Сайт про моду » МОДА » Гардероб на всі випадки життя\nЗнову нічого надіти, а шафа ломиться від кількості речей! З цією проблемою рано чи пізно стикається кожна дівчина. У такій ситуації стилісти пропонують негайно позбавлятися від неактуальною одягу і оновлювати гардероб. Але ось що робити, коли потрібно терміново куди-то йти, і на терміновий шопінг часу немає? В такій ситуації актуальним буде одяг з серії паличка-виручалочка. Іншими словами, професіонали радять кожній дівчині обов'язково мати в запасі гардероб на всі випадки життя.\nЖіночий гардероб на всі випадки життя\nЯк можна підібрати гардероб на всі випадки життя для жінок, з огляду на примхи модниць, особисті уподобання і смакові рішення? На перший погляд це здається неможливим. Однак стилісти пропонують перелік речей, які обов'язково повинні бути в арсеналі кожної дівчини, і тоді володарка твердої основи у своїй шафі може бути впевненою, що стильний образ і модний лук – це її кредо на кожен день.\nБіла сорочка . Перша річ, яка обов'язково повинна поповнювати полиці в шафі – класична сувора сорочка білого кольору. Як відомо цей предмет одягу стильно доповнює не лише офісний образ , але також в залежності від поєднання з іншим одягом вдало вписується в повсякденний цибулю і наряд на вихід.\nПрямі джинси . Без джинсів сьогодні не обходиться жодна модниця. Але на відміну від декорованих моделей цікавого крою класичні штани з джинсової тканини не виходять з моди ніколи.\nВільна футболка . Повсякденна футболка – невід'ємний елемент гардеробу на всі випадки життя. І, мабуть, тут будь-які коментарі просто зайві.\nЧорне плаття . Маючи класичне чорне плаття в своєму арсеналі, ви вбиваєте відразу трьох зайців – у вас в наявність і вечірнє вбрання, повсякденний елемент одягу і основа ділового образу.\nТуфлі-човники . Класика завжди виручає в безвихідній ситуації. Стильні човники, які популярні завжди – саме цей варіант.\nМокасини . Зручне взуття на низькому ходу, яка акуратно прикрасить ноги, повинна бути в кожної дівчини. Адже це запорука успішності образу на кожен день для активних леді.\nПлащ або тренч . Приталений легкий плащ завжди виручить в погану погоду, коли у вашій шафі немає іншого відповідного предмета верхнього одягу.\nКласичний піджак . Жакет або піджак суворо крою добре виглядає не тільки з офісними спідницями, брюками і сукнями, але також стильно доповнює кэжуальный цибулю.\nТеплий кардиган або кофта . Ну і звичайно, жодна модниця не може обійтися без теплого елемента одягу, який зручно взяти з собою на роботу, прогулянку або відпочинок за містом.\nРазом з "Гардероб на всі випадки життя" також читають:


Повідомлення Міра » 28 лютого 2013, 11:09\nпілігрим писав: На мій погляд , віра під час молитви - це віра в те , що Господь зробить все найкраще для мене.Навіть , якщо я про це не прошу , навіть якщо Господнє "краще" видається мені в той момент тяжким горем. В мене були такі моменти в житті , що тільки через кілька років я переконувався в благості того , що сталось зі мною. Тоді ж , коли це сталось , я вважав це нещастям.\nЯк гарно написали... Так воно і є. напишу трохи історію (свою)) може комусь допоможе. народились дві донечки, яких я довго чекала. на другий день помирає одна, а я так просила Бога, щоб врятував її. через два дні починає помирати друга.. я, впокорена через страждання, вже не просила, довірилась Богу. сказала -Господи, віддаю її Тобі, хай буде воля Твоя. Я віддала її, але Бог вирішив інакше.. доця помаленько почала розовіти.. Здоровенька і добра дитина! Ось так я навчилась повністю віддавати себе (і діток) в руки Божі. Легко народились діти, Бог допомагає в усьому, якщо раптом хтось з них захворює, я кажу -Ісусику, подбай про нього. і все добре. Не переживати, довіряти Богові -так, це важко, але треба старатись. Бо Він знає, як краще. Дякую Йому за все.\nПовідомлення Michail » 28 лютого 2013, 13:55\nНу не знаю... Радять взагалі завжди молитись за інших, а не тільки за себе... Десь написано, що Бог спасає грішника через грішника...\nІ взагалі, тему цю б назвати краще: поради до молитви (чи для молитовного життя)...\nБо в кожної людини молитовне життя особливе і під один стандарт не дуже підженеш.\nЯкраз в однокласниках гарну тему читав про молитву і подяку. Добре що розважають люд над тим, як краще організувати своє молитовне життя.\nЯкщо людина весь день уже лише просто згадує про Бога в думках, це добре. А якщо ще з вдячністю і з жалем за прогріхи - ще краще.\nПовідомлення andrey s. » 28 лютого 2013, 14:51\nВсе так, але тут мова не тільки про це. Тут мова за особливі молитви, не за повсякденні ( особливими вважаю ті де значна увага приділяється всякому нечистому ).\nНезнаю.., хоча можливо я не правий, можливо для когось вона ( молитва свящ. Кіпріана ) повсякденна.\nНаскільки я зрозумів.., мова йшла за якись конкретний випадок чи обставини... де окрім повсякденних молитв засланих до Господа в наміренні за "когось ".,, молитись і цією.\nПро це ми розважали балакаючи і уясняли для себе ...., і більше того, особисто я ще в процесі .\nПовідомлення Michail » 28 лютого 2013, 15:16\nЗвичайно, що ми в пошуку. В пошуку досконалішого.\nПовідомлення Романко » 04 травня 2013, 12:33\nХристос Воскрес! Які молитви вранці і ввечері треба читати у Світлий тиждень?\nПовідомлення о.Олег » 04 травня 2013, 22:38\nРоманко писав: Христос Воскрес! Які молитви вранці і ввечері треба читати у Світлий тиждень?\nзалеже від молільника Рекомендую молитися Стихирами Пасхи (Да Воскресне Бог і розбіжаться...)\nПовідомлення ShMariam » 03 жовтня 2013, 19:08\nОт я собі думаю... А чи маємо право молитися про нереальне (крім тих випадків, коли ситуація важка, безвихідна - смертельна хвороба, велика небезпека і т. п.) і при тому твердо вірити, що Бог допоможе (це планувати)? Веду до того, чи можна напр. поступати у Львівський медіунівер, не маючи грошей ні на безконечні хабарі для окремих спритних викладачів, ні на інтернатуру, ні на те, щоб влаштуватися на роботу (а щонайбільше - на репетиторів для ЗНО), а... лише надіючись на Божу поміч?\nПросто мені це виглядає як наглість - хотіти аж ТАКОГО чуда (і всі, хто живе у Львові, знає, що це було б, без перебільшень, чудо).\nP.S. Ні, в мене нема покликання до медицини. І не тому, що "влипла" в інше. І зовсім не з перерахованих вище причин.\nПовідомлення Just_me » 03 жовтня 2013, 19:45\nShMariam писав: А чи маємо право молитися про нереальне (крім тих випадків, коли ситуація важка, безвихідна - смертельна хвороба, велика небезпека і т. п.) і при тому твердо вірити, що Бог допоможе (це планувати)? Веду до того, чи можна напр. поступати у Львівський медіунівер, не маючи грошей ні на безконечні хабарі для окремих спритних викладачів, ні на інтернатуру, ні на те, щоб влаштуватися на роботу (а щонайбільше - на репетиторів для ЗНО), а... лише надіючись на Божу поміч?\nСидіти і надіятися на поміч - ні, але надіятися на поміч і читати підручники/переглядати потрібну інформацію/подавати документи в університет - так. Більше того, це загалом не чудо, це просто для Бога таке зробити. Я ще й не таке бачила. Просто треба знати, що Він це зробить і просити Його вирішити твоє питання, бо він твій Батько, а отже це Його обов"язок - турбуватися про тебе. Я тобі кажу те, що знаю, бо мала нагоду спробувати, і не одну.\nПовідомлення ShMariam » 03 жовтня 2013, 20:01\nНу... З нашим медунівером не зрівняється жоден факультет в жодному ВУЗі Львова, хіба говорити про інші міста. Так, це чудо (ні, не поступити без грошей - то найменша дурниця, але поступити, закінчити інтернатуру і знати роботу по спеціальності). (Це я на твоє "Я ще й не таке бачила")\nПовідомлення Just_me » 03 жовтня 2013, 20:29\nShMariam писав: З нашим медунівером не зрівняється жоден факультет в жодному ВУЗі Львова, хіба говорити про інші міста.\nЯ думаю, ти цими словами розвеселила Бога\nПовідомлення ShMariam » 03 жовтня 2013, 20:38\nТа Бога можна розвеселити і словами про невиліковність раку 4 стадії з метастазами, але... скільки б не молилися (а моляться в таких випадках надзвичайно ревно), багато знаєш тих, що вилікувалися (серед тих, хто молився)?\nПовідомлення Just_me » 04 жовтня 2013, 08:41\nShMariam писав: Бога можна розвеселити і словами про невиліковність раку 4 стадії з метастазами\nТи говориш про щось зовсім інше. Не забувай, що наші хвилини тут пораховані. Кому на вік, тому і на лік.\nПовідомлення ShMariam » 04 жовтня 2013, 20:34\nТи говориш про щось зовсім інше.\nЯ говорю про реальність, про те що є, а не те, що могло би бути якщо ...\nПовідомлення vitalko » 18 жовтня 2013, 15:06\nПодаю дуже влучну статтю до теми:\nМи раби, чи діти Його?\n[i] Та ось надійшов Амалек і задер бій з Ізраїлем у Рефідимі. Сказав Мойсей до Ісуса: «Вибери собі людей та вийди вранці на бій з Амалеком; я ж стану на вершині горбка з жезлом Божим у руці». Зробив Ісус так, як повелів йому Мойсей, і почав битися з Амалеком. А Мойсей, Арон та Хур вийшли на вершину горба. І сталось: як піднімав руки Мойсей, то брав гору Ізраїль, а як опускав, брав гору Амалек. Коли ж руки Мойсея обважніли, взяли камінь та й підклали йому, і він сів на ньому; Арон же і Хур підтримували йому руки, один з одного боку, другий з другого. Так руки його витривали твердо до заходу сонця. І розгромив Ісус Амалека і його людей вістрям меча (Вих 17, 8‑13).[/i]\nВін розповів їм притчу про те, що їм треба молитись завжди й не падати духом. І сказав: «В одному місті був суддя, що не боявся Бога, ні людей не соромився. Була ж одна вдова в тім місті, що (завжди) ходила до нього й говорила: оборони мене від мого супротивника! І довго не хотів він, але згодом мовив сам до себе: хоч я Бога не боюся і людей не соромлюся, але тому, що ця вдова мені докучає, я її обороню, щоб вона не приходила безперестанку та не морочила мені голови». Тут Господь додав: «Слухайте, що суддя несправедливий каже! А Бог хіба не оборонить своїх вибраних, які до нього день і ніч голосять, і чи баритиметься до них? Кажу вам: оборонить їх негайно. Тільки ж Син Чоловічий, коли прийде, чи знайде на землі віру?» (Лк 18, 1‑8).\nНаш Бог не глухий…\nХіба не захистить Бог вибраних своїх, які кличуть до Нього день і ніч? Кілька років тому, нарікаючи на Бога, що не вислухав моїх молитов, я пригадав цей уривок із Євангелія і відповів сам собі: то ти ще не голосив до Нього уночі…\nЧому Господь хоче, щоб ми не просто молилися, а голосили, сильно просили Його, причому не тільки вдень, а й уночі? Це просто образ. Деякі люди повинні молитися вночі, але не всі. Якби я постійно молився по ночах, то занехаяв би свої денні обов’язки, які мені також дав Господь. Можливо, інколи я повинен вставати на молитву вночі, але не постійно. Думаю, що Бог він мене цього й не вимагає. Про що ж ідеться?\nГосподь хоче, щоб ми самі вирішили, що для нас важливо, а наполеглива молитва є тільки зовнішнім знаком пориву нашого серця. Я вірю в те, що наш Господь не глухий. Нам інколи здається, що Бога, так само як людей, потрібно впрошувати. Ти Його переконуєш, щоб Він не забув, повторюєш свої прохання, доводиш Йому, що тобі це необхідно, що це так важливо для тебе… Я тривалий час так молився. Мені здавалося, що Йому потрібно все розжовувати і пояснювати, бо Він може щось не так зрозуміти. Сьогодні я стверджую, що така молитва — незріла, більше того, вона суперечить Писанню та розумінню Господа.\nДивіться самі. «Ти мене випробував, Господи, і знаєш. Знаєш мене, коли сиджу і встаю я. Думки мої здаля розумієш. Чи ходжу я, чи спочиваю, Ти добре бачиш; тобі відомі всі мої дороги. Бо ще немає слова на язиці у мене, а Ти, Господи, вже все знаєш» (Пс 139 (138), 1‑4). «Отець ваш небесний знає, що все це вам потрібно» (Мт 6, 32). «Втішайся в Господі, і Він сповнить тобі бажання твого серця. На Господа здай свою дорогу, вповай на Нього, і Він учинить; виведе, як світло, твою правду і твоє право, як полудень» (Пс 37 (36), 4‑6). Наш Господь все знає, Він не забуває про нас і наші потреби, Він любить своїх дітей і турбується про них. Навіщо ж тоді просити вдень і вночі?\nЗрозуміти бажання серця\nРозпізнавши своє покликання, я прагнув зрозуміти, чого від мене очікує Господь. Я довгі роки мучився, сповідався і «діставав» своїми страхами і неспокоєм духовного керівника. Й одного разу він сказав мені: «А сам ти чого хочеш?»\nЦе питання просто вибило мене з колії. Адже я людина віруюча, завжди бажав виконувати Його волю, служити Йому. Тепер я розумію, що мені був близький образ раба, а не дитини Божої. До того ж у мені глибоко сиділи білоруська добродушність і схильність погоджуватися. Сьогодні я це називаю безхребетністю. Навіть стосовно Господа я жив за принципом: що мені скажуть, те і зроблю, куди штовхнуть, туди і впаду. Це виглядало вельми благочестиво, така своєрідна безхребетна, згідницька «святість». Питання духовного керівника вперше вибило мене з мого релігійного «світочка». Протягом подальших років й аж по нинішній день це питання повертається до мене і з часом стає дедалі більше актуальним.