2.5. КомIдеологIя як силовий вплив на незгодних orig (hid)Ў litmisto.org.ua/index.html@p=15976.\n2.5. КомIдеологIя як силовий вплив на незгодних orig (hid)Ў litmisto.org.ua/index.html@p=15976\nПоставимо наступне запитання чому Червона армiя, котра енергiйно готувалася до бойових дiй, вiдступала до Москви i Волги? Адже майбутнiй головком насправдi пiклувався про ïï оснащення, до лiта 1941 року наша перевага в авiацiï була, за мiнiмальними оцiнками, дворазовою, за танковими й моторизованими дивiзiями восьмикратною, усiх вiдмобiлiзованих дивiзiй, разом зi стратегiчним резервом, у Червонiй армiï було понад 240, а у Вермахту менше 200! Однак бiльшу частину цього арсеналу при вiдступi покинули, i вона дiсталася вороговi.\nЩоб зрозумiти причини подiй, слiд згадати, як нав'язували краïнi нову комiдеологiю i через що пройшли червоноармiйцi 1941-го.\nЗi зброєю в руках стояли тi, по чиïх сiм'ях проïхало червоне колесо Жовтневого перевороту, руйнування церкви, Громадянськоï вiйни, продрозверстки, Великого терору, розкозачування, ГУЛАГу, Голодомору i розкуркулювання, депортацiï, передвоєнного знищення командного складу… Значна частина цих людей не збиралася захищати режим, але вождь i до цього був готовий.\nАле чому воïни, якi не бажали захищати тоталiтарний режим, згодом повернули зброю i стали бити ворога? Тому що усвiдомили нацизм взагалi не залишає ïм жодних шансiв i, вiдтак, має бути знищений. Однак Головком, як i ранiше, не сильно довiряв армiï та створював у вiйськах обстановку тотального страху. Сталiнсько-жуков- ський наказ 270 вiд 16 серпня 1941 року вимагав знищувати спiввiтчизникiв, полонених ворогом, усiма можливими способами, а директива Жукова 4976 вiд 28 вересня 1941 року зобов'язувала розстрiлювати сiм'ï тих, хто потрапив у полон (утiм, на практицi цей наказ не мiг бути виконаний i не застосовувався).\nСталiнську дисциплiну пiдтримувати вiйськовi трибунали, за ïхнiми вироками у 1941 1945 роках було розстрiляно майже 300 тисяч вiйськовослужбовцiв. Загалом же (разом iз загородза- гонами тощо) каральнi органи розстрiляли пiд час вiйни один мiльйон спiввiтчизникiв! Нагадаю, що в Першу свiтову трибунали присудили в Росiйськiй армiï до розстрiлу менше 100 чоловiк, феномен загородзагонiв був невiдомий! Ще одна вiдмiннiсть Червоноï армiï вiд Росiйськоï армiï 19141917 рокiв поява штраф- батiв. Iсторики iнодi знаходять згадку про штрафнi з'єднання часiв Першоï свiтовоï. Явище це було вкрай рiдкiсне, вони задiянi були лише в тилу на госпроботах. У Велику Вiтчизняну до штрафникiв потрапило понад 400 тисяч офiцерiв, втрати цих формувань у тришiсть разiв перевершували втрати звичайних стрiлецьких рот. Iнакше керувати генералiсимус не вмiв i не мiг.\nОкрема складова комiдеологiчного терору вплив не на громадян, а на цiлi народи, якi протидiяли або яких пiдозрювали в готовностi до протидiï радянщинi. У 19401945 роках масовi депортацiï проводилися щодо полякiв iз зайнятоï Червоною\nармiєю схiдноï Польщi, депортували частину корiнного населення приєднаноï Прибалтики, Бессарабiï, Пiвнiчноï Буковини. Депортацiй зазнали радянськi нiмцi та фiни, населення Криму та Пiвнiчного Кавказу, чеченцi, iнгушi, калмики, карачаєвцi, балкарцi та низка iнших етнiчних i соцiальних верств i груп. Нагадаю, що навiть у III Рейху росiян нiхто не депортував. У дорадянськiй Росiï вiйна з германцями також не супроводжувалася переселеннями. Тим часом Сталiн органiзовував насильницькi депортацiï i пiд час, i пiсля вiйни, коли мiльйони росiйських людей, якi тiкали вiд комунiзму на Захiд, силою та обманом вiдправляли назад до СРСР i саджали до ГУЛАГу.\nПоряд iз розривом iсторiï та силовим впливом, третя особливiсть комiдеологiï фiльтрування i цензурування iнформацiï для пiдтримки комунiстичного мiфу. Слiд визнати, що в умовах вiйни формування вiри в перемогу було, звiсно, життєво необхiдним. I комiдеологiя прагнула цю функцiю виконати. Але навiть тут на сказаному не можна ставити крапку. Сьогоднi ми знаємо, що не всi, хто здiйснював подвиги, мали право ïх здiйснювати, бо не в кожного реального героя була досить чиста бiографiя . Ми знаємо, що не всi названi героями насправдi такими були. Ми усвiдомлюємо, що звiльнення i взяття великих мiст бажано було робити не тодi, коли армiя до цього була готова, а тодi, коли краïна вiдзначала iдеологiчнi свята, найбiльш пiдходящими були днi 23 лютого, 1 травня, 7 листопада. Ми розумiємо, що прапор над Рейхстагом, за будь-якого реального повороту подiй, мали водружати двоє, i зрозумiло, якi народи вони мали представляти. Додам, що у Другiй свiтовiй вiйнi СРСР виявився єдиною краïною, що здiйснювала перлюстрацiю всiєï поштовоï кореспонденцiï. Це зайве демонструє високий рiвень довiри влади до своïх громадян.\nНе становить iнтересу дискусiя з тими, хто запевняє, що iсторiя нiчого не вчить. Такий висновок, нав'язуваний регулярно деякими вiтчизняними ЗМI це пiдхiд, що заперечує силу знання, вiн навмисно занурює суспiльство в безвихiдь. Деякi публiцисти пропагують мiф про те, що iсторiя не знає умовного способу. Така догма є вiдгомоном цензурно-позитивiстського спотворення дiйсностi. Вона гранично збiднює людську думку. Насправдi будь-який соцiальний процес багатоварiантний, вiн мiстить у собi рiзнi можливостi. Фiлософiя iсторiï тим i цiкава, що може аналiзувати не лише iснуюче, а й те, що за рiзних обставин могло вiдбутися, але не вiдбулося. Iнакше кажучи, висновкiв i урокiв з iсторiï можна отримати значно бiльше, якщо аналiзувати як справжнє, так i можливе.\nТож цiкавим i актуальним є обговорення питання чи могла наша краïна уникнути вiйни? У загальному планi вiдповiдь на нього полягає от у чому. В остаточному пiдсумку, вiйна стала результатом катастрофiчного розриву Росiйськоï iсторiï.\nЯкщо аналiзувати проблему з ближчоï часовоï дистанцiï, слiд зауважити, що в 1939 роцi Сталiн, звiсно, мiг вiдродити Антанту й пiдписати, як пропонували англiйцi та французи, договiр про воєнний союз. Тодi Гiтлер не ризикнув би дiяти так, як вiн чинив пiсля вересня 1939 року. Але союз iз тираном, а не iз захiдними демократiями, був для Сталiна цiлком передбачуваний. Вiн мрiяв про свiтову революцiю та свiтове панування, союз iз Берлiном надавав йому такий шанс.\nПринциповий i трагiчний поворот, а точнiше катастрофа, вiдбувся двадцятьма роками ранiше. Бiльшовицьке захоплення влади й подальший розрив iз Росiйською iдеєю, росiйською системою норм i цiнностей зумовив трагiчний характер усього радянського маршруту. Бiльшовики не просто позбавили Росiю перемоги в Першiй свiтовiй, а й зумовили ïï небаченi втрати й жертви у Другiй свiтовiй вiйнi. Пiдсумок цього шляху пiдбив О. Солженiцин: XX столiття Росiя програла.\nIгор ЧУБАЙС 28 травня 4 червня 2010 р.


Музичні фестивалі в Україні (6)\nлюди росія владимир виступ молодь тяжіння категорія DoDж романтик країна джаз конкурсу публіка засіб премія жюрі особа година Рок-Січ рішення пиво проект актор андрій пародія гітара гран тиждень шнур смак\nМузичні фестивалі в Україні - 2009 Лютий 28\nСпівав він в півфіналі “Misty”, виконання якої забезпечило йому безперешкодне попадання у фінал фестивалю.\nА вже там в хід була пущена “важка артилерія” у вигляді пісні Миколи Мозкового “Минає день, минає нiч”.\nЧлени вокального жюрі залишилися убиті голосом, технікою і манерою виконання молодого харків′янина. Підсумком слало вручення йому вищої нагороди фестивалю -гран-при у вокальній категорії.\nРік потому. У телевізійному проекті “Фабрика зірок-2″ з’являється Володимир Дантес.\nГран-прі Співограя-2007 - учасник Фабрики Зірок-2 →\nМузичні фестивалі в Україні - 2009 Лютий 28 →\nМузичні фестивалі в Україні - музей\nТепер починали незатишно себе відчувати люди в звичайному міському одязі.\nБагато з них, по душевному пориву або щоб не відчувати себе білою вороною, купували вишиванки за ціною від 100 грн до 1000 грн на одній з торгових розкладок, які перемістилися в дні фестивалю до Лаври з Андріївського спуску і з Музею народної архітектури і побуту в Пироговому.\nВирішивши питання з вишиванкой, відвідувач міг спостерігати, як майстер Олександр Славінській робить офорти. Пробившись до друкарського верстата крізь стіну тих, що цікавляться і порозумівшись з майстром про ціну, всякий охочий міг понести на пам’ять власноручно надруковане зображення, наприклад, Удома з химерами.\nВід верстата людський потік прямував у бік дворика Музею Івана Гончара, пише “Коммерсант’”. Тут можна було послухати, як читають свої пристрасні вірші поетеси, а можна було пройти далі по торговому ряду і придбати туфлі з конопель.\n“Коли ви бачите наклейку ‘виготовлено з конопель ненаркотичних сортов′,знайте, що це наклейка для дурнів, - пояснював виготівник …\nМузичні фестивалі в Україні - музей →\nМузичні фестивалі в Україні - музикант (3)\nВтім, Ведерников в першу чергу талановитий музикант і, виступаючи в амплуа менеджера і промоутера, він мимоволі шукає зловісні глибини там, де їх немає.\nТак, в питанні кореспондента “Профілю”, чи є в проведенні “Мамакабо” якийсь благий задум на зразок збереження Дома-музею Волошина і чи підтримує всю цю затію мер Коктебеля, як це відбувається у випадку з фестивалем “Джаз Коктебель”, Тімур чомусь углядів інтерес до грошей і сексу.\nМузичні фестивалі в Україні - музикант (3) →\nМузичні фестивалі в Україні - представник\nМузичні фестивалі в Україні - представник →\nМузичні фестивалі в Україні - літр →\nМузичні фестивалі в Україні - червень\nІван тут від Іоанна Крестітеля, чий день в слов′янському світі, що християнізує, став наголошуватися одночасно із стародавнішим святом Купала. Після зміни календарів і появи таких понять, як новий і старий стилі, Івана Купала закріпився за датою 7 липня.\nІ це не дивлячись на те, що спочатку Купала наголошувався в найкоротшу ніч року, яким є перехід від 21 до 22 червня.\n«Країна мрій» вирішила повернутися до дохристиянського коріння свята і переміститися до дня літнього сонцестояння. Арт-программе передуватиме акт здобичі вогню і Купальськая ходу, яка здійсниться 21 червня з 11.00 до 13.30 по маршруту Андріївська церква - Михайлівська площа - Європейська площа - вулиця Грушевського - метро «Арсенальна» - парк Слави - Півче поле.\nФіналом ритуального ходу стане грім литавр, вступна мова Олега Ськріпки і купальськая пісня від Ніни Матвієнко і ансамблю стародавньої музики.\nПісля цього розвернеться багатолике етнодейство, на якому за традицією себе покажуть не тільки українці, але …\nМузичні фестивалі в Україні - червень →\nCopyright © 2009 Музичні фестивалі в Україні , 0.554 seconds, 1.858 Mb2069


УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №506/2021 — Офіційне інтернет-представництво Президента України\nУКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №506/2021\nПро символіку Офісу Генерального прокурора\n1.Заснувати емблему і прапор Офісу Генерального прокурора.\nОпис емблеми Офісу Генерального прокурора;\nМалюнок емблеми Офісу Генерального прокурора;\nОпис прапора Офісу Генерального прокурора;\nМалюнок прапора Офісу Генерального прокурора;\nПорядок використання емблеми та прапора Офісу Генерального прокурора.\n3. Визнати таким, що втратив чинність, Указ Президента України від 29 листопада 2017 року № 392 "Про символіку Генеральної прокуратури України".\nвід 6 жовтня 2021 року № 506/2021\nемблеми Офісу Генерального прокурора\nЕмблемою Офісу Генерального прокурора є синій трикутний щит із золотою облямівкою, заокруглений донизу, на якому зображено срібний із золотим руків'ям вертикально розташований меч вістрям донизу та золоті терези. У центрі емблеми – малий Державний Герб України.\nПід щитом вміщено синю стрічку із золотим підкладом, на якій вписано девіз золотими літерами: "AEQUITAS, LEX, DEFENSIO" (з латинської – "СПРАВЕДЛИВІСТЬ, ЗАКОН, ЗАХИСТ").\nДопускається використання емблеми без стрічки з девізом.\nпрапора Офісу Генерального прокурора\nПрапором Офісу Генерального прокурора є прямокутне полотнище темно-синього кольору зі співвідношенням ширини до довжини 2:3.\nУ верхній лівій чверті прапора містяться дві рівновеликі горизонтальні смуги синього і жовтого кольорів, у центрі вільного краю полотнища – емблема Офісу Генерального прокурора з облямівкою без стрічки з девізом. Висота емблеми становить 1/2 ширини полотнища.\nвикористання емблеми та прапора Офісу Генерального прокурора\n1. Емблема та прапор Офісу Генерального прокурора є офіційними відмітними символами, що свідчать про належність до Офісу Генерального прокурора.\n2. Емблема Офісу Генерального прокурора:\nрозміщується у службовому кабінеті Генерального прокурора, у залах засідань Офісу Генерального прокурора та зображується на прапорі Офісу Генерального прокурора;\nможе відтворюватися на відомчих заохочувальних відзнаках Офісу Генерального прокурора, на адміністративних будинках і спорудах, де розміщується Офіс Генерального прокурора.\n3. Прапор Офісу Генерального прокурора встановлюється в кабінеті Генерального прокурора та може використовуватися під час урочистих подій за участю Генерального прокурора.\n4. Відтворення зображень емблеми та прапора Офісу Генерального прокурора може бути виконано в одноколірному варіанті і допускається у пропорціях, що відповідають меті їх застосування.\n5. Зображення емблеми та прапора Офісу Генерального прокурора може відтворюватися на друкованій, інформаційній і сувенірній продукції, у кіно-, відео- та фотоматеріалах, що видаються Офісом Генерального прокурора або виготовляються на його замовлення.\n6. В інших випадках особливості використання емблеми та прапора Офісу Генерального прокурора визначаються Генеральним прокурором.


