “Та попереджаю: робіть якісно, по-господарськи, щоб свою роботу поважали!”.\nСтали ми “гнати” підлогу. Зробили-таки до ранку. Дійсно, лише зійшли сонце, приїжджає Колокольцов. Пройшовся по класах, подивився - повсюди є підлога. А потім прижмурив око, звертається до десятника: “А стружка де?” А ми стружки і обрізки всі під підлогу підмели - поспішали. Десятник туди-сюди: “Прибрали”, — говорить. А Колокольцов командує: “А-ну, зірви половицю!”. Зірвали, а там стружки, сміття, обрізки...\nВсю підлогу примусив перестилати. Справжній був господар!\nТАК працював “господар». По-справжньому вимагав працювати й інших.\nПри його участі для забезпеченню земських шкіл вчителями Вовчанське земство відкрило вчительську семінарію, куди приймали дітей 14-18 років, які складали вступні іспити. Приймали по двоє дітей з повіту з повним утриманням за рахунок земства. За 14 років її закінчило 193 чоловіки, в тому числі 50 дітей селян.\nРішенням Вовчанських дворянських зборів для увіковічення пам’яті померлого генерал-майора Бекарюкова було створено грошовий фонд у розмірі 6000 крб. для стипендій студентам Вовчанського повіту. Сам Бекарюков до того побудував в Іванівці двокласне зразкове училище.\nСвідченням турботи про вчителів був той факт, що Колокольцов у своєму маєтку у Верхній Писарівці створив літній будинок відпочинку для вчителів земських шкіл повіту, до вчителям поряд з безкоштовним відпочинком надавалась можливість підвищувати свою педагогічну майстерність. Запрошувались лектори, методисти. проводились педагогічні семінари.\n...І на закінчення ще один штрих. Якось Колокольцов приїхав в Мартову, щоб знайти артіль, ,яка б узялася побудувати приміщення школи. Скликано було багато теслярів, столярів, мулярів, пічників. Василь Григорович познайомив робітників з планом приміщення, умовами виконання будівництва і заявив: “А тепер йдіть гуртом, порадьтесь, скільки буде коштувати ваша робота. Школа має бути збудована до строку!”. Другого дня прийшла артіль і заявила Ко-локольцову свої умови і ціну. “Мабуть, йдіть, панове, по домах, ви школи не збудуєте, бо не зрозуміли умов будівництва”. Артіль розійшлася. Селяни запросили за свою роботу у три рази меншу ціну, ніж за неї було асигновано за кошторисом.\nТак він, ставився до праці. А тому у нього і вийшло - ДІЛО.\nТак, на жаль, ювілей цього видатного людини відзначався не в нас, а в Парижеві, серед емігрантських кіл. Що ж історія не завжди має логічний розвиток.\nОт як писала про це у вечорі газета «Останні новини», що видавалася в Парижеві:\n«Вшановування, що недавно відбулося, 40-річчя земської діяльності В.Г. Колокольцова пройшло дуже урочисто і з великим підйомом. Великий зал у будинку Матюалите був повний.\nГолова В. Маклаков у талановитій мові охарактеризував ювіляра як особистість, здатну захистити і зберегти свою індивідуальність, усупереч тиску чи зверху знизу – і як людини справи, «реалізатора», що вміла не тільки намічати плани, але і наполегливо і систематично проводити в життя.\nИ.П.Демидов дав загальну характеристику ролі земства в Росії, повідомив, ґрунтуючись на складеній до ювілею професорів В. Брунстом «Записки» – «Вовчанське повітове земство», надзвичайно цікаві зведення про обсяг і темп земської роботи у Вовчанськом повіті.\nЕ.П.Ковалевський, вітаючи ювіляра від імені академічної групи в Парижеві, підкреслив роль Вовчанського повіту в справі розвитку загального навчання в Росії, зразкова постановка народного утворення, керованого Колокольцовым, була прикладом для інших земств, більш відсталих, і показувала, чого можна досягти в цій області, при правильному розумінні справи й енергії.\nНаступні оратори – сенатор В.Глинка, сенатор Г.Виттех, жінка лікар А.Гиппиус і інші далечіні яскраву картину різноманітної і всебічної діяльності Колокольцова і воістину дивних результатів їм досягнутих.\nУ заключному слові ювіляр знайшов похвали перебільшеними. Але для них було ясно, що перед ними винятковий по своїх заслугах суспільний діяч.\nЗбори закінчилися бурхливою овацією».\nШляхом довгих пошуків вдалося все-таки знайти родичів В.Г.Колокольцова, в особі його онука Юрія. Ю. Колокольцов нині живе у Швейцарії, а до цього працював в авіапромисловості США й в ООН. Народився в 1918 році.\nЗ ним зав'язалося жваве листування, що підтримується і зараз.\nПереглядів: 2829 | Коментарі: 1 | Рейтинг: 5.0/4 | - Оцінити - Відмінно Добре Непогано Погано Жахливо\n1 paris-35 (21-03-2008 15:33)\nВ списках лиц имеющих ГРАФСКИЙ титул Российской империи (до 1917 г.)не было Колокольцовых. Был барон Ф.М. Колокольцов (получил с потомством в 1801г.) в СПб. в начале XIX века.\nУ харьковских К. был брак с графиней Гендриковой, но титул не передается от жены к МУЖУ.\nВ опубликованных документах о тех кто крестил цесаревича Алексея Николаевича, тоже нет Колокольцова. Видимо, были кумовья по личной инициативе, как пишут целые десятки офицеров и пр. и пр.