\n«Отож, мої любі, як то ви завжди були слухняні, працюйте над спасінням вашим в острасі й трепеті, не тільки коли я присутній, але ще більше тепер, коли мене нема між вами, бо то Бог викликає у вас і хотіння і діяння за своїм уподобанням» (Флп 2, 12‑13). Виявляється, коли я підпорядковую своє життя Господу і визнаю Його отцівський авторитет, зрікаюся зла й уникаю гріха, то бажання мого серця уже походять від Нього.\nСвятий Ігнатій Лойола каже, що в душу такої людини Господь приходить із миром, попри труднощі та невдачі, а диявол — навпаки, приносить розлад і невдачі. Ось моє, здавалось би, банальне й елементарне відкриття: не можна чекати, коли вдарить грім і Господь мене до чогось підштовхне. Він посилає у моє серце глибокі бажання й чекає на мою добру волю та ініціативу. Відкриваючи це, я вже йду на Ним як син за своїм батьком, а не як раб за волею пана. Мені самому тоді хочеться щось зробити, мене ніхто не примушує, це мій вибір. І я щасливий, хоча в житті далеко не все складається ідеально, у ньому й далі залишається чимало питань, багато невідомого.\n«Усі бо ті, що їх водить Дух Божий, вони — сини Божі. Бо ви не прийняли дух рабства, щоб знову підлягати боязні, але прийняли дух усиновлення, яким кличемо: Авва! — Отче! Сам цей Дух свідчить разом із нашим духом, що ми — діти Божі» (Рим 8, 14‑16). Цей перехід від духа рабства до Духа всиновлення надзвичайно важливий. Адже коли я починаю жити Духом усиновлення, то не просто виконую свою повинність і обов’язок перед Богом, але тоді Його справи стають уже моїми справами. Приймаючи Духа усиновлення, я не прошу про свої особисті потреби, оскільки розумію, що більшість із того, чого я недавно так домагався, що здавалось важливим і необхідним, мені просто не потрібно. На сьогодні я навіть не знаю, що мені, просто як людині, потрібно. Мене вже більше хвилює, що Він покладе мені на серці. Колись Господь сказав мені через одного пророка: «Зазирни у своє серце, і побачиш Любов люблячого Отця». Ця любов, Його воля та стосунки з Ним перебувають не десь назовні, не в мудрих книжках або у великих і славних служителях, але у моєму серці і в серці кожної людини. Те, чого ми шукаємо у тридесятому царстві, перебуває в нас самих!\nПросити вдень і вночі…\nПовертаючись до нашого уривка з Євангелія. Бога не потрібно переконувати і вмовляти. То ми самі маємо зрозуміти, чого хочемо. Маємо відкрити у собі не егоїстичні забаганки, а найглибші бажання («чаяння») свого серця. Ми найчастіше хочемо дуже простих речей, тому що Господь сам по собі дуже простий. Не випадково Апостол Йоан назвав Його «словом», а не «богословським трактатом». Господь не вимагає від нас нічних прохань. То для нас самих важливо зрозуміти, що нас насправді потрібне, а наполеглива молитва є лише знаком для нас. Господа не потрібно впрошувати!\nСподіваюся, ми це розуміємо. Кожен віруючий може згадати ситуацію, коли він чогось хотів, просив Бога, а відповіді не діставав, не було Його підтримки, і він переставав просити, опускав руки. Чи означає це, що Господь його не почув або не захотів вислухати? Звичайно, ні!\nТе прохання могло бути згідне з Його волею. Просто людина ще не вирішила сама для себе, чи це насправді для неї важливо. Людина ще не дозріла до власного прохання.\nОдин мій однокурсник від початку навчання у семінарії бажав виїхати на місії до Африки. Нам здавалося, що в нього було мало шансів, адже такі, як він, були просто потрібні для праці у Польщі. Але оскільки він знав, чого хоче, і роками наполягав на своєму бажанні, то Господь поблагословив, й одразу після висвячення у пресвітери він поїхав на місії. Також один маріанин близько п’ятьох років наполегливо просив, щоб його скерували до Африки, і зрештою виїхав.\nНам складно чути і розуміти такі історії. Більшість наших католиків, стикаючись із перепонами, кажуть, що Господь цього не хоче, і в них опускаються руки. А «глухота Господа» тільки зміцнює нас у тому, щоби самим розібратися, зрозуміти, з’ясувати, чи насправді я хочу того, про що прошу. Аби збудити нас від сну й народити дух боротьби, оскільки Царство Боже силою здобувається. Проблема не в Господі, а в нас самих!\nАле Син Людський, прийшовши, чи знайде віру на землі?\nПогодьтеся, дивне завершення євангельського уривка. До чого тут віра? Можливо, щоби зрозуміти це питання, потрібно відповісти ще на кілька. Наприклад, чи серед тих, хто читає ці слова, є люди, які вірять, що Господь їх чує? Що Він — Господь і любить їх? Що Він знає всі наші потреби, навіть коли ми про них не говоримо? Є люди, які всерйоз цікавляться Ним, а не тільки своєю «хатою скраю»?\nЩОБ СЛОВО СТАЛО ПЛОТТЮ…\nЧого насправді глибоко прагне моє серце, чого хочу я?\nХто я перед Богом — раб чи всиновлене дитя?\nДля себе я і так знав, а стаття ще більше підтвердила, що я - раб, і до сина мені дуже далеко. Особливо це чітко стало видно, коли почав собі відповідати на питання в кінці статті. Стати би до кінця життя нормальною людиною....\nПовідомлення Michail » 19 жовтня 2013, 09:44\nХм. чи варто так робити?\nНас в катехитично-педагогічному інституті вчили ні в якому разі не міняти слів Ісуса...\nВо Франции католические епископы изменили молитву «Отче наш»!!!Высшее духовенство Франции посчитало необходимым внести изменения в текст перевода с древнегреческого языка главной молитвы в христианстве — «Отче наш». Такое решение приняла Конференция епископов Франции, передает ИТАР-ТАСС. Вносимые изменения были одобрены Ватиканом, подчеркнули иерархи церкви. Речь идет о строке молитвы «Отче наш», в которой говорится: «И не введи нас в искушение». У многих верующих она вызывала замешательство, поскольку звучала так, будто искушение исходит от Бога, что являлось явной ошибкой восприятия текста, отмечалось на конференции епископов. В новом, принятом сегодня варианте фраза имеет лишь одно возможное толкование — она звучит: «И не дай нам впасть в искушение». «Отче наш» — наиболее часто произносимая христианами молитва. Ее использование восходит к самым ранним христианским временам. Молитва приводится в Евангелиях в двух вариантах, более пространном в Евангелии от Матфея и кратком — в Евангелии от Луки. Новый французский текст молитвы будет включен в Часослов, издаваемый под эгидой Ассамблеи епископов франкоязычных стран по вопросам литургии. Во Франции книга станет распространяться с 22 ноября. В дальнейшем новый текст перевода будет постепенно внесен в другие богослужебные книги католической церкви. Предыдущий вариант перевода был принят в 1966 году после решений Второго Ватиканского собора и на основе компромисса, достигнутого католиками с протестантами и франкоязычными православными. Однако в дальнейшем представители церквей неоднократно высказывали предложения видоизменения текста перевода.\nПовідомлення ShMariam » 19 жовтня 2013, 10:25\nMichail писав: Хм. чи варто так робити?\nНмд, набагато важливіше правильно розуміти, про що молишся, ніж вживати при тому "правильні" слова.\nПовідомлення о.Олег » 19 жовтня 2013, 13:09\nну... тоді вже варта оригінальною грекою (раз арамейською не збереглось ) мовити. Або таки прийняти, що те, для чого перекладаємо - щоб було зрозумілим молящомуся; або таки прийняти, що Бог в спокусу не вводить і, раз це християнин сьогодні не розуміє (і сама молитва "Отче наш" "вводить у спокусу" ) - варта прийняти такий переклад, який унаявнює віру Церкви\nПовідомлення andrivovk » 20 жовтня 2013, 17:36\nНа мою думку, нічого поганого в тому немає.\nПовідомлення Michail » 21 жовтня 2013, 00:05\nА на мою думку краще було залишити все як є, і пояснювати людям що то означає. о. Олег, чи раніше Ви не так само мені відповідали?\nПовідомлення о.Олег » 21 жовтня 2013, 08:46\nMichail писав: А на мою думку краще було залишити все як є, і пояснювати людям що то означає. о. Олег, чи раніше Ви не так само мені відповідали?\nтак - я за літургійну (українську) мову зі збереженими архаїзмами/специфічними церковними термінами. Мені так зрозуміліше/некострубатіше/легше для сприйняття/тощо. Але переважній більшості людей, з якими спілкуюсь - ні: краще, щоб було зрозуміло. І це не лише маю на увазі людей без спеціальної підготовки - взагалі: особливо в контексті катехизаційної складової Молитов/Служб\nмабуть у французькому контексті ця потреба переважила. Тому і не бачу проблеми. Але, як там в Апостола Павла: "краще, щоб ви були як я" - думки своєї наврят чи зміню у цьому плані\nПовідомлення Michail » 21 жовтня 2013, 09:38\nВін знайшов своєрідний вихід з ситуації і навіть нечуючі розуміють... Нічого французам саможалітись\nНа спеціальних таблицях із текстом пояснюю всю Службу Божу. Помічав, що слухачі не розуміють поодинокі слова, навіть якщо я їм показую жестами. Коли розказав їм “Отче наш”, а потім попросив показати жестами, зрозумів, що щось не так. Тоді й зробив таблиці – підвожу до них і пояснюю кожне слово простими побутовими жестами. Для мене Служба стала також зовсім іншою. Коли на звичайній, втомившись, можна перейти на “автомат”, бо слова ллються самі, то тут не вдасться. Ти постійно повинен тримати увагу на словах і жестах. До речі, завдяки нечуючим, я по-іншому почав сприймати молитву...\nПовідомлення о.Олег » 21 жовтня 2013, 11:48\nПовідомлення Michail » 22 жовтня 2013, 13:34\nЩо можна одати до теми, "як маємо молитись", кращого, аніж те, що молитва має мати три важливі складові: прославлення Бога, подяку Богу (за все і за конкретні речі протягом дня, тижня ,місяца, життя) і прохання в першу чергу прохання про прощення гріхів і провин, прохання про спасіння, а вже в наступну чергу прохання що стосуються життя в цьому світі.\nПриблизно так пояснюють отці-студити на основі Святого Передання... і це мудра порада.\nПовідомлення ShMariam » 22 жовтня 2013, 13:49\nMichail писав: Слава Богу!\nПеред тим ще одна важлива складова - покаяння (відповідно, коли треба - Сповідь).\nПовідомлення luksander » 22 жовтня 2013, 22:45\nЗамішання в розумінні цих слів можливо були ще в часи апостолів. Недарма ж апостол Яків писав:\n1:12 Блаженна людина, що витерпить пробу, бо, бувши випробувана, дістане вінця життя, якого Господь обіцяв тим, хто любить Його.\n1:13 Випробовуваний, хай не каже ніхто: Я від Бога спокушуваний. Бо Бог злом не спокушується, і нікого Він Сам не спокушує.\n1:14 Але кожен спокушується, як надиться й зводиться пожадливістю власною.\nТепер цих пояснень апостола вже недостатньо, тож змінили текст ... от і маємо "молитву за мотивами", такий собі "рімейк"\nПовідомлення ShMariam » 30 грудня 2013, 14:24\nЧула таку думку, що в молитві треба просити конкретні речі - пояснювали це тим, що не можна боятися брати на себе відповідальність за те, чого прошу. Про себе більше розумію, що через таку молитву можу конкретніше визначити собі цілі і, відповідно, йти до них. Але щодо самої молитви, то я завжди думала, що краще навпаки не просити конкретних речей, тому, що Бог знає краще... Хто що думає?\nПовідомлення andrivovk » 30 грудня 2013, 15:33\nShMariam писав: Чула таку думку, що в молитві треба просити конкретні речі - пояснювали це тим, що не можна боятися брати на себе відповідальність за те, чого прошу. Про себе більше розумію, що через таку молитву можу конкретніше визначити собі цілі і, відповідно, йти до них. Але щодо самої молитви, то я завжди думала, що краще навпаки не просити конкретних речей, тому, що Бог знає краще... Хто що думає?\nТреба просити конкретних речей і не конкретних. Людину як про щось часто просиш, то вона деколи може дратуватися, що ми набридаємо їй. З Богом навпаки. Йому не подобається, коли ми не просимо, не звертаємося у молитві. Він хоче, щоб ми частіше до Нього зверталися. Бо Він щедрий і бажає поділитися з людиною.\nПовідомлення Міра » 31 грудня 2013, 11:07\nShMariam писав: Але щодо самої молитви, то я завжди думала, що краще навпаки не просити конкретних речей, тому, що Бог знає краще... Хто що думає?\nА я завжди прошу конкретних речей Кожного дня -чи щось по роботі, чи за дітей.. Тому весь час звертаюсь до Ісуса чи до Святого Духа чи до Матінки Божої.\nПригадую собі, як одного разу мала відповідальну роботу і боялась, бо такого ще не робила. Просила Бога водити моєю рукою І вийшло так гарно, ніби це не любитель робив (я) а профі (так і було ) Та і взагалі моя теперішня робота -диво якесь. Діти малі, а мені би вже треба було виходити на роботу (а як мені була ненависна та економіка -колись помилилась з вибором ) і просила в Бога таку роботу, щоб я її любила і щоб дітей не залишати -і Бог мені дав працюю із задоволенням і з дітьми вдома.\nАле просячи Бога про щось, не переживати, якщо не буде -Йому видно краще Просто довіряти.\nПовідомлення alexoiser » 03 січня 2014, 17:54\nВ молитве Розария прошу все необходимое и как правило все збывается.\nЗ нами з: 01 березня 2014, 18:10\nПовідомлення адрианна » 12 березня 2014, 15:16\nСлава Ісусу Христу!Як молитися зараз за мир у Бога?