Як визначати норму внесення азоту на пшениці після різних попередників - AgroTimes\nАгрономія 6 липня 2021, 11:19\nЯк визначати норму внесення азоту на пшениці після різних попередників\nЗагальна норма внесення азоту на посівах пшениці озимої після різних попередників може коливатися в широкому діапазоні.\nВизначати її абсолютну величину можливо після врахування азотного забезпечення ґрунту і коефіцієнта його використання рослинами, винесення запланованим урожаєм, а також рівнем вологозабезпечення, пише журнал The Ukrainian Farmer.\nЗа застосування азотних добрив на посівах пшениці озимої інтенсивних сортів на фоні із середнім рівнем забезпеченості ґрунту NPK, загальна норма внесення впродовж вегетації культури має становити N90–N120/га.\nПідтримка співвідношення азоту з фосфором і калієм 2,5 : 1 : 1 дуже важлива для створення оптимальних умов впливу їх на покращення якості зерна після всіх попередників.\nУкрай необхідно контролювати співвідношення азоту з фосфором, оскільки за браку Р високі дози N провокують аміачну токсикацію рослин з усіма негативними наслідками.\nВідомо, що підживлення посівів пшениці озимої азотними добривами у нітратній формі по МТГ – це використання азоту на підвищення зернової продуктивності культури.\nНагадаємо, у вирощуванні пшениці потрібно врахувати два основних періоди розвитку рослин.\nазотні добрива внесення азотних добрив журнал The Ukrainian Farmer норма внесення норма внесення добрив\nЯкі рідкі комплексні добрива є кращою альтернативою бакових сумішей


Віктор Вацко: Є питання до кваліфікації Дердо - Новина - Телеканал Футбол\nВіктор Вацко: Є питання до кваліфікації Дердо\n15:13, 29 травня 2017\nЕксперт програми «Великий футбол» з Олександром Денисовим на каналі «Футбол 1» Віктор Вацко поділився емоціями від поєдинку «Шахтаря» і «Динамо», а також звернув увагу на бригаду арбітрів під керівництвом Олександра Дердо.\nЕксперт програми «Великий футбол» з Олександром Денисовим на каналі «Футбол 1» Віктор Вацко поділився емоціями від поєдинку «Шахтаря» і «Динамо», а також звернув увагу на роботу бригади арбітрів під керівництвом Олександра Дердо.\n- Якщо говорити про арбітраж, то я впевнений, що тут справа не в ангажованості. У мене в голові не вкладається, як можна не призначити пенальті за фол Ордеця проти Ярмоленка, як можна гру рукою Морозюка не помітити ... Як асистент арбітра сигналізує про офсайд, коли людина зі своєї половини поля стартує... Аут (Суддя помилково поставив аут на користь «Динамо», після чого кияни заробили пенальті - прим. footballua.tv), моменти з картками, ситуації щодо Гармаша (мається на увазі його грубрая гра - прим. Footballua.tv). Матч топових команд, а бригада арбітрів виявилася не готова. Це очевидні речі, з якими не посперечаєшся.\nПереходячи до розбору гри, хотілося відзначити, що «Шахтар» дуже багато моментів створив, коли «Динамо» виходило з оборони в атаку. Перший пас від Кадара і Пантіча - це просто катастрофа. Я дивився цю гру, зупиняв, перемотував, щоб подивитися ще раз (була можливість така). Після фіналу Кубка Німеччини мені сподобалася гра наших команд - градус, нерв, голи. Але, я ось дивлюся на це все, і мені шкода Реброва, так як у нього грають в стартовому складі два таких центральних захисники. Парадокс в тому, що я не розумію, як такі футболісти можуть потрапляти в таку команду, як «Динамо» Київ. Якщо вони грають, а Очігава, свій виконавець - ні, то я нічого не розумію. Відбуваються придбання, прийшов Гонсалес суперзірковий, заплатили гроші. «Зарізали» Гусєва, «зарізали» Громова - немає жодного, ні іншого. Але і Дерліса немає, пропав Дерліс! Гармаш грає на цій позиції, де парагваєць в теорії повинен грати. Зараз прийшли Кадар і Пантіч - в матчі моменти з'явилися після помилок цих футболістів. М'яч від них відскакує на 40 метрів - так у Феррейри три шансу і виникло.\nПрограма прямих трансляцій на телеканалах Футбол 1/2/3 на 29 червня - 5 липня\n29 червня, 09:31\n29 червня, 09:05


Проблема очищення забруднених стоків – Моя освіта – реферати, конспекти, доповіді\nМоя освіта - реферати, конспекти, доповіді→Географія→Проблема очищення забруднених стоків\nПроблема очищення забруднених стоків\nЗабруднені промисловими або побутовими скидами води рано чи пізно потрапляють в грунт або природні водойми. Природні системи самоочищення не здатні вже переробляти забруднення в таких обсягах і в такому складі, які характерні для сучасних промислових, сільськогосподарських та інших стоків. В результаті у багатьох випадках, коли не було прийнято своєчасних заходів з очищення стоків, багато природні водойми перетворилися на своєрідні стічні канави або відстійники – накопичувачі шкідливих речовин. Водні екосистеми, отруєні надлишковими скидами, позбавлялися рослин і тварин, здатних очищати воду, і потрібні були значні витрати, щоб спробувати їх відновити.\nТак, до початку 60-х років Міссісіпі в США, Рейн у Німеччині і безліч менш відомих річок виявилися практично убитими. Багато років, величезні матеріальні та фінансові витрати, цілі блоки нових законів знадобилися багатьом країнам, щоб частково відновити, наприклад, екосистеми Великих Американських Озер або Рейну і запобігти катастрофічне зростання забрудненості інших життєво важливих водойм.\nПроблема очищення стічних вод виникла давно. Зростання міст, концентрація і зростання числа промислових підприємств змусили багато європейських країн ще у ХVIII-XIX століттях прийняти деякі спеціальні закони і правила охорони вод, часом вельми суворі. Наприклад, в Росії було потрібно, щоб у вихідних ставках очисних споруд текстильних фабрик жила риба. При відсутності точних і чутливих методів хімічного аналізу такий природний біологічний індикатор чистоти води був досить надійний. У Франції промислове підприємство має право забирати воду з річки тільки нижче за течією від місця скидання власних стоків, що, природно, змушує фірми дбати про їх якісної очищення.\nВійськова гонка і бурхливе зростання промисловості з кінця XIX століття і по наші дні, спотворені політичні та економічні пріоритети, у ряді країн втрата або недолік культури виробництва призвели до того, що до середини нашого століття проблема чистоти вод стала однією з життєво важливих для людей і увійшла в число глобальних екологічних проблем (див. статтю “Вирішення екологічних проблем”). У боротьбі за скорочення шкідливих скидів дуже важливим напрямком стала розробка і введення нових, безперервно удосконалюються технологій очищення, типів і конструкцій очисних споруд.\nКожне підприємство або цех має, як правило, порівняно невеликий набір шкідливих речовин, що скидаються із стічними водами. Найбільш ефективна очистка стоків від цих домішок в спеціалізованих очисних спорудах того ж цеху. Наприклад, в стоках гальванічних цехів зазвичай міститься багато хрому, нікелю, кислот. Нейтралізувати ці розчини, осадити хром і нікель простіше і дешевше тут же, в спеціалізованому очисній споруді. Тільки глибоко очищені стічні води можна скидати у міську каналізацію, яка збирає всі стоки на міські очисні споруди.\nУ великих містах такі очисні споруди – це цілі комбінати з очищення води. На них проводиться не тільки механічна і хімічна, а й найбільш досконала – біологічне очищення. У кінцевому рахунку, ефективність таких очисних споруд залежить від працездатності складного комплексу мікроорганізмів, так званого активного мулу. Він успішно розкладає і пов’язує більшість природних органічних речовин, що містяться в побутових каналізаційних стоках, але багато хімічні сполуки, якщо вони не вилучені попередньо на заводських очисних спорудах, погіршують роботу активного мулу або навіть нищать його. Крім того, накопичуючись у відпрацьованому мулі, багато з них, зокрема важкі метали, роблять його непридатним для використання в якості добрив. Ефективний комплекс очисних споруд кожного міста, кожного промислового центру – необхідна умова збереження чистоти природних вод.\nПорушення в узгодженому плануванні та експлуатації центральних і локальних очисних споруд можуть з часом звести нанівець ефективність і тих і інших. Наприклад, реконструйовані або побудовані заново в 60-70-ті роки міські очисні споруди в більшості міст по Оці працювали більш-менш задовільно до кінця 80-х років. Однак створення локальних очисних споруд на більшості заводів у цих містах було з різних причин практично зірвано. У міську каналізацію скидалися і скидаються понині погано очищені або зовсім не очищені промислові стічні води. Найчастіше концентрацію шкідливих речовин доводять в них до формально прийнятного рівня простим розведенням чистою водою. Це збільшує обсяг стоків і ускладнює роботу міських очисних споруд, але поки їх потужності вистачає, «біологічний цех» очисних споруд осаджує важкі метали за рахунок роботи на межі можливостей.\nАктивний мул міських очисних споруд виявився настільки отруєний важкими металами, що його використання в якості добрива повністю виключено. У результаті на очисних спорудах накопичуються терикони відпрацьованого мулу, який неможливо використовувати при існуючих технологіях. Їх виробнича потужність знижується, що призвело на початку 80-х років до двох аварій на очисних спорудах в Орлі, після яких якість води Оки нижче Орла різко погіршився. Так, в створі Серпухова, а це близько 500 км від Орла, ще через кілька місяців після аварії колітітр (кількість бактерій кишкової палички Esherihia на літр) окской води в 1500-2000 разів перевищував гранично допустимий рівень і місцева влада були змушені заборонити купання. Напружена ситуація з очисними спорудами Приокская міст зберігається і понині.\nОсоблива ситуація створюється шкідливими стоками сільськогосподарських комплексів. Стоки від тваринницьких ферм в основному являють собою органічні речовини природного походження. Їх склад не перешкоджає тому, щоб природні механізми самоочищення водойм могли їх нейтралізувати і утилізувати. При утриманні тварин в невеликих господарствах, розподілених по великій території, так і відбувається. Інша річ – великі тваринницькі комплекси, де на обмеженій території містяться сотні, а то й тисячі голів худоби, а видалення гною і сечі тварин проводиться методом змивання водою. Стоки таких комплексів мають не тільки великі обсяги, але й містять органічні речовини в дуже високих концентраціях. Відсутність або недостатня ефективність очисних споруд призводить тоді до дуже сильного зараження струмків і річок, куди потрапляють ці стічні води. Часто вони проникають і в підземні водоносні горизонти, роблячи непридатною для пиття воду колодязів і навіть артезіанських свердловин. Це – одна з найважчих проблем, пов’язаних з промисловим тваринництвом. А надійні очисні споруди при таких комплексах не тільки здатні захистити водойми від забруднення, а й можуть давати велику кількість найцінніших органічних добрив.\nДосвідом багатьох країн доведена економічна і «екологічна» вигідність порівняно недорогих комплексів для переробки відходів тваринницьких господарств з використанням бактерій метанового бродіння. При цьому виходить метан, використовуваний як паливо, і високоякісні органічні добрива, які не втратили при зброджуванні нічого з цінних біогенних елементів – азоту, фосфору, калію, мікроелементів.\nОсобливу небезпеку для чистоти природних вод і стану екосистем представляє застосування на полях різних отрутохімікатів та надлишкових доз мінеральних добрив. Щороку на мільйонах гектарів розпорошуються інсектициди, фунгіциди, гербіциди – отрути, що застосовуються для придушення комах, грибкових захворювань рослин, бур’янів. Всі вони дуже токсичні. Багато хто з них хімічно дуже стійкі, а деякі, потрапляючи в грунт і проходячи там ряд хімічних перетворень, стають ще більш отруйними. Мігруючи разом з грунтовими водами, ці речовини (їх загальна назва пестициди) рано чи пізно потрапляють в річки і озера., Проникають в підземні води. У 70-ті роки в штаті Каліфорнія були закриті більше 50% всіх артезіанських свердловин через те, що в підземних водах в небезпечному кількості з’явилися пестициди.\nУ ряді районів світу заняття сільським господарством стало одним з видів діяльності, найбільш небезпечних для здоров’я людей саме через насиченість отрутохімікатами природного середовища проживання сільських жителів. Неможливо винайти такі очисні споруди, які могли б запобігти попадання у водоймища отрутохімікатів, що розсіюються по величезних територіях сільськогосподарських угідь. Тому подальше вдосконалення системи захисту рослин має бути орієнтоване не на ще більше посилення хімічного захисту, а на перехід до захисту біологічної.\n« Проблеми очищення стічних вод Забруднення морів і Cвітового океану »


