Грибоєдов Олександр Сергійович – життя та творчість (реферат) - Реферати Українською, курсові, дипломи - скачати безкоштовно на UkrReferat.com\nГрибоєдов Олександр Сергійович – життя та творчість (реферат)\tadmin\nГРИБОЄДОВ Олександр Сергійович – життя та творчість\nГРИБОЄДОВ, Олександр Сергійович [4 (15).І. 1795 (по іншим даним —\n1794), Москва — 30. І (11.11). 1829, Тегеран, похований у Тифлісі) —\nпоет, драматург, дипломат.\nУ російську літературу ввійшов насамперед як автор комедії «Горе від\nрозуму», хоча написав ще кілька п’єс, а також поем і віршів. Володів\nтакож даром музиканта: грав на фортепіано, органі, флейті, займався\nтеорією музики, складав її (збереглися два вальси). Як музиканта його\nдуже цінив М. І. Глинка.\nНародився в іменитій дворянській родині. Одержав блискучу освіту.\nСпочатку вдома: у нього були гарні домашні вчителі (бібліотекар\nМосковського університету Петрозіліус, вихованець Геттингенського\nуніверситету Б. І. Іон). Учився в Московському університетському\nшляхетному пансіоні, зі стін якого, у різний час вийшли багато хто в\nмайбутньому знамениті поети і діячі культури: В. А. Жуковський, А. І.\nТургенєв, В. Ф. Одоєвський і ін. У 1806-1812р. учився в Московському\nуніверситеті, де закінчив словесний і юридичний факультети і займався на\nфізико-математичному. За цей час вивчив грецький і латинську мови,\nпізніше він навчиться перському, арабському і турецькій мовам, ще з\nдитинства він володів французьким, англійської, німецьким і італійським.\nНайближчими друзями Г. по університеті були П. Я. Чаадаєв, Микита Мурах,\nН. І. Тургенєв, дружба з який сприяла формуванню в Г. передового і\nнезалежного світогляду. В університеті почали виявлятися і поетичні\nздібності Г.: своїм товаришам він читає вірші власного твору — сатири й\nепіграми, пише комічну п’єсу «Дмитро Дрянский», що пародіює трагедію\nВ.А. Озерова «Дмитро Донський» і в дотепній формі зображає распрю між\nученими Московського університету.\nУ 1812 р. Г. готується до здачі іспиту на ступінь доктора права, однак\nВітчизняна війна, що почалася, з Наполеоном різко змінює його плани. Він\nнадходить добровольцем в армію — корнетом у Московський гусарський полк.\nБезпосередньо у воєнних діях йому брати участь не довелося, але служба в\nармії дала йому новий запас вражень і, головне, допомогла ближче\nдовідатися і полюбити російського солдата.\nУ 1816 р., після закінчення війни з Наполеоном, Г. іде у відставку.\nПоселяється в Петербурзі, надходить на службу в Колегію іноземних справ,\nде служать у цей час Пушкін, В. К. Кюхельбекер. Г. знайомиться з ними, а\nтакож і з іншими службовцями в Колегії, багато хто з яких — майбутні\nдекабристи. З декабристами в Г. і тепер і пізніше — самі тісні\nвідносини. Не можна сказати з упевненістю, чи був Г. формальним членом\nякого-небудь суспільства декабристів, але немає сумнівів, що його\nпогляди на сучасне життя і суспільний пристрій близькі декабристським.\nУ Петербурзі Г, сходиться також із кружком, що об’єднав людей, причетних\nдо театру. Очолює кружок драматург і театральний діяч А.А.Шаховської, до\nкружка належать письменники П.А.Катенін, Н.І.Хмельницький, актор\nІ.І.Сосницький, трагічна акторка Катерина Семенова й ін.\nУ цей же час Г. співробітничає в журналах, пише п’єси. У журналі «Син\nбатьківщини» публікує епіграму «Від Аполлона», у 1816 р. друкує статті\n«Про розбір вільного перекладу Бюргерової балади «Ленора», у якій\nзахищає переклад П.А. Катеніна від критичних нападок Н. І. Гнєдича, що\nпобачило у віршах Катеніна «образа слуху, смаку, розуму». Вставши на\nсторону Катеніна, Г. затверджує свої улюблені ідеї про необхідність\nприродності і розкутості словесного вираження, про неприпустимість\nпомилкової патетики і мовної манірності.\nЩе в 1815 р. Г. пише комедію в одній дії у віршах «Молоді чоловіки», у\n1817 р. бере участь (разом із Шаховським і Хмельницьким) у написанні\nкомедії «Своя родина, чи Замужня наречена». У тому ж році разом з\nКатениним пише комедію в прозі «Студент». Вона має особливий інтерес,\nтому що деякі її персонажі (напр., петербурзький пан Звездов) нагадують\nмайбутніх героїв «Горя від розуму». Узагалі всі петербурзькі комедії Г.\nбули свого роду заготівлею, творчою лабораторією: і по мові, і\nперсонажами, і побутовими картинами вони підготовляли головний добуток\nУ 1818 р. Г. призначають секретарем російської дипломатичної місії в\nПерсії. Призначення це, зовні почесне, було для Г. свого роду посиланням\nза участь як секунданта А.П. Завадовського в його дуелі з В.А.\nШереметєвим, що закінчився загибеллю останнього. По шляху на Схід Г.\nзаїхав у Москву. Своїми гіркими і безвідрадними враженнями він\nподіляється зі своїм другом С.Н.Бегичевим: «У Москві усі не по мені.\nЛедарство, розкіш, не сполучені ні з найменшим почуттям до чого-небудь\nгарному…» (Твір — М., 1953. — С. 480). Настрій Г. те саме що настрої\nйого майбутнього героя Чацького.\nВиявившись у Персії крім бажання, Г., однак, і тут виявляє свої неабиякі\nздібності, цього разу як дипломата. Він домагається звільнення з полону\nі повернення на батьківщину 150 російських солдатів. У серпні 1819 р. у\nсвоєму шляховому щоденнику Г. записує: «Турботи за полонених. Сказ і\nсум… Голову мою покладу за нещасливих співвітчизників…» (Твір.— М.,\n1953.— С. 422). Усі справи свої Г. робить з великим умінням і\nУ 1822 р. Г. переводять по службі в Тифліс, де він виконує посаду\nсекретаря по дипломатичній частині при головнокомандуючому Грузії\nгенералі А.П. Єрмолове. Ермолов користався великою популярністю в\nдекабристських колах, притім серед його наближених минулого і прямі\nдекабристи, і люди, їм співчуваючі. Г. попадає в близьку для себе\nполітичне середовище, що сприяє росту його творчої активності. У Тифлісі\nГ. працює над першими двома актами «Горя від розуму». Однак робота над\nкомедією жадає від його більше часу, більше самоти, більшої волі від\nслужбових турбот. Г. просить в Єрмолова тривалу відпустку й одержує її.\nВідпустка — із середини 1823 р. до 1825 р.— Г. проводить спочатку в\nТульській губернії, у маєтку Бегичева, а потім у Москві і Петербурзі.\nУ маєтку Бегичева, у селі Дмитровському, улітку 1823 р. Г. пише останні\nдва акти комедії. Бегичев так згадував про це: «Вставав він у цей час\nмайже із сонцем; був до нас до обіду і рідко залишався з нами довго\nпісля обіду, але майже завжди незабаром ішов і приходив до чаю, проводив\nз нами вечір і читав написані ним сцени. Ми завжди з нетерпінням\nочікували цього часу» (А.С.Грибоєдов у спогадах сучасників.—М., 1980.—\nЗ маєтку Бегичева Г. їде в Москву. Своїм літературним друзям він читає\nуривки з “Горе від розуму”. Разом з П.А.В’яземськ пише водевіль «Хто\nбрат, хто сестра, або Обман за обманом» (музику до водевілю написав\nкомпозитор А.