ЧЕРКАСЬКА ОБЛАСНА ОРГАНІЗАЦІЯ ПАРТІЇ ВІЛЬНИХ ДЕМОКРАТІВ Черкаси – контакти сайт адреса телефон – ЄДРПОУ 25974329\nЧЕРКАСЬКА ОБЛАСНА ОРГАНІЗАЦІЯ ПАРТІЇ ВІЛЬНИХ ДЕМОКРАТІВ\n18000, м. Черкаси, вул. Чигиринська, 15\nПро компанію «ЧЕРКАСЬКА ОБЛАСНА ОРГАНІЗАЦІЯ ПАРТІЇ ВІЛЬНИХ ДЕМОКРАТІВ» мало інформації для просування на UA-REGION і в пошуковій системі Google! Якщо це ваша компанія — рекомендуємо додати інформацію про ваші товари чи послуги, а також контактні дані: телефони, електронну пошту, офіційний сайт, графік роботи і т.д. А для просування на наших сайтах рекомендуємо обрати один з чотирьох варіантів інтернет-реклами.\nЯкий код ЄДРПОУ у підприємства «ЧЕРКАСЬКА ОБЛАСНА ОРГАНІЗАЦІЯ ПАРТІЇ ВІЛЬНИХ ДЕМОКРАТІВ»?\nЗа даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України юридичній особі «ЧЕРКАСЬКА ОБЛАСНА ОРГАНІЗАЦІЯ ПАРТІЇ ВІЛЬНИХ ДЕМОКРАТІВ» присвоєно код 25974329.\nХто є керівником підприємства «ЧЕРКАСЬКА ОБЛАСНА ОРГАНІЗАЦІЯ ПАРТІЇ ВІЛЬНИХ ДЕМОКРАТІВ»?\nКерівником підприємства «ЧЕРКАСЬКА ОБЛАСНА ОРГАНІЗАЦІЯ ПАРТІЇ ВІЛЬНИХ ДЕМОКРАТІВ» є Набокіна Ніна Андріївна, згідно з даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.\nЯка юридична адреса у підприємства «ЧЕРКАСЬКА ОБЛАСНА ОРГАНІЗАЦІЯ ПАРТІЇ ВІЛЬНИХ ДЕМОКРАТІВ»?\nЗа даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України юридична адреса підприємства «ЧЕРКАСЬКА ОБЛАСНА ОРГАНІЗАЦІЯ ПАРТІЇ ВІЛЬНИХ ДЕМОКРАТІВ» — м. Черкаси, вул. Чигиринська, 15.\nЯкий стан підприємства «ЧЕРКАСЬКА ОБЛАСНА ОРГАНІЗАЦІЯ ПАРТІЇ ВІЛЬНИХ ДЕМОКРАТІВ»?\nНапишіть свій коментар — відгук про роботу компанії «ЧЕРКАСЬКА ОБЛАСНА ОРГАНІЗАЦІЯ ПАРТІЇ ВІЛЬНИХ ДЕМОКРАТІВ»


МастерШеф 9 сезон 2019 - хто покинув проект в 7 випуску від 11.10.2019 | Сьогодні\n12 жовтня 2019, 09:26\nУ зоні ризику сьогодні опинилися чотири учасники\nЗ кожною п'ятницею кулінарний проект "МастерШеф" 9 сезон покидає все більше учасників, а це значить, що ми рухаємося до фіналу. Відзначимо, що в минулому випуску всі учасники залишилися в шоу, але сьогодні, 11 жовтня, одному з кулінарів-аматорів довелося попрощатися з мрією і покинути проект.\nУ зону ризику сьогодні потрапили чотири учасники – Кіеу Тхук Ань, Елеонора Зубенко, Руслан Шилін та Назар Виткович. Фінальна битва чорних фартухів, за традицією, вийшла особливою – з "сюрпризом". "Чорним" довелося в буквальному значенні попітніти, щоб відвоювати своє місце під сонцем і продовжити участь.\nОскільки Сергій Денисов в цьому випуску став абсолютним чемпіоном, судді "МастерШеф" Ектор Хіменес-Браво, Єлизавета Глінська та Володимир Ярославський передали йому частину повноважень. Саме він частково вирішив подальшу долю своїх опонентів, назвавши для чотирьох кулінарів обов'язкові інгредієнти. Для ускладнення процесу приготування робочі поверхні були зроблені на висоті, і, щоб дістатися до них, потрібна тумба, за яку учасники постійно боролися. У цьому випробуванні кулінари допомагали один одному, зокрема, хлопці підсаджували дівчат до поверхонь.\n"МастерШеф" 9 сезон: як пройшов сьомий випуск кулінарного шоу\nПоки Руслан носив Анну на шиї, щоб вона змогла дістати до поверхні, час майже вичерпалася. Равіолі з грибами юний хімік готував за останні 9 хвилин, і це не завадило йому впоратися із завданням. Настав час дегустації – равіолі з грибами від Руслана, медальйон з ягідним соусом від Елеонори, форель з кокосовим молоком від Ганнусі і "восьминоги" від Назара. Головним провалом завдання стала фатальна помилка Назара.\nСергій йому в якості головного інгредієнта замовив восьминога, але учасник переплутав цей продукт з кальмарами! Ектор навіть відмовився дегустувати страву, і, зрозуміло, Назар Виткович сьогодні за свою неуважність відправляється додому.\nТри блюда из кинзы от Эктора Хименес-Браво Энциклопедия «МастерШеф»: все о куриных, овощных, рыбных и мясных бульонах «МастерШеф» 9-й сезон: хто з учасників пішов у шостому випуску


У зв’язку з проведенням робіт з обслуговування електричних мереж, 07.04.2017 року з 09:00 до 15:00 буде припинено електропостачання в сел. Пісочин: вул. 1-го Травня, пров. Сонячний, пров. Травневий, пров. Квітневий, пров. Слов’янський, пров. Челюскіна.


Литвин вважає, що учні повинні мати можливість вибору - Korrespondent.net\nЛитвин вважає, що учні повинні мати можливість вибору\n12 березня 2010, 21:52\nГолова Верховної Ради України Володимир Литвин вважає, що учням необхідно дати можливість вибирати: чи проходити тестування, чи складати іспити.\nЯк повідомили у прес-службі ВР, про це він сказав сьогодні в інтерв’ю телеканалу Рада на запитання, чи доцільно скасовувати деякі новації в освітній сфері, зокрема зовнішнє незалежне тестування.\n"Життя покаже, на чому нам зробити остаточний вибір", - сказав спікер.\nТакож Литвин зазначив: "Я особисто багато в чому не погоджуюся з тими новаціями, які останнім часом були накинуті на освіту, але, разом з тим, вважаю, що повернення назад може призвести до ще більшої дестабілізації".\nЗа словами керівника парламенту, згадані реформи мали більшою мірою формальний характер, і зараз потрібно "форму наповнити практичним якісним змістом", зокрема, у частині фінансування.\nКерівник парламенту звернув увагу на необхідність розв’язання ключової проблеми - якості викладання і матеріальної бази освітніх закладів.\n"У цьому не має бути ніякої політики, - підкреслив він. - Політика тут має бути одна: забезпечити всебічну підготовку фахівців і розвиток особистості, індивідуальний підхід як у системі загальноосвітньої, так і вищої школи".


Анна Вовченко: "Переклад – це територія постійного живого спілкування" ~ PEN Ukraine\nАнна Вовченко: “Переклад – це територія постійного живого спілкування”\nОпубліковано: 12.03.2020, Переглядів: 345\nАнна Вовченко – перекладачка, культуртрегерка. 2018 року разом із Катериною Калитко заснувала у Вінниці міжнародний фестиваль “Острів Європа”, присвячений видимості й взаємодії камерних мов і літератур, з 2019 року є його програмною директоркою. Перекладає з англійської, іспанської та білоруської мов.\nЯк професійна перекладачка художньої літератури стала відомою завдяки перекладам з англійської октології Люсі Мод Монтґомері про дівчинку Енн Ширлі з хутора Зелені Дахи, романи з якої протягом 2012-2016 років виходили у видавництві “Урбіно”. Визнанням цієї праці стала також відзнака Посольства Канади в Україні 2014 року, якою Анну нагородили за вагомий внесок у популяризацію канадської літератури за кордоном. 2019 року Вовченко одержала спецвідзнаку Премії міста літератури ЮНЕСКО за переклад роману американського письменника грецького походження Джеффрі Євгенідіса “Середня стать”.\nЦя розмова вийшла про мову й ідентичність, час і країну, Федеріко Гарсія Лорку і Василя Стуса, Ернеста Гемінґвея і Джеффрі Євгенідіса, вибір професії і вибір способу життя, любов і біль, свободу і відповідальність, бо, здається, таким і має бути сучасний український перекладач – живим, мислячим, небайдужим до минулого, теперішнього й майбутнього слів і їхніх носіїв. Принаймні саме такою є українська перекладачка Анна Вовченко.\n“Моя київська ідентичність перебуває в абсолютній гармонії з моєю багатомовністю”\n– Твоєю рідною мовою є російська, навчалася ти на українській філології, а перекладаєш переважно з англійської та іспанської. Розкажи історію своїх стосунків з кожною з цих мов.\n– З походження я швидше двомовна, ніж російськомовна. Хоча першою мовою, яка лунала в домі, була дійсно російська, як це ставалося з багатьма людьми мого покоління, особливо по цей бік Збруча. Але я навчалася в українській школі й походжу з родини, де до українського слова завжди ставилися шанобливо. Крім того, моя мама працювала редакторкою на українському телебаченні, де мові надавали великого значення. Я ще навіть пам’ятаю часи, коли в її записниках лежали примірники диктантів, які раніше писали працівники редакцій на українському радіо та телебаченні.\nУкраїнською мені завжди було цікавіше читати і пізнавати світ. Можливо, тому що вона була більшою мірою набутою, ніж російська, і я не сприймала її як даність. Поза тим, коли в шістнадцять років я свідомо обрала українську як основну і фактично єдину мову повсякденного спілкування, тобто опинилася в ситуації свідомого переходу в стан дискримінованої меншини, то вповні відчула на собі все те, про що говорилося багатьма україномовними від початку людьми, і все те, чого я, маючи прихисток у вигляді панівної мови і панівного дискурсу, завжди могла уникнути. Але саме цей вибір гармонізував мої стосунки з собою і моєю полінаціональною ідентичністю. А російська, яка ніколи не була моєю робочою мовою, ще якийсь час залишалася присутньою лише в побуті, а з початком війни відпала зовсім.\nВивчити ж англійську було для мене нав’язливою ідеєю чи не з трьох років. Тому в мами просто не було вибору, крім як віддати мене в школу із ґрунтовним вивченням англійської з першого класу. І наші стосунки з цією мовою склалися настільки добре, що поза школою я ніде її більше не вчила, лише удосконалювала згодом у процесі роботи.\nА іспанська з’явилася в моєму житті випадково. В університеті я збиралася вчити французьку, але в останню мить чомусь записалася на іспанську і не шкодую. І хоч ця мова підпускає до себе не всіх, ми з нею дуже помирилися, коли я почала через неї вивчати ладино.\n– Тобто ти знаєш ще й ладино?\n– Читаю і розумію, але не можу сказати, що знаю, бо живої мови як такої, на жаль, вже не існує.\n– А багатомовність не розмиває кордони твоєї ідентичності?\n– Взагалі не розмиває. Як мінімум, тому що я киянка, а Київ завжди був поліетнічним і багатомовним. Моя київська ідентичність перебуває в абсолютній гармонії з моєю багатомовністю. Та й взагалі українцям історично притаманно було бути добре освіченими і володіти багатьма мовами.\n“У плані мови я хотіла б взоруватися на Майка Йогансена”\n– Які книжки й автори сформували твою власну мову – ту мову, якою ти, зрештою, перекладаєш?\n– Таких авторів і книжок дуже багато. Якщо брати суто мовний аспект, першою я назву, мабуть, “Лісову пісню” Лесі Українки. Прочитавши її в дев’ять років, я зрозуміла, що хочу, щоб моя мова звучала саме так. Люблю мову Валерія Шевчука, з якою познайомилася малою через збірку дитячих казок “Панна квітів”. А далі були не книжки, а фільми, дубльовані студією “1+1”. Моя українська великою мірою пішла звідти. Значну роль, зокрема, зіграв фільм “Моя прекрасна леді” з Одрі Хепберн. Крім сюжету, в нього небагато спільного з реальною п’єсою Бернарда Шоу, але саме ця стрічка підштовхнула мене до думки, що я хочу бути перекладачкою. Мені було надзвичайно цікаво порівнювати оригінал з перекладом і слідкувати за стратегією вибору українських слів для передачі такого особливого англомовного тексту.\nПрезентація серії книжок про Енн із Зелених Дахів на “Книжковому Арсеналі”. Фото: Божена Антоняк\nПісля того я почала звертати увагу на переклади і у книжках, і у фільмах, а також дивитись, яким чином той чи інший перекладач підходить до роботи з матеріалом і інтерпретує оригінал. Так я почала намацувати стежку в майбутню професію. “Енн із Зелених Дахів” не вийшла б такою, як є, без обізнаності з роботою Ольги Сенюк. І, звісно, моя українська мова й мовна стратегія (не лише як перекладачки, а і як сучасної української жінки) були б зовсім інакші, якби не вплив доробку Соломії Павличко. Насправді ж імен багато, а процес формування мови ще не завершений – я й нині вчуся у своїх колег і вдячна їм за таку змогу.\n– Які ще вчителі були на твоєму шляху в професію, на чию роботу зі словом ти орієнтувалася?\n– Я збрешу, якщо не назву прізвище Миколи Лукаша, хоч у доборі стратегій я багато в чому з ним не згодна. Але в перекладацькій роботі незгода і суперечки з колегами в апофатичному сенсі не менш важливі для вироблення своєї позиції, ніж наслідування. А може, і важливіші, бо вони сприяють відточуванню свого голосу. В умовному протистоянні між Лукашем і Кочуром я швидше стою на кочурівській позиції, хоч у плані мови я хотіла б взоруватися на Майка Йогансена – і як автора, і як перекладача. Взагалі, якби представників “Розстріляного Відродження” не винищили так брутально в найпродуктивніші їхні роки, якби вони здійснили все, що планували, українська мова зараз мала б впевненіший у собі поступ і ціла Україна була б іншою навіть на візуальному рівні. Тому нам треба щосили заповнювати ті прогалини, які утворилися після їхньої загибелі, й працювати так, ніби ми знаємо, якими б були 50-ті, 60-ті, 70-ті роки з ними і їхніми наступниками.\n– А якого автора ти переклала першим?