Толстовки Stone Island (Стоун Айленд): з капюшоном для дівчат, біла, синя\nХорошу толстовку можна придбати не тільки у великих спортивних брендів. Толстовка від Stone Island – прекрасна альтернатива для людей, що віддають перевагу якість і комфорт.\nщо Виник в Італії у 1982 році, бренд Stone Island сьогодні відомий у всьому світі. Засновник компанії, дизайнер Массімо Ості, вирішив присвятити себе створенню красивої і зручної одягу в стилі casual. Основними принципами були використання високотехнологічних матеріалів, зручність крою і практичність.\nПерша колекція бренду складалася з оригінальних курток. Згодом в асортименті з'явилися сорочки, футболки, толстовки і інший одяг.\nЕмблема Stone Island – зображення компаса як символу безперервного руху. Традиційно вона розташовується на рукаві моделей, підтверджуючи їх фірмову оригінальність.\nУ виробництві виробів використовуються бавовна, моноволоконный нейлон, неткані матеріали і навіть металеві нитки. Продукція компанії виділяється стильним лаконічним зовнішнім виглядом, а її зручність вже оцінили численні шанувальники бренду. Спочатку вироби компанії облюбували фанати футболу. Зараз же їх популярність має повсюдний характер.\nКолекції Stone Island включають в себе три напрямки. Це основна лінія одягу, Shadow Project і колекції для підлітків Stone Island Junior.\nУ концепції бренду лежать принципи постійного самовдосконалення, пошуку нових ідей та дизайнерських рішень. Продумані до дрібниць деталі обумовлюють зручність одягу. Зручний крій забезпечує відмінну посадку по фігурі і свободу рухів.\nЩо стосується дизйна, моделі виконуються в дусі мінімалізму, що дозволяє їм ідеально вписуватися в повсякденний гардероб.\nОкремо варто відзначити високу якість і довговічність виробів. Толстовки і інші речі, що випускаються Stone Island, носяться роками, не втрачаючи свій ідеальний зовнішній вигляд і форму.\nКапюшон – зручна деталь. Він може захистити від моросящего дрібного дощику або прохолодного вітру. Часто капюшон має можливість фіксації за розміром голови.\nМоделі з застібкою-блискавкою користуються великою популярністю завдяки своїй функціональності. У теплий день толстовку можна носити розстебнутій, а з настанням прохолодного вечора знову застебнути.\nМоделі прямого крою з круглим вирізом і резинкою по низу виробу і на манжетах універсальні. Вони не мають вираженої спортивної спрямованості і відмінно вписуються в базовий гардероб в стилі casual.\nБіла толстовка хороша для літнього часу. Ефектний білий колір вигідно підкреслює засмагу і чудово виглядає з блакитними джинсами і шортами.\nТолстовки глибокого синього кольору зазвичай віддають перевагу чоловіки. Такі моделі виглядають благородно і створюють стильний образ.\nЧорний колір – це класика. Total look black любимо багатьма поціновувачами мінімалізму. Але і з джинсами будь-якого кольору чорна толстовка буде виглядати неймовірно стильно.\nЗ моменту заснування бренд орієнтувався на брутальних чоловіків. В ньому ніколи не було легкості, притаманного прекрасній статі. В останніх колекціях є моделі унісекс, відповідні і дівчатам завдяки колірним рішенням. Але в цілому одяг і толстовки в тому числі, відрізняються чоловічими рисами.\nStone Island – бренд для людей, що віддають перевагу зручну одяг вільного крою без зайвих розкошів.\nОригінальна толстовка на блискавці відноситься до колекції Shadow Project. Модель пофарбована по технології Fallout Colour для отримання ефекту "футуристичний вінтаж". Толстовка має капюшон, діагональні кишені. Забарвлення моделі перетворює її на унікальний екземпляр, здатний виділити його володаря в натовпі і показати відмінний смак.\nЧорна флісова модель з основної колекції бренду – комфортний і теплий варіант для повсякденного носіння. Комір-стійка захищає шию від вітру, об'ємні кишені додають зручності. Універсальний колір дозволяє поєднувати модель з брюками і джинсами будь-якого відтінку.\nТолстовка, виконана у формі куртки на гудзиках, - стильна і затишна модель. Бавовняний фліс зігріє в прохолодний день. Кишені забезпечені потайною кнопкою, що гарантує схоронність вмісту. Планка з гудзиками приховує блискавку, не дозволяє холодному повітрю проникати всередину.\nБілосніжна толстовка з V-подібним вирізом – відмінний варіант для дівчат. Модель виконана з щільного бавовняного джерсі, приємної до тіла. Невеликі розрізи по боках внизу вироби забезпечують свободу руху. Лаконічний крій дозволяє поєднувати толстовку з будь-якими речами повсякденного гардероба.\nТолстовка порошно-сірого кольору має класичний дизайн. Капюшон, гумка у низу вироби, кишеня «кенгуру». Лише емблема бренду на рукаві говорить про те, що фірмове виріб відрізняється чудовою якістю. Відмінний варіант для прогулянок, поїздок на природу і занять спортом.\nБавовняний світшот світло-сірого кольору в стилі унісекс – прекрасна річ для базового гардероба. Емблема бренду на передній частині вироби виглядає як скромний дизайнерський елемент. Стильний варіант для цінителька простоти і лаконічній спортивної елегантності.


Пілотний проект із здешевлення ліків для гіпертоніків буде продовжено | Хрещатик - новини та життя української столиці.\nПілотний проект із здешевлення ліків для гіпертоніків буде продовжено\nУ цьому запевнив головний позаштатний терапевт МОЗ України Василь Нетяженко під час прес-конференції в Міністерстві охорони здоров’я України, повідомляє прес-служба МОЗ.\nЗа його словами, на продовження реалізації Пілотного проекту щодо запровадження державного регулювання цін на лікарські засоби для лікування осіб з гіпертонічною хворобою у 2014 році держава запланувала виділити понад 135 млн грн. й наразі відповідні документи проходять юридичні процедури.\nГоловний позаштатний терапевт МОЗ України також повідомив, що завдяки впровадженню в практику референтного ціноутворення, відсоток звернень хворих на гіпертонічну хворобу до лікарів зріс до 75%, із них 44,4% отримували антигіпертензивні лікарські засоби впродовж 3-х місяців, а до проекту - лише 15% хворих отримували лікування. Також зменшилась кількість викликів швидкої медичної допомоги з приводу гіпертензивних кризів на 16% та кількість інсультів серед пацієнтів, що отримували антигіпертензивне лікування, на 6,4 %.\n«Лікувальний та економічний ефект від застосування референтного ціноутворення очевидний й отримані результати дають підставу для більш широкого впровадження в клінічну практику як медикаментозних, так і немедикаментозних засобів лікування із використанням цього фінансового механізму», - констатував Василь Нетяженко.\nВін також розповів про можливі нововведення в Проекті. «Минулого року дія Пілотного проекту поширювалася на 7 міжнародних непатентованих назв лікарських засобів: еналаприл, лізиноприл, бісопролол, метопролол, небіволол, амлодипін, ніфедипін. У червні 2013 року було розширено цей перелік комбінованими лікарськими засобами та ацетилсаліциловою кислотою, що суттєво збільшило коло пацієнтів. Цьогоріч група експертів пропонуватиме додати до нього іще антитромбоцитальні препарати та ліки для зниження холестерину», - зазначив Василь Нетяженко.\nНагадаємо, що з 1 червня 2012 року в Україні реалізовується Пілотний проект щодо запровадження державного регулювання цін на лікарські засоби для лікування осіб з гіпертонічною хворобою. У 2013 році на здійснення часткового відшкодування вартості лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою з Державного бюджету України було виділено 191 636 300 гривень, а використано - 164 642 910 (85,91%).\nУ 2013 році проектом охоплено майже 7 млн осіб. Кількість виписаних рецептів на часткове відшкодування вартості лікарських засобів – понад 20 млн, з них за понад 8 млн рецептів здійснено часткове відшкодування вартості лікарських засобів. Кількість аптечних закладів, задіяних у Пілотному проекті – понад 12 000.\nпрочитало 6656 чoловік\n: 0.2798 sec


Луцьк читає: книжкові пристрасті баристи «Kava Avenue»\nНаталя Хвесик Чтиво 27 серпня 2019, 14:26\nВалерія Гончар вже кілька років працює баристою у «Kava Avenue». Напевно, чимало лучан, зайшовши у кав’ярню, бачили дівчину з книгою, адже кожну вільну хвилинку вона читає. Тож очікуючи на свою каву, ви маєте нагоду обговорити томик, що лежить на столі.\nВалерія жартує, що обрала цю роботу, аби мати змогу читати. Хоча розповідає, що колись на відеречко для чайових повісила стікер «на нові книги», то часом люди дивувалися такій забаганці.\nДівчина обожнювала читати ще зі шкільної лави і усі твори програми опрацьовувала в повному обсязі. Щоправда, не любила критику, тож постійно отримувала погані оцінки «за власну думку». Але це навпаки цінували в університеті. Читає Валерія Гончар дуже різну літературу й жартує, що намагається не витрачати пів зарплатні на книги, але не завжди це вдається.\nПропонуємо книги, які радить луцька бариста.\n«Цю книгу варто читати вже тому, що вона дуже довгий час була заборонена. Це антиутопія про тоталітарний режим, тому мені часом було дуже страшно читати, адже ти усвідомлюєш що багато людей дійсно жили в такому суспільстві або й досі живуть.\nГоловний герой – Вінстон Сміт працює в Міністерстві Правди. По-суті, він «виправляє» реальність: новини, документи, аби вони не суперечили ідеології. У нього зав’язуються стосунки з колегою Джулією, але хеппі-енду у книзі не буде».\n«Це книга вже давно у списках бестселерів, а тому може вважатися трішки попсовою. Але автор досліджує природу любові, і мені було дуже цікаво читати цю роботу.\nВін каже, що любов – це велика праця. Я взагалі, коли читаю, то багато підкреслюю, ось і тут (показує сторінку, - ред). Еріх Фромм - психотерапевт, але написав книгу дуже доступною мовою. Її загалі можна відкривати на будь-якій сторінці та читати по кілька абзаців».\n«Юрій Іздрик – це моя велика любов, я обожнюю читати його тексти, як вірші, так і прозу. Поезію часто завчаю напам'ять. Мені здається, що це геніальний чоловік.