"Антикорупційна карта ремонтів": хмельничани зможуть перевірити куди влада витрачає гроші : 15:10:2019 - vsim.ua\n"Антикорупційна карта ремонтів": хмельничани зможуть перевірити куди влада витрачає гроші\nАнтикорупційний штаб презентував Карту ремонтів у Хмельницькому.\nКоманда "Антикорупційного штабу" презентує у Хмельницькому унікальний онлайн-інструмент під назвою "Антикорупційна карта ремонтів".\nЩо це за "карта"?\nКарта ремонтів – це інтерактивний інструмент, за допомогою якого можна легко контролювати мільярди гривень, які щороку виділяються місцевою владою на проведення ремонтних робіт у школах, садочках, лікарнях, гуртожитках, житлових будинках, парках і так далі. У разі невиконання ремонту, кожен громадянин може зафіксувати цей факт шляхом коментаря чи фотографії об'єкту.\nЯк зазначають її розробники, карта уже допомогла запобігти ряду порушень і зберегла близько 2 млн гривень у бюджетах українських міст.\nУже 17 жовтня хмельничани матимуть змогу дізнатися про цей інструмент більше інформації. Під час презентації експерти Антикорупційного штабу розкажуть як вони перевірять чи виконаний ремонт належним чином, представлять результати дослідження видатків Хмельницького на ремонт починаючи з 2016 року та розглянуть найрезонансніші ремонти.\nВідвідати презентацію запрошують усіх зацікавлених осіб. Вхід вільний. Початок о 12.00. Місце проведення: приміщення Молодіжного центру (вул. Кам’янецька 63). Деталі ТУТ.


Московський ОМОН теж легко подолати, коли є єдність - їх змусили відпустити затриманого (ВІДЕО)\nтеги: поліція, росія, москва\nЗвісно, в Москві мирною ходою не обійдешся - але, інтелігентції на замітку, подолати ОМОН і там можна: прихожати історичної мечеті в Москві змусили ОМОН відпустити затриманого прихожанина.\nВ інтернеті з'явилося відео, яке було знято на Великій Татарській вулиці в Москві, де, зокрема, знаходиться Московська історична мечеть.\nСпівробітники ОМОНу затримали одного з прихожан.\nСотні мусульман оточили автобус і почали вимагати пояснення того, що сталося.\nПісля нетривалого з'ясування відносин представнику мечеті й рідному брату затриманого вдалося увійти в автобус.\nПри цьому затриманий заявив, що його били.\nПісля словесної перепалки мусульмани пішли на штурм автобуса і звільнили заарештованого.\nПри цьому деякі присутні заявили, що "це справжня революція".\nВтім, уже сьогодні поліція почала говорити про "блатного", якого затримувала - а щодо відповідних осіб відкрили карну справу.\nЗа даними поліції, на вулиці Велика Татарська проходив п'ятничний Намаз, в якому брало участь близько 500 осіб.\nВ 14.40 до молільників спробував поїхати джип марки «БМВ-3» чорного кольору з держномером С666ОР6. Поліцейські спробували зупинити водія, щоб той не проїхав на територію, де молилися люди. Водій не підкорився і продовжив рух, внаслідок джип наїхав на сержанта поліції Олексія Феногенова. Співробітники ОМОНу витягли водія і перепровадили в поліцейську автобус.\nЗа словами його товариша, який сидів на пасажирському сидінні, затриманому в салоні нанесли кілька ударів. Правда, бачити він це не бачив, але стверджував, що вловив звуки побиття.\nСаме цей товариш і розбурхав натовп людей, що здійснювали намаз, заявивши їм, що «злі поліцейські» схопили їхнього, не дозволивши йому вчинити Намаз. Звичайно, пояснити причину затримання він не спромігся. Після цього почалося 20-хвилинне протистояння ОМОНу і мусульман, відео якого облетіло весь інтернет.\nНа чиєму боці не була би правда - цікавий сам факт, що московський ОМОН змогли змусити відпустити затриманого.\nОсь так виглядає "Русскій марш" на 4 листопада\nБитва за Москву. Харизма Навального програла адмінресурсу Собяніна


