Нерестовый Запрет В Днепропетровской Области 2015 - Форум\nНерестовый Запрет В Днепропетровской Области 2015\nАвтор Гость_Валерий_S_*, 17 Feb 2015 11:30\nОтправлено 17 February 2015 - 11:30\nДнепропетровская область: Осенне-зимний нерестовый запрет на рыбалку 2014-2015 года\nНа території Дніпропетровської області в осінньо-зимовий період:\n-перебувати на водоймі або поблизу неї з вибуховими та отруйними речовинами, а також зі знаряддями лову, застосування яких у даний час і в цьому місці заборонено, а також зберігати заборонені знаряддя лову на водоймах або поблизу них;\n-миття у рибогосподарських водоймах або в їх прибережних смугах транспортних засобів, а також проведення робіт, які негативно впливають на стан водойм;\n-зупинка плавзасобів в заборонених для рибальства місцях, за винятком зупинок біля населених пунктів та випадків конечної потреби (шторм, туман, аварія тощо);\n-організація змагань з рибальства в період нересту риби;\n-пересування автотранспортних засобів, крім тих, що належать природоохоронним та правоохоронним органам, по кризі рибогосподарських водойм у період льодоставу (за винятком спеціально обладнаних льодових трас);\n-пересування плавзасобів у заборонених для рибальства зонах (за винятком установлених суднових ходів), а на ділянках, оголошених органами рибоохорони нерестовищами в період нересту - всіх плавучих засобів, крім суден спеціально уповноважених органів, які здійснюють охорону водних живих ресурсів;\n-лов морських ссавців, риби та інших водних живих ресурсів, занесених до Червоної книги України;\n-вивезення (винесення) риби, раків та інших водних живих ресурсів у кількості, що перевищує добову норму лову, або заборонених до лову правилами рибальства;\n2.Забороняється лов водних живих ресурсів:\n-із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм;\n-у підвідних і магістральних каналах, відводах рибогосподарських та меліоративних систем, в шлюзових каналах тощо;\n-у новостворених водосховищах (до особливого розпорядження);з незареєстрованих плавзасобів або таких, що не мають на корпусі чіткого -реєстраційного номера (за винятком веслових човнів);\n-з човнів або інших плавзасобів на промислових ділянках, закріплених за користувачами водних живих ресурсів;\n-поблизу мостів, які охороняються, в межах режимних зон охорони;\n-у радіусі 500 метрів навколо риборозплідних господарств;\n-у водоймах риборозплідних і товарних рибних господарств;\n-на зимувальних ямах;\n-з криги на ділянках водойм, закріплених за рибодобувними організаціями - на відстані більш як за 500 метрів від берега;\n-на водоймах, що не визначені органами рибоохорони як такі, на яких дозволене любительське рибальство;\n3.Забороняється лов риби, добування водних тварин на таких водоймах у такі строки і таких об'єктів лову:\n-на зимувальних ямах - з 1 листопада до закінчення зимового періоду;\n4.Дозволяється одній особі вилов за одну добу перебування на водоймі таких видів у таких кількостях:\n5.Мінімальні розміри (в см) риб і водних безхребетних, дозволених до вилову рибалками-любителями:\nЗимувальні ями Дніпропетровської області:\nвід старої пристані в районі с. Миколаївка Петриківського району до верхів’я о. Дика Коса по лівому березі на відстань 500-метрів, площа – 150 га;\n-акваторія Карнаухівського рукава – від рибоуловлювача Таромського рибгоспу до нижньої частини о. Погорілий (о. Дика Коса), у тому числі до нижньої частини о. Безіменний, площа – 100 га;\n-акваторія Баранівського рукава – від охвістя о. Діївський до охвістя о. Дівочий по правому березі, площа – 80 га;\n-акваторія від входу в Діївські плавні (верхня протока), включаючи озеро Копитянка та озеро Дубове, площа – 50 га.\n-акваторія озера Болгарське Діївських плавень, площа – 60 га;\n-акваторія від турбази комбайнового заводу (Орільський канал) до пристані Сугаківка і до фарватеру, площа - 40 га;\n-акваторія від о. Самарський до о. Безіменний (вище Кремської затоки), ширина 400 м, площа – 100 га;\n-акваторія Животиловських плавень на відстані 500 м. від берегової лінії та на відстані 1 км. від берега с. Новоселівка по траверзу, протягом 1 км., площа – 50 га;\n-500-метрова зона від усіх мостів угору і вниз за течією;\n-акваторія р. Самара на відстані 1 км. від автодорожнього мосту на трасі Київ-Донецьк вниз та вверх за течією, площа – 10 га.;\n-акваторія від охвістя о. Шевського до охвістя о. Олексіївський та клином по траверзу на правий берег до “Будинку юнацтва”, площа - 130 га;\n-р. Мокра Сура від гирла вгору проти течії на відстані 500 м, площа - 5 га;\n-від нижньої границі с. Волоське до о. Скала Стрельча на відстань 200 м. від берега, площа – 160 га;\n-акваторія від пристані в районі с. Микільське-на-Дніпрі вниз за течією до головної насосної станції Васильківської зрошувальної системи 500 м від берега, площа – 60 га;\n-акваторія балки Гайбейева від верхів’я до гирла і 200 метрова зона водосховища від гирла балки та угору і вниз за течією на відстані 200 м., площа – 8,6 га.\n-акваторія балки Башмачка від верхів’я до гирла і 200 метрова зона від гирла балки угору та вниз за течією на відстань 200 м., площа – 16 га;\n-акваторія балки Канцерівка від верхів’я до гирла, площа – 8 га;\n-акваторія на відстані 150 метрів від берега в межах с. Андріївка, площа – 6 га;\n-акваторія від греблі на відстань1000 м проти течії по всій ширині водосховища, площа – 35 га;\n-акваторія за 100 метрів від берега з верхнього границі с. Нова Зоря по траверзу на протилежний берег шириною 400 м і вниз за течією на 1000 м, площа – 40 га.\n-акваторія від греблі до нижньої границі с. Вільне по траверзу на протилежний берег, площа – 30 га.\n-акваторія в районі “Руді кручі” на відстані 500 м від берега вниз за течією впродовж 1000м.;\n-акваторія від греблі углиб водосховища на протязі 1000 м.;\n-акваторія від охоронної зони насосної станції Криворізької ГЗКОР (в районі с. Моісеєвка) на відстані 500 м від берега вниз за течією впродовж 800 м.;\n-акваторія в районі затоплених кар’єрів, площа 100 га (межа ділянки УТМР, що в районі с. Кіровка).\n-затоплена заплава р. Бугай, включаючи Грушевську затоку від с. Новокам'янка вниз за течією, довжиною 10 км і шириною 400 м, площа – 400 га, включаючи затоплену заплаву р. Пономарь;\n-акваторія від верхньої границі с. Червоногригорівка на відстані 5 км., вниз за течією впродовж 3 км. шириною 1 км., площа – 300 га.;\n-затоплена заплава р. Бистрик біля с. Капулівка напроти входу в Капулівську затоку, довжиною 1 км і шириною 0,3 км, площа – 30 га;\n-затоплена заплава р. Підпільної біля с. Покровське довжиною 0,5 км і шириною 0,3 км, площа – 15 га;\n-акваторія в межах дамби споруди №8 на відстані 800 м від берега шириною 1,5 км довжиною 3,5 км, площа 525 га ;\n-Мар’янська затока – від старої пристані с. Мар’янське по траверзу на протилежний берег до старого кладовища с. Мар’янське і вглиб затоки, площа 290 га;\n-акваторія в межах смт Нововоронцовка углиб водосховища на 3 км, але в межах Дніпропетровської області, площа 560 га.\n-Капулівська затока від мису с. Капулівка до мису с. Олексіївка вглиб затоки, площа 1350га;\n-Новопавлівська затока – від мису Новопавлівський по траверзу на нижній кордон с.м.т. Червоногригорівка, площа – 1375 га.;\n-Олексієвська затока, площа 1250 га.;\n-акваторія від Гаврилівської затоки до затоки Аннівка (5 км.) на відстані 1000 метрів від берега, включаючи акваторію заток, площа – 800 га.\n-акваторія від Мішуриного Рогу в районі 30-го буя: по 200 м. вниз за течією і вверх проти течії та по обидва боки буя, площа – 16 га;\n-акваторія колишнього Аульського кар’єру: від Аульського водозабору 300 м. вглиб водосховища та шириною 500 м., площа – 15 га;\n-акваторія затоки «Красна» в районі водозабірної споруди, площа – 30га;\n-акваторія від 12-го буя біля с. Правобережне на відстані 1,5 км. – довжиною 600 м. вгору по течії і в глиб водосховища 500 м., площа – 30 га.;\n-акваторія від Домотканського водозабору відстані 300 м.: вгору проти течії довжиною 700 м. та шириною 500 м. (по старому руслу р. Дніпро), площа – 35 га.;\n-акваторія протяжністю 200 м. нижче діючого Бородаївського гранкар’єру в районі 14-го буя, площа – 12 га.;\n-акваторія від рятувальної станції: 300 м. по азимуту ПЗ-310?, пристань м. Верхньодніпровська 1,8 км. по азимуту 350?ПЗ(по старому руслу р. Дніпро): довжиною 2 км., шириною 500 м., площа – 100 га.;\n-акваторія, від рятувальної станції 2 км. по азимуту ПЗ-300?і пристані м. Верхньодніпровська, 2 км. по азимуту 350?ПЗ, площа – 6 га.;\n-акваторія на відстані 150 м.: від крайнього мису смт. Дніпровське в північно-західному напрямку, довжиною 600 м.і шириною 250м.,площа-15га.;\n-акваторія від греблі Дніпродзержинської ГЕС вгору проти течії на відстані 500 м.: довжиною 500 м., шириною 200 м., площа – 10 га.;\n-на акваторія на відстані 500 м. від залізничного стовпа № 136 на дамбі Дніпродзержинської ГЕС в північно-західному напрямку:\nдовжиною 450 м., шириною 200 м., площа – 9 га.\nОтправлено 21 February 2015 - 21:48\n-з човнів або інших плавзасобів на промислових ділянках, закріплених за користувачами водних живих ресурсів\n1. Где такие делянки ?\n2. Какого хрена ?\nОтправлено 23 February 2015 - 13:09\nBravo (21 February 2015 - 21:48) писал:\nСообщение отредактировал Дмитрий_жук: 23 February 2015 - 13:10\nОтправлено 24 February 2015 - 20:46\nДмитрий_жук (23 February 2015 - 13:09) писал:\nГде по Днепру в пределах 100 км выше-ниже от города располагаются участки промыслового лова, кем они ограничены и обозначены. Я могу сам конкретно ответить на этот вопрос - ВЕЗДЕ ! где пожелают заставить свои сетки користувачи водних живих ресурсів. Поэтому пункт мне этот совсем не нравится, причем преценденты уже были, когда инспектор, а проще говоря мудень не найдя веских аргументов для взымания штрафа начинал петь песню про участок промыслового лова и соответственный запрет. Понятненько ?\nСообщение отредактировал Bravo: 24 February 2015 - 20:48\nОтправлено 25 February 2015 - 08:30\nBravo (24 February 2015 - 20:46) писал:\nГде по Днепру ..... штрафа начинал петь песню про участок промыслового лова и соответственный запрет. Понятненько ?\nя даже и не знал, как то в командировках был на запрет. и не встречался с таким вопросом.\nОтправлено 27 February 2015 - 23:13\nДмитрий_жук (25 February 2015 - 08:30) писал:\nНу вот и встретились. Можете конкретно указать такие участки? Чтоб люди знали точно.