\nЯкщо ж повертатися до книги «Summa», то, оскільки я атеїстка, цю книгу можу читати, як таку собі Біблію. Її жартома позиціонують як довідник про Землю для тих, хто потрапив до нас з іншої планети. Для мене дуже близьке світобачення Іздрика, тому я читала із задоволенням. Тут, до речі, теж багато про різновиди любові та й, власне, життя».\n«Якщо чесно, коли я читала цю книгу, то боялася, адже думала, що таке може бути і зі мною. Книга написана на основі реального життя Біллі. Він мав розщеплення особистості, в ньому «жили» 24 персонажі - позитивні і негативні, діти, іноземці.\nАвтор проробив колосальну роботу, збираючи інформацію. Я прочитала усі книги Кіза, які перекладені українською».\n«Це частково біографічна історія про сироту з тяжким дитинством та сильним характером. Я люблю книги цієї епохи, адже там так гарно подано описи почуттів і стосунків, що тебе справді проймає.\nГоловна героїня їде працювати гувернанткою і зустрічає кохання, але усе не так просто… Я цю книгу систематично перечитую. Адже вона дуже щира та добра. В нашому світі цього дуже бракує».\n«Коли я читала цю книгу, то навіть бачила містичні сни. В книзі описано реальні події та історію автора, який певний час провів з індіанцем Які зі штату Сонора в Мексиці.\nВони експериментували з різними психотропними рослинними речовинами, проводили ритуали. «Вчення..» побудовані у формі щоденника, а насправді - наукова робота з антропології. Я маю усі книги цієї серії і дуже раджу її».\nПопередня новина 27 серпня 2019, 13:41 Ігор Палиця стане секретарем комітету фінансової політики\nНаступна новина 27 серпня 2019, 15:16 Боксерка з Ковеля здобула перемогу на чемпіонаті Європи\n3 липня, 14:44 Фестиваль «Фронтера» відбудеться онлайн Юлія Галецька\n15 травня, 14:44 Волинська наукова бібліотека відкриється наприкінці травня. Книги дезінфікуватимуть Ірина Нестерова\n13 квітня, 09:10 У волинському виші готують до видання повне зібрання творів Лесі Українки у 14 томах Ірина Нестерова\n15 березня, 17:04 Оксану Забужко нагородили премією Women in Arts-2020 з літератури Ірина Нестерова\n15 січня, 12:59 Книга Оксани Забужко потрапила до списку світових бестселерів за версією The New York Times Ірина Нестерова


18:11, 18 січня 2019\nОднією з найбільш «популярних» за кількістю кримінальних справ у Росії за останні два роки стала стаття 282 — за репости в соціальних мережах. За даними центру «Сова», у 2017 році за нею засудили 571 особу. Отримати статус екстреміста легко: достатньо залишити коментар, опублікувати мем або просто картинку, яка може бути визнана образливою. В анексованому Росією Криму справи за цією статтею теж не рідкість. На думку правозахисників, за її допомогою тут борються з інакомисленням. Проте у грудні минулого року Держдума частково декриміналізувала першу частину статті — вона перетворилася з кримінальної на адміністративну. Кримський татарин Ісмаїл Рамазанов встиг відсидіти півроку в СІЗО за «розпалювання ненависті до росіян», а тепер з нього зняли звинувачення і випустили його на свободу. Ось як це було.\nДо будинку Рамазанових у кримському селищі Новий Світ 23 січня 2018 року увірвалися люди в масках. Вони назвалися співробітниками Федеральної служби безпеки Росії, обшукали приміщення, вилучили техніку і знайшли 24 патрони. На підприємця Ісмаїла Рамазанова наділи наручники та звинуватили його у пропаганді екстремізму. Під час затримання Ісмаїла побили: били по нирках, голові та в живіт. Того ж дня побої зафіксували під час медичного огляду, але й після нього чоловіка продовжили бити.\nНаступного дня, 24 січня, Сімферопольський районний суд заарештував Рамазанова на 30 діб — до 23 лютого. До судового засідання Ісмаїл 40 годин не їв і не пив, йому не віддали теплі речі та передачу, що приніс його батько. За версією слідства, восени 2017 року Ісмаїл Рамазанов опублікував у інтернет-радіо Zello інформацію, що «розпалює міжнаціональну ненависть і ворожнечу» до соціальної групи «росіян». Рамазанов провину не визнав і заявив, що працівники правоохоронних органів хотіли вибити з нього зізнання.\nПісля першого місяця арешту слідство ще пʼять разів просило продовжити арешт Ісмаїла Рамазанова та тримати його під вартою. Адвокат Рамазанова Олексій Ладін намагався оскаржити кожну таку спробу. «Суд задовольнив клопотання, відхиляючи наші аргументи щодо зміни запобіжного заходу на більш легкий, ніж утримання в СІЗО», — говорить адвокат. Влітку, 19 червня, Рамазанова звинуватили вже за іншою статтею — «незаконне зберігання патронів». «Якщо на початковій стадії справи у мене виникали сумніви, що людина потрапила під роздачу, просто збіг обставин, то потім, коли була порушена стаття про підкинуті патрони, і саме ставлення силовиків до Ісмаїла свідчило про те, що це — політична справа».\nНову статтю у своїй справі Ісмаїл теж заперечував. За словами Рамазанова, патрони йому підкинули під час обшуку, і він бачив, хто саме з силовиків це зробив, і навіть був готовий його упізнати. Але поки Ісмаїл сидів у СІЗО, на впізнання нікого не привели. Також Рамазанов був готовий упізнати Олександра Максименка, імʼя якого чув у машині в той час, коли його катували працівники правоохоронних органів. Крім того, у справі фігурує ще один Максименко. Друга людина з таким самим прізвищем проходила свідком у справі й була адміністратором у групі інтернет-радіо Zello.\nПроцес над Ісмаїлом Рамазановим висвітлювала Лутфіє Зудієва — активістка громадського обʼєднання «Кримська солідарність», що допомагає політвʼязням та їх родинам у Криму. Вона каже, що 282-а стаття вже давно стала «поперек горла» багатьом людям, які бачили у ній узаконене бажання влади знищити будь-яке інакомислення. «У простих людей немає сил цього відразу позбутися. Необхідна здорова реакція всього суспільства, а воно в якійсь стагнації, воно втомилося від цього божевільного за своїми масштабами тиску. Кримським татарам, які мають свій світогляд, свою історію ненасильницької боротьби за свої цінності, у цьому плані навіть легше. Вони не звикли так жити. І навряд чи з цим змиряться».\nПідконтрольний Росії Сімферопольський районний суд 12 липня не продовжив арешт Ісмаїлу Рамазанову, і через два дні він вийшов із СІЗО під підписку про невиїзд. У справі Рамазанова зробили кілька експертиз: лінгвістичну, психолого-психіатричну, балістичну та судово-медичну. Лінгвістичну експертизу проводив експерт, який фігурував у справі іншого кримського татарина — Сулеймана Кадирова. Першого березня 2018 року Феодосійський міський суд засудив Кадирова до двох років умовно у справі за заклики до сепаратизму, які суд побачив у коментарі в соціальній мережі Facebook: «Крим — це Україна. Завжди була, є і буде». Результати лінгвістичної експертизи змусили сумніватися в ній адвоката Рамазанова Олексія Ладіна. Він вказав на те, що експерт ФСБ не має належної філологічної освіти, він пройшов тільки лінгвістичні курси.\nСьомого грудня Слідчий комітет закрив справу про «зберігання патронів». У постанові написано, що попереднє слідство не отримало обʼєктивних даних про те, що знайдені патрони належали Ісмаїлу Рамазанову. У той же час у Росії почалися дискусії про часткову декриміналізацію екстремістської статті 282. 19 грудня Держдума ухвалила поправки в статті, за якою в окупованому Криму проходив також Ісмаїл Рамазанов, — перша її частина стала ліберальнішою. Тепер за нею загрожує лише адміністративне покарання: штраф від 10 до 20 тисяч рублів, 100 годин обовʼязкових робіт або арешт на 15 діб. І лише у випадку повторного порушення за цією ж статтею протягом року можуть відкрити кримінальну справу з можливим обмеженням волі до пʼяти років.\nДва дні тому Слідчий комітет закрив і другу справу Ісмаїла Рамазанова. Часткова декриміналізація статті Кримінального Кодексу Росії про екстремізм зняла з Рамазанова усі звинувачення. Активісти «Кримської солідарності» стверджують, що декриміналізація статті та припинення через це кримінальних справ не повернуть людям здоровʼя, яке вони втратили, намагаючись захистити себе від кримінального переслідування.


Кращий спосіб використання Ціндол для лікування прищів — Zdorovia\nГоловна » Хвороби та лікування » Шкірні захворювання » Кращий спосіб використання Ціндол для лікування прищів\nКращий спосіб використання Ціндол для лікування прищів\nв Шкірні захворювання 15.06.2016\t53 переглядів\nДіюча речовина препарату — оксид цинку — зводить Ціндол від прищів в ранг найбільш ефективних препаратів для підсушування вугрової висипки. Крім того, це засіб зменшує набряк і почервоніння на місці пошкодження шкіри. Ціндол широко застосовується для позбавлення від висипань на обличчі і тілі, що виникають з різних причин, але не усуває чинники всередині організму, які привели до прищів. Це не панацея, а всього лише недорогий протизапальний препарат, який діє місцево.\nЩо таке Ціндол?\nБагато хто знає, що для лікування прищів дуже важливі вітамін А або ретинол і цинк. Мова йде не про те поширеному металі, листами якого навіть даху накривают.Організму необхідний цинк в біологічно засвоюваній формі — у вигляді іона в складі нешкідливих органічних речовин.\nНе слід думати, що зовнішнє застосування мазей або інших лікарських форм з оксидом цинку забезпечує шкіру мікроелементом. Якщо зустрічається таке зауваження у відгуках про Ціндол від прищів, то до нього слід ставитися з гумором. Дія таких препаратів засновано на тому, що оксид цинку не розчиняється і оберігає шкірні покриви від їдких біологічних рідин.\nПід захисною плівкою Ціндол пошкоджені тканини шкіри швидше загоюються. При цьому нерозчинний оксид цинку не проникає в дерму і кровотік.\n«Ціндол» використовують для лікування екземи, дерматиту, екземи, герпесних висипань. Застосовують при попрілостях, пролежнях, саднах і порізах, наприклад, під час гоління. Нерідко засіб називають «бовтанку», але згідно з інструкцією із застосування від прищів і відгуками Ціндол — це суспензія. Перед використанням пляшечку з ліками обов'язково струшують.\nКожні 100 мл суспензії містять:\n12,5 г діючої речовини — оксиду цинку.\nОксид цинку також є активним компонентом мазей — цинкової, саліцилової-цинкової, «Деситин». Відстояну суспензію «Ціндол» можна використовувати для отримання домашньої мазі від прищів. Треба злити рідину і змішати густий білий осад з хорошим дитячим кремом (1: 1). Отримана мазь не містить вазелін, що дуже важливо для догляду за проблемною шкірою.\nЕкономія коштів досить істотна: 100 рублів дитячий крем + 100 рублів сам Ціндол = 200 рублів (в середньому). Така ж по ефективності брендовий косметика для проблемної шкіри обійшлася б в 400-1200 рублів.\nТерапевтичні властивості Ціндол\nОксид цинку, нанесений на пошкоджену шкіру, викликає протизапальний, в'яжучий і антисептичну дію. Терапевтичний ефект препарату залежить від властивостей оксиду цинку і, частково, від допоміжних компонентів, особливо етилового спирту. Ціндол помітно знижує інтенсивність патологічних явищ в шкірі, проявляє захисний і пом'якшувальний еффект.По цим властивостям препарат Ціндол відносять до дерматотропнимі засобів.\nПри використанні Ціндол ранова поверхня підсихає, зменшується набряк і почервоніння, знижується активність патогенної мікрофлори.