Н.Верстовський). В альманасі В.Кюхельбекера і\nВ.Ф.Одоєвського «Мнемозина» друкує своє програмне (у дусі декабристської\nпоезії) вірш «Давид».\nУ червні 1824 р. Г. переїжджає в Петербург, де стає завсідником на\n«російських сніданках» у Рилеєва, Співробітничає в його й А.А Бестужева\nальманасі «Полярна зірка»: друкує там «Уривок з Ґете» (вільний переклад\nз гетевського «Фауста»).\nНаприкінці 1825 р. Г. повертається на Кавказ. Тут його і застають\nгрудневі події. Близькість Г. до декабристів не залишилася таємницею для\nуряду: у канцелярію Єрмолова приходить розпорядження про арешт Г. і\nдоставці його і Петербург. Єрмолов попереджає Г. про майбутній арешті, і\nГ. устигає знищити компрометуючі його папери і листи.\nУ Петербурзі протягом чотирьох місяців він знаходиться на гауптвахті\nГоловного штабу під наслідком. У допитних аркушах він заперечує свою\nприналежність до якому-небудь з таємних суспільств. Його показання\nпідтверджують декабристи Рилеєв, А.Бестужев і ін. Влади знімають з Г.\nобвинувачення і звільняють з-під арешту. Удалому завершенню справи\nчимало сприяли як спокійна мужність і самовладання Г., так і клопотання\nза нього перед царем генерала Єрмолова.\nУ вересні 1826 р. Г. повертається на Кавказ. У цей час між Росією і\nПерсією йде війна, і дипломатична діяльність Г. одержує усе більш\nширокий розмах. І не тільки дипломатична. Г. бере активну участь у\nрішенні важливих питань цивільного керування на Кавказу. У 1828 р.\nзакінчується війна з Персією, дипломатичним завершенням її з’явився\nТуркманчайський мирний договір. Договір був вигідний для Росії, і велика\nчастка заслуги в цьому належала Г.\nЦар зовні оцінив заслугу Г., нагородив його, призначив повноважним\nміністром у Персію. Але Г. не віддавався ілюзіям: він ясно розумів щиру\nціну царської нагороди і відмінності. Його листа до друзів виконані\nпохмурих передчуттів: призначення послом у Персію він розглядає як\n«політичне посилання», як «чашу страждань», що йому має бути випити.\nБільше усього він бажає для себе волі і творчості, замість цього йому\nмають бути важкі іспити, неминучі небезпеки.\nПо шляху в Персію Г. затримується на якийсь час у Тифлісі. Тут, у серпні\n1828 р., він жениться на Ніні Чавчавадзе — дочки його друга, відомого\nгрузинського поета Олександра Чавчавадзе. Але, тільки що повінчавши, Г.\nповинний розлучитися з молодою дружиною: справи вимагають, щоб він\nнегайно відправився в Персію.\nУ Персії як посла він устигає зробити багато корисного, діє з властивої\nйому енергією і наполегливістю. Це не улаштовує ворогів Росії і ворогів\nГ.— проти нього готується змова. 30 січня 1829 р. юрба фанатиків-персів\nробить напад на російське посольство й учиняє розгром. Серед убитих і\nроздертих натовпом — Олександр Сергійович Грибоєдов.\nГ. поховали в Тифлісі, у верхній частині міста, на горі св. Давида. На\nйого могильному пам’ятнику напис — слова дружини, Ніни Грибоєдової, що\nзалишилася до кінця життя вірної йому: «Розум і справи твої безсмертні в\nпам’яті росіянки, але для чого пережила тебе любов моя?»\nГоловна справа життя Г., комедію «Горе від розуму», А.А.Блок назвав\n«геніальною російською драмою» (Блок А. Збірка творів: У 8 т.— М,.; Л.,\n1962.— Т. 5.— С. 168). Немає точних даних про час виникнення задуму\nкомедії. За словами С. Бегичева, вона задумана в 1816 р.; існують,\nоднак, припущення, що перші думки про комедію з’явилися в Г. ще раніш.\nЗакінчивши писання комедії в 1824 р., Г. приклав чимало старань, щоб її\nнадрукувати, але йому це не удалося. Не удалося також одержати дозвіл\nдля постановки «Горе від розуму» на сцені: цензура порахувала комедію Г.\nполітично небезпечної і заборонила її. При житті автора в печатці\nз’явилися лише невеликі уривки з комедії (в альманасі «Російська Талія»,\nу 1824 р.), та й то в сильно зміненому за вимогою цензури виді.\nАле це не перешкодило широкої популярності комедії. Вона розходилася в\nсписках, її читали й обговорювали, вона викликала замилування — особливо\nв декабристському середовищі. Декабрист Д.І.Завалишин згадував, що\nвесною 1825 р. члени Північного суспільства «захотіли скористатися\nмайбутніми відпустками офіцерів для поширення в рукописі комедії\nГрибоєдова, не сподіваючись ніяким чином на дозвіл надрукувати її.\nКілька днів підряд збиралися в Одоєвського, у якого жив Грибоєдов, щоб у\nкілька рук списувати комедію під диктування» (Записки декабриста.— Пб.,\n— 1906.— С. 100).\nДозволена до печатки комедія була лише в 1831 р., уже після загибелі Г.\nУмовою дозволу бути вилучення з тексту тих місць, що визнали в цензурі\nособливо «неблагонадійними». У такому виді і тоді ж комедія була\nпоставлена на професійній сцені: спершу в Петербурзі (за участю\nКаратигіна в ролі Чацького і Катерини Семенової— у ролі Софії), а потім\nу Москві, де Чацького грав П.С. Мочалов, а Фамусова — М.С. Щепкін.\nКомедія «Горе від розуму» відноситься до жанру високих суспільних\nкомедій. Суспільною комедією, у дусі «батька її Аристофана», назвав\nГоголь свого «Ревізора» (Гоголь H.В. Збірка творів.: У 7т.— М., 1977.—\nС. 229). Такою же в принципі була комедія Г.\nСуспільний характер комедії «Горе від розуму» означає насамперед\nсуспільну значимість її основного конфлікту. Комедія Г. заснована на\nконфлікті одночасно особистому, психологічному (любовному) і загальному,\nпроблемно-соціальному. При цьому одне з іншим виявляється тісно\nзв’язаним, суспільна проблематика комедії прямо випливає з особистої. У\n«Горе від розуму» істотно важливим для розвитку дії виявляється і\nнерозділена любов героя, і ще більш – нерозв’язне протиріччя розумного і\nчесного героя з божевільним суспільством, у якому він живе. Г. так\nговорив про це в листі до Катеніну: «…дівчина, сама не дурна, надає\nперевагу дурня розумній людині (не тому, що розум у нас грішних був\nзвичайний, ні! і в моїй комедії 25 дурнів на одну розсудливу людину); і\nця людина, зрозуміло, у протиріччі із суспільством, його навколишнім,\nйого ніхто не розуміє, ніхто простити не хоче, навіщо він трошки вище\nінших…» (Твір.— М., 1953.— С. 527).\nУ тексті комедії все це розгорнуто і представлене дуже жваво,\nнезабутньо, психологічно вірогідно. «Горе від розуму» є однієї з перших\nсправді реалістичних комедій на російській сцені. Це не значить, що в її\nпоетиці не виявляються й інші, невласне реалістичні риси. У комедії Г.,\nнапр., легко помітити деякі ознаки класицизму: єдність дії, єдність\nмісця, єдність часу. На перший погляд, відповідають традиційним амплуа\nкласичної комедії персонажі Г.: осліплений любов’ю невдачливий герой;\nйого суперник — проноза і хитрун; розпещена героїня; батько героїні,\nякого усі обманюють і який сам себе обманює, і т.