Посібники для Gorenje Холодильники з морозильною камерою\nHome > Побутова техніка > Холодильники з морозильною камерою > Gorenje Холодильники з морозильною камерою\nНижче ви можете знайти всі моделі Gorenje Холодильники з морозильною камерою, на які в нас є посібники. Також перегляньте поширені запитання внизу сторінки, щоб отримати корисні поради про ваш товар. Ваша модель відсутня у списку? Будь ласка, зв’яжіться з нами.\nGorenje NRS9182VB Холодильник із морозильною камерою


Катеринопільська РДА програла освітянам у суді | Про все - Черкаські новини. Життя міста Черкаси та Черкаської області\nСудом скасовано розпорядження голови Катеринопільської РДА "Про структуру районної державної адміністрації". У січні цього року голова РДА Ольга Ніколенко розпорядилася ліквідувати відділ освіти й реорганізувати його у відділ освіти, молоді й спорту, інформують Вісті Черкащини.\nПостановою Черкаського окружного адміністративного суду в справі за позовом Катеринопільської районної організації Профспілки працівників освіти і науки України 8 вересня 2016р. скасовано розпорядження голови Катеринопільської районної державної адміністрації №17 від 29.01.2016 року "Про структуру районної державної адміністрації" та визнано протиправними дії її голови щодо ліквідації відділу освіти Катеринопільської районної державної адміністрації. Суд вважає, що голова РДА Ольга Ніколенко підписала розпорядження передчасно та з порушенням вимог законодавства України про працю, без завчасного надання професійним спілкам інформації щодо скорочення чисельності або штату працівників.\n"У квітні в Черкаській ОДА голова облради Олександр Вельбівець кинув мені докір. Мовляв, суд нас розсудить", – згадує голова Катеринопільської районної ради профспілки працівників освіти Наталя Гонтаренко. - А в липні впливовий катеринопільський посадовець хвалився, що суд вони вже виграли. Натякали, щоби забрала позовну заяву. Тоді я зможу розраховувати на працевлаштування у новій організації. Зі мною в них нічого не вийшло. А в серпні юрист РДА Любов Кучеренко, яка представляла інтереси голови адміністрації, подала до суду клопотання про відвід судді Каліновської за упереджене ставлення до відповідача. Доказів не було надано, і суд не врахував клопотання. Рішення суду справедливе, але це коштувало мені посади".\n"Нічого екстраординарного на суді не відбулося, – каже адвокат освітян Сергій Колісник. – Суддя Каліновська продемонструвала, що не кожний суд підконтрольний владі та корумпований, як про це часто йдеться у засобах масової інформації".\n"Тут усе просто. Ліквідація відділу освіти проводилася для звільнення з роботи Миколи Ткаченка та призначення на цю посаду заступниці голови РДА Ірини Міненко", – стверджує колишній вчитель школи №2 Геннадій Джус. – "Понад два роки працює головою Ольга Ніколенко, а нічим хвалитись, а громадами ще і район розвалила. Щось потрібно змінювати, от Ніколенко змінила, Миколу Ткаченка вигнала, Ірину Міненко зі свого заступника гарно відсунула, та ще й працевлаштувала! І все одним пострілом".\nПрокоментував ситуацію і колишній начальник відділу освіти Микола Ткаченко,\n"Ситуація, що склалася внаслідок неправомірних дій влади, дуже складна і сумна. Насторожує, що люди, які працюють на високих керівних посадах, можуть діяти так непрофесійно та безвідповідально. Прикро, що в новоствореній структурі не найшлося місця для роботи найдосвідченішим. висококваліфікованим працівникам. Щодо рішення суду, то воно іншим і не могло бути, адже грубо порушено Кодекс законів про працю України та Закон України "Про професійні спілки, їхні права та гарантії діяльності". Але на цьому проблеми не закінчуються. Записи в трудових книжках педагогів свідчать, що вони працюють у відділі освіти, якого не існує, піддається сумніву і правильність виплати відпускних, виникають проблеми з оформленням пенсій. Отже влада, проводячи "реформи" всупереч чинному законодавству, про наслідки не подумала, не порадилась з людьми".\n"Постанова ще не набрала законної сили, коментарі давати некоректно", – вважає начальник відділу освіти, молоді та спорту Ірина Міненко.\nНагадаємо, що 29 січня розпорядженням голови Катеринопільської РДА ліквідовано відділ освіти. Освітяни не погодились з розпорядженням, провели страйк, вимагаючи від голови РДА Ольги Ніколенко припинити процес ліквідації відділу освіти до прийняття рішення щодо створення Катеринопільської територіальної громади. У конфлікті із освітянами, Ольгу Ніколенко підтримувала і Черкаська облдержадміністрація.\nНайближчим часом Катеринопільська РДА подасть апеляцію на рішення суду.\n08 липня 2019, 08:32


Вибираємо іграшки для дітей від 1 року\nІграшки виконують важливу функцію в житті малюка — через них він знайомиться з навколишнім світом. Важливо, щоб атрибути для ігор відповідали віку дитини. Тільки в цьому випадку вони принесуть користь. Розглянемо, які потрібні іграшки дитині у віці від 1 до 2 років.\nУмовно-образні іграшки . Малюкам 12-18 місяців потрібно пропонувати ляльки і тварини-іграшки, які зроблені з м'яких матеріалів різної фактури і кольору. Для розвитку тактильного сприйняття дитини корисно грати гладкими, пухнастими, пластиковими, тканинними, дерев'яними предметами. Такі іграшки можуть бути зроблені своїми руками або ж куплені. Важливо, щоб колір іграшок-тварин відповідав реальному. Рожеві зайчики або блакитні собачки спотворюють формування уявлень дітей про цих тварин. Розмір іграшок для діток цього віку — 15-30 см. Багатьом малюкам подобаються звучать ляльки або тварини.\nсамонавчального або автодідактіческіе іграшки . Цими термінами педагоги називають всім відомі пірамідки, вкладиші, прості кубики. Такі ігрові предмети самі підказують дитині, як з ними поводитися. Щоб грати з ними, необхідно співвіднести форму, розмір або ж розташування їх окремих частин. Найбільш простими у використанні є кубики. Спочатку дитина може їх просто кидати або складати в коробку. Потім можна показати йому, як будувати будиночки і вежі.\nІграшки, що зображують предмети побуту . Після року у дитини потрібно формувати перші маніпулятивно-ігрові навички. Для цього використовують іграшки, які зображують добре знайомі їм предмети побуту. Це в першу чергу іграшковий посуд — тарілки, чашки, вилки, ложки. Крім того, добре запропонувати малюкові предмети меблів, такі як ліжко, стіл, стілець. Бажано, щоб іграшкові меблі була зручна для укладання і Сідання іграшок.\nРозвиваючі конструктивні ігри . До них відносяться набори конструкторів з великими деталями, будівельні набори великого і середнього розміру. Крім того, що такі іграшки розвивають моторику малюка, вони формують його уявлення про розміри, форми і конструкціях.\nТехнічні іграшки . Це досить великий асортимент іграшок, які вдосконалюють ходьбу і рухові навички малюка. В першу чергу до них відносяться машинки різного виду і розміру, іграшкові коляски та візки, машина з сидінням для дитини, каталки.\nЛяльки. Головна вимога до ляльок для діток цього віку - вони повинні бути схожі на людину, з шиєю, пальчиками на руках і ногах, волоссям на голові. Відмінний варіант - лялька з м'якої пластмаси або тканини (її можна зробити своїми руками), з намальованими великими очима.\nФігурки тварин, фруктів, овочів . Ідеальний варіант - іграшки розміром 7-15 см, об'єднані спільною тематикою, наприклад, дикі тварини, фрукти.\nІграшки для ігор з піском і водою . Це можуть бути набори для ігор у ванній, плаваючі іграшки (рибки, каченята, жабки), пляшечки і стаканчики, формочки для піску різних розмірів, відерце, лопатка, ситечко і граблі.\nМ'які іграшки . Дана категорія іграшок, напевно, найулюбленіша у більшості діток. Часто малюк засинає з м'яким ведмедиком, зайчиком чи котиком.\nІграшки, що зображують предмети побуту . У цьому віці додаються іграшки даного виду. Які потрібні дитині дитячі предмети побуту? Це може бути кухонна плита, додатковий посуд (каструлька, чайник, сковорідка), постільні приналежності (ковдра, подушка, матрац, простирадла).\nТехнічні іграшки . Для розвитку дитини можна придбати нові види такої категорії предметів, наприклад, автобус, поїзд, трамвай, санки, машини з сидіннями, інерційні машинки.\nРозвиваючі дидактичні іграшки . У цю категорію іграшок входять ті, які розвивають дрібну моторику, мислення, сприйняття. Після 18 місяців дитині можна пропонувати стаканчики-вкладиші, коробки-вкладиші, мозаїки з великими елементами, набори для нанизування, шнурування.\nНастольно-друковані ігри . В даному віці діти вже можна давати розрізні картинки з 2-4 частин.\nМузичні іграшки . З їх допомогою у дитини розвивається слухове увагу, навички мовного (фонационного) дихання, почуття ритму. Запропонуйте йому барабан, бубон, дудочку, музичний молоточок, свисток або металофон.\nПосібники для образотворчої діяльності . Можна придбати спеціальні фломастери для дітей від року, пальчикові фарби, олівці для малювання на асфальті. Добре запропонувати дитині мольберт, так як дітям в такому віці зручніше малювати на вертикальній поверхні. Крім того, придбайте для малюка спеціальний дитячий пластилін, який не липне до рук, а також дошки для ліплення.\nРозвиваємо координацію і спритність\nОдним з перших спортивних дій, яким може оволодіти малюк, є кидання і катання м'яча. Для дитини другого року життя слід підбирати легкі, невеликого розміру м'ячики (10-15 см в діаметрі), найкраще гумові, які зручно хапати, утримувати двома руками і кидати. Для дитячої ручки відмінно підійдуть приємні на дотик повстяні, матерчаті, плетені і в'язані м'ячики. Не варто вибирати м'ячі строкатою і отруйної колірної гами, краще віддати перевагу соковитим, але спокійним і радує око кольорами.\nСпочатку з дитиною освоюють катання м'яча, сидячи на килимку. Потім можна кидати м'яч в різних напрямках. Після цього можна переходити до «футболу», навчаючи малюка ударам ногами по м'ячу.\nКрім м'яча для фізичного розвитку дитини добре придбати обручі, деякий спортивне обладнання, наприклад, шведську стінку, драбинки, кільця, гірки, гойдалки, лавочки для ходьби.\nКупувати іграшки краще самостійно, не залучаючи до цього дитину. У віці 1-2 років він ще не може сконцентруватися на одній з них. Малюк буде просити купити йому все іграшки, які трапляються на очі, і не зможе зрозуміти, чому йому відмовляють в цьому.