Зубний біль при вагітності: чим знеболити, як зняти біль? | Зуби\nЗуби 01 Квітня 2018 761 Коментарі Вимкнено до Зубний біль при вагітності: чим знеболити, як зняти біль?\nЯк самостійно позбавитися від болю?\nБагато жінок думають, що лікувати зуби під час вагітності – можна, але це зовсім не так. Навпаки, фахівці стверджують, що терпіти зубний біль – шкідливо і небезпечно не тільки для матері, але і для плоду.\nПерше, що потрібно зробити при появі гострого зубного болю – звернутися до лікаря, адже постійне вживання знеболювальних засобів не найкраще рішення.\nПеред плануванням вагітності варто провести санацію порожнини рота\nУ другому і третьому триместрі вагітності з організму жінки стрімко вимивається кальцій. За умови наявності карієсу створюються певні передумови для розвитку серйозних патологій.\nХвороби прогресують стрімко. З метою профілактики їх появи потрібно відвідати стоматолога при постановці на облік в обов’язковому порядку. Своєчасно проведена санація порожнини рота – запорука безтурботного виношування.\nЗубний біль відрізняється вираженою інтенсивністю і буквально вимотує людину. Подібна дія на організм вагітної дівчини крані небажано.\nНе дивлячись на це, замість того щоб звернутися до кваліфікованого стоматолога майбутні мами часто вдаються до застосування всіляких народних зілля, які на їх думку безпечніше для малюка.\nВарто пам’ятати про те, що провокувати неприємні відчуття можуть різні захворювання:\nінфекційні ураження порожнини рота.\nПричини прояву часто можуть полягати у:\nневылеченном карієсі до вагітності;\nпорушення процесів обміну на тлі збоїв гормонального фону;\nГормональні перебудови в організмі часто призводять до недостатнього постачання кров’ю ясен і ротової порожнини. Нестача поживних елементів позначається негативним чином на статус пацієнта.\nОсновна причина появи гострої хворобливості – карієс. Таке захворювання провокує періодичні появи неприємних відчуттів. Вона має особливість посилюватися після вживання окремих продуктів, прийому холодної або гарячої їжі. Після переходу запального процесу на пульпу біль стає нестерпним. Усунути її також досить важко. використання народних засобів в цьому випадку – безглуздо.\nДійсно, лікувати зуби в першому триместрі вагітності небажано. Таке обмеження пов’язане з відсутністю плацентарного бар’єру. У цей період заборонено застосовувати анестезію і інші лікарські препарати, тому що їхня дія на процес розвитку плоду в утробі буде непередбачуваним.\nЛікування зубів бажано виконувати під час другого триместру\nЯкщо біль проявляється слабо лікування можна провести без використання болезаспокійливих компонентів – таке рішення є оптимальним і найбільш безпечним для плода. Застосування болезаспокійливих препаратів і засобів народної медицини також не рекомендується, деякі трави можуть надавати тератогенну дію на плід.\nУ другому і третьому триместрі інтенсивність відчуттів часто зростає, вони стають різкими. Пов’язано це з тим, що у плода формується кісткова система. На цьому тлі кальцій з організму жінки вимивається стрімко. Надходять разом з їжею мікроелементи часто засвоюються не в повному обсязі.\nНа цьому терміні гестації навіть незначний каріозний вогнище може стати причиною розвитку пульпіту зуба. Вилікувати поразку підручними способами — неможливо. Тільки стоматолог допоможе впоратися з цією проблемою.\nЗнеболюючі препарати відрізняються більшою ефективністю в порівнянні з засобами народної терапії, але в період виношування плоду вживати їх потрібно з особливою обережністю.\nПерш ніж приступити до вживання того або іншого засобу, що забезпечує усунення больових відчуттів варто проконсультуватися з лікарем.\nПерелік засобів, прийом яких припустимо для майбутніх мам можна представити в такому вигляді:\nПарацетамол – найбільш безпечний засіб, що дозволяє вгамувати гострий напад, його недолік – короткострокова ефективність;\nАспірин – дозволений тільки у 2 триместрі, знижує інтенсивність;\nАнальгін – безпека такого засобу оскаржується, багато країн відмовилися від його використання в терапевтичній практиці;\nНурофен – може використовуватися у другому і третьому триместрі вагітності.\nЖінки повинні пам’ятати про обмеження застосування подібних складів варто погоджувати з фахівцем. Допустимі дозування визначаються в приватному порядку залежно від стану здоров’я жінки та терміну гестації.\nГострий біль можна вгамувати за допомогою новокаїну. Ватний тампон змочують у розчині і прикладають до ураженого зуба. Не слід зловживати таким методом, не дивлячись на його безпеку.\nДеякі дівчата навіть після прояви сильного зубного болю відмовляються від використання медикаментозних засобів, боячись завдати шкоди здоров’ю дитини. У цьому випадку на допомогу прийдуть перевірені часом народні кошти.\nДля ополіскування ротової порожнини можуть застосовуватися відвари лікарських трав:\nШавлія також допомагає вгамувати неприємні відчуття, але застосовувати його варто за умови суворого дотримання пропорції. Трава може провокувати скорочення матки.\nДля знеболення можна застосовувати обліпихову олію. У вичавці змочують тампон з вати і прикладають його до зуба до усунення неприємних відчуттів. Також можна застосовувати масло гвоздики. До ураженої десні можна прикладати охолоджений листочок алое.\nУсунути неприємні відчуття допомагає водний настій прополісу. У складі змочують ватку і прикладають до ураженої області. така методика впливу може використовуватися лише жінками, які не мають алергічної реакції на мед і продукти бджільництва. Водний розчин прополісу можна купити в аптеці або виготовити самостійно.\nДля проведення полоскань можна використовувати сольовий-содовий розчин. Для його приготування потрібно 1 ч. ложка солі і 1 ч. ложка харчової соди. Компоненти слід розчинити у воді. Теплим розчином потрібно обполіскувати порожнину рота до усунення неприємних появ. Тривалість процедури не регламентується.\nУвага! Деякі джерела рекомендують прогрівати область біля ураженого зуба грілкою. Робити цього категорично не можна. Запальний процес під впливом тепла буде розвиватися стрімко.\nЖінка повинна пам’ятати про те, що полоскання дають лише тимчасовий ефект. Усунути симптом без ризику її повторної появи допоможе тільки стоматолог.\nЗвертатися до фахівця потрібно відразу після появи зубного болю – прийом знеболюючих засобів це тимчасове рішення, яке не допоможе усунути прояв назавжди. Для того, щоб зубний біль не застала зненацька стоматолога варто відвідати на етапі планування вагітності.\nБагато жінок відмовляються від звернення до фахівця в період вагітності, побоюючись за здоров’я дитини. Доктор ніколи не призначить жінці в положенні агресивне лікування. Жінка, яка звернулася до фахівця на ранньому терміні повинна сама повідомити йому про своє становище. Це допоможе визначити найбільш безпечну методику терапії.\nУвага! Лікування карієсу на ранніх термінах не вимагає застосування знеболюючих засобів і проведення рентгенографії. У запущених випадках обійтися без використання таких засобів діагностики і лікування неможливо.\nЗапущений карієс часто переходить в періостит або пульпіт. Така хвороба часто вимагає хірургічного втручання з використанням сильних знеболюючих засобів.\nБудь-яке порушення, в тому числі і зубну біль досить легко можна попередити, для цього потрібно дотримуватися простих правил:\nрегулярне відвідування стоматолога – маленькі вогнища карієсу не заподіюють болю і лікуються безболісно;\nякісний догляд за ротовою порожниною;\nзастосування додаткових засобів по догляду за порожниною рота: зубна нитка, зубний порошок, ополіскувачі.\nЖінки, які планують вагітність, повинні відвідати стоматолога ще до зачаття. Такий захід допоможе запобігти затьмарення найбільш приємного періоду життя жінки.\nНа цьому етапі без побоювання можна вилікувати всі наявні захворювання і попередити їх рецидив.


Всесвітня організація охорони здоров’я не рекомендує поєднувати вакцини проти коронавірусу різних виробників\nПро це, як інформує Громадське, заявила представниця ВООЗ Маргарет Харріс.\nЗа її словами, ВООЗ поки не буде рекомендувати задля прискорення процесу вакцинації робити щеплення вакцинами від двох різних виробників.\nТакож Харріс зазначила, що наразі наявних даних недостатньо, щоб сказати, чи можлива комбінація різних препаратів.\nОкрім того, представниця ВООЗ наголосила, що стратегічна консультативна група експертів з імунізації радила використовувати один і той же продукт для введення обох доз. Фахівці наполягали на проведенні специфічних досліджень щодо взаємозамінності.\nТеги: Коронавірус, Маргарет Харріс, Щеплення, виробники, ВООЗ, Європа, Вакцинація


ЛЕКЦІЯ 4 - Сутність, зміст процесу виховання\nТЕМА: Методи виховання.\nМетоди, прийоми і засоби виховання.\nМетоди організації діяльності спілкування та формування досвіду суспільної поведінки\nГенетико-моделюючий метод витховання.\n1. Методи, прийоми і засоби виховання\nПоняття «метод» (грец. metodos — шлях дослідження, пізнання) означає спосіб теоретичного і практичного освоєння дійсності, а їх сукупність позначається поняттям «методологія». Виховання як специфічний вид діяльності та наукова галузь охоплює відповідну сукупність методів.\nМетоди виховання — шляхи і способи діяльності вихователів і вихованців з метою досягнення виховних цілей.\nПершовідкривачем методів виховання вважають німецького педагога Йогана-Фрідріха Гербарта (1776—1841), який вважав, що філософія визначає мету виховання, а психологія — шляхи до цієї мети.\nМетод виховання поділяють на окремі елементи — прийоми виховання, які використовують для підвищення виховної ефективності методів.\nПрийом виховання — складова частина методу, що визначає шляхи реалізації вимог методів виховання.\nМетоди і прийоми виховання є своєрідними інструментами в діяльності вихователя. Їх дієвість залежить від використання виховних засобів.\nЗасоби виховання — надбання матеріальної та духовної культури (художня, наукова література, радіо, телебачення, Інтернет, предмети образотворчого, театрального, кіномистецтва тощо), форми і види виховної роботи (збори, бесіди, конференції, гуртки, ігри, спортивна діяльність), які задіюють під час використання певного методу. Дієвість методів виховання залежить і від того, наскільки у виховному процесі задіяна праця молодої людини над собою, природа, надбання національної культури (казки, легенди, колискові пісні, обряди, звичаї та ін.).\nОсновним критерієм оцінювання виховного методу є відповідність його виховним цілям і завданням. У педагогічній науці існує кілька класифікацій виховних методів. Найчастіше при цьому беруть за основу систему виховних впливів, за допомогою яких відбувається формування особистості.\nОднією з найпоширеніших є класифікація методів російського вченого-педагога Віталія Сластьоніна, згідно з якою розрізняють такі групи методів:\n1. Методи формування свідомості особистості: бесіди, лекції, методи дискусії, переконання, навіювання, приклад.\n2. Методи організації діяльності, спілкування, формування позитивного досвіду суспільної поведінки: педагогічна вимога, громадська думка, довір'я, привчання, тренування, створення виховних ситуацій, прогнозування.\n4. Методи самовиховання: самопізнання, самооціню-вання, саморегуляція.\nВикористання їх забезпечує формування в учнів практичних умінь і навичок самовиховання як найвищої форми виховання і подальшого самовдосконалення. Вони враховують демократичні засади виховання, необхідність активної участі дітей у виховному процесі.\n2. Методи формування свідомості особистості\nУ демократичному суспільстві, в якому взаємини між людьми ґрунтуються передусім на засадах гуманізму, повноцінна діяльність кожної особистості може бути ефективною, якщо вона спирається на свідомість і переконання. Тому група методів, спрямована на формування цих якостей, є визначальною.\nЧасто у важливих життєвих ситуаціях учням бракує чіткості переконань, єдності слова і діла, громадської активності, які заступають користолюбство, хворобливе прагнення розваг несформованістю естетичних смаків. Це означає, що завчене ними ще не стало належно осмисленим, не трансформувалося в основні чинники життя. Такі риси виявляються і в досить розвинених інтелектуально дітей, які теоретично обґрунтовують усе правильно. Тому педагог покликаний створити умови для усвідомленого осмислення й застосування знань у повсякденному житті.\nВплив на свідомість — це вплив на розум і почуття людини з метою формування позитивних якостей і подолання негативних. Основним його засобом є слово вчителя, яке має благодійно впливати на розвиток особистості. Проте слово вчителя не повинно бути жорстоким, грубим, холодним. На думку В. Сухомлинського, «слово — найтонший дотик до серця: він може стати і ніжною запашною квіткою, і живою водою, що повертає віру в добро, і гострим ножем, і розжареним залізом, і брудом. Слово обертається найнесподіванішими вчинками навіть тоді, коли його немає, а є мовчання. Там, де потрібне гостре, пряме, чесне слово, іноді ми бачимо ганебне мовчання. Це найогидніший вчинок — зрада. Буває й навпаки: зрадою стає слово, яке повинно берегти таємницю. Мудре і добре слово дає радість, нерозумне і зле, необдумане і нетактовне — приносить біду. Словом можна вбити й оживити, поранити і вилікувати, посіяти тривогу й безнадію і одухотворити, розсіяти сумнів і засмутити, викликати посмішку і сльози, породити віру в людину і заронити невіру, надихнути на працю і скувати сили душі...».