д. Персонажі, у повній\nвідповідності з правилами класицизму, наділені значущими іменами:\nЧацький (у першій редакції — Чацький) — який перебуває у чаду; Фамусов —\nусім знайомий; Молчалін — безсловесний; Репетилов – який повторює чужі\nдумки і слова і ін.\nУсе це окремі зовнішні ознаки класицизму, але не класицизм. Г. частково\nвикористовує поетику класицизму заради досягнення конкретних художніх\nцілей. Так, дотримання єдності місця допомагає йому» представити\nрізноманітне в єдиному, тобто особливо відчутно і наочно. Будинок\nФамусова в Г.— не просто постійне місце дії, не просто приватний будинок\nмосковського пана, а образ особливого світу, говорячи словами Гоголя про\n«Ревізора», «збірне місце». Воно припускає і виражає не одиничне, а\nмножинне, залишаючи при цьому враження єдності і цілісності.\nПомітніше всього це в третій дії комедії. Події в ньому розвиваються і\nпоступально і вшир. Стіни будинку Фамусових точно розсовуються, перед\nглядачем (читачем) розігрується не одна, а безліч маленьких, забавних і\nтипових комедій, героями яких є чоловіки Горичи, сімейство\nТугоуховських, графиня-бабуся і графиня-внучка і ін. Картина виявляється\nгранично узагальненою, гранично масштабною і гранично цільною.\nГ. легко і вільно користається класицистичною поетикою — і легко\nвідступає від неї. У «Горі від розуму» не п’ять (як це покладається за\nзаконами класицизму), а чотири дії. У комедії немає рішучої розв’язки,\nдоля героїв залишається невирішеної, усі закінчується не крапкою, а три\nЩе важливіше загальний трагічний зміст комедії Г. У комедіях класицизму\nможливі трагічні почуття і колізії, але частіше всього вони знаходять\nбільш-менш спокійне вирішення. У Г. такого вирішення немає. Чацький\nпротягом усього ходу п’єси живе і діє з «міліоном дратувань» у серці, у\nтім же стані він і іде зі сцени. Не далекий окремих комічних чорт, що\nутягується часом в комічні ситуації, Чацький в основі своєї трагічний —\nі він робить комедію Г. у цілому трагічної. Але комедія, що є в той же\nчас і трагедія,— це явище, характерне найбільше для реалізму.\nРеалізм «Горя від розуму» виявляється й у принципах зображення\nперсонажів. У Г. усі персонажі — характери, вірні правді життя, яскраві,\nнеодномірні. Говорячи про відмінність героїв Шекспіра від героїв\nкласициста Мольера, Пушкін писав: «Обличчя, створені Шекспіром, не суть,\nяк у Мольера, типи такої пристрасті, такого пороку, але істоти живих,\nвиконаних багатьох пристрастей…» (Пушкін A.C. Збірка творів: У 10 т.—\nМ., 1976,— С. 178).\nУ своїй комедії Г. йде слідом за Шекспіром, розвиває його досягнення.\nПерсонажі «Горя від розуму», будучи героями комедії, аж ніяк не\nкарикатури, а точні подоби живих людей. «Карикатур ненавиджу, у моїй\nкартині ні однієї не знайдеш»,— писав Г. Катеніну (Тівр— М., 1953.— С.\n527). Ці слова Г. добре підтверджуються лгядацькими і читацьким\nсприйняттям діючих облич грибоєдівської комедії.\nНайбільше характеризує те суспільство, що протистоїть Чацькому, Фамусов:\nнедарма це суспільство ми називаємо «фамусовським». Фамусов — типовий\nмосковський пан початку минулого століття з характерною сумішшю\nсамодурства і патріархальності. Він звик бути паном, ніким іншим і\nпредставити себе не може. Відтак він так упевнений у собі, так любить\nсебе. Він займає велику службову посаду, але до служби теж відноситься\nпо-панськи, не обтяжує себе нею. Його політичні ідеали зводяться до\nпрославляння всього старого, устояного: йому добре живеться, і він не\nхоче ніяких змін. Чацького він боїться і не любить, тому що бачить у\nньому бунтівника. Ідеал людини для Фамусова той, хто зробив вигідну\nкар’єру; при цьому для нього неважливо, якими засобами це досягнуто.\nРаболіпство і підлість для нього теж гарний шлях, аби він приводив до\nбажаного результату. У Фамусова уражає відверта аморальність понять і\nідеалів. Вона тим особливо страшна, що Фамусов, як пан, має велику владу\nнад людьми. Аморальність влади не може не бути страшною і небезпечною.\nІ усе-таки Фамусов, як і інші герої, не карикатура, а характер, притім\nнеоднозначний. У ньому є розум, точніше, той рід розуму, що називається\nздоровим глуздом; у його судженнях укладена і правда побутової\nвластивості — результат його життєвого досвіду. Інші його зауваження\nмітки, гострі (напр., з його репліки Чацькому: «Мене не зле б\nспроситися. / Адже я їй трохи те саме що…» і ін.). Мова Фамусова\nвідбиває дворянське просторіччя, багато в чому живе багатство народної,\nщо мови увібрало, у себе, хоча зміст сказаного ним для нас найчастіше\nдалекий і неприйнятний. Фамусов, яким його створив Г., зло конкретне,\nживе. У його реальність віриш — і тому воно особливо плутає. Це\nсправедливо й у відношенні Скалозуба. Скалозуб подобається Фамусову. Він\nпорівняно холодний, але вже в чинах; зараз він полковник, а завтра\nнеодмінно стане генералом; він надійний захисник старовини. Усе це в\nСкалозубі улаштовує Фамусова.\nІнакше, чим Фамусов, сприймає Скалозуба Чацький. Він відзивається про\nнього словами, схожими на епіграму: «Хрипун, удавленик, фагот, / Сузір’я\nманеврів і мазурки». Скалозуб, як його розуміє Чацький (і ми разом з\nним), весь у зовнішньому, по-людському не істотному, бездуховному:\nгучний, затягнутий у мундир, заклопотаний єдино військовими вправами і\nтанцями. Це типовий аракчеєвський офіцер, тупий і божевільний,\nсупротивник усякої вільної думки й освіти.\nЦе страшна людина. Людська подоба додає йому, зокрема, його постійні\nпотуги на жарт; недарма Ліза говорить про нього: «Жартувати і він\nгаразд, / Адже нині хто не жартує?» На питання Фамусова, ким доводиться\nйому Настасья Миколаївна, Скалозуб відповідає: «Не знаю винуватий; / Ми\nз нею разом не служили». Це і є рід жарту Скалозуба (усерйоз такого\nнавіть сама обмежена людина сказати не може). Таким чином Скалозуб\nжартує не раз, але його жарти не стільки смішать, скільки спантеличують.\nВони занадто грубі, «солдафонські», і той хто так жартує,\nпредставляється нам дуже самовдоволеним, дуже дурною і страшною людиною.\nПо всіх якостях характеру Молчалін теж належить до фамусовського\nсуспільства: більш того, він пряме його породження. З першої ж появи на\nсцені він здається нам абсолютним нікчемністю: боїться вимовити зайве\nслово, охоче догоджає перед усіма, не сміє мати своєї думки, своїм\nголовним талантом вважає «помірність і акуратність». Усі ці властивості\nзабезпечують його дійсні і майбутні успіхи у фамусовському світі.\nН.В.Гоголь писав про Молчаліна: «Молчалін… чудовий тип. Влучно\nсхоплене це обличчя, безмовне, низьке, тихомовчки пробиваючогося в\nлюди…» (Гоголь Н. В. Збірник творів: У 7 т.— М., 1978.— Т. 6,-С. 362).\nФамусовське суспільство представлене в комедії широко і багатовидно. Це\nне тільки багато основних героїв — Фамусов, Скалозуб, Молчалін і ін.,\nале і другорядні, епізодичні.