Травневе рішення Європейського суду з прав людини про протиправність українського законодавства щодо обмеження права вільно розпоряджатися землею зумовило новий виток дискусій про необхідність скасування мораторію на продаж землі. Навряд чи варто очікувати миттєвих змін до законодавства після цього рішення, але важливість цієї події також не варто недооцінювати.\nЯкі витрати та недоотримані вигоди є наслідком продовження дії мораторію та які переваги ми зможемо отримати, якщо цей мораторій скасувати?\nАбсолютна більшість землі підпадає під дію мораторію, це більше 40 мільйонів гектарів по всій Україні. Найбільша частка в ній – це земельні паї, але крім цього – державні та комунальні землі, землі для ведення товарного виробництва та інші.\nБільше 4 мільйонів селян мають у власності землю. З тих, хто здає їх в оренду, лише менша половина роблять це офіційно, через що бюджети не доотримують близько 2-3 тисяч гривень з кожного гектару, що разом складає мільярди гривень у рік.\nБільш того, майже чверть власників земель – це люди старші 70 років, а частина власників паїв взагалі померли. 60% власників земельних паїв – пенсіонери, ще близько 10% – безробітні особи. Звичайно, що таким людям переважно складно раціонально використовувати цю землю, грамотно нею розпоряджатися, вкладати в неї свої сили, час та гроші.\nДля того, щоб обійти дію мораторію на продаж землі, вже вигадано низку схем. Найпоширенішими з них є: створення штучного боргу, через який суд забирає частину землі на користь інших осіб; зміна цільового призначення землі чиновниками з наступним її продажем; передача землі за договором довічного утримання та інші. Як бачимо, в реальному житті мораторій не спрацьовує, якщо це потрібно зацікавленим сторонам.\nЦікаво, що мораторій на землю не тільки позбавляє можливості продавати землю, він і знижує вартість її оренди. Оскільки в Україні розвинута олігополія в агросекторі, агрохолдинги диктують свої умови в питаннях надання землі в тимчасове користування. За даними 2017 року, ціна оренди гектару землі в Україні в середньому не перевищує півтори тисячі гривень.\nЗа розрахунком експертів, після скасування мораторію, середня ціна оренди землі в України може вирости з 1,5 тисяч гривень до 6,5 тисяч гривень, що в свою чергу збільшить і податкові надходження в бюджети. При цьому така ціна оренди може наблизитися до середньої ціни оренди таких країн як Іспанія, Німеччина, Люксембург та інших.\nВільний ринок землі зміг би позбавити інструментів впливу на власників землі від агрохолдингів, адже вони не зможуть в цьому разі диктувати свої умови, розуміючи, що власники землі можуть її не просто здавати в оренду, але і продавати. Крім того, ринок сам встановить справедливу ціну на землю, чого так сильно бояться великі корпорації сьогодні.\nСкасування мораторію в середньостроковій перспективі покращить і показники гумусу в українських чорноземах. В останні роки він значно погіршився через відсутність інтересу власників вести господарство, обробляти землю та доглядатися до неї.\nОрендарі також не зацікавлені вкладати ресурси у обробку землі, оскільки розуміють, що втратять контроль над землею через декілька років. Вільний ринок землі дозволить власникам розуміти, що кожна вкладена в землю гривня за часом мультиплікується у декілька гривень прибутку, і тому вони матимуть відповідну мотивацію. Саме мораторій є однією з головних причин недбалого, безвідповідального відношення до землі, тому його скасування так необхідне.\nЗважаючи на це, Україна як держава і кожний окремий громадянин, який є власником землі, втрачає купу можливостей і грошей допоки продовжує діяти мораторій на продаж землі. Абсолютна більшість розвинутих країн давно відкрили ринок землі, це потрібно зробити і Україні.\nМатеріал написаний з використанням статистичної інформації кампанії Фермер Тарас.\nЗемлю переважно отримали ті люди, які на сьогодні є пенсіонерами, які не будуть працювати на цій землі і навряд будуть підприємцями. Землю не отримала ні сільська, ні міська молодь.\nСамосад – перший громадський город Києва. Як і чому все почалося?


Оплата за харчування в дитячих садках Ренійської громади стане однаковою :: Ізбірком :: Головні події Одеси\nДепутатам Ренійської міської ради пропонують на майбутній сьомій позачерговій сесії розглянути низку проєктів рішень, серед яких внесення змін в рішення міської ради від 24 грудня 2020 року «Про встановлення розміру плати за харчування дітей в дитячих дошкільних закладах Ренійської міської територіальної громади».\nЦим рішення було встановлено, що в трьох міських садках розмір плати становитиме:\nдля дітей до трьох років в розмірі 29 гривень в день,\nдля дітей від трьох до шести років - 35 гривень в день.\nРішення цього року розмір плати для міських дитячих садків залишає таким самим. Для дитячих садків в селах затверджені наступні цифри:\nД/с «Ромашка» с. Долинське, для дітей до 3-х років - 20 гривень в день, для дітей від 3-х до 6-ти років - 25 гривень в день.\nД/с «Ластівка» с. Плавні – 25 і 35 гривень відповідно.\nД/с «Казка» с. Нагорне – 26 і 36 гривень.\nД/с «Джерельце» с. Котловина – 27 і 35 гривень.\nД/с «Івушка» с. Лиманське - 27 і 38 гривень.\nД/с «Мартичка» с. Новосельське – 28 і 32 гривні.\nД/с «Світлячок» с. Орлівка – 32 і 38 гривень.\nВ проєкті цей «розбрід» пропонується скасувати та встановити єдиний для усіх садків громади розмір плати за харчування:\nдля дітей від трьох до шести років – 35 гривень в день.\nЗміни стосуються лише розміру плати. Ухваленим у грудні рішенням, положення про те, що батьки платять лише половину від вказаної суми, змінювати не пропонується. Як і положення про те, що від плати за харчування повністю звільняються діти-сироти, діти позбавлені батьківського піклування, діти-інваліди, діти з родин, що отримують допомогу у відповідності із законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим родинам» і діти учасників бойових дій, і на 50% зменшується плата для дітей та родин, в яких виховується більш ніж троє дітей.\nНагадаємо, шоста позачергова сесія міської ради Рені відбулася 24 лютого та стала вже третім таким засіданням з початку місяця - четверта позачергова сесія працювала 11 та 12 лютого, п'ята 16 та 17 лютого.\nЯк і в попередніх випадках, робота сесії розпочалася із спільного засідання постійних депутатських комісій - цього разу п'яти, а вже за 40 хвилин завершилася.\nОсобливістю усіх трьох позачергових засідань стала активність депутатів.