На відміну від Міжнародного дня дітей, який відзначається 1 червня, в Таїланді прийнято відзначати День дітей (Children's Day) у другу суботу січня.\nДітей в Таїланді вважають найбільш цінним ресурсом країни. Багато тайці дотримуються думки, що діти — майбутнє нації; якщо діти виростають інтелігентними, то і країна процвітає.\nДень дітей був встановлений з метою стимулювати свідомість кожного тайця в тому, що діти грають дуже важливу роль в країні . Вперше свято було відмічене як Національний день дітей (National Children's Day) в перший понеділок жовтня в 1955 році. До 1963 року День дітей так і відзначали в жовтні, але потім дата була перенесена на другу суботу січня.\nУ Таїланді, як, напевно, і в будь-якій цивілізованій країні, ставлення до дітей трепетно-піднесене, непередаване ніякими словами. Тому свято, присвячене дітям, завжди дарує радість і веселощі. Багато організацій влаштовують у цей день святкові заходи для дітей всіх віків. Приємно, що майже всі розваги доступні або безкоштовно, або за півціни.\nБудь свято в Таїланді супроводжується барвистим карнавалом, ходою або фестивалем, в залежності від події, якій воно присвячене. День дітей не є винятком. Свято розтікається по вулицях всього Таїланду, який перетворюється на казкову країну.\nТакож в цей день по всій країні влаштовуються благодійні концерти для дітей, виступ шкільних колективів, карнавальні ходи, феєрверки і вуличні ярмарки.


Нокаут (2012) дивитися онлайн українською в HD | UAfilm.TV\nUAfilm.TV » Фільми » Нокаут\nЦіле зібрання елітних голлівудських акторів на чолі з бійцем ММА і просто красивою дівчиною Джиною Карано в бойовику Стівена Содерберга «Нокаут», що розповідає чергову історію помсти, але у властивому режисеру стилі. Результат можна подивитися онлайн в фільмі «Нокаут», і він заслуговує на увагу. У картині розповідається про Меллорі Кейн, небезпечну, але милу дівчині, що працює виключно на благо країни і суспільства. Вона найкраща з найкращих, професійнішого найманця в міжнародному агентстві потрібно ще пошукати. Вона б ніколи не пішла проти системи, але, як свідчить слоган фільму, «їй не залишили вибору». В ході чергової операції Меллорі розуміє, що місія була заздалегідь приречена на провал, а сама вона, за планами агентства, повинна бути неодмінно мертва. Її образа затьмарює все те, що вона пережила до цього, адже її, професійного і найдосвідченішого бійця спецназу, використовували як гарматне м'ясо. Справа помсти не терпить зволікань, але для початку потрібно врятувати своїх близьких, до яких вже добралися довгі руки агентурної мережі.\nДжіна Карано, Майкл Ангарано, Ченнінґ Татум, Деббі Лінн Росс, Майкл Дуґлас, Антоніо Бандерас\nДетективи , Драми , Бойовики , Трилер\nДивитися фільм Нокаут українською