\nТака, наприклад, Хлестова — важлива московська бариня, грубувата,\nуладна, звикла не стримуватися в словах. Вона навіть у відношенні\nФамусова не може не показати своєї владності. Це не заважає їй бути дуже\nсхожої на Фамусова: і постійним бажанням веліти людьми, і відданістю\nстарим, віджилим устоям і порядкам.\nДо епізодичних персонажів великої важливості належить і Загорецький,\nнеобхідний супутник фамусових і хлестових. Він завжди готовий\nзапропонувати свої послуги, при цьому його сумнівні моральні якості\nанітрошки не заважають його дружбі з хазяїнами суспільства. Хлестова\nговорить про нього: «Брехунець він, картяр, злодій…/ Я від нього було\nі двері закривав; / Так майстер прислужити…»\nЧудово, що Хлестова своїми словами не тільки дає характеристику\nЗагорецькому, але не менш того характеризує і себе, показує моральний\nрівень і свій власний, і усього свого кола. Того кола, що протистоїть\nЧацький — єдиний зримо діючий позитивний герой у комедії Г. Але його не\nможна назвати героєм винятковим і цілком самотнім. У нього є однодумці:\nми довідаємося про їх завдяки позасценічним персонажам (тим, про які\nговориться в п’єсі, але які прямо не зайняті в дії). Це, напр.,\nпрофесора Педагогічного інституту, що, за словами княгині Тугоуховської,\n«вправляються в розколах і безвір’ї», це «божевільні люди», це племінник\nкнягині князь «Федір, «хімік і ботанік», і т.д.\nЧацький у комедії представляє молоде мисляче покоління російського\nсуспільства, його кращу частину. Д.І.Герцен писав про Чацького: «Образ\nЧацького, сумного, неприкаяного у своїй іронії, що тремтить від\nобурення, відданого мрійливому ідеалу, з’являється в останній момент\nцарювання Олександра І, напередодні повстання на Ісааківській площі. Це\n— декабрист, це людина, що завершує епоху Петра Першого і силкується\nрозглянути, принаймні на обрії, обітовану землю…» (Герцен А.І. Збірка\nтворів: У 30 т.— М., 1959.— Т. XVIII.— С. 180).\nрозумний, красномовний, повний життя, нетерплячий. Але він занадто\nнетерплячий. І це «занадто» викликає при знайомстві з ним посмішку: ту\nпосмішку, з який дивиться навчений життям людини на славний, чистого,\nале ще недостатньо спокушеного юнака. Чацький і є втілення доброї\nюності: юної сили, чесності, довірливості, по юному безмежної віри в\nсебе і свої можливості. Ця його юність і безмежна віра в себе і роблять\nйого цілком відкритим як для помилок комічної властивості, так і для\nОдне з головних відмітних властивостей Чацького — повнота почуттів. Вона\nпозначається й у тім, як він любить, і в тім, як гнівається і\nненавидить. В усьому він виявляє щиру пристрасть, завжди буває гарячий\nдушею. Найбільше йому ненависний деспотизм і рабство, дурість і\nбезчестя, розумова і моральна глухота. Він бичує підлість кріпосників і\nзлочинну ненормальність кріпосного права. Він не може мовчати, від того,\nщо йому боляче і болісно бачити навколо себе зло і несправедливість, він\nненавидить усе дурне, тому що любить добро й істину. Чацький не тільки\nдекабрист по переконаннях, але одночасно і романтик. Сама повнота його\nпочуттів і сила заперечення по природі своєї романтичні. Мислитель,\nборець-декабрист і романтично почуває людина так органічно з’єднуються в\nньому, як вони часто в ту епоху з’єднувалися в реальних людях і реальній\nЯк людський тип, як особливий характер, Чацький виходить за строго\nвизначені тимчасові границі: Чацькі існували в житті і за межами\nромантичної і декабристської епохи. З часом вони змінилися зовнішнім\nобразом, але залишалися незмінними в головних своїх ознаках. Вони завжди\nборці за правду, завжди безкорисливі шукачі істини.\nГлибокому реалізму комедії Г. відповідає і її мова: яскравий,\nбагатобарвний, дуже живий. В основі мови «Горе від розуму» лежить\nзагальнонародна мова. Це і простонародні слова: «іспужал», «не згадати»\nі ін.; це і вираження, що зустрічалися в дворянському розмовному побуті;\n«око миттю не прищурити», «сварить наповал»; це і книжкові слова, що\nзберегли живу силу. Г. користається всіма багатствами російської мови і\nпри цьому показує себе незрівнянним майстром живого діалогу. У комедії\nГ. живі люди говорять живою мовою. І говорять кожен по-своєму. Мова\nперсонажа завжди особлива, неповторна; вона відповідає характеру\nперсонажа і добре виявляє його характер. Г. прекрасно володіє не просто\nмовою, але всіма прийомами мовної, мовної характеристики.\nВлучна народна мова в служниці Лізи. Її мова з лукавинкою, за нею\nживаючи думка, розум, народна кмітливість. У Репетилова мова точно без\nудержу; у нього усе врозкид — і слова і думки, інша справа — мова\nЧацького. Вона логічна і струнка, її стрункість від цілісності думки і\nпочуття. По своєму складі мова Чацького багато в чому книжкова, це мова\nутвореної, начитаної людини. При цьому внутрішня пристрасть, що\nодухотворяє її, додає їй жвавість і свіжість.\nА.С.Пушкін писав про мову комедії Г.: «Про вірші я не говорю: половина —\nповинні ввійти в прислів’я» (Пушкін А.С. Збірка творів: У 10 т.— М.,—\n1977.— Т. 9.— С. 127).\nПророкування Пушкіна збулося: безлічі виражень з «Горе від розуму»,\nтаких як «Щасливі годин не спостерігають», «І дим батьківщини нам\nсолодкий і приємний», «Свіжий переказ, а віриться з працею» і т.д.,\nдійсно стали прислів’ями. Вони точно розлетілися зі свого рідного гнізда\nі заповнили собою живу, повсякденну і книжкову російську мову. Біля\nшістдесятьох приказкових віршованих виражень потрапило з «Горе від\nрозуму» у збірники крилатих слів і фразеологізмів.\nТісно зв’язаний з особливостями мови комедії і її віршовий розмір. До Г.\nкомедії в Росії писалися, як правило, «олександрійським віршем» —\nшестистопним ямбом з цезурою після третьої стопи. Розмір цей був досить\nодноманітним по ритму, що обмежувало образотворчі можливості комедійного\nжанру. Г. одним з перших використовував у комедії вільний ямб. Останній,\nзавдяки своєму ритмічному різноманіттю і гнучкості (у вільному ямбі\nвірші мають різну кількість стовпців), щонайкраще передає природний плин\nживої мови, настільки необхідне для драматичного добутку, особливо в\nйого реалістичних формах.\nЩе до комедії вільний ямб розроблений був у байках — і найбільше в\nбайках І.А. Крилова. Від Крилова, участь в нього, йшов і Г. У комедії Г.\nвільний ямб досяг такої досконалості, такого живого звучання, що після\nГ. майже всі комедії у віршах писалися (і переводилися) саме цим\nКомедія «Горе від розуму» зробила велике враження на сучасників і не\nменш сильно впливала і пізніше — аж до нашого часу. Нею захоплювалися\nН.В. Гоголь і А. І. Герцен, Ф. М. Достоєвський і M. E. Салтиков-Щедрін і\nще багато інших російських письменників і читачі. У 70 р. XIX в., минуло\nмайже п’ятдесят років після створення комедії, І.