\n– Це був Гарсія Лорка – автор, з яким у мене дуже багато спільного, зокрема і в розумінні світу. На п’ятому курсі я прокрастинувала диплом, перекладаючи його збірку “Циганський романсеро”. І це був момент серйозної суперечки з Лукашем. Усім страшенно подобається, як він переклав “Циганський романсеро” лемківським діалектом. Я ж належу до нечисленних противників такого підходу і солідарна з думкою, яку минулої осені, будучи в Києві, висловив Юрій Тарнавський. Він сказав, що Лукаш, на жаль, заперечив цим перекладом Лорку як модерніста. Ба більше – він трохи заперечив українську мову як таку, що здатна до творення модерних текстів. Я завжди вважала так само, але не могла настільки вправно “вбрати” свої думки у слова.\nНе те щоб у свої 22 роки я збиралася посперечатися з Лукашем, але в його перекладах мені завжди страшенно муляла відсутність конгеніальності, того, як перекладач відчуває не лише мову, а й описуваний нею світ. Скажімо, у Стуса, якого серед авторів ХХ століття я можу назвати своїм головним вчителем мови, ця конгеніальність присутня. І перекладаючи Лорку, я намагалась рівнятися саме на Стуса й начитувалася його авторських текстів. Я не можу сказати, що цілком задоволена цими перекладами – вони лежать у шухляді, і це мій свідомий вибір. Можливо, я зі старту взяла собі зависоку планку, але саме це дало мені розуміння, що попереду дуже багато роботи і що, попри все, я точно цим займатимусь.\n“Мені хотілося б, щоб через цей роман ми подивилися на людину, яка багато що заперечувала сама в собі”\n– Як ти зазвичай “входиш” у переклад конкретного тексту?\n– Я маю відчувати, що могла б поговорити і спробувати порозумітися з його автором. І навіть якби ми не розійшлися друзями чи взагалі посварилися, я маю знати, що після такого діалогу не відчуватиму відторгнення. Тобто текст має давати мені нову поживу для роздумів, повнішого уявлення про себе й розуміння, якою я хочу бути надалі і якою я бути б не хотіла.\nПрацюючи з текстом, я намагаюся зробити його частиною своєї щоденної дійсності. Мені важливо дати персонажам книжок, з якими працюю, голоси справжніх живих людей зі свого оточення – тоді вони виходять переконливішими. Коли цього немає, переклад і просувається важче, і виходить не таким, як міг би й мав би звучати. Українська Марілла з “Енн із Зелених Дахів”, наприклад, має багато рис моєї рідної тітки. У кожного з українських персонажів “Середньої статі” є реальний прототип із мого кола спілкування, теперішнього чи колишнього.\nЗ перекладом роману Джеффрі Євгенідіса було пов’язано і кілька епізодів занурення в таку собі 4D-реальність, коли події, описані в книжці, починають накладатися на те, що відбувається з тобою безпосередньо чи приходить у твоє життя з новин. Так, наприклад, сцени спалення Смирни турецькими військами я перекладала саме в ті дні, коли відбувалися бомбардування сирійського Алеппо. Дуже моторошно було існувати в такому доповненому просторі й думати, як насправді геть усе у світі пов’язано між собою. Це не єдиний збіг у моєму досвіді; про деякі я намагаюся навіть не думати.\n2018 року разом із Катериною Калитко Анна Вовченко заснувала у Вінниці міжнародний фестиваль “Острів Європа”, присвячений видимості й взаємодії камерних мов і літератур. Фото: Максим Кушка\nНу, і насамкінець, у мого перекладу має бути адресат – конкретна людина, яка (можливо або точно) цей текст читатиме. Так припасовуючи роман, оповідання чи п’єсу до сучасного мені контексту, в який його вводитиму, я легше добираю для нього слова. Виходить, що для мене, людини досить інтровертної, переклад – це територія постійного живого спілкування. Без реальних людей працювати не так і легко.\n– Гемінґвей, чий роман “Острови поміж течій” у твоєму перекладі ось-ось має вийти у “Видавництві Старого Лева”, належить до тих авторів, з ким вести такий діалог було непросто. Принаймні це ти озвучила в одному з інтерв’ю. Чому ти вирішила за нього взятися?\n– Так, перекладаючи Гемінґвея, розумієш, як сильно змінився світ, адже зараз таких поглядів і етичних настанов, як у нього, триматися вже не виходить природним чином. А взялася я за роман, бо він мене цікавив як незавершена річ письменника. Він не встиг його дописати, бо наклав на себе руки, але мені завжди здавалося, що у цьому тексті він був найправдивішим із собою як автор. Я згодна з думкою Єжи Стемповського, що Гемінґвей – класичний сентименталіст, я завжди розглядала його саме так, і мені здалося, що в “Островах поміж течій” він нарешті дозволив собі бути сентименталістом, не соромлячись цього. Головний персонаж, з яким у Гемінґвея дуже багато спільного, звісно, всіляко уникає своїх почуттів і їхнього вираження, але в романі спалахує це запізніле розуміння, що відчувати не соромно, що це не робить тебе менш мужнім. Можливо, якби і сам Гемінґвей собі це дозволив, його життя склалося б інакше.\n– Чим “Острови поміж течій” можуть бути цікавими українському читачеві тут і зараз?\n– Мені б хотілося, щоб українці зрозуміли, що з воєнною дійсністю і досвідом утрат нам тепер доведеться жити, напевно, до кінця наших днів.\n– Як в Ізраїлі?\n– Очевидно, так. Навіть якщо це не буде війна тривалістю в 70 років. Але від тих 6 років, які вона вже триває, і тих років, які вона ще триватиме, ми не відійдемо вже ніколи. Цей досвід залишиться з нами назавжди і визначатиме багато що в нашому житті. Дуже багато, якщо не все. І ми не можемо дозволити собі бути “втомленими від війни”, бо це означає втому від самого життя, яку ми також не можемо собі дозволити. Я маю на увазі, що війна вже є частиною нашого життя, навіть якщо ми безпосередньо до неї не дотикаємося, як до танення антарктичних льодовиків. Що раніше і щиріше ми це визнаємо й почнемо працювати з цим, то цілішими внутрішньо лишимося.\n“Перекладаючи Гемінґвея, розумієш, як сильно змінився світ, адже зараз таких поглядів і етичних настанов, як у нього, триматися вже не виходить природним чином”. Фото: “ВСЛ”\n“Втома від війни” – це фактично заперечення травматичного досвіду, що призводить до дедалі більшого травмування. Тому мені хотілося б, щоб через цей роман ми подивилися на людину, яка багато що заперечувала сама в собі. Так, Гемінґвей був нобелівським лавреатом, але мені здається, він до останку дуже боявся себе, того “не такого” себе, яким йому начебто не дозволено було проявитися: і як людині, і як автору. І це призвело до не найприємніших наслідків у його житті. “Острови поміж течій” можуть дати розуміння того, як не треба. Скажімо, не треба собі брехати, потрібно бути з собою чесним, а на стереотипи можна наплювати, щоб не загрожувати собі ж самознищенням. І головне – травматичний досвід можна пропрацювати не забуттям, а відвертим поглядом йому в очі й називанням свого страху на ім’я.\n“Дитинство є максимально травматичним для будь-якої людини”\n– У Юрка Прохаська є висловлювання: “Все, що ти робиш, є переклад”, – бо ми весь час перекладаємо: думки словами, почуття – думками. Що для тебе переклад?\n– Я згодна з Юрком у тому, що переклад – це спосіб існування к світі. Будь-яка людська діяльність, як і будь-яка спроба інтерпретувати й пояснити собі дійсність, що її оточує, – це переклад. Тому тією чи іншою мірою перекладачем можна вважати кожну людину, в якої розвинулася когнітивна здатність.\nМовний переклад – один з різновидів намагання вкласти собі в голову цей божевільний світ. І що людині у ньому складніше й нестерпніше, то сильнішою є її потреба цей світ пояснити доступними засобами. Намацати спосіб існування у ньому, скажімо так. У цьому сенсі ідеальними перекладачами є Франц Кафка чи Емілі Дікінсон, бо для них усвідомлена можливість хоч якось структурувати те, що відбувається навколо, є питанням виживання.\n– Тобто кожен автор – перекладач, а кожен перекладач – автор?\n– Десь так. Тому ми всі робимо одну справу.\n– Ти неодноразово підкреслювала, що “переклад є територією постійного сумніву”. А що є заспокійливим для твоєї професійної тривожності?\n– Поки перекладаєш, інакшого способу, крім як діяти на свій страх і ризик, не існує. В цьому переклад так само схожий на спілкування з людьми: ти ніколи не можеш бути певна, який ефект матиме те чи інше твоє слово. А коли ставиш крапку і віддаєш переклад у подальшу роботу, заспокоює знання, що я зробила все від мене залежне так добре, як могла, і що я відповідаю за кожне слово. І це ж продовжує тривожити, бо остаточну крапку в перекладі поставити насправді неможливо, стримує тільки дедлайн.\n– Минулого року ти отримала спеціальну відзнаку Премії міста літератури ЮНЕСКО за переклад роману Джеффрі Євгенідіса “Середня стать”. Чим ця книжка для тебе важлива насамперед?\n– Євгенідіс цікавий тим, що у нього, цисгендерного чоловіка, найдостовірнішими персонажами є дівчата-підлітки. Принаймні “Середня стать” і “Незаймані самогубці” написані саме від їхнього імені. Протагоніст “Середньої статі” найцікавіший і, сказати б, найпривабливіший саме в цей період своєї історії. Фраза “лікарю, ви ніколи не були тринадцятилітньою дівчиною”, що її в “Незайманих самогубцях” промовляє одна з сестер, коли їй першого разу завадили скоїти самогубство, звучить вкрай переконливо. Але звідки знає Євгенідіс, як це – бути тринадцятилітньою дівчиною з усіма супутніми трансформаціями, зовнішніми й, головне, внутрішніми?\n“Середня стать” дуже мене зачепила достовірним описом підліткового віку як великого і страшного пекла. Я з осторогою ставлюся до людей, які вважають дитинство і юність найкращим часом у житті. Дитинство, навіть щасливе, є максимально травматичним для будь-якої людини, тому що концентрація формотворчих подій на секунду квадратну в цей період неймовірно потужна. І я не дуже уявляю, як це можна гармонійно витримати. У своє дитинство я нізащо не хотіла б повернутися.\nЩе я цікавлюся американською емігрантською літературою. Вона дає абсолютно відмінне уявлення про Сполучені Штати і мовно часто перевершує те, що пишуть “білі англосаксонські протестанти”. Тут діє приблизно той механізм, що його артикулюють феміністки, розповідаючи про свої досягнення в чоловікоорієнтованому світі. Щоб здобути те, що мають чоловіки на аналогічних позиціях, жінкам доводиться працювати набагато тяжче.\nЗа переклад роману американського письменника грецького походження Джеффрі Євгенідіса “Середня стать” 2019 року Анна Вовченко отримала спецвідзнаку Премії міста літератури ЮНЕСКО. Фото: “ВСЛ”\nПарадоксально, але мені і “Середня стать”, і цей пласт літератури цікаві ще і як феміністці, і як людині, яка свідомо обрала собі мову дискримінованої меншості і яка, як і всяка дискримінована меншість, має “бігти втричі швидше”, щоб чогось досягти. У XXI столітті, коли збільшується увага до прав людини, зокрема і прав меншостей, коли все очевиднішим стає розуміння світу як більшості меншостей, важливо пильніше придивлятися до того, що творять представники тих чи інших меншостей.\n“Пам’ятати, що ми для чогось є, і хотіти далі для чогось бути саме українцями”\n– У романі “Середня стать” є думка, що будь-яка історія – людини чи країни – схожа на ДНК. І герой, власне, не зміг би пояснити собі себе, якби не занурився в історію роду. Зараз ми бачимо, як в Україні зростає інтерес до родинних історій і історії країни як такої. На твій погляд, з якими шарами власної історії українцям варто було б попрацювати, щоб краще розуміти, хто ми і чому є тими, ким ми є?\n– Мабуть, у мені знову говорить медієвістка, але ми дуже погано знаємо українське бароко, із завершенням якого, власне, і закінчилася українська державність першого разу, коли Україна стала частиною Російської імперії. Ця історія, ніби рухаючись по спіралі ДНК, повторюється раз за разом, бо після бароко ми мали УНР, яка закінчилася початком Радянського Союзу. Спалах української державності й української самосвідомості чомусь постійно призводить у висліді до нищівної поразки.\nІ зараз ми стоїмо в тій точці, в якій стояли і сто років тому, і чотириста. Я не хочу сказати, буцімто нинішній результат буде той, що і в попередні рази – хоча така небезпека не виключена, – але нам критично важливо вивчити ці досвіди української історії і зрозуміти, чому тоді все закінчувалося саме так. І вивчити не шаблонно, у вигляді певного шкільного набору дат, а усвідомити всі причини і наслідки й співвіднести їх із нашою теперішньою дійсністю. Ця робота мала б бути зроблена щонайменше 15 років тому, коли ми дуже розслабилися на хвилі перемоги Помаранчевої революції, а насправді – ще 1991 року, коли ми не зуміли правильно осягнути той факт, що у нас тепер є незалежність. І це не даність, а те, про потенційну минущість чого потрібно постійно пам’ятати.\n– Одним із місць дії в романі є Детройт, на міському прапорі якого зображений фенікс, а гасло під ним звучить як “Сподіваємося на краще: повстане воно з попелу”. Що є тим кращим в Україні, що весь час чи не дивом дозволяє їй відроджуватися з попелу? В чому наша сила і вітальність?\n– Останні події трошки вбивають у мені змогу про це говорити. Але наша сила і вітальність, мабуть, у великому бажанні жити й бути собою. Попри все. У великому зв’язку з цією землею. Сам лише факт, що ми спромоглися пережити Голодомор і відновитися після нього, – це досвід, потенційно доступний, мабуть, не багатьом народам. Тим паче тим, які довгий час були позбавлені своєї державності.\n– Тобто ми схожі з євреями?\n– Так, я послідовно транслюю думку, що нам потрібно рівнятися на євреїв і стратегію розбудови держави Ізраїль. І в самообмеженнях також. Це до питання втоми від війни – історія Ізраїлю в 50-х роках могла б дати багато цінних уроків нам теперішнім. І своєю великою силою ми теж подібні до євреїв: ми таки вміємо пам’ятати, хто ми є, і, очевидно, прагнемо цього.\nМене дивують і захоплюють люди, які, маючи українське походження у третьому чи п’ятому поколінні, про що могли б уже й забути, його чомусь пам’ятають. І виявляється, що це є частиною їхньої ідентичності. Іноді мені думається, що вони вірять у нас, може, й більше, ніж ми самі в себе. Я вдячна їм за це: вони допомагають не зневірюватися й пам’ятати, що ми для чогось є, і хотіти далі для чогось бути саме українцями.\nПерше фото – Андрій Завертаний\nСпілкувалася Ія Ківа