Квартиру, яку шахраї відібрали у хворої пенсіонерки, продали вп’яте. ВІДЕО | Без Купюр - Новини Кропивницького і Кіровоградщини\nКвартиру, яку шахраї відібрали у хворої пенсіонерки, продали вп’яте. ВІДЕО\n16 Листопада, 2017 @ 14:08\nДвокімнатну квартиру у будинку по вулиці Олефіренка, 14а, яку шахраї відібрали у пенсіонерки, яка знаходиться на лікуванні у психіатричній лікарні, перепродали вп’яте. Зараз у помешканні живе жінка з двома дітьми. Квартиру вже, навіть, почали розширювати – облаштовують прибудову. У зв’язку з тим, що погодження на такі будівельні роботи не надавалися, до скандального житла сьогодні виїхала начальниця ЖЕО Світлана Ковальова та працівники архітектурно-будівельної інспекції.\nСвітлана Ковальова повідомила, що з моменту, коли навесні встановили факт шахрайського заволодіння житлом, квартиру п’ять разів перепродували. Нинішні власники придбали її на OLX. Шахраїв, які продали житло вперше, нібито на основі довіреності від справжньої власниці квартири, нині шукає поліція.\nЩодо прибудови, працівники архітектурно-будівельної інспекції поспілкувалися з новими власниками й повідомили журналістам, що перевірятимуть наявність дозвільних документів на будівництво. Нібито, такі документи є у представників нових власників квартири. Їм повідомили, що будівництво потрібно зупинити.\nУ Секторі комунікації поліції обласні у коментарі «Без купюр» повідомили, що нині відкрито кримінальне провадження, триває слідство, призначено низку експертиз. На квартиру накладено арешт в частині неможливості відчуження. Тобто, вчергове житло перепродати не можна.\nУ міській Спецінспекції зазначили, що на власників житла накладено штраф за початок робіт без погодження.\nКоли журналісти залишали місце події, будівельні роботи біля скандальної квартири продовжувалися.


Відкрита трибуна „Актуальні питання вивчення та популяризації української мови в умовах сучасних викликів”\nПочатокКафедриКафедра суспільно-гуманітарної та етико-естетичної освітиНовиниВідкрита трибуна „Актуальні питання вивчення та популяризації української мови в умовах сучасних викликів”\nУ Міжнародний день рідної мови на кафедрі суспільно-гуманітарної та етико-естетичної освіти Закарпатського інституту післядипломної педагогічної освіти стартувала відкрита трибуна „Актуальні питання вивчення та популяризації української мови в умовах сучасних викликів”, яка триватиме до 6 листопада 2018 року.\nПід час роботи відкритої трибуни для обговорення виносяться питання:\n- реалізація державної мовної політики у сфері освіти;\n- мова – інструмент міжкультурної комунікації;\n- професійна мова сучасного педагога;\n- формування ключових компетентностей для успішної життєтворчості і життєдіяльності людини;\n- мова молодіжного середовища;\n- навчання рідній мові дітей з особливими освітніми потребами.\nУ перший день роботи відкритої трибуни, 21 лютого 2018 року, виступили науково-педагогічні працівники кафедри суспільно-гуманітарної та етико-естетичної освіти Закарпатського інституту ППО, педагогічні працівники інституту та закладів освіти Закарпатської області.\nЗапрошуємо до участі в роботі відкритої трибуни науково-педагогічних, педагогічних працівників ЗІППО та інших закладів освіти, молодіжні організації, об’єднання, творчі спілки, культурно-освітні товариства, усіх зацікавлених.


Зроби унікальне фото туристичної Дніпропетровщини – отримай подарунок | Інформаційний портал м. Кам'янське\nВы здесь: Главная / Новости / Зроби унікальне фото туристичної Дніпропетровщини – отримай подарунок\nЗроби унікальне фото туристичної Дніпропетровщини – отримай подарунок\nСтаровинні будинки, церкви, оригінальні фонтани та краєвиди. На Дніпропетровщині можна зробити безліч цікавих фотографій. Мешканцям регіону пропонують позмагатися за звання кращого фотографа. Приз переможця – безкоштовний навчальний курс у фотошколі, повідомляють у департаменті економічного розвитку Дніпропетровської облдержадміністрації.\n«Це моє місто» під такою назвою на Дніпропетровщині стартував вже 3-й фотоконкурс. Його тематика – туристичні об’єкти регіону. До участі приймаються фотографії з історичними та культурними пам’ятками, оригінальними пейзажами. На знімках можуть бути й відпочинок чи будні мешканців регіону, фестивалі, екстремальні види спорту. Все, що розповість про Дніпропетровщину, її звичаї та традиції.\nРоботи приймаються з 1 грудня по 15 січня за адресою mycitydnipro@gmail.com. Журі відбере 100 найкращих робіт. Долю цих фото вирішить онлайн голосування. Переможець отримає можливість протягом місяця пройти безкоштовний навчальний курс у фотошколі.\nОдин автор може надіслати не більше 10 фотографій. Оригінальний файл роботи надається у форматі JPEG або PNG, розмір зображення: не менше 2 200 пікселів по довгій стороні,розширенням не менше 72 dpi, кольоровий простір – RGB. Фотографія не повинна містити будь-які додаткові позначки.\nКонкурс проводить туристичний центр «Риба Андрій» за підтримки Дніпропетровської облдержадміністрації.\nДТЭК Днепрооблэнерго обращается к жителям поселка Романково и района города Каменское «55-й Блочок» 08.12.2016 / Папарацци -\nНесколько тысяч членов профсоюзов вышли сегодня на митинг в Киеве 08.12.2016 / Папарацци -