Диплом - Бухгалтерський облк на плодоовочевих консервних пдприємствах. Економчна сут значення виробничих витрат у систем бухгалтерського облку. Особливост консервного виробництва, їх вплив на побудову облку витрат калькулювання собвартост продукц.\nДиплом Бухгалтерський облк на плодоовочевих консервних пдприємствах. Економчна сут значення виробничих витрат у систем бухгалтерського облку. Особливост консервного виробництва, їх вплив на побудову облку витрат калькулювання собвартост продукц\nТип работы: Диплом. Предмет: Бухгалтерский учёт. Добавлен: 12.05.2009. Сдан: 2009. Уникальность по antiplagiat.ru: --.\n· обґрунтування економічної суті і значення виробничих витрат у системі бухгалтерського обліку;\n· з`ясування визначальних критеріїв науково обґрунтованої системи класифікації виробничих витрат;\n· вивчення особливостей консервного виробництва та їх впливу на побудову обліку витрат і калькулювання собівартості продукції;\n· встановлення організаційно-методичних аспектів відображення витрат виробництва у системі первинних носіїв інформації;\n· характеристика синтетичного і аналітичного обліку виробничих витрат промислового підприємства;\n· критична оцінка діючої методики калькулювання собівартості виготовленої продукції;\n· з`ясування загальних принципів здійснення аудиту виробничих витрат;\n· аналіз витрат виробництва і собівартості продукції підприємства.\nОб`єктом дослідження є виробничі витрати промислового плодо-консервного підприємства.\nМетоди дослідження. При підготовці дипломної роботи використано наступні методи: монографічний - для детального вивчення об`єкта дослідження; порівняння - для виявлення спільних рис та відмінностей досліджуваних процесів і явищ; аналізу та синтезу - для деталізації об`єкта дослідження шляхом його розчленування на складові частини; групування - для виявлення концептуальних ознак об`єкта дослідження; середніх і відносних величин - для визначення рівня ефективності досліджуваних процесів; розрахунковий - для підрахунку економічного ефекту на перспективу.\n· обгрунтовано поняття витрат виробництва, їх суті і значення в системі бухгалтерського обліку промислового підприємства;\n· розглянуто визначальні критерії науково обґрунтованої системи класифікації виробничих витрат;\n· досліджено особливості консервного виробництва та їх вплив на побудову обліку витрат і калькулювання собівартості продукції;\n· розглянуто організаційно-методичні аспекти відображення витрат виробництва у системі первинних носіїв інформації;\n· досліджено існуючі методи обліку виробничих витрат, проведено їх критичний аналіз;\n· удосконалено загальну методологію обліку виробничих витрат;\n· обґрунтовано методику калькулювання собівартості виготовленої продукції плодоконсервного виробництва;\n· запропоновано один із можливих варіантів поєднання аналітичних прийомів і напрямів проведення аналізу виробничих витрат;\n· обґрунтовано основні резерви та шляхи зниження собівартості продукції плодоконсервного виробництва.\nПрактичне значення отриманих результатів. Результати досліджень, викладені у дипломній роботі, були запропоновані до розгляду на засіданні правління Спільного підприємства Дрогобицький плодоконсервний завод”, отримали позитивні відгуки й рекомендовані до практичного використання на підприємстві (довідка № 3 від 10 травня 2002 року).\nОбсяг та структура дипломної роботи. Дипломна робота складається з вступу, трьох розділів, висновків та пропозицій, списку використаних джерел ( 63 найменування), додатків. Обсяг роботи - 87 сторінок друкованого тексту. Дипломна робота містить 5 таблиць, 13 рисунків, 4 додатки.\nНа підприємствах України, зокрема переробної консервної промисловості іде процес адаптації бухгалтерського обліку до ринкових умов господарювання і до міжнародної системи бухгалтерських та аудиторських стандартів. Останнім часом спостерігається широке розповсюдження оренди, поступове перетворення частини державних підприємств в акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, створення малих підприємств з приватною власністю. В процесі виникнення нових форм організації виробництва, залучення національного та іноземного капіталу, стає більш актуальною проблема створення конкуренції та визначення товаровиробниками доцільності виробництва кожного окремого виду продукції. Зростання конкуренції між окремими товаровиробниками, боротьба за ринки збуту та пошук нових сегментів ринку, зростання витрат на розробку, освоєння та випуск нової продукції, рекламу і дослідження ринку об`єктивно зумовлюють ускладнення орієнтації підприємств у системі економічних зв`язків і зростання значущості функцій їх управлінням. Внаслідок цього назріла проблема перегляду призначення ролі і функцій внутрішньовиробничого (управлінського) обліку, а саме - він повинен бути орієнтований на забезпечення прогнозування діяльності й отримання необхідної для управління інформації про витрати виробництва.\nПитання методології та організації бухгалтерського обліку в останній час зазнали певного регулювання. Програма реформування системи бухгалтерського обліку із застосуванням міжнародних стандартів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.98 р. №1706 та прийняття Закону України від 16.07.99 р. №996 - Х1V “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні  є складовою частиною заходів, орієнтованих на введення економічних відносин ринкового напряму. Трансформація національної системи бухгалтерського обліку спрямована на її приведення у відповідність з вимогами ринкової економіки і міжнародними стандартами бухгалтерського обліку, надання суб`єктам господарювання можливостей визначати межі і форми внутрішньовиробничого (управлінського) обліку. Вирішувати цю проблему необхідно в рамках підходу, який передбачає посилення орієнтації обліку на управління підприємством.\nНа мій погляд, в сучасних умовах бухгалтерський облік на підприємствах консервної промисловості повинен бути побудований за аналогією країн з розвинутою ринковою економікою, тобто за методом “витрати-випуск-результати”, основою якого є співвідношення випуску продукції (надання послуг) з витратами на постачання, виробництво і реалізацію. Досягнення запланованої ефективності консервного виробництва, з одного боку, та обмеження ресурсів, з іншого, вимагають постійного зіставлення витрат і одержаних результатів. Ця проблема посилюється під впливом інфляції, коли дані про виробничі витрати необхідно постійно зіставляти з величиною майбутніх витрат, яка залежить у найбільшому ступені від впливу зовнішнього середовища. Адміністративні підприємства з метою управління витратами і доходами повинна бути забезпечена оперативними даними щодо ефективності роботи кожного структурного підрозділу та результатів виробництва окремих видів продукції. Ступінь управління витратами, таким чином, визначає в цілому механізм господарювання підприємства.\nУ зв`язку з цим підвищуються вимоги до оперативності, повноти охоплення і аналітичності інформації про витрати на виробництво, оскільки в нових умовах практична цінність показника собівартості буде залежати від своєчасності її одержання.\nРозвиток ринкових відносин і пов`язані з цим потреби економічної практики вимагають докорінних змін в методах господарювання на всіх рівнях управління підприємством, посилення контрольних функцій обліку. Оперативне реагування та прийняття обґрунтованих управлінських рішень стає можливим за умови надання керівникам достовірної та своєчасної інформації, головним джерелом якої є бухгалтерський облік. Проте, в умовах ускладнення міжгосподарських та внутрішньовиробничих зв`язків облік повинен бути не лише засобом інформаційного забезпечення і контролю за діяльністю, але й інструментом впливу на виробництво на всіх ієрархічних рівнях підприємства. Ринкові відносини обумовлюють зростання ролі бух обліку в підготовці обґрунтованих висновків щодо доцільності й ефективності виробничих і фінансово-господарських операцій та процесів, причому, як здійснених, так і запланованих.\nНа протязі багатьох років вітчизняна система обліку витрат на виробництво фактично не піддавалась реформуванню і відповідала вимогам централізовано керованої економіки, оскільки забезпечувала надання інформації про всі фактичні витрати підприємства, а калькулювання повної фактичної собівартості продукції (робіт, послуг) було необхідним для державного централізованого ціноутворення. Як визначає професор Ф.Ф.Бутинець: “... прийоми і методи управлінського обліку, які використовуються в директивній економіці, не давали потрібного результату. Не було власника, зацікавленого у зниженні виробничих витрат. Саме тому в свій час не вдалося зруйнувати витратний механізм у ціноутворенні” [4, С.13].\nОсновні методологічні засади формування в бухгалтерському фінансовому обліку інформації про витрати виробництва визначаються Положенням (Стандартом) бухгалтерського обліку № 16 “Витрати” . ПБО № 16 затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 19 січня 2000 року № 27/4248. Згідно ПБО № 16, пункт 6, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань , що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Це означає, що обов`язковою умовою визнання витрат, як і інших активів або зобов`язань, є їх достовірна оцінка. Але вже, згідно п.7 П(С)БО 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Це відповідає принципам міжнародних стандартів фінансової звітності і застосовуваному у національних П(С)БО принципу відповідності витрат доходам. З цього випливає, що витрати, які неможливо прямо зв`язати з доходами певного періоду, відображаються в складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.\nЯкщо актив забезпечує отримання економічних вигод протягом декількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості між відповідними звітними періодами, що регулюється п.8 П(С)БО 16. Це стосується, насамперед, амортизації.\nЗазначимо, що всі дані про виробничі витрати підприємства повинні відображатись у Звіті про фінансові результати. Не визнаються витратами і не включаються до Звіту про фінансові результати:\n1) платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо;\n2) попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг;\n3) погашення одержаних послуг;\n4) інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам визначених стандартом витрат.\nВисвітлюючи питання формування й обліку виробничих витрат, а також віднесення їх на собівартість продукції, необхідно дати роз`яснення таким суміжним поняттям, як витрати виробництва і валові витрати, виробнича та повна собівартість продукції . Витрати виробництва - це спожиті у процесі виробництва засоби виробництва, які втілюють у собі виконану роботу (сировину, матеріали, амортизацію основних засобів, працю працівників, зайнятих у теперішньому процесі виробництва). Валові витрати за своїм змістом відрізняються від витрат виробництва. Це інша економічна категорія, яка застосовується лише у податковому обліку. Валові витрати - це витрати платника податку, пов`язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, реалізацією продукції (робіт, послуг), охороною праці. У склад валових витрат списання виробничих запасів, що спожиті у процесі виробництва, не зараховують. Таке списання відображають у фінансовому обліку. Витрати виробництва обліковують для визначення собівартості виробленої продукції (робіт, послуг) та обчислення на цій основі прибутку від реалізації. Валові витрати обліковують лише з метою визначення оподатковуваного прибутку.\nВиробнича собівартість відрізняється від повної собівартості виробленої продукції на величину витрат на збут. До витрат на збут, зокрема, належать витрати пакувальних матеріалів, транспортування продукції, витрати на маркетинг та рекламу, гарантійний ремонт, страхування продукції при доставці та інше.