\nОсновні методи впливу на свідомість особистості — бесіда, лекція, дискусія, переконання, навіювання, приклад.\nБесіда — метод виховання та отримання інформації про особистість за допомогою безпосереднього словесного спілкування.\nРезультативність бесіди залежить від чіткості сформульованої мети, продуманості та послідовності запитань залежно від реакції співрозмовника, його індивідуальних особливостей. Бесіда потребує щирого тону, переконливої і правдивої інтонації. У процесі учитель повинен так спрямовувати її розвиток, щоб всі учні виявили бажання і змогли висловитись, поставити запитання, отримати відповіді на них.\nОдна з передумов ефективності бесіди — психологічний контакт із співбесідником. У процесі бесіди слід враховувати, що інформація може бути суб'єктивною і вимагає доповнень, уточнень, перевірки за допомогою інших методів.\nБесіда — діалогічна взаємодія, яка припускає реалізацію інформативної (передача і прийом інформації), регулятивно-комунікативної (вплив на поведінку учасників спілкування), афективно-комунікативної (вираження та передача емоцій і переживань) функцій спілкування.\nАле часто педагоги невиправдано зосереджуються лише на інформативній функції бесіди, організовують спілкування за схемою «суб'єкт — об'єкт», тяжіють до монологу та моралізування.\n— учні повинні мати певний обсяг інформації з пропонованої проблеми;\n— конкретизувати основні питання, які будуть ставитися під час бесіди;\n— змоделювати можливі та бажані варіанти відповідей на них;\n— за необхідністю добирати наочний матеріал та співвідносити його з інформаційним наповненням бесіди;\n— визначити оптимальні прийоми активізації уваги учасників на початковому етапі бесіди (обговорення ситуації з життя, проблемне запитання, відеофрагмент тощо);\n— продумати оптимальні прийоми підведення підсумків бесіди залежно від її змісту та особливостей учнів (рольова гра, формулювання правил тощо);\n— добирати доцільні прийоми для створення в учнів необхідного емоційного фону під час бесіди (логічні акценти, паузи, різноманітні варіанти інтонування під час подання інформації, музичні заставки).\nБесіда як виховний метод поділяється на види: фронтальна (групова, колективна) й індивідуальна.\nФронтальна (групова, колективна) бесіда. Найчастіше її проводять із класом на будь-яку тему: політичну, моральну, правову, статеву, естетичну та ін. Головне — спонукати учнів до оцінювання подій, вчинків, явищ суспільного життя, сформувавши у них відповідне ставлення до них. Визначальними в бесіді є факти (вчинки окремих осіб чи колективні дії, будь-яке явище, моральне правило, узагальнений літературний персонаж і т. ін.). Форма їх подання повинна підштовхувати учня до роздумів, пошуку, відповідних висновків і переконань.\nОсобливий такт, аргументованість з боку організатора бесіди потрібні в ситуаціях, які передбачають переконання учнів у помилковості їх поглядів, неправильності поведінки. Тому педагог, володіючи різними прийомами, має обирати найоптимальніші, орієнтуючись на ефективність бесіди. Наприклад, ним може бути розгляд вчинку учня на прикладі відомого всім випадку, який раніше був правильно оцінений колективом. Психологи стверджують, що учні критичніше оцінюють чиїсь дії та вчинки, ніж власні. Використання під час бесіди аналогій і співставлень позитивно впливає на них.\nІнколи учні, порушуючи дисципліну, правила поведінки, не вбачають у цьому нічого поганого. Іншим здається, що вони роблять це «на зло» педагогу. В такому разі зосереджують увагу на конкретному порушенні правил поведінки, на помилкових переконаннях, що спричинили цей вчинок, порівнюючи із моральними принципами, значення яких не викликає в учнів сумніву. Аргументація, що така поведінка і риси характеру не відповідають нормам права і моралі, здебільшого дають очікуваний ефект.\nПедагог має заздалегідь бути готовий до того, що під час бесіди учні захищатимуть свої помилкові погляди і переконання. Намагаючись зберегти з ними психологічний контакт, дбаючи про їх довіру до себе, він ніби погоджується з дітьми, намагається прийняти їх точку зору, але, з'ясувавши її слабкість і суперечливість, спростовує помилкові судження. У такому разі розмова відбувається за такою логічною схемою: «Я з вами можу погодитись, але як пояснити...», «Припускаємо, що ви праві, але як бути, коли..,». При цьому продумують запитання, які можуть вивести учнів на суперечливі судження, пошуки відповідей на них. При цьому бажано, щоб учні не могли спростувати аргументи педагога, переконуючись у помилковості своїх поглядів і переконань. Для уникнення цього вчитель повинен мати достатньо інформації про учасників бесіди: їх характери, поведінку, смаки, звички, ціннісні орієнтації.\n1. Обґрунтування теми. На цьому етапі учитель обирає тему, яка повинна бути життєво важливою, не надуманою, з'ясовує позиції учасників (в чому вони співпрацюють, в чому розходяться), актуалізує увагу учнів з метою підготовки їх до розмови. Надзвичайно важливим є формулювання запитань, які спонукали б до розмови.\n2. Діалог з дітьми. Учитель спрямовує розмову в пра-вильному напрямі, сприяє вільному вираженню учнями своїх думок. При цьому важливо залучити учнів до оцінювання подій, вчинків, явищ життя і на цій основі формувати у них ставлення до дійсності, до своїх прав і обов'язків.\n3. Підсумки бесіди. Учитель узагальнює всі висловлювання, формує на їх основі раціональне вирішення обговорюваної проблеми. Разом з учнями формулює конкретну програму подальших дій.\nІндивідуальна бесіда. Проводять її в екстремальних ситуаціях (за наявності локальних конфліктів, порушення дисципліни), здебільшого конфіденційно. Вона пред'являє особливі вимоги до педагога, який повинен так організувати її, щоб психічно учень був відкритим до бесіди, здатним на відвертість, не тільки усвідомлювати зміст моральних ^сентенцій, які доводитимуть до його свідомості, а й сприймати їх. Важливо, щоб він відчув під час бесіди готовність педагога допомогти йому, усвідомив, що зусилля вчителя спрямовані в русло його інтересів, і він знає, як йому допомогти.\nХід її слід заздалегідь продумати, спиратися на конкретні переконливі приклади. Не можна починати бесі-' ду з моралізування, іронії і сарказму, пригнічення, пересторог, критики, до чого часто вдаються недосвідчені педагоги.\nМоралізування. Полягає в тому, що учня інформують про те, як треба поводити себе з точки зору високої моралі, з позиції зразка, при цьому використовують-звороти:\n«Ти повинен так робити...» чи «Ти не повинен так робити». Такі звернення викликають у дитини почуття провини і бажання захиститися.\nПригнічення. Відбувається внаслідок перепинення дитини, частої суперечки з нею, повчального тону, створення враження власної всемогутності..\nПерестороги. Полягають у погрозах («Якщо ти не зробиш так, то...», «Тобі краще зробити так, інакше...»), які, навіть адекватно відбиваючи наслідки певної поведінки учня, сприймаються ним як акт агресивності вчителя.\nПередусім потрібно з'ясувати причини вчинку, що викликав занепокоєння, а потім правильно визначити характер педагогічного впливу.\nВимоги до педагога-учасника індивідуальної бесіди: не слід намагатися говорити лише самому; потрібно дбати про тактовність своєї поведінки, власних слів, стримувати себе навіть тоді, коли виникне непереборне бажання перервати розповідь учня; особливе значення має увага до співрозмов-. ника, спокійне реагування на. його спірні висловлювання;стежити за основною думкою співбесідника, намагання зрозуміти хід думок, логіку його аргументів.\nЛекція має бути старанно підготовлена щодо змісту, стилю, методичних прийомів. Процес підготовки і прочитання її потребує дотримання різноманітних методичних вимог. На підготовчому етапі, який поділяють на фрагменти: формулювання теми (має бути всеохоплюючою, цікавою); визначення виховної мети; складання попереднього плану лекції; добір і вивчення літератури; складання роз-горнутого плану (план-проспект) матеріалів із різноманітних джерел, найважливіше передбачити обсяг теоретичних питань, які збирається порушити лектор, створити модель лекції (завершене ціле). Виклад змісту лекції, його фрагменти: вступ (має бути коротким, чітким, з формулюванням мети), виклад основного змісту (глибоке, всебічне, логічно послідовне розкриття основних положень), заключна частина (лаконічність, наявність висновків), покликані збудити інтерес в аудиторії до порушуваної проблеми, настроїти на глибокі роздуми.\nЕпізодична лекція дає повне уявлення про одне питання чи проблему. Її мають характеризувати науковість,\nточність викладу, доступність термінології, насиченість новою інформацією, емоційність мови тощо. Як правило, епізодичні лекції використовують в середніх і старших класах.\nЦикл лекцій є сукупністю лекцій, присвячених одній проблемі. Обсяг його залежить від характеру проблеми, складу слухачів, конкретних умов і можливостей для його проведення. Важливе значення має наповнення лекцій цікавим змістом, висвітлення аспектів, які для учнів є найсуттєвішими та найактуальнішими.\nРізновидом лекційного викладу є повідомлення. На відміну від лекції, воно коротше, вузькопланове, компактне. Використовують його під час теоретичних семінарів, науково-практичних конференцій, засідань творчих груп, зборів. У центрі повідомлення — розповідь учителя.\nОцінним критерієм впливу педагога на учнів за допомогою повідомлення є їх реакція (прагнення доповнити фактами, виникнення запитань, дискусійна ситуація та ін.), що свідчить про досягнутий результат. За відсутності такої реакції (виняток — стан потрясіння, спричинений повідомленням), можна бути певним, що розповідь не справила враження на дітей, не стимулювала їх до сприйняття, висловлення оцінних суджень, пошуку вирішення проблеми.\nДискусійні методи (диспут, дискусія) створюють умови для висловлення власних поглядів і переконань, зіставлення їх з позиціями опонентів, обстоювання своєї думки.\nДиспут — вільний, жвавий обмін думками, колективне обговорення питань, що хвилюють його учасників.\nТематика диспутів має спонукати учнів до глибоких роздумів, пошуку власних вирішень обговорюваної проблеми. Обираючи тему диспуту, необхідно з'ясувати, обізнаність з проблемою, погляди і переконання щодо неї.\nДиспути потребують ретельної підготовки, що передбачає підготовчий, основний і завершальний етап. Основні завдання підготовчого етапу: визначення теми, мети диспуту (має бути конкретною, орієнтованого на інтереси його учасників), створення організаційної групи (бажано, щоб до неї входили дорослі й учні), розподіл обов'язків, вибір ведучого, анкетування. При визначенні основних пи\nтань слід намагатися, щоб вони були значущими для учнів, містили в собі приховані суперечності, але позбавленими провокативності. Доцільно обговорювати не більше 5—6 питань. Основний етап передбачає розвиток дискусії на основі сформульованих питань, які мають стимулювати роздуми учнів над проблемою, кристалізувати власне ставлення до неї. Диспут нерідко розпочинають з проблемного запитання до аудиторії, показу інсценованого епізоду літературного твору. Найкращий початок — короткий виступ ведучого, в якому оголошується порядок проведення диспуту, конкретизується предмет обговорення, актуальність, уточнюються окремі поняття.\nВажливо, щоб під час диспуту учні уважно вислуховували винесені на обговорення думки, обстоювали свою позицію, переконуючись у правильності чи помилковості поглядів як своїх, так і опонентів. Усе це має сприяти розкриттю та розвитку їх ерудиції, культури, мислення, уміння аналізувати, узагальнювати, робити висновки, логічно висловлюватись. Ефективність диспуту залежить від того, наскільки невимушеною є його атмосфера. З цією метою складають і оприлюднюють правила поведінки під час диспуту: вільний обмін думками, рівність усіх у суперечці, головне — факти, логіка, доказовість; непристойні жарти, образи забороняються, гостре влучне слово схвалюється. Девізом диспуту часто обирають слова: «говори, що думаєш, думай, що кажеш». Завершальний етап передбачає короткий аналіз диспуту, найхарактерніших позицій, підходів до вирішення проблем, заохочувальні оцінки найактивніших учасників диспуту, визначення нових дискусійних проблем.\nДискусія — метод групового обговорення проблеми з метою з'ясування істини шляхом зіставлення різних думок.\nЧасто дискусією називають спір, суперечку осіб. Для неї характерні чіткість мети, компетентність, науковий підхід до проблеми, повага до аргументів опонента, послідовна критика міркувань учасників обговорення.\nОрганізовуючи дискусію, слід виходити з того, що най-оптимальніша чисельність її учасників має не перевищувати 15 осіб, які, розподілившись на групи, розташовуються у приміщенні у формі кола, підкови. Організаційно дискусії поділяють на фази: визначення цілей і теми; збір інформації (знань, суджень, думок, нових ідей, пропозицій учасників) з обговорюваної проблеми; упорядкування, інтерпретація і спільне оцінювання обговорюваної інформації (можливе вироблення колективного рішення); підбиття підсумків дискусії (зіставлення мети з отриманими результатами).