А.Гончарів написав про\nнеї критичний нарис «Мільйон роздирань», повний такого живого пафосу,\nначебто в ньому говорилося не про давній, а про сучасну драматичну\nГончарів писав у своєму нарисі: «Комедія (Горе від розуму» тримається\nякимсь особняком у літературі і відрізняється моложавістю, свіжістю і\nміцною живучістю від інших добутків слова. Вона, як столітній старий,\nбіля якого всі, відживши по черзі свою пору, вмирають і валяться, а він\nходить, бадьорий і свіжий, між могилами старих і колисками нових людей»\n(Гончарів І.А. Збірка творів: У 8 т.— М., 1955.— Т. 8.— С. 7).\nПричину незвичайної життєвості комедії Г. Гончарів бачить у просторості\nїї змісту й у художній її досконалості: «Як картина, вона, без сумніву,\nвеличезна… У групі двадцяти облич відбилася, як промінь світла в\nкраплі води, уся колишня Москва, її малюнок, тодішній її дух, історичний\nмомент і вдачі» (Там же.— С. 10).\nЦентральне місце в нарисі Гончарова займає характеристика Чацького.\nПолемізуючи з Пушкіним, що відмовляв Чацькому в розумі, Гончарів пише:\n«Чацький не тільки розумніше всіх інших облич, але і позитивно розумний»\n(Там же.— С. 13). У своїх мовах і вчинках Чацький, як говорить Гончарів,\nіноді впадає в перебільшення, але це порозумівається внутрішнім\nсум’яттям героя, його «мільйоном роздирань», тими ударами, що наносив\nйому фамусовський світ. У «мільйоні роздирань» Гончарів бачить\nпсихологічну розгадку поводження Чацького.\nЗ плином років «Горе від розуму» розкривалося у своєму ідейному і\nхудожнім багатстві усе глибше і повніше. Не випадково знову і знову\nвиходили у світло і негайно розкуповувалися видання комедії. Не\nвипадково з афіш театрів не сходила її назва.\nКомедію Г. ставили в центральних містах і на периферії, у Малому театрі\nі в Мхаті в Москві, в Олександрійському театрі в Петербурзі й у\nЛенінградському Великому драматичному і т.д. Кращі російські актори\nрізних часів — В. Н. Давидов. А. І. Южин, К. С. Станіславський, В. І.\nКачалов. Б. Н. Ліванов, А. А. Яблочкіна, В. Н. Рижова, Т. В. Дороніна,\nС. Ю. Юрський, К.Ю.Лаврів — перевіряли і вигострювали своє мистецтво,\nграючи Чацького, Фамусова, Молчаліна, Софію, Лізу. Для комедії Г.\nтеатральне і читацьке життя завжди продовжується — і немає і не буде їй\nкінця. Як сказав про Г. самий обдарований його учень і продовжувач А. Н.\nОстровський, «на високій горі над Тифлісом красується велика могила\nГрибоєдова, і так само високо над усіма нами парить його геній…»\n(Островський А. Н. Повне зібрання творів— М., 1952.— Т. XII.— С. 187).\nВідомий український історик Любомир Винар (реферат)


Новини Закарпаття - Комісійна техніка в ломбарді\nКомісійна техніка в ломбарді\nЧудовий варіант для людей, котрі не можуть виділити гроші на покупку нового пристрою\nКожна людина іноді зіштовхувалась із ситуацією, коли якась техніка у будинку стає непотрібною.\nЄ чотири варіанти дій:\nЛишити прилад покриватися пилом десь у коморі.\nВикинути техніку на смітник.\nВіддати безкоштовно або за безцінок знайомим.\nПродати через ломбард або комісійний магазин.\nОстанній варіант являється найбільш вигідним, так як ви зможете і місце у домі звільнити, і позбутися непотребу, ще й заробити гроші.\nКрім того, комісійна техніка – чудовий варіант для людей, котрі не можуть виділити гроші на покупку нового пристрою.\nВ чому перевага комісійної техніки?\nНайважливіший плюс бувшої у користуванні техніки – низька вартість. Та й навіщо купувати дорогі прилади, якщо можна придбати виріб аналогічної якості та функціонала по нижчій ціні?\nБагато товарів, представлених на полках комісійних магазинів, мають повну комплектацію, у яку входить оригінальна упаковка, гарантія від виробника, інструкція по експлуатації. Це пов’язано з тим, що часто люди дарують одне одному техніку навіть не задумуючись про необхідність такого подарунка.\nЯкщо потрібен не весь прилад, а тільки окрема його деталь, можете придбати неробочий виріб, вартість якого буде взагалі смішною у порівнянні з новим.\nВже зараз у сучасному житті можна спостерігати відкриття чергового комісійного магазину, у якому, в основному, реалізується так звана заставна техніка за доступною ціною. У кожного з таких магазинів є свої переваги та недоліки, та важливо знайти надійного продавця.\nДе придбати комісійну техніку?\nУ багатьох комерційних магазинах та ломбардах Києва сьогодні можна придбати широкий вибір техніки, починаючи від портативної електроніки та побутових приладів, закінчуючи мобільними та комп’ютерними гаджетами. При допомозі таких покупок можна істотно економити, тому комісійні магазини стрімко набирають популярність в Україні.\nПри виборі компанії, де продається комісійна техніка, важливо враховувати такі фактори:\nРепутація та відгуки клієнтів. Це допоможе зразу відсіяти недобросовісних продавців, що реалізують неякісні вироби по завищеним цінам.\nНаявність документа про стан пристрою. Це може бути бланк оцінки або другий лист, котрий засвідчує, що виріб у робочому стані.\nГарантія. Деякі компанії надають свою гарантію на перевірені девайси.\nЦіни і асортимент. Іноді у таких магазинах можна придбати універсальні предмети у гарному стані та по низьким цінам.\nПеред тим, як потрапити на вітрину, всі товари проходять детальну перевірку. Продавець обов’язково повинен інформувати покупця про будь-які дефекти та неполадки у роботі пристрою.\n => Main Content Processed: 0.010488033294678\n => Sidebar Processed: 0.073487043380737\n => Finished: 0.073544025421143


04 Сер 2019 о 16:56\nПромо-кліп "Виженські мотиви"\nПромо-кліп проекту "Одягові традиції Гуцульщини".\nКліп "Виженські мотиви" буде представлений на XXVI Міжнародному Гуцульському фестивалі.\nОрганізатори фестивалю розповідають, що в номінації передбачено показ гуцульського одягу та прикрас у двох напрямках: автентичне та стилізоване вбрання.\n"Як і обіцяли! До вашої уваги промо-кліп "Виженські мотиви", який ми відзняли аби ще більше зацікавити та заінтригувати вас нашою роботою в рамках спільного проекту «Популяризація історико-культурної спадщини Гуцульщини за межами етнорегіону, шляхом збереження одягових традицій»", - зазначили у пості групи "Одягові традиції Гуцульщини".\nДовідка: XXVI Міжнародний гуцульський фестиваль - фольклорно-етнографічний фестиваль, який проходить щорічно в одному з міст Гуцульщини. Цього року фестиваль проходитиме на Вижниччині з 30 серпня по 1 вересня 2019 року.\nТакож 30 серпня буде проводитись Міжнародна науково-практична конференція «Елементи нематеріальної культурної спадщини – сутнісна основа сучасних гуцульських традицій» у Вижницькому коледжі прикладного мистецтва імені В.Ю. Шкрібляка.\nНа конференції презентують проект "Одягові традиції Гуцульщини" для широкої аудиторії.\nЧитати ще: На Буковині готують першу в Україні виставку, адаптовану для осіб з вадами слуху\nPilot 04.08.2019 17:20:08\nЯкось троха примітивно зроблене цей кліп.\nЧернівецькі студенти представили колекції одягу, створені за мотивами пісень В. Івасюка (ФОТО)