\nНеобхідно зазначити, що питання витрат на виробництво та калькулювання собівартості продукції належать до питань управлінського, не фінансового, обліку, а тому саме вони будуть пріоритетними при плануванні ціни та прибутку від реалізації. Оперативному обліку тут слід також віддати належне - він дозволяє контролювати і регулювати операції з ресурсами виробництва у момент їх здійснення . Поєднання управлінського обліку з оперативним дасть змогу попередити негативні явища у витрачанні ресурсів до моменту їх виникнення.\nОблік в оперативному режимі повинен забезпечити систему управління консервними підприємствами достовірними даними про всі випадки відхилень у витратах відносно встановлених норм, стосовно місць їх виникнення (цехів, дільниць, бригад, робочих місць). Тому з метою контролю за собівартістю переробки сільськогосподарської сировини важливо виділити такі об`єкти обліку, як місця виникнення витрат і центри відповідальності. Це дозволить встановити персональну відповідальність за рівень витрат, оперативно реагувати на відхилення, що виникають у витратах, запобігати подальшому нарощуванню понаднормативних витрат.\nБухгалтерський облік на підприємствах досліджуваної галузі повинен бути пов`язаний із системою використання всіх ресурсів, з одного боку, і з цілями управління та контролю господарської діяльності, з іншого. Такий зв`язок обумовлює роль бух обліку як засобу інформаційного забезпечення управління виробництвом. Основний потік інформації формується у системі оперативного і бухгалтерського управлінського обліку, тому інтегрування цих видів обліку дозволяє одержати оперативну інформацію з високим рівнем достовірності, яка одночасно буде задовольняти потреби оперативного управління і служить базою для створення уніфікованих первинних документів і узагальнених таблиць, що в свою чергу дозволить найбільш доцільно використовувати засоби обчислювальної техніки. Бухгалтерська звітність, таким чином, виконуватиме роль інформаційної основи наступних аналітичних розрахунків для прийняття оптимальних ефективних управлінських рішень.\nНа наш погляд, внаслідок взаємодії оперативного і бухгалтерського обліку, з`явиться можливість формування системи оперативного бух обліку, аналізу і контролю витрат та оперативного управління витратами плодоовочевих підприємств консервної промисловості. Це проілюстровано на рисунку 1.1.\nПодальший розвиток ринкових відносин вимагає переорієнтування обліку виробничих витрат консервних підприємств на вирішення нових завдань, що стоять перед управлінням ними:\n- підвищення оперативності обліку собівартості продукції;\n- забезпечення управління виробництвом відповідною інформацією;\n- застосування нетрадиційних для вітчизняної практики підходів до калькулювання собівартості і підрахунку фінансових результатів.\nРис. 1.1. Система оперативного обліку, аналізу, контролю та управління витратами підприємств консервної промисловості.\nТенденції розвитку бухгалтерського обліку на підприємствах плодоовочевої консервної промисловості свідчать про доцільність виділення системи управлінського обліку. Сьогодні, коли зростає конкуренція і фактична собівартість продукції є комерційною таємницею, виділення управлінського обліку в самостійну облікову діяльність дає більші можливості збереження цієї таємниці. Організація управлінського обліку на підприємствах галузі забезпечить, на нашу думку, одержання інформації для контролю їх поточної діяльності, оптимізацію використання ресурсів, вимірювання й оцінки ефективності виробництва, прийняття управлінських рішень.\nВитрати і результати виробничої діяльності виступають основними об`єктами управлінського обліку, тому його основою є облік витрат, реалізації (випуску) і результатів за сегментами діяльності. Сегментом діяльності виступає позиція, за якою визназначається фінансовий результат співставлення витрат з випуском” [46,С.88]. Управлінський облік спрямовується на виявлення кінцевого результату за внутрішніми сегментами діяльності (виробами, групами виробів, замовленнями, центрами відповідальності, центрами прибутку і рентабельності), а також за зовнішніми сегментами діяльності (каналами реалізації, категоріями споживачів, зонами країни), причому інформація про діяльність окремих сегментів готується і надається менеджерами у мінімальний строк або по мірі необхідності і прийняття рішень.\nПостійну спрямованість на кінцевий результат діяльності підприємств консервної промисловості забезпечує ринкова система управління витратами, яка передбачає 2 напрями поділу інформації і побудови відповідної системи обліку:\n1) фінансовий, що забезпечує відображення витрат, випуску готової продукції та результатів за видами діяльності: оперативна, інвестиційна та фінансова.\n2) управлінський, що забезпечує вирішення внутрішніх управлінських завдань консервних підприємств на основі зіставлення витрат, випуску і результатів у розрізі видів продукції, центрів відповідальності, сегментів діяльності і т.д.\nОтже, облік витрат виробництва є визначальним в загальній системі управлінського обліку. Вивчення праць вітчизняних та зарубіжних вчених дозволяє облік витрат, як певну економічну категорію, визначати як систему заходів із моніторингу, накопичення, аналізу та інтерпретації даних про витрати, пов`язані з виробничим процесом з метою вироблення ефективних управлінських рішень.\nУправлінський облік виконує не тільки функцію фіксування минулих витрат, документального їх відображення, ретроспективного обліку та аналізу, що виходять на фінансовий облік. Найважливіша функція управлінського обліку - це інформаційне обґрунтування процесу прийняття управлінських рішень, тому до його сфери включаються питання, пов`язані з управлінням, методами моделювання, математичними методами, маркетинговими дослідженнями, технологією виробництва. На наш погляд, організація управлінського обліку на консервних підприємствах створює умови для реального управління процесом виробництва на основі дослідження всіх факторів впливу на формування виробничих витрат.\n1.2. Визначальні критерії науково обґрунтованої системи класифікації виробничих витрат.\nСучасні умови господарювання підприємств плодоовочевої консервної промисловості обумовлюють зростання ролі управлінського обліку, який надає інформацію значно більшу за повнотою, обсягом, аналітичними і контрольними можливостями, ніж фінансовий облік, оскільки інформації останнього недостатньо для внутрішніх потреб управління формуванням собівартості продукції.\nНа протязі останніх років вченими-економістами та бухгалтерами-практиками вносились різні пропозиції щодо вдосконалення існуючої класифікації витрат у різних галузях промисловості. Необхідно відмітити, що більшість авторів вирішували питання доцільності, обґрунтованості та правомірності включення певних видів витрат до собівартості продукції, проте проблеми зміни загальних принципів формування собівартості та групування витрат на виробництво залишалися невирішеними.\nВ умовах використання національних стандартів бухгалтерського обліку обчислення собівартості продукції плодоовочевих консервних підприємств є складним процесом, який пов`язаний із обліком об`ємної і різноманітної номенклатури витрат. При ринкових відносинах, коли собівартість стає внутрішнім показником, необхідно так систематизувати витрати, щоб можна було оптимізувати кількість статей, спростити методику розрахунку витрат, їх розподіл на окремі види продукції і в той же час одержувати необхідну інформацію для управління собівартістю.\nОскільки витрати на виробництво відрізняються за складом, економічним призначенням, питомою вагою у виготовленні продукції, залежністю від обсягів випуску, то це зумовлює групування витрат за певними ознаками. Як у вітчизняній, так і в зарубіжній економічній літературі не існує єдиної думки щодо термінології, кількості та складу ознак класифікації виробничих витрат. На основі вивчення та узагальнення різних поглядів відомих і зарубіжних вчених-економістів щодо даного питання, серед яких необхідно виділити праці Бородіна О.С., Безруких П.С., Гуцайлюка З.В., Друрі К., Івашкевича В.Б., Палія В.Ф., Вандер Віла, Сопка В.В., Чумаченка М.Г., Шеремета А.Д. та багатьох інших рекомендуємо класифікувати витрати виробництва за ознаками, які відображені на рисунку 1.2.\nЗа відношенням до обсягу\nЗа способом віднесення на\nПо функції управління\nПо економічній ролі\nРис 1.2. Схема класифікації витрат в залежності від ознак групування.\nОблік витрат у фінансовому напрямку здійснюється за економічними елементами. Згідно П(С)БО 3 “Звіт про фінансові результати”, затверджений Наказом Міністерства Фінансів України від 31.03.99 р. №87 [41,С.19] і П(С)БО 16 “Витрати”, затверджений Наказом Міністерства Фінансів України від 30.12.99 р. №318 [40,С.24], витрати операційної діяльності групуються за такими елементами:\nь матеріальні витрати;\nь витрати на оплату праці;\nь відрахування на соціальні заходи;\nь інші операційні витрати.\nДля накопичення інформації про витрати за елементами та відображення їх у розділі II “Елементи операційних витрат” Звіту про фінансові результати призначені рахунки класу 8 “Витрати за елементами”. Крім того, рахунки класу 8 забезпечують можливість гнучкого використання Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу і зобов`язань підприємств і організацій, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 30.11.99 р. №291 . Це, на нашу думку, є суттєвим напрямком гармонізації національної системи бухгалтерського обліку з міжнародною. Так, окремі малі підприємства, агропромислові формування, селянські спілки, які мають консервні цехи, можуть працювати за спрощеною схемою обліку витрат і доходів, тобто не використовувати рахунки класу 9 “Витрати діяльності”. За цією схемою облік витрат ведеться лише за елементами, які в кінці звітного періоду одночасно з доходами, відображеними на рахунках класу 7 “Доходи і результати діяльності” списуються безпосередньо на рахунок 79 “Фінансові результати” (рис. 1.3).\nВеликі та середні за обсягами діяльності консервні підприємства для обліку виробничих витрат будуть використовувати рахунки класу 9 “Витрати діяльності” та рахунок 23 “Виробництво”. Загальну схему обліку витрат, доходів та фінансових результатів виробничої діяльності показано на рисунку 1.4.\nДосліджувані підприємства можуть одночасно використовувати рахунки класів 8 “Витрати за елементами” і 9 “Витрати діяльності”, що дасть змогу системним шляхом отримати інформацію про витрати за елементами, а потім перегрупувати ці витрати за центрами відповідальності та видами діяльності (рис.1.5). Кореспонденція рахунків 23 “Виробництво”, 91 “Загально виробничі витрати”, 26 “Готова продукція” аналогічна наведеній вище.\nПерелік калькуляційних статей витрат на плодоовочевих консервних підприємствах визначений Типовим положенням з планування, обліку і калькулювання собівартості продукції (робіт, послуг) у промисловості від 26.04.96 р. №473 [52,С.21], яке з врахуванням вимог П(С)БО 16 “Витрати” від 31.12.99 р. №318 зберігає актуальність, а також галузевою інструкцією і обліку витрат і калькулювання собівартості продукції. Проте, в умовах дії національних стандартів номенклатура калькуляційних статей витрат плодоовочевих підприємств повинна зазнати певних змін, зокрема зі складу виробничої собівартості повинні бути виключені загальногосподарські витрати, інші виробничі витрати (витрати на стандартизацію, технічну інформацію, науково-дослідні роботи, рекламу та ін.), поза виробничі витрати, які обумовлені потребами реалізації продукції.