Библиотека студента REFARATOR > Цивільне право України\nЗа часів Радянського Союзу стовідсоткове удержавлення всього суспільного життя зумовлювало неможливість існування громадянського суспільства, і, як наслідок,нерозвинутий недержавний сектор, до якого відносяться і благодійні організації.\n1. Благодійні організації і держава\n2.Проблеми, що спіткають благодійні організації в сучасному суспільствіВисновок\nВступ : важливість існування та правильного правового регулюванняблагодійних організацій і неприбуткового сектора в Україні\nТаким чином, серед громадян не існувало традиції об’єднання з власної ініціативи для праці на загальний добробут та захист спільних інтересів. З приходом незалежності ці організації дістали дозвіл утворюватись і діяти на законних підставах. Одночасно внаслідок розпаду старої системивідбувся значний економічний спад, була зруйнована державна інфраструктура соціальних служб. Здобувши свободу щодо створення і діяльності незалежних об’єднань, було створено величезну кількість недержавних, в тому числі і благодійних об’єднань, які намагалися, з одного боку, заповнити вакуум в громадській діяльності, а з другого- взяти на себе функції, які до цього виконувала держава.\nблагодійна організація- це недержавнаорганізація,головною метоюдіяльностіякоїєздійсненняблагодійноїдіяльностів інтересахсуспільстваабоокремихкатегорійосіб.\nБлагодійна діяльність - безкорисливадіяльністьблагодійних організацій,щонепередбачаєодержанняприбутківвідцієї діяльності.\nБлагодійництво -добровільнабезкорислива пожертва фізичних та юридичних осіб у поданнінабувачамматеріальної,фінансової, організаційної та іншої благодійної допомоги; специфічними формами благодійництва є меценатство і спонсорство.\nМеценатство -добровільнабезкорисливадіяльність фізичних осіб уматеріальній,фінансовійтаіншійпідтримцінабувачів благодійноїдопомоги;\nСпонсорство - добровільна безприбутковаучастьфізичнихта юридичнихосібу матеріальній підтримці благодійної діяльності з метою популяризації винятково свого імені (назви), торгової марки.\nЗасади благодійництва та благодійної діяльності\nБлагодійництво, благодійна діяльність здійснюються на засадах законності,гуманності,спільностіінтересів і рівності прав її учасників, гласності, добровільності та самоврядування.\nДіяльність благодійниківіблагодійнихорганізаціймає суспільнийхарактер,щонесуперечитьїх взаємодії з органами державної владиінепозбавляєправанаотриманнядержавної підтримки.\nФізичні та юридичні особиможутьзайматисяблагодійництвом разом з відповідними благодійними організаціями, зареєстрованими у встановленому законодавством порядку.\nПрезидент України,депутати,посадовііслужбовіособи органів державної влади та органівмісцевогосамоврядування,а такожчлениїхсімейможутьзайматися благодійництвомі благодійною діяльністю тільки в межах отриманихізадекларованих доходів.\nОсновні напрямки діяльності благодійних організацій\nБлагодійництво, благодійнадіяльністьздійснюютьсяу таких основних напрямах:\n- сприяння практичномуздійсненнюзагальнодержавних, регіональних,місцевих та міжнародних програм,що спрямованіна поліпшення соціально-економічного становища.\nЦе, зокрема, прийняття на себе частини турбот уряду, пов’язаних, наприклад,із будівництвом чи експлуатацією суспільних будов, доглядом за пам’ятниками чи здійснення будь-якої діяльності з приводу утримання парків, озер, прикрашення міста і т.д.\n- поліпшення матеріальногостановищанабувачівблагодійної допомоги,сприяннясоціальнійреабілітаціїмалозабезпечених, безробітних,інвалідів,інших осіб, які потребують піклування, а такожподаннядопомогиособам,які через свої фізичні або інші вади обмеженівреалізаціїсвоїхправізаконнихінтересів.\n- подання допомогигромадянам,якіпостраждаливнаслідок стихійного лиха,екологічних,техногенних та інших катастроф,у результатісоціальнихконфліктів,нещаснихвипадків,атакож жертвам репресій,біженцям;\n- сприяння розвитку науки і освіти, реалізації науково-освітніх програм,подання допомогивчителям,вченим,студентам,учням.\n- сприяння розвиткукультури,в тому числі реалізації програм національно-культурного розвитку, доступові всіх верств населення, особливомалозабезпечених,докультурних цінностей та художньої творчості.\n- сприяння охороніізбереженнюкультурноїспадщини, історико-культурногосередовища,пам'ятокісторіїта культури, місць поховання;\n- подання допомогиурозвиткувидавничоїсправи,засобів масовоїінформації,інформаційноїінфраструктури;\n- сприяння розвиткуприродно-заповідногофонду та природоохоронноїсправи;\n- сприяння розвиткуохорониздоров'я,масовоїфізичної культури,спорту і туризму, пропагування здорового способу життя, участьунаданнімедичноїдопомогинаселеннютаздійснення соціального доглядузахворими,інвалідами,одинокими,людьми похилоговікутаіншимиособами,якічерезсвоїфізичні, матеріальні чи інші особливості потребують соціальної підтримки та піклування.\n- сприяння захисту материнства та дитинства,поданнядопомоги багатодітнимтамалозабезпеченимсім'ям.\nЗаконодавчі акти, що регулюють діяльність благодійних організацій\nЧинне законодавство проблагодійництвотаблагодійні організації складається зКонституціїУкраїни, Закону України “Про благодійництво та благодійні організації” таінших нормативно-правових актів,що регулюютьблагодійництвота благодійнудіяльність і які вже були розглянуті вище.\nЯкщо міжнародним договором України встановлені іншіправила, ніж ті, що містяться в законодавстві України про благодійництво та благодійні організації,тозастосовуютьсяправиламіжнародного договору,згоданаобов'язковістьякихнадана Верховною Радою України.\nЗаконодавство про благодійні організації в сфері оподаткування (як заохоченнядіяльності)\nЦе, перш за все Закон України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 28 грудня 1994 року, положеннями якого передбачено звільнення від податку на прибуток підприємств коштів, матеріальних цінностей та нематеріальних активів, що надаються безкоштовно у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань юридичних та фізичних осіб, у тому числі нерезидентів, на користь громадських та релігійних організацій, фондів та установ, метою діяльності яких не єодержання прибутку для здійснення ними екологічної, оздоровчої, аматорської, спортивної, культурної, освітньої, наукової та благодійної діяльності, а також звільнення від аналогічного податку чотирьох відсотків балансового прибутку підприємств у вигляді грошових коштів, матеріальних цінностей і нематеріальних активів, що перераховуються такими підприємствами до вищезгаданих фондів, установ, організацій для здійснення ними екологічної, оздоровчої, аматорської, спортивної, культурної, освітньої, наукової та благодійної діяльності.\nДосить ефективним для використання при звільненні від податку на добавлену вартість на імпорт є УказПрезидента України “Про справляння податку на добавлену вартість з імпортних товарів” від 30 червня 1995 р., що дозволив господарюючим суб’єктам, а отже і неприбутковим організаціям та благодійним фондам, отримувати необхідні для їх діяльності імпортні товари без справляння податку на добавлену вартість.\nУказ Президента “Про пільги щодо оподаткування добровільних пожертвувань юридичних та фізичних осіб” від 12 серпня 1995 комплексно та майже цілісно вирішує питання пільгового оподаткування об’єктів та суб’єктів благодійної діяльності. Саме для таких організацій: громадських та релігійних, а також фондів, установ та закладів, метою діяльності яких не є одержання прибутку й доходи яких формуються виключно з добровільних пожертвувань і членських внесків та (або) бюджетних асигнувань і лише для здійснення ними, передбаченої статутними документами екологічної, оздоровчої, культурної, освітньої, наукової та благодійної діяльності встановлено безподатковий режим одержання коштів, матеріальних цінностей та нематеріальних активів, що надходять безкоштовно у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань від інших юридичних та фізичних осі,у тому числі нерезидентів. Такий пільговий режим поширюється на звільнення коштів, одержаних як добровільні пожертвування, від обов’язкових платежів до бюджетів і внесків до державних цільових фондів та обов’язкового продажу на міжбанківському валютному ринку надходжень в іноземній валюті,а також на звільнення товарів від обкладання податками на добавлену вартість, акцизним збором та ввізним митом під час переміщення таких товарів через митний кордон України.\nЩоправда, цей указ не звільнив від обкладання податками на добавлену вартість обороти з безкоштовної передачі товарів (робіт, послуг), включаючи імпортні, на користь фізичних осіб,а також не вирішив питання звільнення від ввізного мита товарів, що закуповуються за кордоном на власні кошти неприбуткових організацій.\nБлагодійних організацій в Україні як юридичні особи\nЮридичними особами визнаються організації, які мають відокремлене майно, можуть від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав, нести обов'язки, бути позивачами і відповідачами в суді, арбітражному суді або в третейському суді.\n1. Організаційна єдність.\nЮридична особа — це не окремий громадянин (фізична особа), а колективне утворення, певним чином організований колектив людей (організація).\nБлагодійні організації мають у своїй власності або в оперативному управлінні відокремлене майно. У власності благодійної організації можуть перебуватирухоме і нерухоме майно,матеріальні та нематеріальні активи,кошти,а також інше майно, придбане на законних підставах. Благодійна організаціямаєправо здійснювати відносно майна та коштів,які знаходяться у її власності,будь-які угоди, що не суперечать її статутним цілям та законодавству України.\n3. Виступ у цивільному обороті від свого імені.\nКожна юридична особа має своє найменування (ім'я). Від свого імені вона набуває майнових та особистих немайнових прав і несе обов'язки, вступаючи в різні цивільно-правові відносини з іншими організаціями та громадянами. Інші особи можуть діяти від імені юридичної особи тільки за її згодою.\n4. Здатність нести самостійну майнову відповідальність.\nсамостійно набувати майнових і особистих немайнових прав і нести обов'язки зумовлює і самостійну майнову відповідальність юридичної особи за своїми зобов'язаннями. Невиконання або неналежного виконання зобов'язання боржником він повинен відшкодувати кредиторові завдані збитки. Формою цивільно-правової відповідальності юридичних осіб є також неустойка — визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема у разі прострочення виконання.\nЮридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями належним їй (закріпленим за нею) майном, на яке за ст.7 Закону України "Про власність", ст. 32 ЦК України та іншими актами законодавства може бути звернено стягнення.\n5. Здатність бути позивачем або відповідачем у суді, арбітражному чи третейському суді.