Собор УГКЦ. Сайт публікації матеріалів та постанов соборів УГКЦ — 2014р. "Літургійне життя парафії." (о.ліц. Ігор Головчак)\n2014р. "Літургійне життя парафії." (о.ліц. Ігор Головчак)\nо.ліц. Ігор Головчак\nЛітургійне життя парафії.\nПреосвященний Владико, всечесні і преподобні отці, монахи і монахині, дорогі брати і сестри у Христі,\nу своїй доповіді у світлі теми Єпархіального Собору «Парафія – місце живої зустрічі з Христом» хотів би подати кілька думок, які стосуються літургійного життя наших парафій. Очевидно цей коротенький виступ не охоплює всієї проблематики, але окремі питання я все ж таки хотів би підняти. Для мене особисто, як для священика, є важливими питання, які стосуються якості наших спільнот. Адже саме вони творять «парафію» як таку, яка має бути місцем зустрічі людини з Богом. На превеликий жаль мені видається, що в більшості випадків наші спільноти не є християнськими спільнотами і це виявляється на богослужіннях в парафії. Яка правдива причина приходу людей – парафіян до Храму, що чи хто є центром їхньої уваги, може особа священика, який вміє добре веселити і розважати. У розділі Літургія і Життя хотів би окремо застановитись над проблемою нездатності бачити зв’язки між літургією Церкви та різними вимірами особи і різними фактами її життя, що поглиблює демонічний дуалізм між Божим та людським, між перебування з Богом і перебуванням з людьми. Особа, поділена між двома протилежними напрямками, впадає у внутрішню суперечність, яка призводить до нестерпного страждання і сум’яття.\nПарафія як спільнота, в якій звершується спільна справа\nЛітургія (спільна справа, служіння) потребує середовища, в якому вона може звершуватись. Саме таким місцем є парафіяльна спільнота.\nПарафія (παροικία від грец. παρά «біля» й грец. οἶκος «дім») – церковно-адміністративна одиниця у церкві, що об'єднує вірян, яких обслуговують служителі одного храму.\nСтрийська єпархія, як і більшість єпархій є територіально структурованою (деканати, парафії). Це означає, що наші спільноти поділені за принципом територіальної приналежності. Отже, більшість вірних нашої Церкви розуміє свою приналежність до парафії за своїм місцем проживання. Щоправда, у таких містах, як Стрий, а часом і у великих приміських селах, багато людей вирішують, з різних причин, свою приналежність до певної спільноти незалежно від їх місця проживання, що в принципі є цілком можливо. Звідси усвідомлюємо, що існують різні види парафії. Територіальна парафія, в якій можуть бути кілька «філій» (літургійні каплиці засновані на території парафії з огляду на великі відстані до головного храму), та парафія особистостей. На сьогодні, кожна з цих видів часто містить у собі брак усвідомлення себе як частинки певної спільноти. Причому у випадку «парафії особистостей» ця проблема виражається у більшій формі. Так особа, яка проживає на території якоїсь парафії, а відвідує богослужіння іншої парафії, і якщо це робиться навмисне, бо там її ніхто не знає (моральний аспект), з невдоволення (брак покори), чи егоїзму, або зневаги до інших, творить особисту ізоляцію, яка переноситься у її щоденне життя. У випадку «територіальної парафії», бувають люди, що не бажають брати участь у загальній молитві парафіяльної спільноти, обираючи натомість або приватну молитву вдома, мотивуючи це тим, що з тих чи інших причин їм не потрібна молитва спільноти, або ж таки приходять на богослужіння, та лише аби віддати належне традиції. Бувають люди, що стоять в одному храмі, моляться разом, а поза храмом виявляють «кровну» неприязнь одне до одного. Такі або такого роду проблеми є поширені і свідчать про брак розуміння християнської спільноти, а ще більше створюють підстави для розвитку хвороби сучасності, яка характеризується споживацькою та спрямованою на задоволення власних інтересів культурою, -, а саме релігійного індивідуалізму. Причому спосіб його реалізації полягає не в перетворенні духовного виміру індивідів, а в перетворенні або експлуатації зовнішнього світу. Таке поводження варто засуджувати, тому що воно не відповідає духу родини і шкодить церковній єдності.\nДуже важливо, щоб парафіяни, зібрані на богослужіння, не були схожі на розділену родину, а були реально об’єднанні через участь у тій самій долі синівства Божого, яке отримали з причини приналежності до одного Тіла, (Христос - Глава, християни - члени). Окремим питанням є усвідомлення священика себе у системі цих координат. Чи є він частиною цієї окремої спільноти, особливо тоді коли він обслуговує дві, а то і більше парафій. Сьогодні формування такої свідомості має стати пріоритетним завданням душпастиря на парафії.\nОсновною причиною виникнення браку усвідомлення себе як частини спільноти є неправильне розуміння значення Святих Тайн у житті християнина, а зокрема, цілковите нерозуміння Святої Тайни Хрещення. Адже дуже часто люди просять уділити їм ту чи іншу Тайну, не усвідомлюючи собі всієї відповідальності та її глибини, а що найгірше це знову в той чи інший спосіб пов’язано з традицією, модою, забобонами…\nЯкщо ж застановитися на Тайні Втаємничення – Хрещення, потрібно наголосити, що у цій Святій Тайні кожна людина отримала у таїнственний спосіб можливість бути дитиною Божою, та не слід забувати, що це можливо тільки у Христі, який є Сином Божим і об'єднав всіх нас. «Ви, що в Христа хрестились у Христа зодягнулись». Що би це могло означати у щоденному житті християнина? Перш за все мусимо усвідомити собі, що бути хрещеним означає брати участь у хрещенні Ісуса Христа. «Чи ж можете Ви … христитись хрещенням, що Я ним хрещуся? … і хрещенням, що Я ним хрещуся, ви охреститеся» (Мк 10,38):\nХрещення на покаяння – перебувати в готовності перемінювати свій спосіб життя, свій погляд на оточуючий світ.\nПросвітлення та ведення Святим Духом – віддати себе на провід Святого Духа, шукати та слухати Боже Слово у щоденному житті.\nПринесення себе у жертву – вмирати для себе, щоб дати нове життя іншим\nОднак коли у якийсь спосіб долучають людину до Церкви, але не приводять її до живого спілкування з Христом, то воно немає жодного сенсу.\nВиходячи з вищесказаного, лише за умови бажання перемінити власне життя, під проводом Духа Святого зможемо створити спільноту християн, що потребуватимуть одне-одного аби послужити, бо тільки так зможемо принести власне життя і прагнення в жертву заради інших.\nЛітургія і життя.