\nЗгідно П(С)БО 16 кожне підприємство має право розробляти і використовувати для управління свою номенклатуру статей витрат. З метою створення умов для зручності практичного застосування треба розробити статті витрат у такій кількості і складі, в яких є реальна потреба на даному підприємстві. Для консервних плодоовочевих підприємств, відповідно вимог П(С)БО 16, рекомендовано застосовувати таку номенклатуру калькуляційних статей:\nь сировина і матеріали;\nь основна і додаткова заробітна плата;\nь загально виробничі витрати.\nПроведені дослідження на практиці на СП “Дрогобицький плодо-консервний завод” дозволяє запропонувати при калькулюванні виробничої собівартості продукції згідно специфіки виробництва такі статті:\nv основні матеріали і напівфабрикати;\nv допоміжні і пакувальні матеріали;\nv витрати і втрати по тарі;\nv паливо, енергія і вода на технологічні цілі;\nv витрати на оплату праці виробничих працівників;\nv відрахування на соціальні заходи;\nv витрати на утримання та експлуатацію машин і обладнання;\nv загально виробничі витрати.\nЗастосування такої номенклатури статей при обліку витрат на виробництво дозволяє на плодоовочевих консервних підприємствах, по-перше, посилити контроль за дійсними витратами на виробництво; по-друге, покращити і розширити економічний аналіз витрат для виявлення резервів їх зниження; і по-третє, одержати обґрунтовану інформацію про виробничі витрати, необхідну для ефективного управління виробництвом в умовах подальшого розвитку ринкових відносин.\nОтже, врахування економічних, організаційних, галузевих особливостей технологічного процесу сприятиме побудові обліку витрат на плодоовочевих консервних підприємствах у відповідності до характеру організації виробництва і потреб управління господарською діяльністю.\n1.3. Особливості консервного виробництва та їх вплив на побудову обліку витрат і калькулювання собівартості продукції.\nОсновним завданням обліку витрат на виробництво є одержання облікових даних про витрати (прямі і непрямі) з метою визначення собівартості консервної продукції (робіт, послуг) і очікуваного прибутку від реалізації (продажу) окремих видів продукції. Зазначу, що згідно Методичних рекомендацій з планування, обліку і калькулювання собівартості продукції (робіт, послуг) сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 18 травня 2001 року №132 [30,С.21], витрати поділяються на прямі і непрямі. Прямими вважаються витрати, які можна віднести безпосередньо на відповідний об`єкт витрат або які розподіляються пропорційно до бази, з якою ці витрати знаходяться в близькій залежності, зокрема витрати мастильних матеріалів розподіляються пропорційно вартості основного пального. Непрямі витрати - це витрати на виробництво, які не можуть бути віднесені до конкретного об`єкта витрат економічно доцільним шляхом і тому потребують розподілу. Кінцева мета обліку витрат виробництва - формування системи взаємопов`язаних показників, що моделюють собівартість. Тому за способом віднесення витрат та формуванням собівартості повинен бути встановлений постійний контроль.\nСобівартість, як один з найважливіших економічних показників ефективності виробництва плодоовочевих підприємств, має велике значення для побудови системи обліку витрат, тому особливу увагу необхідно приділити дослідженню і систематизації основних технологічних та організаційних факторів, що впливають на формування собівартості консервної продукції та організацію обліку витрат виробництва.\nПроцес формування собівартості досить складний і здійснюється під впливом як позитивних, так і негативних факторів. До собівартості продукції включаються різні види витрат, які залежать від роботи самого підприємства, обумовлюються характером даного виробництва або не пов`язані з ним безпосередньо. Слід зазначити, що консервне виробництво має ряд організаційних, технологічних, а також специфічних галузевих особливостей (особливостей сировини і готової продукції, виробничих специфікацій), які певною мірою впливають на формування собівартості і на організацію обліку витрат.\nДрогобицький плодоконсервний завод за обсягами випуску і номенклатурою продукції, формами організації виробництва і управління належить до ряду традиційних підприємств цієї галузі. Він функціонує в складі Львівської облспоживспілки та виділений на окремий баланс. Завод оснащений сучасним обладнанням і характеризується наявністю технологічних поточних ліній, має складну багато цехову структуру і виробляє широкий асортимент продукції у цехах різної спеціалізації. Ці особливості вимагають групування витрат за місцями їх виникнення, об`єктами обліку та калькуляційними статтями. Постійне розширення та оновлення асортименту продукції зумовлює розширення номенклатурних об`єктів обліку витрат та об`єктів калькулювання.\nСуттєвого впливу на формування собівартості продукції надає характер швидкого псування сировини. Це викликає необхідність встановлення інтенсивного режиму роботи в період виробничого сезону, посиленої боротьби із втратами сировини при транспортуванні, зберіганні та переробці.\nСезонність виробництва - головна особливість діяльності консервних підприємств. Вона проявляється у нерівномірності випуску продукції протягом року, в перервах, піднесеннях і спадах консервного виробництва. Найбільша питома вага річного випуску продукції спостерігається в ІІІ кварталі (45-60%). В ІV кварталі спостерігається зниження обсягу виробництва: відпрацьовуються запаси, із сухофруктів виготовляються напої, із сульфатів - повидло. При вдалому зберіганні в кагатах овочів продовжується виготовлення салатів. В І кварталі наступного року можливий різкий спад виробництва. Важливо відмітити, що основними недоліками, викликаними сезонністю виробництва, є простої обладнання, пов`язані з нераціональним його завантаженням і неповним використанням виробничих потужностей, а також нерівномірність роботи підприємства.\nСезонність суттєво впливає на методику обліку витрат підприємств досліджуваної галузі. При сезонному характері виробництва витрати на утримання та експлуатацію машин і обладнання, а також на управління виробництвом за часом їх виникнення не співпадають з періодом виготовлення продукції, тому виникає проблема розподілу цих витрат та їх віднесення на собівартість консервної продукції. Професор А.М. Герасимович [7,С.58] рекомендував розподіл загально виробничих витрат проводити у кошторисно-нормалізованому порядку, що дасть можливість, на його думку, більш точно визначати собівартість цієї продукції.\nПри вивченні факторів впливу на формування собівартості продукції та організацію обліку витрат консервних підприємств необхідно врахувати такий важливий фактор, як ступінь використання виробничих потужностей. Виробнича потужність підприємств характеризує максимально можливий випуск продукції у визначеному асортименті або максимально можливу кількість переробленої сировини в одиницю часу (рік, добу, зміну) при повному використанні виробничого обладнання та площ. Вона визначається у консервній промисловості в натуральних одиницях - тисячах умовних банок (туб).\nНеобхідно також відзначити, що специфіка галузі найбільш чітко відображається на стадії виготовлення консервної продукції, тому слід розглянути організаційно-технологічні особливості консервного виробництва, оскільки вплив цих особливостей на формування собівартості продукції та організацію обліку витрат має вирішальне значення.\nПроцес обліку витрат повинен максимально відповідати виробничому процесу, оскільки лише в цьому випадку облік виробництва буде задовольняти вимогам управління.\nХарактерною особливістю технології плодоовочевих підприємств є послідовне виготовлення різних видів продукції на тому ж самому обладнанні, причому сировина і способи її переробки різні. Загальна схема технології виробництва на плодоконсервному заводі показана на рис. 1.6\nРис. 1.6. Схема технології виробництва консервної продукції на СП “Дрогобицький плодоконсервний завод”\nТехнологічний процес виробництва консервів характеризується безперервністю, крім незначних перерв для миття апаратів, а також невеликою тривалістю, як правило зміною, тому незавершене виробництво відсутнє.\nОсобливістю плодоовочевих консервних підприємств є і те, що вони технологічно попередільні, тобто продукція переробляється на цілому ряді послідовних стадій (переділів) виробництва: інспекція сировини, сортування, миття, механічна обробка, бланшування, фасування, укупорка, стерилізація, етикетування і пакування.\nТехнологічний процес виробництва консервів включає попередню і теплову підготовку сировини, підготовку тари, порціонування і фасування плодоовочевої продукції, укупорку, стерилізацію та охолодження консервів, але в технології виготовлення продукції при виробництві різних видів консервів існують відмінності. Наприклад, при виробництві овочевих та фруктових консервів технологічний процес включає миття, сортування, подрібнення, бланшування (теплову обробку), укупорку та стерилізацію, а при виготовленні варення, соків, томатної пасти - технологія зовсім інша. Крім того, до складу більшості плодоовочевих підприємств входять, крім консервних, овочесушильні та засолочні цехи. Технологічні процеси виробництва різних видів консервної продукції показані в додатках А, Б, В.\nВажливою особливістю консервного виробництва є комплексний характер плодоовочевої сировини, з якої можна виготовити декілька видів як основної, так і побічної продукції і одночасно одержати придатні для використання відходи - вторинні матеріальні ресурси. Комплексна переробка сільськогосподарської сировини значною мірою впливає на організацію обліку витрат, оскільки при виготовленні декількох видів продукції з вихідної сировини виникає проблема прямого віднесення матеріальних витрат на собівартість продукції. В цьому випадку для розподілу матеріальних витрат необхідно використовувати нормативні показники.\nТехнологічний процес консервного виробництва тісно пов`язаний з одержанням великої кількості відходів: фруктові вижимки, плодові кісточки, насіння. Питома вага відходів складає в галузі в середньому 25-40 % маси перероблюваної сировини. Відходи містять у собі цінні харчові речовини, а тому можуть використовуватись на даному підприємстві як нова сировина чи напівфабрикати, перероблятись для виготовлення інших харчових і технічних продуктів або реалізовуватись іншим підприємствам.\nНаявність відходів зумовлює необхідність ведення обліку і контролю за їх виникненням та використанням, а саме: обов`язкового оприбуткування, обліку руху, обґрунтованої оцінки, обліку процесу переробки і реалізації, розрахунку впливу їх величини і вартості на собівартість продукції, ефективності використання та інше.\nКількість відходів, втрат від браку продукції є фактором, який безпосередньо впливає на величину собівартості. Наявність відходів та браку свідчить про недосконалість технології; збільшене, в порівнянні з необхідною речовою вимогою виробів, витрачання основних видів сировини і матеріалів. Невідшкодована величина технологічних втрат безпосередньо впливає на формування собівартості консервної продукції та побудову обліку витрат, оскільки щомісяця відноситься на витрати основного виробництва, а отже, на виробничу собівартість продукції, що випускається.\nРізноманітна технологія переробки сільськогосподарської сировини та великий асортимент виготовлюваної консервної продукції обумовлює використання різноманітних видів тари для її розфасовки. Солені та квашені овочі пакуються в бочки, сушені овочі та фрукти - в мішки, різноманітні консерви - в жерстяну та скляну тару (банки, пляшки, бутилі). Крім того, сучасні вимоги до зовнішнього вигляду продукції зумовлюють потребу використання одноразових видів тари, виготовленої за зразками передових закордонних підприємств. Різноманітність видів тари і способів пакування обумовлюють застосування різних облікових і калькуляційних одиниць і впливають на процес формування собівартості консервної продукції.