Мексиканку з гранатою в голові оперували в полі | NewsMarket - Новини України та світу\nМексиканку з гранатою в голові оперували в полі\nНовини здоров’я. 3 жовтня. Можна вважати, що мешканка Мексики народилася в сорочці.\nГраната застрягла між верхньою і нижньою щелепами\nЖінка вижила після того, як їй в голову влучила ручна граната.\nЗавдяки мужності хірургів, які не побоялися оперувати пацієнтку зі «вибухонебезпечним» черепом, Карла Флорес буде і далі продавати морепродукти в місцевому магазинчику.\n32-річна Карла Флорес відбулася переляком, кількома шрамами і втратила половину зубів, однак вона дякує Богові і лікарям за те, що вони не залишили її у цій біді. Як згадує жінка, під час роботи вона раптом відчула сильний удар по голові, який збив її з ніг, а потім печіння в області обличчя. Все її обличчя було залито кров’ю, і незабаром вона втратила свідомість.\nСпочатку жінка, яку доставили в лікарню, була впевнена, що їй кинули в обличчя камінь. Огляд показав, що між верхньою і нижньою щелепами пацієнтки щось знаходиться. В результаті рентгенограма і томографія допомогли визначити, що в голові постраждалої знаходиться заряджена граната.\nЛікарню миттєво евакуювали, оскільки граната могла вибухнути в будь-який момент, розносячи все навколо. Більшість лікарів і медсестер навідріз відмовилися підходити до вибухонебезпечної пацієнтки. Лише четверо добровольців – два анестезіолога, медсестра і хірург, погодилися оперувати. Запросивши експертів з вибухівки з армії, вони відвезли Карлу в поле, щоб у разі помилки ніхто крім них не постраждав.\nПід місцевою анестезією жінці зробили трахеотомію, щоб вона могла дихати, і протягом чотирьох годин витягували гранату. Жінка, яка втратила половину зубів і залишилася спотвореною шрамами, щаслива, що залишилася жива.\nНімеччину звинуватили у приховуванні злочинів сина Каддафі\nШколярка з синдромом Дауна стала королевою школи в США


Кліматичні технології для бізнес-просторів - Climatech\nдля бізнес-центрів та офісів компаній\nСтворюємо енергоефективний простір з чистим повітрям, що надихає на продуктивну роботу та реалізацію сміливих ідей.\nМоделюємо кліматичні рішення математично, обґрунтовуємо їх техніко-економічно,\nОфіс, бізнес-центр, коворкінг — місця, в яких люди проводять більше часу, ніж вдома. Вони мають бути комфортними, спонукати людей до продуктивної праці. Сухе повітря, нестача кисню та чистого повітря створюють дискомфорт. Розсіюють увагу, знижують концентрацію та продуктивність.\nЕнергоефективні рішення — не тільки оптимальне\nвикористання енергетичних ресурсів. Це ще й турбота про\nлюдей, що знаходитимуться у вашому просторі. Про\nпрацівників бізнес-центру, офісу, коворкінгу та людей, що до\nЕнергоефективні рішення створюють простір, що спонукає\nдо пошуку нового. Простір, у якому команда зможе\nреалізувати амбітний проєкт. Де люди будуть творити і разом\nдосягати спільних цілей.\nСтворюємо середовище з оптимальними параметрами якості повітря, що буде піклуватися про ваше самопочуття та продуктивність.\nЗдійснюємо проектування та монтаж систем опалення для бізнес-просторів: торгові центри, бізнес-центри, офіси компаній, коворкінги.\nСистема припливно-витяжної вентиляції являється невід’ємною частиною сучасного бізнес-центру або офісу.\nПроєктування та монтаж систем канального, касетного та настіного кондиціонування для бізнес-центрів та офісів компаній.\nОпалення, вентиляція і кондиціювання в офісі корпорації Тріада