\nЛише у поєднанні та взаємопроникненні Літургії з життям набуває сенсу одне і друге. Літургія Церкви немає іншої цілі як залучати людину до правдивого життя в Бозі, а повноцінне християнське життя неодмінно вливається в Літургію і проявляється у ній. Саме тому, що життя християнина у світі тісно переплетене з історією, культурою, суспільними і навіть політичними процесами, Церква не може зупинятися в новому осмисленні та свіжому оцінюванні своєї Літургії, продовжуючи і розвиваючи таким чином священне передання, продовжуючи прокладати місток між християнським життям у сучасному світі і християнським богослужінням у храмі.\nБудь-яке літургійне богослужіння перш за все покликане до живої зустрічі з Христом, яка передбачає спілкування з Ним. Натомість зустріч, яка не приводить до спілкування, до діалогу не є плідною, є мертвою, а за таких умов учасники такої зустрічі є лише спостерігачами. Молитва та участь в символічно – обрядових дійствах Церкви, у такий спосіб, є поганськими і відображають загальновідомі хвороби сьогодення, а саме традиціоналізм та формалізм. Тільки у правдивому спілкуванні людини з Богом відбувається пізнання Його та витворюється Образ Бога, який формує розуміння про себе самого (хто я?, яка мета мого життя?). Пізнання Бога збільшує довіру до Нього. Саме у ній людина може віддати себе і своє життя цілковито у руки Всевишньому.\n«Літургійне богослужіння є не лише запрошенням Бога до спілкування з Ним і уможливлення цього спілкування через символи наших літургійних обрядів та текстів, але чимось набагато глибшим і таїнственним — запрошенням до участі у вічному і всеохоплюючому житті Пресвятої Тройці у щоденному житті людини». Треба остерігатися поділу нашого життя, немов глухою стіною, на дві половини: з одного боку - благочестиві вправи, під час яких ми намагаємося не думати про свої звичайні заняття, про життєві турботи і про ті питання, що у зв'язку з цим можуть виникати перед нашою совістю; з іншого боку - сімейне життя і праця... куди Євангеліє і церковна мораль не допускаються. Бути християнином можна тільки усім своїм життям чи узагалі не можна бути таким. Життя Християнина є прямим відображенням Літургії. Адже у повсякденному житті ми відкриваємо свій слух на Його Слово, визнаємо свою віру та приносимо жертву життя, яка складається з маленьких частинок, немов хліб з багатьох зернин, що пізніше буде перемінений. На Літургію кожен з нас повинен приносити усе своє життя, щоб воно усе перейнялося Христом, піднялося б, преобразилося і стало Божим.\nСаме таку свідомість вимагає сьогоднішній час, щоб оминути роздвоєнь між Літургією та щоденним життям. Особливо цей наголос потрібно робити дітям. Виховувати їх у постійному стосунку з Богом.\nА зараз пропоную вашій увазі застановитися над кількома проблемами, котрі на мою думку, теж є причинами такого явного поділу вірних наших парафіяльних спільнот на тих хто є на Богослужіння лише завдяки тяглості традиції, та на щастя, й тих, хто вже Христа зустрів, і хто міг би бути гарним прикладом для своїх ближніх.\nБогослужіння як спілкування\nЦерковне богослужіння – це зустріч і спілкування людини з Богом. По тому, як відбувається богослужіння можна сказати наскільки конкретна церковна спільнота цінує і готується до цієї зустрічі з Богом. Зустріч з Богом є завжди святом, а свято вимагає чималих зусиль з приготування.\nНаші богослужіння, є підсумком великого Церковного досвіду богоспілкування. Вони є цінним скарбом Церкви і серцевиною того, що ми називаємо Святим Переданням.\nВізантійське богослужіння є надзвичайно глибокими, красивими, але й доволі складними і вимогливими. Наші богослужіння вимагають:\nНалежно облаштованого храму\nДоброго знання богослужбового уставу\nРетельного приготування до кожного богослужіння\nДобре вишколеного крилосного хору або принаймі, доброго провідника співу (дяка)\nХрам Божий є не просто місцем молитви, місцем де збирається народ для молитви. Чин посвячення храму свідчить про те, що храм у візантійській традиції має сакраментальне значення – він таїнственно являє новий світ, у якому воцарився Господь, новий світ, де небо і земля є обєднані в одне нероздільне ціле, де ангели живуть з людьми і неустанно словословлять Бога.\nНеобхідно дбати, щоб храм, його зовнішній вигляд, внутрішня утвар і облаштування максимально виражали отой «новий» світ, якого чекаємо і якого вже маємо передсмак. Храм має бути чистий, задбаний, ікони мають бути високої мистецької вартості, тканини, предмети інтерєру (мистецьке дерево, якісні килими, посуд, ризи ітд) мають відображати красу і величність царства Христового. Поведінка у храмі теж має бути належною, тобто виражати свідомість присутності Бога і святих у храмі (пошана до ікон, благоговійна постава перед святощами, обмежений вступ до святилища ітд).\nСвященик – окрім інших своїх обов’язків має сакраментальну функцію у літургії – являє Христа і нову людину у Царстві Божому. А тому, його поведінка в часі богослужінь є дуже важливою. Священик має своїми жестами, мовою, характером «являти» новий світ.\nЗвершувати богослужіння без поспіху, співати велично, «царственно». Спокійний, урочистий спів передає вірним сигнал важливості того, що відбувається у храмі, а поспішний і нерозбірливий – відвертає увагу і створює враження неважливості того, про що йдеться.\nГлибоке зосередження на священнодійстві. Молитва священика, її глибина поширюється на всіх молільників у храмі. Якщо священик не уважний і хаотично звершує богослужбові чини, цей настрій передається вірним у храмі і відтак, руйнується молитовний настрій.\nПроповідь – надзвичайно важливий момент Літургії – священик виявляє апостольську місію Церкви проповідувати Євангеліє. А тому, проповідь має бути належно підготовлена і виголошена.\nУсі Богослужіння і Божественну Літургію звершує не сам священник, а священик з народом. Треба пояснювати народу, що всі вірні є «царським священством» і беруть безпосередню участь у священнодіянні, яке очолює священик. Також, існує очевидна необхідність активного залучення вірних до богослужінь.\nДоступність богослужбових текстів для усіх. Варто мати у наявності молитовники, молитвослови, або робити роздруківки змінних частин для окремих урочистих богослужінь. Активність народу, який має на руках тексти є вищою, ніж без них.\nСтворити можливість якнайбільшому числу вірним брати участь у хорах\nЗадіяти і зацікавити дітей до участі у богослужіннях (вівтарна дружина, дитячий хор і т.д.)\nУділити нижчі свячення старшим аколітам (свічконосцям), щоб не залишали свого служіння\nЛітургійна традиція і богослужбовий устав нашої Церкви вимагає щоб відбувалися богослужіння добового кола (Утреня, Часи, Вечірня, Повечір’я) або принаймі деякі з них. Ці богослужіння є найкращим приготуванням народу до Божественної Літургії. Богослужіння Часослова часто ігнорується на багатьох парафіях з огляду на те, що люди не знають цих богослужінь, не вміють їх молитися та з огляду на складність виконання. Священики повинні відроджувати зацікавлення до цих богослужінь, заохочувати вірних братии у них активну участь.