\nПерераховані вище специфічні особливості є характерними для плодоовочевої консервної промисловості. Вони знаходяться у тісному зв`язку і безпосередньо впливають на формування собівартості продукції та організацію обліку витрат консервного виробництва\nУсі вищеназвані особливості визначають специфіку організації і технології виробництва консервної продукції, пошук нових форм господарювання в період ринкових перетворень. Ринкові умови господарювання призвели до суттєвих змін як самої виробничо-господарської діяльності консервних підприємств, так і порядку відображення всіх витрат і визначення фінансового результату в бухгалтерському обліку.\nОтже, узагальнення теоретично-методичних основ організації обліку виробничих витрат в умовах ринкової трансформації і конкретизація їх особливостей у консервній промисловості свідчить про необхідність зміни підходів до організації бухгалтерського обліку на підприємствах галузі, чітко налагодженої взаємодії з оперативним обліком, посилення його орієнтації на управління виробництвом, створення системи управлінського обліку, визначальними складовими якого є облік витрат на виробництво і калькулювання собівартості продукції.\nРОЗДІЛ ІІ. Основи організації та методики обліку й аудиту виробничих витрат в умовах національної економіки.\n2.1. Організаційно-методичні аспекти відображення витрат виробництва у системі первинних носіїв інформації.\nРозвиток ринкових відносин і реструктуризація економіки вимагають розв`язання проблеми розробки й використання у практиці обліку плодоовочевих підприємств консервної промисловості нових методичних і методологічних підходів до організації обліку виробничих витрат. Сучасна методика обліку витрат повинна стосуватись не лише питань реєстрування, документування, відображення на рахунках понесених витрат і калькулювання собівартості продукції, але й інформаційного забезпечення стратегії і тактики внутрішнього управління виробництвом. Крім того, ефективна методика обліку витрат виробництва повинна охоплювати різні способи підходу до організації управлінського обліку витрат та побудови облікових моделей витрат на виробництво.\nНа етапі ринкових перетворень можна виділити 2 основних напрями підвищення ефективності обліку витрат в управлінні підприємствами:\n1) удосконалення калькулювання і контролю витрат за кожним окремим видом готової продукції. Його характерною особливістю є поділ витрат на прямі й непрямі;\n2) удосконалення методики прийняття управлінських рішень щодо витрат виробництва в залежності від умов ринкової кон`юнктури. Характерним для нього є поділ витрат на змінні та постійні.\nЗ огляду на це, управлінський облік витрат і калькулювання собівартості продукції неможливо зводити до простої реєстрації та арифметичного обчислення. Крім відображення витрат ця діяльність повинна включати їх планування і аналіз. Тому перспективний напрям розвитку вітчизняного бухгалтерського обліку бачиться в теоретичній розробці та послідовному практичному впровадженні концептуальних основ систематичного та проблемного обліку витрат.\nСистематичний облік витрат спрямований на реєстрацію, ідентифікацію, групування та подання у звітності господарських фактів, які мали місце у минулому. Він охоплює такі основні елементи:\n§ вимірювання й оцінка витрат щодо придбання та використання виробничих ресурсів;\n§ контроль за процесами постачання, виробництва та реалізації у натуральних вимірниках;\n§ групування за різними обліково-аналітичними напрямами та принципом: різні витрати для різних цілей управління;\n§ аналіз процесів господарської діяльності та передача інформації у формі внутрішньої та зовнішньої звітності, що задовольняє термінам подання, обсягу й доступності вимогам різних користувачів у відповідності до завдань управління.\nСистематичний облік витрат необхідно вести за такими напрямами:\nь види та елементи витрат;\nь місця виникнення витрат і центри відповідальності;\nь об`єкти калькулювання (види готової продукції, послуг із виділенням структури витрат по кожному об`єкту).\nЗвернемось до найпершого, але не менш відповідального за послідуючі, етапу виробничого процесу на промисловому підприємстві - документування господарських операцій у системі первинних носіїв інформації. Первинний облік витрат на виробництво консервної продукції повинен забезпечувати оперативне, достовірне та повне надходження інформації щодо кількості та вартості одержаної продукції (виконаних робіт і наданих послуг), трудових, матеріальних та грошових витрат на виробництво продукції по підприємству в цілому та окремих його структурних підрозділах (бригадах, цехах тощо) [30,С.28].\nТак, у первинних документах повинні реєструватись всі факти відпущення матеріальних запасів зі складу, нарахування заробітної плати виробничим працівникам, виникнення інших прямих та загально виробничих витрат, які утворюють показник собівартості продукції консервної промисловості. Облік таких витрат здійснюється в розрізі окремих об`єктів (виробництв, видів або груп вироблюваної продукції).\nТоварно-матеріальні цінності, які виступають в якості сировини й основних матеріалів для виготовлення продукції, відносяться на витрат за їх первісною вартістю. Відпущення запасів, належним чином оцінені, зі складу у виробництво оформлюються такими документами: лімітно-забірними картами, накладними внутрігосподарського призначення, звітами про рух матеріалів на складі. Залежно від призначення та місцезнаходження виробничих запасів їх облік ведеться за однорідними групами у розрізі субрахунків.\nОплата праці нараховується, виходячи з обсягів виконаних робіт чи виходу продукції або відпрацьованого часу на підставі відповідних первинних документів (особисті рахунки виробничих робітників, розрахункові листки, листки непрацездатності тощо) та відноситься на відповідні об`єкти витрат.\nПрямі витрати на ремонт кожного складного об`єкта (одиниці обладнання, технологічних ліній) групуються в журналі обліку витрат ремонтної майстерні на аналітичних рахунках, відкритих за видами робіт, де роблять записи на підставі відомостей дефектів, лімітно-забірних карток, накладних, нарядів та ін. В цьому ж журналі можуть обліковуватись і витрати з ремонту і технічного обслуговування, проведених безпосередньо в структурному підрозділі підприємства.\nВитрати на експлуатацію вантажного автотранспорту групуються в накопичу вальній відомості, записи в якій здійснюються на підставі дорожніх листів, товарно-транспортних накладних тощо. Витрати відносяться на підприємство, що є споживачем послуг автотранспорту, виходячи з обсягу виконаних робіт в тонно-кілометрах та їх фактичної собівартості. У разі ведення окремого обліку витрат на вантажні і пасажирські перевезення і на роботу спеціальних машин виникають цехові витрат автотранспорту, які розподіляються пропорційно машино-дням роботи.\nОтже, у процесі первинного документування виробничих операцій знайшов відображення систематичний облік, який відображає стан витрат на виробництво продукції. Але, як вже було зазначено, облік витрат і калькулювання собівартості продукції не можна обмежити простою реєстрацією фактів на папері. Відображені дані необхідно контролювати та аналізувати, опрацьовувати з метою визначення перспектив розвитку виробництва, інакше управлінський облік не виконуватиме своїх функцій. Тому, поряд із систематичним обліком повинен існувати і проблемний.\nПроблемний облік витрат, використовуючи фактичні дані обліку, поєднує в собі функції прогнозування, моделювання, програмування, планування, нормування, економічного аналізу, контролю та регулювання. Його методи призначені для вирішення комплексних економічних і виробничих проблем підприємства та орієнтовані на задоволення потреб стратегічного та поточного управління.\nІнформація, що надається проблемним обліком витрат повинна використовуватись для:\nь планування та прогнозування витрат і доходів;\nь складання кошторисів;\nь аналізу витрат і відхилень від нормативів;\nь аналізу дохідності виробництва продукції;\nь оцінки ефективності діяльності структурних підрозділів за критерієм величини витрат і доходів.\nІнформація проблемного обліку дозволить, на нашу думку:\n1) визначати тенденції і перспективи подальшого розвитку виробництва;\n2) визначати стратегію та планування майбутніх операцій;\n3) розробляти та приймати економічно обґрунтовані управлінські рішення в галузі виробничої та комерційної діяльності підприємства, реалізація яких розрахована на тривалу перспективу.\nОтже, поєднання систематичного та проблемного обліку, тобто якісної первинної реєстрації фактів господарської діяльності із подальшим опрацюванням цієї інформації та зведення її в облікові реєстри, дозволить, на нашу думку, детально аналізувати хід виробничої діяльності підприємства та приймати ефективні управлінські рішення на перспективу.\n2.2. Синтетичний та аналітичний облік виробничих витрат промислового підприємства\nВипуск продукції, яка в подальшому буде реалізована, і одержання прибутку є головною метою виробничої діяльності підприємства. Процес виробництва здійснюється лише за умови витрачання певних ресурсів підприємства: основних і оборотних засобів (уречевлена праця) і живої праці, яка виражається у формі заробітної плати. Ці складові і формують собівартість продукції Стан виробництва характеризується його ефективністю, психологічними параметрами, ступенем використання досягнень науково-технічного прогресу, місцем і роллю працівника у виробничих процесах. В умовах обмеженості ресурсів і досягнення планової ефективності, виникає потреба постійного зіставлення витрат і отриманих результатів. Ця проблема посилюється під впливом інфляції, коли дані про виробничі витрати необхідно повсякденно звіряти з даними майбутніх витрат, що великою мірою залежать від впливу зовнішнього середовища. Можливість усунення або передбачення впливу багатьох негативних внутрішніх та зовнішніх факторів з`являється завдяки раціонально організованому обліку витрат на виробництво.\nДля обліку витрат промислового підприємства, кінцевим результатом діяльності якого є виробництво певного виду продукції (виконання робіт, надання послуг), призначений один синтетичний рахунок 23 “Виробництво”, на якому обліковують витрати на продукцію, роботи чи послуги. Облік ведеться в розрізі субрахунків за видами витрат. Цей рахунок активний, основний, витратний, призначений для обліку господарських засобів.\nПо дебету рахунку 23 “Виробництво” відображаються прямі матеріальні, трудові та інші прямі витрати, а також виробничі накладні втрати та втрати від браку продукції (робіт, послуг), з кредиту списуються суми фактичної виробничої собівартості завершеної виробництвом продукції (у дебет рахунків 26, 27), виконаних робіт та послуг (у дебет рахунку 90). За кредитом субрахунків обліку витрат допоміжних (підсобних) виробництв, з виконання некапітальних робіт у кореспонденції з дебетом рахунків 11 “Інші необоротні матеріальні активи”, 22 “Малоцінні та швидкозношувані предмети” та субрахунків обліку витрат основного виробництво списується собівартість виготовлених у допоміжних (підсобних) виробництвах виробів, споруд, робіт, послуг (інструменту, енергії, пари, транспортних і ремонтних послуг тощо).\nОсновні бухгалтерські проводки з обліку виробництва продукції представлено в таблиці 2.1.