\nШирока участь юридичних осіб у майнових та особистих немайнових відносинах, можливість покладення на них цивільно-правової відповідальності за порушення зобов'язань, заподіяння майнової шкоди іншим особам спричинюють потребу в захисті порушених цивільних прав, а у зв'язку з цим і необхідність звернення з позовом до суду, арбітражного чи третейського суду. Іншими словами, юридична особа стає стороною-позивачем або відповідачем у цивільному, арбітражному процесі або третейському розгляді цивільного спору.\nВсі зазначені ознаки юридичної особи взаємозумовлені і мають розглядатися в єдності, сукупності, бо лише разом вони розкривають суть юридичної особи. До ознак юридичної особи іноді відносять право організації мати рахунок у банку, круглу печатку тощо. Але ці ознаки не є істотними, вони другорядні, похідні. Адже коли організація створена і вже існує як юридична особа, то вона за законом повинна звернутися до установи банку із заявою про відкриття рахунку для зберігання своїх коштів і проведення безготівкових розрахунків з іншими організаціями. Цей обов'язок стає вже елементом цивільної правосуб'єктності організації як юридичної особи.2\nБлагодійна організаціянабуваєправаюридичноїособиз моменту її державної реєстрації.\nДержавна реєстрація всеукраїнських та міжнародних благодійних організацій здійснюється Міністерством юстиції України, а місцевих благодійних організацій,а також відділень (філій, представництв) всеукраїнських, міжнародних благодійних організацій – відповідними місцевими органами виконавчої влади.\nДля державноїреєстраціїблагодійноїорганізації подаються такідокументи:заявазасновників(засновника)чиїх уповноважених,статут(положення),протокол установчихзборів (з'їзду,конференції),відомості про засновників (засновника) та органиуправління благодійної організації,відомості про місцеві відділення(філії, представництва)благодійноїорганізації, документ, що засвідчує сплату коштів за державну реєстрацію.\nОрган, який здійснює державну реєстрацію, може проводитиперевіркувідомостей,щомістятьсявподаних документах. За результатами розгляду заяви приймається рішення про державну реєстрацію абовідмовувдержавнійреєстрації.Після державноїреєстраціїблагодійноїорганізаціїзасновникам (засновнику)видаєтьсясвідоцтвопрореєстраціюзазразком, встановленим Кабінетом Міністрів України.\nЗареєстрована благодійнаорганізаціявноситьсядореєстру благодійнихорганізацій,щоведетьсяорганом,якийздійснює державну реєстрацію,з присвоєнням відповідногономера.Порядок ведення реєстру встановлюється Кабінетом Міністрів України.\nДані реєстру щодо благодійних організацій,які зареєстровані МіністерствомюстиціїУкраїни,оприлюднюютьсявофіційних виданнях.\nБлагодійна організаціязобов'язана після отримання свідоцтва про державнуреєстраціюумісячнийтермінстатинаобліку податкових органах за її місцезнаходженням.\nБлагодійній організації може бути відмовлено у реєстрації. Зокрема, при порушенні встановленогозаконом України «Про благодійництво та благодійні організації» та іншими нормативно-правовими актами України порядку створенняблагодійної організаціїабонаявністьранішезареєстрованоїблагодійноїорганізаціїпідтакоюжназвоює підставоюдлявідмовиу державній реєстрації.\nНе можевважатисяпідставоюдлявідмовивдержавній реєстраціїблагодійноїорганізаціїнаданняїй юридичної адреси громадянином за місцем його проживання.\nРішення провідмовувдержавнійреєстраціїблагодійної організації може бути оскаржене у судовому порядкувідповіднодо законодавства України.\nЗасновникамиблагодійноїорганізаціїможуть бутигромадяниУкраїни,іноземнігромадяни,особибез громадянства,якідосягли18років,атакожюридичніособи незалежно від форм власності.\nОрганидержавної влади та органи місцевого самоврядування, а також державні і комунальніпідприємства,установи,організації України,щофінансуються з бюджету,не можуть бути засновниками благодійноїорганізації.\nЗасновники благодійноїорганізації на загальних зборах (з'їзді,конференції)приймаютьрішенняпрозаснування благодійної організації, затверджують статут формують орган управління організацією,заслуховують звіти наглядової ради щодо контролю за цільовим використанням коштів і майна благодійної організації,вирішують інші питання, що відносяться до їх компетенції.\nУ статуті (положенні)зазначаються:\n-назва, місцезнаходження,статустаорганізаційно-правова форма благодійної організації;\n-предмет, цілі,завданнятаосновніформиблагодійної діяльності;\n- джерела фінансування та порядок використання майнаікоштів благодійної організації;\n- порядок внесеннязміндостатуту(положення)благодійної організації;\n- умови і порядок прийняття в члени благодійної організаціїта вибуття з неї;\nДо статуту(положення)можутьвключатисяіншіположення, пов'язаніз особливостямидіяльностіблагодійноїорганізації.\nСтатут (положення)благодійноїорганізаціїнеповинен суперечити законодавству України.\nПрипинення діяльності благодійних організацій\nЮридичнаособаприпиняєтьсяшляхомліквідаціїабо реорганізації (злиття, поділу або приєднання).\nПри злитті і поділі юридичних осіб майно (права іобов'язки) переходитьдонововиниклихюридичнихосіб.Приприєднанні юридичної особидоіншоїюридичноїособиїїмайно(праваі обов'язки)переходитьдоостанньої.Майнопереходитьвдень підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію. Особливістю реорганізації благодійних організацій як юридичних осіб є те, що благодійна організація не може бути реорганізована в юридичну особу, метою діяльності якої є одержання прибутку. Реорганізація благодійноїорганізаціїздійснюєтьсяза рішенням її вищого органу управління відповідно довимогстатуту (положення).\nІншою формою припинення діяльності є ліквідація благодійної організації. Ліквідація благодійної організації здійснюєтьсяв установленому законодавством порядку. При ліквідації благодійна організація припиняє свою діяльність без правонаступництва, тобто переходу прав та обов’язків до інших осіб. Для здійснення рішення про ліквідацію благодійної організації створюється ліквідаційна комісія.\nСтатус благодійних організацій\nБлагодійні організації в Україні мають різний статус. Зокрема, відповідно до закону України “Про благодійництво та благодійні організації”благодійні організації утворюються і діють затериторіальним принципоміподіляютьсязасвоїмстатусомнавсеукраїнські,\nДо всеукраїнських благодійних організацій належать благодійні організації,діяльністьякихпоширюєтьсянатериторіювсієї Українитаякімають свої відділення (філії,представництва) в більшості областей України.\n3. Всеукраїнське товариство “Просвіта” імені Т.Г, Шевченка, відоме своєю діяльністю по сприянню розвитку культури,науки, освіти. Наукове товариство також здійснює активну публіцистичну діяльність.4\nДо місцевих належать благодійні організації,діяльність яких поширюєтьсянатериторіювідповідного регіону або адміністративно-територіальної одиниці.\nДо міжнародних належатьблагодійніорганізації,діяльність якихпоширюєтьсянатериторіюУкраїниіхочаб однієї іншої держави.\nфінансується відомим меценатом Джоржем Соросом. Цей фонд належить до мережі фундацій Джорда Сороса, яка складається з національних та регіональних фондів більше, ніж у 30 країнах світу, переважно в Центральній, Східній Європі та на території колишнього Радянського Союзу. Фонд “Відродження” був заснований у 1990 році. Спільна мета всієї мережі фундацій Джоржа Сороса- освітні, соціальні і правничі ініціативи, що спрямовані на розвиток та утвердження відкритого суспільства. Завданням безпосередньо фонду “Відродження”є фінансово, організаційно сприяти становленню демократичного, відкритого суспільства в Україні шляхом підтримки важливих для його розвитку громадських ініціатив. Фонд фінансує проекти та програми, що сприяють відродженню національної культури й демократичної освіти, розбудови громадянського суспільства.\nПриорітетифонду встановлюються Правлінням та Програмними радами, до складу якихвходять авторитетні громадські діячі, фахівці в тих галузях, у яких фонд здійснює свою діяльність : громадянське суспільство, культура, освіта, державне управління, охорона здоров’я тощо.6\nорганізація “Діти Чорнобиля”. На відміну від міжнародного фонду “Відродження”, ця організація була створена в Україні,і вже потім у свої діяльності охопила інші держави, здебільшого Білорусію, Росію та ін.\nЗареєстровані всеукраїнськітаміжнародніблагодійні організації мають правостворювативідділення,філії,атакож представництвавпорядку,встановленомуКабінетомМіністрів України.\nТериторія діяльностіблагодійноїорганізаціївизначається відповідно до її статуту (положення).\nЯк суб'єкт майнових та особистих немайнових відносин благодійна організація наділяється цивільною право-дієздатністю.У юридичної особи право-дієздатність виникають водночас, тому в законі (ст 26 ЦК України) йдеться лише по цивільну правоздатність юридичної особи. Якій за змістом тотожна цивільна дієздатність. Правоздатність благодійної організації виникає з моменту її державної реєстрації. В цей самий момент виникає і цивільна дієздатність благодійної організації, тобто здатність своїми діями набувати цивільних прав і створювати для себе цивільні обов’язки.\nПрава благодійних організацій\nОсновні напрямки діяльності благодійних організацій вже розглядали вище. А безпосередніми формами здійснення благодійної діяльності суб'єктами благодійництва,відповідно до закону України “Про благодійництво та благодійні організації” є:\nдопомоги наосновідоговорів(контрактів)проблагодійну діяльність;\nдарування абодозволуна безоплатне (пільгове) використання об'єктів власності;\nприйняття насебевитратпобезоплатному,повномуабо частковомуутриманню об'єктів благодійництва;\nЗдійснення благодійнимиорганізаціями благодійної діяльності увиглядінаданняконкретнихпослуг(виконанняробіт),що підлягаютьобов'язковійсертифікаціїаболіцензуванню, допускаєтьсяпіслятакоїсертифікаціїаболіцензуванняв установленому законодавством України порядку.\nЗ метоюздійсненняблагодійноїдіяльностіблагодійні організації мають право:\n- самостійно вирішуватипитанняпроподанняблагодійної допомоги її набувачам,використовувати цільові пожертвування,що подаються благодійниками на реалізацію благодійної програми згідно з умовами цього пожертвування;\n- утворювати відповіднодозаконодавстваУкраїнисвої відділення,філії,представництва;\n- об'єднуватися успілки,асоціаціїтаінші об'єднання,що створюються на добровільній основі і сприяють виконаннюстатутних завдань;\n-обмінюватися інформацієютаспеціалістамизвідповідними організаціямизарубіжнихкраїн;\n- організовувати збір благодійних пожертвувань тавнесківвід фізичнихтаюридичнихосіб,іноземнихдержавтаміжнароднихорганізацій;\n- постійно визначатиформи,об'єкти,суб'єктиіобсяги благодійноїдопомоги;\n- відкривати рахунки(унаціональнійта іноземній валютах) в установахбанків;\n- засновувати засобимасовоїінформації,підприємстваі організації,займатися видавничою діяльністю;\n- бути членоміншихблагодійнихорганізацій;\n- мати власну символіку,яка підлягає державнійреєстраціїу порядку, визначеному Законом України "Про об'єднання громадян" ( 2460-12 ) для реєстрації символіки об'єднань громадян;\n- популяризувати своє ім'я (назву),символіку;\nГосподарська та фінансова діяльність благодійнихорганізацій\nНадзвичайно важливим є питання про здійснення господарської та фінансової діяльності благодійнимиорганізаціями. Благодійні організації можуть займатись господарською діяльністю лише настільки, наскільки це необхідно для досягнення цілей, для яких були створені ці благодійні організації. Благодійна організація користується самостійністю упитаннях прийняттягосподарськихрішень,визначенняумовоплатипраці працівників апарату благодійної організації,використання власних фінансовихтаматеріальнихресурсіввідповіднодовимог законодавства.\nЗокрема, благодійні організаціїможуть:\n- здійснювати виробництво товарів і послуг, що приносять і відповідає цілям, для яких було створено ці благодійні організації;\n- отримання для реалізації цінні папери, майнові та немайнові права;\n- учать в господарських товариствах та товариствах на вірі в якості вкладника.\nБлагодійна організаціяобліковуєнаокремихбанківських рахункахкоштидлягосподарської та благодійної діяльності як в національній, так і в іноземній валютах.\nФінансова діяльністьблагодійноїорганізаціїздійснюється відповідно до вимог законодавства України.Фінансовадіяльність, спрямованана благодійництво,не розглядається як підприємницька або інша прибуткова діяльність.