\nПід час дискусії можливе використання різних прийомів: аргументації (сукупності аргументів на користь будь-якого твердження), дебатів (обміну думками з певних питань), демонстрації (логічного розміркування, в процесі якого на підставі аргументів роблять висновок про істинність чи хибність гіпотези), логоманії (вид суперечки, за якої учасники, не знаючи предмета суперечки, заперечують аргументи один одного чи не погоджуються один з одним), неточних висловлювань, полеміки (суперечка з метою захистити свою точку зору і заперечити думку опонента), софістики (умисне використання в дискусії помилкових доказів (софізмів), які зовні видаються істинними), евристики (мистецтво сперечатися, користуючись засобами, розрахованими на перемогу).\nВикористання дискусійних методів сприяє самоствердженню учнів у процесі спілкування з дорослими та однолітками.\nПереконання — метод виховного впливу, за допомогою якого вихователь звертається до свідомості, почуттів, життєвого досвіду дітей з метою формування свідомого ставлення до дійсності і норм поведінки.\nПереконання формують у процесі засвоєння учнями естетичних, моральних, політичних, філософських та інших знань. Воно має бути послідовним, логічним, максимально доказовим, відповідати рівню вікового розвитку особистості. Переконуючи інших, вихователь повинен сам глибоко вірити у те, про що повідомляє.\nПереконувати можна словом і ділом. Тому переконання здійснюють лише в єдності з іншими методами виховання: переконання шляхом бесіди, дискусії, лекції, за допомогою конкретного прикладу, педагогічної ситуації, на основі громадської думки тощо. Переконання складається з гіпотези (того, що треба довести), доказів чи аргументів (того, за допомогою чого доводиться гіпотеза) і демонстрації (способу доведення).\nГіпотезо. — наукове припущення, яке висувають для пояснення явищ дійсності. Вона має бути чітко сформульованою, позбавленою логічної суперечності, не змінюватися в процесі доведення.\nГіпотезами можуть бути теоретичні положення, правила моральної поведінки, життєві факти, явища, події, які вимагають морального оцінювання. Переконати когось — означає викликати в нього впевненість в істинності гіпотези.\nДоказ (аргумент) — думка, істинність якої перевірена і доведена. Він має бути чітко сформульований, відповідати обговорюваній проблемі.\nДемонстрація — логічне розміркування, під час якого із доказів (аргументів) доводять істинність чи хибність гіпотези. Аргументування може посилатися на авторитет, базуватися на взаємозалежності причин і наслідків, на аналогії. За формою обґрунтування доказ може бути прямим (ґрунтується на безсумнівному факті, який переконує в істинності гіпотези) та опосередкованим (істинність гіпотези доводять запереченням істинності суперечливого положення).\nЕфективність переконуючого впливу залежить від сили впливу (визначається аргументами та авторитетом переконуючого), знання психологічних рис особи, яку переконують (потреби, інтереси, установки, смаки, особливості мислення), відповідності інтелектуально-емоційного стану переконуючого і переконуваного в момент взаємовідносин.\nЕфективним засобом переконання є сугестія (від лат. suggestio — навіювання). Сугестивний метод — психологічний вплив на особу або групу осіб, розрахований на беззаперечне сприйняття незалежно від їх думок і волі.\nЗасобами сугестивного впливу є слова, жести, міміка. Від інших способів впливу він відрізняється зниженою аргументацією. Сугестатор (той, хто впливає) відповідно до своїх намірів, використовуючи прийоми навіювання, «вводить» у психіку сугеренда (той, на кого впливають) установки, спрямовані на зміну психічної діяльності. Навіювання застосовують при зниженому рівні усвідомлення і критичності, регулюючи і стимулюючи психічну і фізичну активність.\nЗдійснюючи виховний вплив, педагог повинен володіти різноманітними способами впливу на особистість, в тому числі й методами, пов'язаними з психікою, тому що елементи навіювання задіяні у кожному акті навчально-виховного процесу.\nЗа способами впливу на об 'єкт виділяють такі види навіювання: .\n1. Пряме навіювання (команда, наказ, навіювання-настанова, настанова). Характеризується тим, що слово\nпедагога, висловлене в імперативній формі, без аргументації, зумовлює відповідну «виконавчу» поведінку учнів. Використовують як заохочувальний засіб. Це навіювання-настанова: «Та ти ж прекрасний хлопчик, можеш вчитися добре», «Ти тільки повір у свої здібності і легко подолаєш труднощі».\nПодібний спосіб навіювання може мати і негативний результат впливу: висловлена педагогом форма незадоволення вчинками учня навіює йому відчуття неповноцінності («Ти, як завжди, впертий і говориш тільки дурниці»).\n2. Опосередковане навіювання. Розраховане на безперечне прийняття інформації, але повідомлення подають у. вигляді розповіді, опису якого-небудь випадку чи натяку. Воно краще сприймається учнями, ніж пряме.\nПереконувати можна і прикладом. Метод прикладу передбачає демонстрування взірця для наслідування. При застосуванні його необхідно враховувати: специфіку наслідування прикладу різними віковими групами; етапність наслідування (на першому етапі внаслідок сприймання конкретного прикладу виникає суб'єктивний образ його, бажання наслідувати, на другому — діє зв'язок між прикладом для наслідування і поведінкою вихованця, на третьому — здійснюється синтез наслідувальних та самостійних дій і вчинків); джерела для наслідування (товариші, батьки, вчителі, літературні герої тощо); використання негативного прикладу у вихованні.\nЧасто використовують приклад для конкретизації сформульованого теоретичного положення. Вдаючись до прикладу, доводять істинність певної моральної норми, спонукають до певного типу поведінки. Як особливо важливий виховний феномен, він впливає своєю наочністю і конкретністю. Чим доступніший та зрозуміліший учневі приклад, тим сильніше впливає він на свідомість учня.\nЦе вимагає знання та врахування вікових й індивідуальних особливостей учнів. Адже відомо, що підлітки, учні старших класів критично ставляться до чужих вчинків, не завжди адекватно оцінюють їх, тому іноді наслідують не те, що гідне цього.\nОрієнтація лише на позитивні приклади часто межує з поверховим розкриттям вчителями його суті, обмежується примітивним переліченням позитивних героїв художніх творів, кращих учнів. Досвідчені педагоги, розкриваючи приклад для наслідування, зосереджуються не лише на його позитивних якостях, не тільки стимулюють захоплення ним, бажання наслідувати його, але й підводять учнів до роздумів, що сталося б, якби людина виявила протилежні риси, або якби у тій ситуації опинився її моральний антипод.\nНегативні приклади використовують при правовому, антиалкогольному вихованні, щоб показати недоцільність наслідування цих явищ. Виділяють такі прийоми виховання на негативному прикладі: громадський осуд, розвінчання негативного, протиставлення аморальним вчинкам високоморальної поведінки, розкриття на конкретних прикладах наслідків аморальної й асоціальної поведінки, організація на боротьбу з виявами морального зла.\nПри використанні методів цієї групи необхідно під час формування конкретних світоглядних понять, поглядів і переконань враховувати понятійну «базу» учнів, у процесі переконання впливати не тільки на розум, а й на емоційну сферу, наводити близькі й зрозумілі приклади, домогтися, щоб учні не тільки зрозуміли вихователя, а й погодилися з ним.\n3. Методи організації діяльності, спілкування та формування досвіду суспільної поведінки\nДля досягнення цілеспрямованого педагогічного впливу на учнів педагог має володіти методами організації їх діяльності. Вони дають змогу спиратися на безпосередню участь дитини у повсякденній діяльності, її стосунки з оточенням, емоційну сферу спілкування. Втілюючись у будь-якому виді діяльності, такі методи є джерелом морального досвіду, формування моральних мотивів поведінки у дітей.\nПред'явлені учням вимоги мають бути доцільними, зрозумілими й посильними. Водночас вони повинні випереджувати розвиток особистості, але їх висувають тоді, коли свідомість учня підготовлена до сприймання. Для цього роз'яснюють суть вимоги, переконують в необхідності й корисності її виконання. Водночас домагаються позитивної реакції колективу на вимогу, розраховуючи, що він підтримає педагога, відповідно вплине на учня, якщо той з певних причин не захоче виконувати вимогу.\nВодночас слід передбачити ситуацію, за якої ігнорування думки колективу, невиконання учнем вимоги педагога може залишити колектив байдужим до цього або він з інших мотивів не захоче втручатися в неї.\nЗ дорослішанням учнів відповідно мають зростати вимоги до них.. Ігнорування цього не сприяє становленню особистості.\nВодночас вимога має бути справедливою. За такої умови учень без спротиву сприйматиме її та зацікавлено виконуватиме. Завищена, дріб'язкова, формальна або суб'єктивістська, яка є наслідком особистих примх педагога, вимога втрачає мобілізуючу роль, виховне значення, сприймається як несправедливість, результат упередженого ставлення.\nПедагог повинен подбати про чіткість її формулювання: що, де, в якому обсязі, до якого часу, якими засобами і кому саме треба зробити. Така вимога достатньо ефективна, виховує персональну відповідальність, дисциплінує. Нечіткість, непереконливість, неконкретність вимоги спричиняє неорганізованість, безвідповідальність, унеможливлює позитивний результат, вносить розлад у стосунки педагога з дітьми, а нерідко й підриває його авторитет.\nВимоги повинні стосуватися усіх сфер життєдіяльності учнів. Не можна, наприклад, вимагати чистоти і порядку в класі, а в майстерні дозволяти чинити навпаки. Тому однією з умов ефективного виховання вважають єдність вимог до учнів, всього педагогічного колективу, яка має сприяти формуванню у них єдиних навичок і звичок поведінки. Дотримання вимог всіма у колективі є гарантією здорової морально-психологічної атмосфери, підвищує ефективність виховного процесу.\nЕфективність вимоги залежить і від того, наскільки систематичною і послідовною вона є. За чітких умов формулювання вихованці постійно намагатимуться дотримуватися її, навіть якщо ніхто не нагадуватиме їм про це. Непослідовність, різноспрямованість вимог лише дез\nЗа формою висловлення вимоги бувають прямі й опосередковані.\nПрямі вимоги містять чітку вказівку щодо того, які\nдії та як їх потрібно виконувати. Висловлюють їх у безапеляційній (авторитарній) формі, рішучим тоном, що не терпить заперечень, підкреслюють інтонацією, мімікою. Опосередковані вимоги (порада, прохання, довіра, схвалення та ін.) не стільки самі стимулюють відповідні дії, як викликані ними психологічні переживання, інтереси, прагнення. Їх поділяють на три групи. Перша пов'язана з позитивним ставленням педагога до вихованця (прохання, довіра, схвалення). Друга — не передбачає чіткого ставлення вихователя до дітей, а базується на ставленні вихованця до стимульованої діяльності (порада, натяк, умовна вимога, вимога в ігровій формі). Третя група демонструє негативне ставлення педагога до діяльності вихованця, до вияву певних його моральних якостей (осуд, недовіра, погрози). Першу групу опосередкованих вимог називають позитивними, другу — нейтральними, третю негативними.\nВимога-прохання. Вона ефективна за хороших взаємин між педагогом та учнями, в яких домінують довіра і взаємоповага. За таких обставин вихованець вважатиме, що він виконує прохання за власним бажанням. Така вимога привчає учня до ввічливості, взаємодопомоги, піклування про інших, тобто розвиває потрібні для подальшого життя якості.\nВимога-довіра. Її формулюють як доручення, підкреслюючи повагу до учня з боку педагога. Усвідомлюючи цю повагу, він проймається взаємною повагою до вчителя, вважає своїм моральним обов'язком сумлінно виконати його доручення-вимогу.\nВимога-схвалення. Це дуже ефективний виховний прийом, оскільки вчасно висловлене схвалення ефективно стимулює діяльність дітей. Найчастіше її використовують щодо учнів, які мають певні успіхи, маючи на увазі, що похвала педагога спонукатиме їх до поліпшення діяльності, формуватиме почуття власної гідності. За цієї ситуації, як і в багатьох інших, важливим є відчуття міри, ігнорування чого може негативно позначитися на самооцінці учня, його стосунках і навіть на атмосфері в учнівському колективі.\nВимога-порада. Це апеляція до свідомості дитини, переконання її в доцільності, корисності пропонованих дій. Використовують при наявності необхідних умов: повазі дитини до думки педагога, здатності її зрозуміти, повірити в доказовість, правильність такої вимоги.\nВимога-натяк. Вона є своєрідним поштовхом, що включає в дію сформовані якості дітей. Вдаються до неї, коли для одержання бажаного результату потрібен незначний виховний вплив. Виражають у формі жарту, докору, погляду або жесту.\nВимога-недовіра. Вона належить до групи вимог, існування яких пов'язане з негативними емоціями. Полягає в усуненні педагогом учня від конкретної діяльності у зв'язку з невиконанням або незадовільним виконанням ним своїх обов'язків. Ефективність її залежить від авторитету педагога, а також від зацікавленості учня в певному виді діяльності.