\nОсновні бухгалтерські проводки з обліку виробництва\nНараховано амортизацію основних засобів та нематеріальних активів, що використовуються у виробництві\nВідпущено зі складу товарно-матеріальні цінності на потреби виробництва\nВідпущено у виробництво МШП\nВідображено вартість послуг, наданих допоміжним виробництвом цеху основного виробництва (передача продукції з цеху в цех)\nСписано на витрати виробництва втрати від технічно неминучого браку\nВикористано частину готової продукції на потреби виробництва\nОплачено готівкою витрати виробництва\nОплачено з поточного або валютного рахунку, з інших рахунків в банку витрати виробництва\nОплачено з підзвітних сум витрати виробництва\nСписано на собівартість продукції, робіт і послуг суми незадоволених претензій\n374 “Розрахунки за претензіями”\nВіднесено на витрати виробництва відповідну частину витрат майбутніх періодів\nПроведено до оцінку незавершеного виробництва\nПроведені відрахування до резерву на оплату відпусток виробничим робітникам\n471 “Забезпечен-ня виплат відпусток”\nАкцептовано рахунок постачальника за послуги, надані для потреб виробництва\nНараховано заробітну плату виробничим працівникам та проведені відрахування на соціальне страхування від зарплати згідно з чинним законодавством\n66 “Розрахунки з оплати праці”,\nВідображено послуги, призначені для потреб виробництва, надані дочірніми підприємствами та внутрішніми підрозділами\n682 “Внутрішні розрахунки”,\n683 “Внут-рішньо-господар-ські розрахунки”\nВідображено заборгованість перед іншими підприємствами за надані ними послуги для потреб виробництва (в т.ч. по оренді, транспорту тощо)\nОприбутковано лишки незавершеного виробництва, виявлені при інвентаризації в цехах допоміжних виробництв\nВключено до собівартості продукції, робіт та послуг відповідну частку загально виробничих витрат\n91 “Загально виробничі витрати”\nВіднесено на собівартість продукції, робіт і послуг вартість матеріальних цінностей, яких не вистачає в межах норм природного убутку\nВідображено зарахування на баланс інших необоротних матеріальних активів, виготовлених у допоміжних (підсобних) виробництвах\n11 “Інші необоротні матеріальні активи”\nВідображено вартість послуг допоміжних виробництв, наданих для капітального будівництва\nПовернено невикористані у виробництві матеріальні цінності; відображено вартість зворотних відходів\nСписано собівартість виготовлених у допоміж-них (підсобних) виробництвах виробів, споруд, інструменту тощо, що відповідають критеріям визнання їх малоцінними і швидкозношувани-ми предметами\n22 “Малоцінні та швидко-зношувані предмети”\nВідображено втрати від невиправного браку\nОприбутковано напівфабрикати власного виробництва\nОприбутковано на склад готову продукцію\nЧастину витрат допоміжних цехів включено до суми матеріального збитку, що підлягає відшкодуванню винними особами\n375 “Розрахунки за відшкодуванням завданих збитків”\nВключено до складу витрат майбутніх періодів відповідну частину витрат виробництва (в галузях з сезонним виробництвом, при освоєнні нових виробництв тощо)\nСписано витрати виробництв в частині наданих ними послуг (продукції) дочірнім підприємствам та внутрішнім підрозділам\n683 “Внутрішньо-господарські розрахунки”\nСписано на результати діяльності собівартість виконаних робіт або наданих послуг підприємствам, які для обліку витрат застосовують лише рахунки класу 8\n791 “Результат основної діяльності"\nВідображено суму уцінки незавершеного виробництва\n84 “Інші опера-ційні витрати”\nСписано недостачу матеріальних цінностей, які знаходяться в незавершеному виробництві (при одночасному використанні класів 8 і 9)\nВідображено (списано) недостачу матеріаль-них цінностей, які знаходяться в незавершено-му виробництві (використовують фірми, що застосовують одночасно рахунки класів 8 і 9)\n85 “Інші витрати”\nВідображено вартість послуг наданих на сторону\nВідображено вартість робіт (основного або допоміжного виробництва), пов`язаних з дослідженнями та розробками\nВідображено собівартість реалізованої частини незавершеного виробництва\n943 “Собівартість реалізованих ви-робничих запасів”\nПроведено уцінку незавершеного виробництва\nВідображено виявлену при інвентаризації недостачу матеріальних цінностей в цехах допоміжних виробництв (незавершеного виробництва)\nСписано на збиток втрати незавершеного виробництва внаслідок стихійного лиха, пожеж тощо\nСинтетичний облік витрат виробництва ведеться в журналі-ордері №10, форму якого подано в додатку Д.\nЗазначу, що поряд з тим, що підприємство “Дрогобицький плодоконсервний завод” використовує всі вищезазначені в таблиці рахунки, зведений облік воно веде за книжково-журнальною формою обліку, передбаченою для всіх підприємств споживчої кооперації, тому замість журналу-ордеру №10 тут повинні вести книгу сумового обліку №23. Але на згаданому підприємстві застосовують ще більш спрощену систему відображення виробничих витрат в обліку - зведену калькуляцію продукції, де видно величину витрат по кожній статті. Проте, на наш погляд, такий спосіб обліку витрат виробництва не є досконалим.\nАналітичний облік по рахунку 23 “Виробництво” ведеться за видами виробництв, за статтями витрат і видами або групами продукції, що виробляється. На великих виробництвах, таких як консервне, аналітичний облік витрат може вестись за підрозділами підприємства та центрами витрат і відповідальності.\nОсновними виробничими підрозділами підприємства консервної промисловості є цехи або самостійні ділянки.\nЦехом називається відокремлена в адміністративно-господарському розумінні виробнича частина підприємства, яка складається з декількох ділянок, що спеціалізуються на випуску певної продукції (сиропу, вижимки тощо) або на виконанні однорідних технологічних процесів. На Дрогобицькому плодоконсервному заводі виробничими цехами є соковий, консервний і фабрикат ний. Це - основні цехи, де здійснюється основний виробничий процес з випуску продукції, що поділяється на три стадії - підготовчу, сортувально-інспекційну та контрольну.\nУ виробництві продукції плодоовочевого консервного виробництв можуть брати участь не лише виробничі підрозділи . Для забезпечення безперебійності виробничого процесу в основних цехах підприємство може користуватись послугами допоміжних виробництв. Допоміжними вважаються виробництва, які забезпечують інші підрозділи свого підприємства різними видами енергії (електроенергією, парою, газом), транспортними послугами, виконують ремонт основних засобів, виготовляють запасні частини, деталі, конструкції тощо).\nАналітичний облік витрат допоміжних виробництв ведеться в розрізі наступних видів виробництв:\nь інструментальні (виготовлення інструментів, пристроїв, запасних частин);\nь ремонтні (ремонт технічного й електричного обладнання, транспортних засобів, будівель і споруд);\nь енергосилові (забезпечення різними видами електро- і теплоенергії, киснем, водою);\nь транспортні ( вантажний і автотранспорт).\nВиходячи з потреб основного виробництва, встановлених норм і технічних нормативів споживання послуг, всім підрозділам допоміжних виробництв керівництвом підприємства встановлюються завдання (нормативи, замовлення) по виробництву виробів, робіт і послуг, по собівартості та, відповідно, планово-розрахункова вартість одиниці виробів або послуг та інші госпрозрахункові показники. Ці показники необхідні для розрахунків між підрозділами основного і допоміжного виробництв за надані послуги та оприбуткування виготовлених інструментів і матеріалів. Для ефективного контролю за обсягом послуг допоміжних виробництв в цехах основного виробництва встановлюються лічильники, вимірювальні пристрої, деталізуються нормативи і норми для забезпечення контролю за споживанням послуг допоміжних виробництв. Витрати допоміжних виробництв розподіляються пропорційно кількості послуг, що споживаються.\nЯк вже було зазначено в першому розділі, відходи плодоовочевого виробництва можуть перероблятись на даному підприємстві для виготовлення інших харчових і технічних продуктів завдяки тому, що в них міститься багато цінних харчових речовин. З цією метою на підприємствах плодоовочевої консервної галузі можуть бути створені побічні виробництва, які займатимуться переробкою відходів основного виробництва та виготовленням інших цінних харчових продуктів.\nНормальній роботі основних та допоміжних цехів сприяють обслуговуючі виробництва. Їх діяльність не пов'язана з виробництвом продукції (виконанням робіт, наданням послуг) та не відповідає меті створення даного підприємства. Аналітичний облік витрат обслуговуючих виробництв ведеться в розрізі наступних виробництв та господарств:\n· житлово-комунальні (утримання гуртожитків, житлових будинків);\n· науково-дослідні та конструкторські підрозділи;\n· майстерні побутового обслуговування;\n· їдальні та буфети;\n· будинки відпочинку, санаторії, профілакторії та інші установи оздоровчого та культурно-просвітницького призначення;\n· дитячі дошкільні установи.\nОтже, належним чином побудований синтетичний та аналітичний облік витрат виробництва на підприємстві плодоовочевої консервної галузі дозволить відобразити реальний стан справ у господарстві, забезпечить достовірними даними процес калькулювання собівартості виробленої продукції та створить сприятливе середовище для аналітичної роботи .\n2.3. Методика калькулювання собівартості виготовленої продукції\nРинкові умови господарювання зумовили реорганізацію вітчизняної облікової системи на основі впровадження принципів фінансового та управлінського обліку. Важливим моментом для підприємств України є те, що виходячи з особливостей діяльності, структури та розмірів, а також внутрішніх потреб управління, вони можуть самостійно визначати методику обліку витрат і калькулювання собівартості продукції.\nОбчислення собівартості продукції (робіт, послуг) є заключним етапом обліку витрат. Калькуляція, як вважає професор Ф.Ф. Бутинець [4,С.313], - це обчислення собівартості одиниці продукції (робіт чи послуг) за встановленою номенклатурою витрат. Нагадаємо, що склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції встановлюється підприємством самостійно.\nЗ введенням в Україні міжнародних стандартів бухгалтерського обліку змінився і підхід до визначення собівартості. Однак це не означає принципової зміни загального складу витрат на виробництво.\nЯкщо до 01.01.2000 р. ми, можна вказати, не відрізняли поняття “витрати” від поняття “собівартість”, оскільки на кожну одиницю продукції розподіляли всі статті витрат, в тому числі й адміністративні, то відтепер на кожну одиницю продукції можуть бути розподілені лише прямі витрати і та частина накладних витрат, яка пов'язана з виробництвом цієї продукції [10,С.5].\nТі види постійних (накладних) витрат, які не пов'язані безпосередньо з виготовленням продукції, не розподіляються на кожну одиницю. До таких витрат належать витрати на збут і адміністративні витрати.\nЯкщо пригадати методику калькулювання собівартості, що використовувалася у нас до 01.01.2000 р. , вона передбачає розподіл на кожну одиницю продукції всіх понесених підприємством витрат. Але відтепер на кожну одиницю продукції можуть бути розподілені тільки прямі витрати і та частина накладних витрат, яка пов`язана з виробництвом продукції. Відмінності у калькулюванні собівартості виробленої продукції відображені на рисунках 2.1. та 2.2.\nРис. 2.1. Методика калькулювання собівартості до введення в дію міжнародних стандартів бухгалтерського обліку.\nРис. 2.2. Методика калькулювання собівартості після введення в дію міжнародних стандартів бухгалтерського обліку.\nЗ метою вибору для консервних підприємств оптимальної методики обліку витрат і калькулювання собівартості продукції та, враховуючи організаційно-технологічні особливості галузі, необхідно розглянути всі запропоновані методи та запровадити найбільш ефективний. Важливим моментом при цьому є врахування нагромадженого вітчизняного досвіду, а також стандартів облікової практики підприємств зарубіжних країн.\nВ наш час на підприємствах и т.д.................