\nНадходження благодійної організації від фінансової діяльності спрямовуютьсявиключнонаблагодійництвоізабезпечення господарськоїдіяльності у розмірах та порядку,передбачених законом України “Про благодійництво та благодійні організації”\nУ власності благодійної організації можуть перебуватирухоме і нерухоме майно,матеріальні та нематеріальні активи,кошти,а також інше майно, придбане на законних підставах.\nБлагодійна організаціямаєправо здійснювати відносно майна та коштів,які знаходяться у її власності,будь-які угоди, що не суперечать її статутним цілям та законодавству України.\nДжерела формування майна та коштів благодійної організації передбачені ст 19 закону України “Про благодійництво та благодійні організації. Це, зокрема: внески засновників (засновника) та інших благодійників; благодійні внески і пожертвування, що мають цільовий характер (благодійнігранти),наданіфізичнимитаюридичними особами в грошовій та натуральній формі; надходження відпроведенняблагодійнихкампанійпозбору благодійних пожертвувань, благодійних масових заходів, благодійних лотерейтаблагодійнихаукціонівзреалізаціїмайната пожертвувань, які надійшли від благодійників; доходи віддепозитнихвкладівтавідціннихпаперів, надходженнявідпідприємств,організацій, що перебувають у власності благодійної організації;\nОбов’язки благодійної організації\nОтож, були розглянуті права, які має благодійна організація. Але якщо суб’єкт цивільних правовідносин має права, то він має і цивільні обов’язки. Такі обов’язки благодійних організацій передбачені законом України “Про благодійництво та благодійні організації”, зокрема, в статті 14: Благодійна організаціязобов'язаназабезпечитивиконання статутних завдань,вільний доступ до своїх звітів, документів про господарську та фінансову діяльність.Засновникитапрацівники благодійноїорганізаціїнемаютьправа отримувати матеріальних переваг і додаткових коштів у зв'язку із своїмстановищемвцій організації, крім тих, що передбачені законом “Про благодійництво та благодійні організації”.\nОргани управління благодійними організаціями\nВищим органомуправлінняблагодійноїорганізаціїє колегіальний орган(загальнізбори,з'їзд,конференція),який здійснюєсвоїповноваженнязгідноізстатутом(положенням) благодійної організації.\nДо компетенціївищогоорганууправлінняблагодійної організації належать затвердження статуту (положення)благодійної організації,внесеннязміндонього,обраннявиконавчогота контрольногоорганівблагодійноїорганізації,затвердження\nблагодійнихпрограм,визначенняосновнихнапрямівдіяльності благодійної організації,прийняття рішеньпрореорганізаціюта ліквідаціюблагодійноїорганізації і вирішення інших питань,що передбачені статутом (положенням) про благодійну організацію.\nВиконавчим органомблагодійноїорганізаціїєправління (комітет). Повноваження правління (комітету) визначаються статутом (положенням)благодійноїорганізації.Для забезпечення поточної діяльності благодійноїорганізаціїпризначається адміністративно-виконавчий орган на чолі з президентом (директором),повноваженняякого визначаютьсястатутом (положенням).\nРозпорядчі таконтролюючіфункції в благодійній організації здійснює наглядоварада,персональнийскладякоївизначається засновниками (засновником).\nЧлени виконавчогоорганублагодійноїорганізації,крім президента(директора),неодержуютьзаробітнуплатуза свою роботу в цьому органі.Витрати,обумовлені виконаннямстатутних обов'язківуцихорганах,можутьбути відшкодовані за рахунок\nНа працівниківапаратублагодійноїорганізації поширюється законодавствоУкраїнипропрацю,соціальнезабезпеченняі соціальне страхування.\nЮридичні форми благодійних орагнізацій\n- засновниками благодійного фонда не можуть виступати органи державної влади та місцевого самоврядування,а також державні та муніципальні унітарні підприємства, державні та муніципальні установи;\nВ якостівищого органа управління благодійного фонду може бути не більше одного працівника його виконавчих органів. Члени вищого органа управління благодійного фонду і його посадові особи не мають права займати штатні посади в адміністрації комерційної чи некомерційної організації, учасником яких є цей фонд.\n- соціальна підтримка та захист громадян, включаючи покращення матеріального становища малозабезпечених, соціальну реабілітацію безробітних, інвалідів та інших осіб, які в силу своїх фізичних чи інтелектуальних особливостей не можуть самостійно реалізовувати свої права та законні інтереси;\n- підготовканаселення до подолання наслідків стихійного лиха, екологічної, промислової та інших катастроф, попередженню нещасних випадків;\n- надання допомоги потерпілим в результаті стихійного лиха, екологічних, промислових чи інших катастроф, соціальних, національних, релігійних конфліктів, жертвам репресій, біженцям та вимушеним переселенцям;\n- сприяння зміцненню дружби, мира та згоди між народами, попередження соціальних, національних, релігійних конфліктів;\n- сприяння зміцненню престижу та ролі родини в суспільстві;\n- сприяння захисту материнства, дитинства, батьківства;\n- сприяння діяльності у сфері освіти, науки, культури, мистецтва, просвіти, духовному розвитку особистості;\n- сприяння діяльності у сфері профілактики та охорони здоров’я громадян, а також пропаганди здорово способу життя, покращення морально-психічного стану громадян;\n- сприяння діяльності у сфері фізичної культури та масового спорту;\n- охорона навколишнього середовища та захист тварин;\n- охорона та належне утримання будівель, об’єктів та територій, що мають історичне, культурне, природне значення та місць поховання.\n1. не може використовувати засоби та своє майно для підтримки політичних партій, рухів, груп та компаній;\n2. на фінансування благодійних програм може бути направлено не менше 80% доходів від внереалізаційних операцій та програм, що надійшли за фінансовий рік;\n3. не вправі використовувати на оплату праці адміністративно-управлінського персоналу більше 20% фінансових коштів, що використовуються протягом року;\n4. більше 80% благодійних пожертвувань мають бути використані на благодійні цілі протягом року;\n5. майно установи, яким вона вправі самостійно розпоряджатися не може бути передано власнику установи на більш вигідних умовах, ніж для інших осіб;\nОб’єднання юридичних осіб (асоціації та союзи)\nДержава в особі її органів влади гарантує і забезпечує захист передбачених законодавствомУкраїни прав та інтересів фізичних і юридичнихосіб-учасниківблагодійництватаблагодійної діяльності.\nВтручання органівдержавноївлади,органівмісцевого самоврядуваннятаїхпосадовихосібудіяльність благодійних організацій,як і втручання благодійних організацій удіяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування забороняється.\nДержава законодавчо охороняє права благодійних організацій : особи, винніу порушенні законодавства про благодійництво та благодійніорганізації,несутьвідповідальністьвідповіднодо законів України.\nЦя програма проводиться щорічно на регіональнихта загальнодержавному рівнях.\nПроблеми, що спіткають благодійні організації в сучасному суспільстві\nБлагодійні організації, як і увесь неприбутковий сектор в цілому потребують підтримки як у своєму функціонуванні і розвитку,так і в створенні загального клімату в суспільстві ,який би їм дав змогу успішно діяти. Ось ті сфери, які вимагають особливої уваги:\n1. Функціонування і розвиток\n- Формування головної мети і стратегії\n- Етика, звітність і саморегуляція;\n- Комунікація та інформація\n- Обмін досвідом та співпраця\n2. Загальний клімат\n- Узгодження діяльності з державним та діловим сектором\n- Культура соціальної відповідальності та філантропії\n- Норми етики\nОтож, благодійна організація-недержавнаорганізація,головною метоюдіяльностіякоїєздійсненняблагодійноїдіяльностів інтересахсуспільстваабоокремихкатегорійосіб.\nБлагодійна організація є юридичною особою і має всі ознаки, властиві юридичній особі: відокремлене майно, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав, нести обов'язки, бути позивачами і відповідачами в суді, арбітражному суді або в третейському суді.\nЯк суб'єкт майнових та особистих немайнових відносин благодійна організація наділяється цивільною право-дієздатністю.Правоздатність юридичної особи є спеціальною: вона має правоздатність відповідно до встановлених цілей її діяльності. Благодійні організації набуваєправаюридичноїособиз моменту її державної реєстрації , а припиняють в порядку реорганізації або ліквідації. Вони мають чітко визначене законом України “Про благодійництво та благодійні організації” коло прав і обов’язків. У сфері господарської та фінансової діяльності законодавством накладаються значні обмеження.\nРозрізняють такі основні організаційно-правові форми діяльності благодійних установ:членська благодійна організація, благодійний фонд, благодійна установа, інші благодійні організації (фундації, місії, ліги тощо).\n1. Цивільний кодекс України, 18.07.1989\n2. Закон України “Про благодійництво та благодійницькі організації” від 16.09.1997\n11. “Регулирование правового статуса некоммерческих организаций в гражданских кодексах мира” от.ред. К.Ньюмен


Презентація на тему Теорія відносності (варіант 2) - презентації з фізики | GDZ4YOU\nПідготувала Семененко Анна учениця 10-Ф класу\nКажуть, що прозріння прийшло до Альберта Ейнштейна в одну мить. Вчений нібито їхав на трамваї по Берну, глянув на вуличні годинники і раптово усвідомив, що якби трамвай зараз розігнався до швидкості світла, то в його сприйнятті ці годинники зупинилися б - і часу б навколо не стало. Це і привело його до формулювання одного з центральних постулатів відносності - що різні спостерігачі по-різному сприймають дійсність, включаючи настільки фундаментальні величини, як відстань та час.\nГоворячи науковою мовою, в той день Ейнштейн усвідомив, що опис будь-якої фізичного події або явища залежить від системи відліку, в якій перебуває спостерігач. Якщо пасажирка трамваю, наприклад, вронить окуляри, то для неї вони впадуть вертикально вниз, а для пішохода, що стоїть на вулиці, окуляри будуть падати по параболі, оскільки трамвай рухається, в той час як окуляри падають. У кожного своя система відліку.\nАле хоча описи подій при переході з однієї системи відліку в іншу змінюються, є й універсальні речі, що залишаються незмінними. Якщо замість опису падіння окулярів задатися питанням про закон природи, що викликає їх падіння, то відповідь на нього буде однакова і для спостерігача в нерухомій системі координат, і для спостерігача в рухомій системі координат. Закон розподіленого руху в рівній мірі діє і на вулиці, і в трамваї. Іншими словами, в той час як опис подій залежить від спостерігача, закони природи від нього не залежать, тобто, як прийнято говорити науковою мовою, є інваріантними. У цьому і полягає принцип відносності.\nЯк будь-яку гіпотезу, принцип відносності потрібно було перевірити шляхом співвідношення його з реальними природними явищами. З принципу відносності Ейнштейн вивів дві окремі теорії. Спеціальна теорія відносності виходить з положення, що закони природи одні й ті ж для всіх систем відліку, що рухаються з постійною швидкістю. Загальна теорія відносності поширює цей принцип на будь-які системи відліку, включаючи ті, що рухаються з прискоренням. Спеціальна теорія відносності була опублікована в 1905 році, а більш складна з точки зору математичного апарату загальна теорія відносності була завершена Ейнштейном до 1916 року.\nБільшість парадоксальних і суперечливих інтуїтивним уявленням про світ ефектів, що виникають при русі зі швидкістю, близькою до швидкості світла, передбачається саме спеціальною теорією відносності. Найвідоміший з них - ефект уповільнення ходу годинника, або ефект уповільнення часу. Годинник, стрілки якого рухаються відносно спостерігача, йдуть для нього повільніше, ніж точно такий самий годинник у нього в руках.\nЧас в системі координат, що рухається зі швидкостями, близькими до швидкості світла, щодо спостерігача розтягується, а просторова протяжність об'єктів уздовж осі напрямку руху - навпаки, стискується. Цей ефект, відомий як скорочення Лоренца-Фіцджеральда, був описаний у 1889 році ірландським фізиком Джорджем Фіцджералдом і доповнений в 1892 році нідерландців Хендріком Лоренцем. Скорочення Лоренца-Фіцджеральда пояснює, чому досвід Майкельсона-Морлі з визначення швидкості руху Землі в космічному просторі за допомогою замірів «ефірного вітру» дав негативний результат. Пізніше Ейнштейн включив ці рівняння в спеціальну теорію відносності і доповнив їх аналогічною формулою перетворення для маси, згідно з якою маса тіла також збільшується по мірі наближення швидкості тіла до швидкості світла. Так, при швидкості 260 000 км / с маса об'єкта з точки зору спостерігача, що знаходиться в спочиваючої системі відліку, подвоїться.