\nВимога-осуд. Суть її в негативному ставленні педагога до конкретних дій і вчинків учня. Вона розрахована на стримування небажаних вчинків і стимулювання позитивних. Осуд може бути висловлений в колективі або наодинці з учнем у формі докору, закиду або вияву гніву чи обурення.\nВимога-погроза. З огляду на те, що вимога сильно впливає на психіку дітей, тому її застосовують нечасто. Учневі повідомляють, що за невиконання певного розпорядження до нього будуть вжиті відповідні заходи виховного впливу. Вимога має бути обґрунтованою, а невиконання її — зумовити відповідні санкції. Але вимога-погроза не повинна завдати дитині душевного болю, провокувати страх, пригнічення. Погроза має втілювати в собі добро як остаточну мету, щоб дитина відчула це, намагалася створити компромісну ситуацію (вибачилася, пообіцяла більше не чинити так).\nГромадська думка є також методом виховного впливу і результатом виховання. Особиста думка є складовою громадської. Тому основним завданням при використанні цього методу є формування думки особистості: системи поглядів, оцінних суджень, уміння висловлюватись, вести полеміку, критикувати і сприймати критику, прислухатись до думки інших, зіставляти, аналізувати їх, захищати свою думку і на цій основі втілювати її в загальну, відповідно вирізняючись на фоні загального судження як індивідуальність. За цієї умови громадська думка виконує формуючу, виховну функцію.\nГромадська думка є опорою у намаганні педагогічного колективу утверджувати норми моралі, сприяє активізації дій учнівського колективу, допомагає усвідомити учням значення певного виду діяльності, підвищує її ефективність, робить набутком усього колективу кращі зразки поведінки. Вона має бути колективною вимогою, формуватися заздалегідь, не чекаючи прояву негативного явища, бути спрямованою на тих, хто з нею рахується. Її обережно використовують щодо учнів з підвищеною емоційністю (не критикувати, а показувати вихід із складного становища).\nЕфективність використання громадської думки як виховного методу залежить від макросфери (соціальної дійсності, засобів масової інформації) та мікросфери (колективу, групи, окремої особистості), а також особливостей діяльності колективу, індивідуально-психологічних характеристик учнів, які складають цей колектив.\nІснують різні способи формування громадської думки. Найпоширенішим є забезпечення єдиних педагогічних вимог до учнів. Доцільно стимулювати учнів у культурі формулювання своєї думки (дипломатичність, коректність), критично, самостійно оцінювати думки та явища, аргументовано обстоювати власну позицію тощо.\nНа практиці неможливо заздалегідь змоделювати виховні ситуації на всі випадки життя. Але слід подбати про достатню кількість доступних вправ для формування потрібних навичок і вмінь поведінки.\nПривчання — організація планомірного і регулярного виконання дітьми певних дій з метою перетворення їх на звичні форми суспільної поведінки.\nМетоди вправ і привчання взаємозв'язані, адже спрямовані на засвоєння школярами соціального досвіду, формування у них системи вмінь і навичок. Практика свідчить, що особистість швидко засвоює норми і правила поведінки у суспільстві, але в конкретній діяльності діти відчувають значні труднощі через брак умінь і навичок. Тому у вихованні потрібна система доцільних вправ, спрямованих на створення виховних ситуацій, які мають конкретний життєвий сенс. Наприклад, не можна виховати в дитини почуття сміливості лише через заучування поняття «сміливість». Потрібна система вправ, спрямованих на подолання внутрішніх бар'єрів страху в конкретних ситуаціях. .\nВправляння учня в позитивних діях і вчинках відбувається і завдяки використанню доручень учням, виконання яких, потребуючи відповідних дій, вчинків, формуватиме в них відповідні навички і звички.\nЗастосування цього методу передбачає врахування індивідуальних особливостей учнів. Добираючи доручення, дбають, щоб його виконання сприяло розвитку у вихованців потрібних якостей. Наприклад, неорганізованим дітям доручають організувати справу, яка потребує ініціативи, зібраності. Одержавши доручення, учень повинен усвідомити його важливість для колективу і для себе, його самоорганізації та самоактивізації. Але доручення має бути адекватним його можливостям. Надто спрощене завдання викликає надмірну впевненість, непосильне — підриває віру у власні сили і можливості. З часом доручення ускладнюють за змістом і методикою його виконання. Педагог не тільки доручає учневі певне завдання, а й допомагає йому їх виконувати, доводити справу до кінця.\nЗа тривалістю доручення поділяють на постійні та епізодичні. Постійні доручення доцільно давати учням, які мають необхідний досвід у їх виконанні, розвинене почуття відповідальності.\nЕфективність доручення як методу виховання значною мірою залежить від організації контролю за його виконанням. Недостатній контроль сприяє формуванню безвідповідальності. Контроль може бути індивідуальним з боку педагога або фігурувати у формі звіту учня на зборах колективу, засіданні його активу. Важливо, щоб якість виконання доручення, старання учня при цьому були адекватно оцінені.\nПрогнозування здійснюють в усіх сферах діяльності (сімейно-побутовій, науковій, економічній тощо). Воно виражається в проектуванні, моделюванні, плануванні, висуненні гіпотез, різноманітних передбачень, сприяє досягненню певної мети, результат якої залежить від мудрості та досвіду прогнозиста.\nПід час прогнозування важливо враховувати інтереси, потреби, нахили кожної особистості. Якщо життя дітей насичене цікавими справами, всі вони згідно з їх інтересами визначають улюблені. Поступово дитина сама навчиться передбачати індивідуальні перспективи. Прагнення до досягнення перспектив наповнює життя дітей доцільним змістом, формує в них внутрішню потребу дотримуватись правил суспільної поведінки.\nБлизька перспектива полягає в прогнозуванні найближчих подій. Оскільки вона є зрозумілішою, доступнішою за інші її види, то ефективно впливає на свідомість кожної дитини, стимулює діяльність, допомагає долати труднощі, рухатися вперед. Діти не зможуть повноцінно жити, не бачачи попереду нічого радісного, захоплюючого, що спонукало б до діяльності — нових справ, цікавої роботи в гуртку, участі у змаганнях, походах. Середня перспектива полягає в проектуванні подій певною мірою віддалених у часі. Очікування на них викликає піднесений настрій, спонукає до діяльності.^ Має виховний вплив, якщо події надається особливого значення, термін підготовки до неї тривалий. Але вона потребує відповідної концентрації, розподілу зусиль, волі, характеру. Далека перспектива спрямована на проектування діяльності особистості, що триватиме протягом значного періоду, а інколи усе життя. Наприклад, далекою перспективою учня є майбутня професія. Завдання вчителя полягає у вивченні інтересів, здібностей, нахилів учня, наданні порад, допомозі у виборі професії та відповідного навчального закладу, де можна отримати бажаний фах.\nУ реалізації середньої та далекої перспектив важливо розподілити всю дистанцію на окремі етапи, досягнення яких сприятиме усвідомленню ефективності потрачених зусиль, заряджатиме на нові справи. Планування перспектив — важливий аспект прогнозування. Тому перед тим, як братись до організації справ, важливо допомогти дітям уявити не лише кінцеву мету, а й конкретні етапи на шляху до неї, відповідальних на кожному етапі, строки звіту.\nВиховуючі ситуації — спеціально організовані педагогічні умови для формування в учнів мотивів позитивної поведінки чи подолання недоліків.\nСитуація стає виховуючою тоді, коли набуває виховного спрямування. Чим привабливіша, складніша, проблемніша вона для учня, тим більше зусиль він затратить на її аналіз, тим кращим буде результат. Виховуючі ситуації Сприяють формуванню в учнів здатності уявляти себе на місці іншої людини, приймати найбільш доцільні рішення, узгоджувати з ними власні дії.\nТакі ситуації є різноманітними за своїми особливостями: вербальні (наведення афористичних висловів, розповіді із моральною проблематикою, казкові сюжети і реальні події), уявні (створення учневі умов для аналізу ним своєї поведінки, оцінки певної події), конфліктні (в їх основі — гострі моменти, психологічні зриви, потрясіння), ситуації-задачі, ситуації-вправи (обговорення проблем ігрової ситуації, що спонукають учнів до певних дій, моральних вчинків).\nТворчі прийоми передбачають виявлення педагогом доброти, уваги та піклування, які сприятимуть пробудженню й активізації прихованих гуманних почуттів учня, зміцненню його впевненості у своїх силах, залученню до цікавої діяльності. Гальмуючі прийоми постають як паралельна педагогічна дія, осуд, наказ, ласкавий докір, натяк, удавана байдужість, іронія, розвінчання, вияв обурення, попередження, вибух емоцій.\nВияв доброти, уважності і піклування. Їх використання особливо важливе в індивідуальній виховній роботі. Доброта, увага і піклування, допомога дорослих, товаришів породжує у дитини почуття вдячності, створює атмосферу взаємної поваги і довіри. Нерідко в деяких учнів бувають складні взаємини з батьками, вони не відчувають родинного тепла, піклування про себе. Якщо педагог зуміє роз'яснити таким батькам і вони змінять ставлення до дітей, це позитивно позначиться на їх самопочутті, а також на поведінці в усіх сферах життєдіяльності.\nВияв уміння. Кожна дитина, маючи певні нахили, уподобання, інколи звертається до вчителя за консультацією з питань, що її найбільш цікавлять, чи просто шукає цікавого співрозмовника. І якщо педагог виявить свою компетентність, умілість у галузі, до якої небайдужий школяр, це викличе у нього захоплення, підвищить авторитет педагога.\nЗміцнення впевненості у своїх силах. Майже кожна дитина часто виявляє невпевненість у своїх силах, заздалегідь будучи певною, що у неї нічого не вийде. Вони часто байдужі до зауважень учителів, почуваються неповноцінними, стають пасивними. Це ставить перед педагогом завдання мобілізувати здібності учня, зміцнити його впевненість у власних силах. Для цього створюють педагогічну ситуацію, в якій він міг би виявити себе, переконатись у своїх здібностях, продемонструвати товаришам свої успіхи. Упевнившись у собі, відчувши інтерес до себе і повагу товаришів, учень поступово починає виявляти почуття гідності, у нього з'являється бажання інакше поводитись, стати іншим.\nУдавана байдужість. Сутність її полягає в тому, що педагог завдяки своїй витримці вдає, що не помітив недостойного вчинку і продовжує свої дії, наче нічого не сталося. Учень, здивувавшись, що на його вчинок не зреаговано, почуває незручність і недоречність своєї поведінки.\nТакі психологічні зміни можуть відбутися тільки за педагогічних обставин, здатних викликати в учня сильні почуття. Для цього педагогу необхідно добре знати вихованця, щоб вплинути на головне почуття (радість, смуток, сором, гнів тощо), під впливом якого він по-новому оцінюватиме себе, усвідомить необхідність поводитись інакше.


Прапор України над Харковом – свідчення того, що ми живемо в стабільній та патріотичній державі. Олександр Скакун\n23 серпня 2021 | 09:58\nДо 30-річчя Незалежності України за ініціативою Президента Володимира Зеленського в усіх регіонах держави було встановлено флагштоки для проведення церемонії підняття прапору.\nНа Харківщині до річниці незалежності було встановлено найвищій в Україні - і навіть у Європі – флагшток. Його висота сягає 102 метри. Розмір самого стяга становить 15х22,5 метри.\nТ.в.о. голови Харківської ОДА Олександр Скакун, який 23 серпня взяв участь у церемонії підняття прапору, наголосив на тому, що сьогоднішнє свято особливо важливе для Харківщини, яка 7 років тому опинилася під загрозою окупації.\n«Сьогодні дуже важливий день для нашої держави і Слобожанщини. Я добре пам’ятаю важкі часи 2014 року, коли нам довелося силою повертати на будівлю обласної державної адміністрації Державний Прапор України. Його зняли сепаратисти, які намагалися захопити будівлю. Це був великий біль для патріотів. Тоді ми повернули український прапор на місце. Я вірю, що ми повернули його назавжди. Сьогодні над Харківщиною майорить один з найбільших прапорів у Європі. І це говорить про те, що зараз ми живемо у стабільній державі, яка є державою патріотів та впевнена у своєму майбутньому», - підкреслив Олександр Скакун.\nЦеремонія підняття прапора пройшла одночасно в усіх куточках країни.\nНа Харківщині право здійняти Державний Прапор України надано батькові загиблого Героя Небесної Сотні Євгена Котляра Миколі Котляру та командиру групи курсантів факультету зенітно-ракетних військ Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, учасникові бойових дій на Сході України старшому сержанту Костянтинові Вурсті.\nУ церемонії підняття Державного Прапора України на Харківщині також взяли участь голова Харківської обласної ради Тетяна Єгорова-Луценко, в.о. Харківського міського голови Ігор Терехов, представники громадських організацій, військові, жителі міста і області.\nНайвищий в України державний прапор розташований у центрі Харкова - у парковій зоні вздовж Сергіївської площі. Побачити державний прапор тепер можна майже з усіх куточків міста.\nУ парковій зоні біля державного прапора були проведені роботи з упорядкування: влаштована гранітна плитка, здійснено яскраве світлове оформлення, висаджені квіти в національних кольорах, встановлені лавки для відпочинку відвідувачів.\nТеги: скакун прапор