\nЗ часів Ейнштейна всі ці пророкування, знаходять повне і пряме експериментальне підтвердження. В одному з найбільш показових дослідів вчені Мічиганського університету помістили надточні атомний годинник на борт авіалайнера, що здійснював регулярні трансатлантичні рейси, і після кожного його повернення в аеропорт приписки звіряли їх показання з контрольними годинами. З'ясувалося, що годинник на літаку поступово відставали від контрольних все більше і більше. Останні півстоліття вчені досліджують елементарні частинки на величезних апаратних комплексах, які називаються прискорювачами. У них пучки заряджених субатомних частинок розганяються до швидкостей, близьких до швидкості світла, потім ними обстрілюються різні ядерні мішені. У таких дослідах на прискорювачах доводиться враховувати збільшення маси розганяються частинок - інакше результати експерименту просто не будуть піддаватися розумній інтерпретації. І в цьому сенсі спеціальна теорія відносності давно перейшла з розряду гіпотетичних теорій в область інструментів прикладної інженерії, де використовується нарівні з законами механіки Ньютона.\nЗагальна теорія відносності застосовується до всіх систем і виглядає математично набагато складніше, ніж спеціальна. Вона включає в себе як окремий випадок спеціальну теорію відносності. При цьому загальна теорія відносності йде значно далі за всіх своїх попередниць. Зокрема, вона дає нову інтерпретацію гравітації.\nЗагальна теорія відносності робить світ чотирьохвимірним: до трьох просторових вимірів додається час. Всі чотири виміри нерозривні, тому мова йде вже не про просторову відстань між двома об'єктами, як це має місце в тривимірному світі, а про просторово-часові інтервали між подіями, які об'єднують їх віддаленість один від одного - як за часом, так і в просторі . Тобто простір і час розглядаються як чотиривимірний просторово-часовий континуум або, просто, простір-час. У цьому континуумі спостерігачі, рухомі один щодо одного, можуть розходитися навіть в думці про те, чи відбулися дві події одночасно - або одне передувало іншому. В свою чергу існування систем координат, в яких дві події відбуваються не одночасно і в різній послідовності, навіть загальна теорія відносності не допускає.\nЗакон всесвітнього тяжіння Ньютона говорить нам, що між будь-якими двома тілами у Всесвіті існує сила взаємного притягання. З цієї точки зору Земля обертається навколо Сонця, оскільки між ними діють сили взаємного притяжіння. Загальна теорія відносності, однак, змушує нас поглянути на це явище інакше. Відповідно до цієї теорії, гравітація - це наслідок деформації пружної тканини простору-часу під впливом маси. Уявіть собі туго натягнуте полотно, на яке поміщений масивний кулю. Полотно деформується під вагою кулі, і навколо неї утворюється западина у формі воронки. Згідно загальної теорії відносності, Земля обертається навколо Сонця подібно маленькому кульці, яка обертається навколо конуса лійки, утвореної в результаті «продавлювання» простору-часу важкою кулею - Сонцем. А те, що нам здається силою тяжіння, насправді є, по суті чисто зовнішнім проявом викривлення простору-часу, а зовсім не силою в ньютонівському розумінні. На сьогоднішній день кращого пояснення природи гравітації, ніж дає загальна теорія відносності, не знайдено.\nПеревірити загальну теорію відносності важко, оскільки в звичайних лабораторних умовах її результати практично цілком збігаються з тим, що пророкує закон всесвітнього тяжіння Ньютона. Тим не менше, кілька важливих експериментів були зроблені, і їх результати дозволяють вважати теорію підтвердженою. Крім того, загальна теорія відносності допомагає пояснити явища, які ми спостерігаємо в космосі - наприклад, незначні відхилення Меркурія від стаціонарної орбіти, незрозумілі з точки зору класичної механіки Ньютона, або викривлення електромагнітного випромінювання далеких зірок при його проходженні у безпосередній близькості від Сонця.\nНасправді результати які пророкує загальна теорія відносності помітно відрізняються від результатів передбачених законами Ньютона тільки при наявності надсильних гравітаційних полів. Це означає, що для повноцінної перевірки загальної теорії відносності потрібні або надточні вимірювання дуже масивних об'єктів, або чорні дірки до яких ніякі наші звичні інтуїтивні уявлення незастосовні. Так що розробка нових експериментальних методів перевірки теорії відносності залишається одним з найважливіших завдань експериментальної фізики.\nПрезентація на тему «Модель атома Томсона» (варіант 1)


Французи оштрафували Google за супутникові карти\n21 Березня 2011 14:45\nФранцузька Національна комісія зі свободи інформації виписала штраф корпорації Google на рекордну суму в 100 тисяч євро. Такій санкції піддалася компанія за несанкціонований збір даних для сервісу Google Street View.\nПро це інформують Українські новини .\nСправа в тому, що Google фотографував вулиці французьких міст, зокрема і людей без їх згоди, а згодом ці фотографії стали доступні будь-кому в інтернеті.\nЗазначимо, раніше Google визнав, що, збираючи відомості про мережі Wi-Fi, отримав доступ до персональних даних, що передаються незахищеними каналами.\nНагадаємо, сервіс Google Street View, запущений Google в 2007 році, дозволяє користувачам віртуально прогулятися містами світу. Він неодноразово викликав претензії окремих жителів і влади різних держав, тому що найчастіше люди потрапляли в об'єктиви камер проти власного бажання.\nGoogle оштрафували на рекордну суму за збір даних про дітей на Youtubе 5 Вересня 2019 15:53\nЄврокомісія оштрафувала Google на 2.42 млрд євро 27 Червня 2017 15:48\nУ пожежі в Калинівці вибухнуло більше боєприпасів, ніж за 3 роки на війні 1 Жовтня 2017 22:18


Інформація про конверти, виготовлення конвертів в Києві, Україна | valko.com.ua\nВимоги з підготовки макетів\nІнформація про конверти\nКонверт – це упаковка для пересилки листів і іншого виду поштових послань.\nФірмові конверти, мабуть, найбільш затребуваний вид фірмової продукції. Будь-яка пошта, що відправляється від імені Вашої компанії у фірмовому конверті, стає впізнанною ще до моменту відкриття листа. Фірмовий конверт – один з найнеобхідніших інструментів підвищення статусу компанії.\nВикористання конвертів з символікою компанії додає Вашому іміджу показності, а розсилка, відправлена в такому конверті, дозволить партнерам виділити Вас серед загальної пошти і збільшує шанси бути прочитаною і збереженою.\nІснують стандартні розміри конвертів для зручного функціонування поштових служб:\nСПОСОБИ ЗАКЛЕЮВАННЯ КОНВЕРТА\nМК – мокроклеючий клапан з використанням декстринового клею. Для заклеювання вимагає зволоження клейової смужки.\nСК – самоклеючийся клапан з використанням латексного клею. Клейові смужки на верхньому і нижньому клапані конверта. Для заклеювання слід відігнути нижній клапан і притиснути до верхнього клапана, поєднавши клейові смужки.\nСКЛ – самоклеючийся клапан з силіконовою стрічкою. Для заклеювання з клейової смужки на клапані знімають захисну стрічку і притискують клапан до конверта (силіконовий клей).\nПАПІР І ЙОГО ЩІЛЬНІСТЬ\nВикористовується у всіх форматах, проте 100% популярністю користується в невеликих форматах конвертів.\n* до формату С5 – від 80 до 100 г/м2\n* формат С4 і вище – від 90 до 120 г/м2.\nВикористовується у форматах С4 і вище, рідко у форматі С5. Основні переваги - велика зносостійкість і мінімальна просвічуваність (прочитання вмісту конверта “на просвіт”).


Україна у міжнародних відносинах XX століття : 6. Двосторонні відносини України з країнами СНД\nУкраїна у міжнародних відносинах XX століття:6. Двосторонні відносини України з країнами СНД\nУкраїну як суверенну державу Молдова визнала 27 грудня 1991p., а дипломатичні відносини були встановлені 10 березня 1992р. Під час візиту до Кишенева Президента України Л. Кравчука 23 жовтня 1992 р. було укладено Договір про добросусідство, дружбу, співробітництво між Україною та республікою Молдова,який започаткував створення договірно-правової основи відносин двох держав. Активній реалізації Договору сприяло відкриття українського посольства в Республіці Молдова у березні 1993 р.\nПід час візиту до Бешкека української урядової делегації в лютому 1993 р. було підписано 12 міжурядових угод, шість - на рівні міністерств і відомств і чотири протоколи. У грудні 1993 р. укладено Угоду про торговельно-економічне співробітництво, а\n1995р. про режим вільної торгівлі.\nРозширенню та зміцненню двосторонніх відносин і подальшої співпраці сприяв перший офіційний візит в Україну в червні\n1996р. Президента А. Акаева. Він висловив надію про усунення штучних перешкод, які призвели до того, що частка українських товарів у зовнішньо-торговельному обсязі Республіки Киргизстан знизилася з 9% до 1%. На його думку, енергетика повинна стати одним з найважливіших напрямів для взаємовигідної співпраці. Україна свого часу постачала в Киргизстан потужні турбіни, генератори, різні електротехнічні вироби. Було підписано повномасштабний Договір про дружбу і співробітництво між Україною і Республікою Киргизстан, а також пакет міжурядових угод про співпрацю в галузі науки і техніки, виробництва і постачання авіаційної техніки у 1996-2001 pp.\nУ Марийському палаці в Києві 10 листопада 1994 р. було підписано спільну українсько-узбецьку Декларацію про основні напрями економічного співробітництва, угоди про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна, військово-технічну співпрацю у межах СНД. Чимало уваги приділено постачанню газу з Узбекистану в Україну в обмін на устаткування для освоєння нафто-газових родовищ, збільшення поставок бавовни для української текстильної та легкої промисловості. Першим пріоритетним напрямом у розвитку економічних відносин двох країн стало постачання газу з Узбекистану (в 1997 р. - 4,5 млрд м3) в обмін на устаткування для нафто-газового комплексу. Другий пріоритетний напрям - літакобудування, зокрема співпраця між Київським АКБ ім. Антонова і Ташкентським авіаційним заводом. Розширюється співробітництво між текстильними комбінатами України і виробниками бавовни і шовку Узбекистану. Великий бавовняний і шовковий шлях проліг до Донбасу. Значні перспективи в галузі військово-технічної співпраці, розвитку фармацевтичної промисловості.


Екс-президент Віктор Янукович прибув у Ростовський суд Росії аби його допитали онлайн у справі «беркутівців». Проте, засідання так і не відбулось, адже український суд не зміг вчасно доставити п'ятьох «беркутівців» з Лук'янівського СІЗО.\nАвто, у якому знаходились обвинувачувані, заблокував «Правий сектор», зірвавши судове засідання. Самі представники «Правого сектора» прокоментували свої дії «побоюваннями, щоб беркутівців не відпустили в суді».\nУ свою чергу Янукович звернувся до суду українською мовою та попросив докласти всіх зусиль для проведення засідання, яке є, за його словами, дуже важливим для нього. Він хотів продовжити промову, проте український суд її перервав та зробив перерву аби назначити нову дату для засідання, адже так і не вдалось вивезти «беркутівців» із СІЗО.\nНаступне засідання призначене на 13 годину 28 листопада 2016 року.\nСьогоднішнє шоу – це вирок українському правосуддю, адже засудити злочинців у прокуратури не вийшло за більше, ніж два роки. А головний злочинець на сьогодні виступає лише свідком у кримінальній справі, а не її основним фігурантом. І коли колишній «легітимний» говорить з території ворога, що ця справа є важливою для нього, але її перебіг зривають – лише додає впевненості ворогам України, що всередині самої України влада не прагне реального покарання винуватців у смертях десятків українців.\nрегіонали суд беркут Янукович


Україна вийшла на 12 місце в світі за кількістю хворих і померлих від COVID-19 | Новини\nУкраїна вийшла на 12 місце в світі за кількістю хворих і померлих від COVID-19\n09:16, 14 жовтня 2020 р.\nСтаном на 13 жовтня в Україні було зафіксовано додаток 5 133 заражених коронавірусом і 107 летальних нових випадків. Таким чином країна опинилася на 12-му місці світового рейтингу за добовим приростом інфікованих та померлих.\nЯкщо говорити про статистику по COVID-19 серед країн Європи, то Україна потрапила на восьме місце. Про це свідчать дані онлайн-лічильника Worldometers.