\nОскільки наші богослужіння є доволі складними є необхідно «втаємничувати» народ у розуміння чинів та змісту богослужбових текстів. Важливо, щоб священник пояснював богослужіння в часі проповідей чи окремих катехиз.\nБогослужіння, якщо воно належно звершується, покликане бути могутнім педагогічним, катехизаціним і містагогійним засобом. Уважно, правильно і з любов’ю виконані богослужіння є дуже потужною проповіддю.\nЦерковне богослужіння - сильний педагогічний засіб втаємничення людини у глибини молитовного життя церкви.\n «Образ тіла, однак, не означає, що віруюча людина є просто частинкою якогось безособового цілого, звичайним елементом якогось великого механізму; цей образ радше підкреслює життєву єдність Христа з віруючими, як рівно ж усіх віруючих між собою (пор. Рим. 12,4-5). Християни є чимсь «одним» (пор. Гал. 3,28), не втрачаючи при цьому своєї власної індивідуальності; у служінні іншим кожен знаходить у повній мірі своє власне буття». Світло віри, апостольське повчання,\n Літургійне життя на парафіїї, вл. Бенедикт


Портмоне шкіряний "Тwice2" ручної роботи, натуральна шкіра, на кнопці: продажа, цена в Києві. гаманці та портмоне от "Інтернет - магазин "Hohhol"" - 573560376\nПортмоне шкіряний "Тwice2" ручної роботи, натуральна шкіра, на кнопці\nПід замовлення, 3 дніОптом і в роздрібКод: Тwice2\nВсередині портмоне має: одне відділення для купюр, чотири відділення для пластикових кредитних та банківських карт, кишеня для монет відділення для телефону.\nПри виготовленні портмоне застосовуються капронові нитки чорного кольору (можливі інші варіанти, за Вашим побажанням), металева кнопка для застібання коричневого кольору (можливі інші варіанти, за Вашим побажанням).\nРозмір: 18х11 см\nПри замовленні від 2 шт ціна 675.00 грн.\nПри замовленні від 10 шт ціна 395.00 грн.\nЦіна по дропшіппінгу: 450.00 грн./штуку


Як зробити скріншот з затримкою на Мас\nЯкщо ти коли небудь робив скріншоти на Mac, то знаєш, що це не найскладніша справа – є два базових шорткея, які доможуть в цьому.\nМайже всі знають, що Shift + Command + 3 робить знімок екрана, а Shift + Command + 4 дає можливість зняти певну область. Але що робити з «невловимими» елементами? Випадають меню, сплешскріни, системні повідомлення – всі вони зовсім не люблять, коли ти їх знімаєш. Ще одна морока, якщо на скріншоті повинен бути покажчик миші.\nНа щастя, на Mac рішення передбачено на рівні системи. Для цього скористаємося програмою «Знімок екрану».\n1. Запусти Launchpad\n2. Відкрий папку з системними файлами і вибери там Знімок екрана (додаток з ножицями на іконці)\n3. У верхній системної рядку вибери пункт «Знімок» і знайди там пункт «Знімок із затримкою»\n4. На екрані з'явиться вікно з якого запускаєш таймер\n5. У тебе є 10 секунд, щоб вивести на екран те, що тобі потрібно – додаток його збереже\n6. Збережи зображення екрану в потрібному форматі.\nУ цьому ж додатку можна змінити вид покажчика миші, який з'явиться на скріншоті. Тепер будь-який знімок екрана тобі підкориться!\nКоментарів немає | 28.01.2016 17:29\nЯк відформатувати флешку на Mac\nЯк правило, більшість нових флеш-накопичувачів прямо із заводу відформатовані під Windows-системи і при використанні з OS X можуть працювати не так, як хотілося б. Сьогодні розповімо, як правильно форматувати зовнішні накопичувачі під OS X для комфортної роботи. Підключіть флешку до Mac і відкрийте додаток Дискова утиліта. У бічному меню знайдіть зовнішній накопичувач, який потрібен і кликніть по […]


Афганістан опинився на межі економічного колапсу » Замкова гора\nВ Афганістані назріла гуманітарна катастрофа, а економіка країни, де владу захопили таліби, знаходиться на межі повного краху. Про це повідомили в Раді біженців Норвегії (NRC), передає Замкова гора.\nГоловна небезпека полягає в тому, що в будь-який момент може повністю зруйнуватися офіційна банківська система. Причина банальна: нестача готівки. При цьому відомо, що дуже багато жителів країни вже голодують - чай та черствий хліб становлять основу їх щоденного харчування.\nВідомо, що багато урядів, які раніше надавали допомогу Афганістану, заморозили свої активи. Деякі відверто говорять про небажання працювати з талібами, інші взяли паузу, щоб визначитися, що робити далі.\nРаніше повідомлялося, що таліби в Афганістані заборонили жінкам працювати.


Семенюк поверне Чорноморський суднобудівний завод державі\nСпеціальна контрольна комісія Верховної Ради з питань приватизації зажадає від Фонду держмайна розірвати угоду про купівлю-продаж з інвестором ДАКХ «Чорноморський суднобудівний завод» (ЧСЗ, м. Миколаїв).\nПро це заявила глава парламентської Спеціальної контрольної комісії з питань приватизації Валентина Семенюк.\n«Насамперед, хотіла б зазначити, що питання приватизації ЧСЗ розглядалося на засіданні комісії ще в квітні-місяці. Комісія попередила тоді ФДМ, що він не перевірив фінансові можливості інвестора, який прийшов на ЧСЗ», - зазначила В.Семенюк.\nЗа її словами, парламентська комісія взяла на контроль питання про ЧСЗ і ФДМ повинен розірвати угоду з інвестором і повернути підприємство у власність держави.\n«Інвестор ЧСЗ не погасив боргів із зарплатні, перед бюджетом і юридичними особами. Не почав виконувати зобов’язання з модернізації і реконструкції заводу», - зазначила В.Семенюк.\nГлава контрольної комісії заявила, що в порядку контролю зажадає від ФДМ виконати вимоги комісії щодо ЧСЗ. За її словами ФДМ узяв відповідальність за свої дії й обіцяв, що інвестор виконає свої зобов’язання.\nФДМ має виправити ситуацію і розірвати договір купівлі-продажу з інвестором ЧСЗ.\nНаприкінці липня на засіданні Миколаївської міської комісії з питань забезпечення своєчасної і повної виплати заробітної плати і погашення її заборгованості під головуванням мера Миколаєва Володимира Чайки була розглянута ситуація на ЧСЗ. За інформацією комісії, на ДАХК «ЧСЗ» заборгованість із зарплатні досягла 9,9 мільйона гривень.\nУправління праці Миколаївського міськвиконкому, за інформацією начальника відділу трудових відносин міськради Олени Николаєвої, за підписом міського голови Володимира Чайки, звернулося у ФДМ до Михайла Чечетова у питанні виконання інвестором умов договору купівлі-продажу ДАХК «Чорноморський суднобудівний завод» і виступило з проханням ужити відповідних заходів.\n90,25% акцій ЧСЗ володіє компанія «Миколаївська малотоннажна верф», що у минулому році купила пакет у ФДМ на приватизаційному конкурсі і є інвестором ЧСЗ\n9,64% акцій ЧСЗ належить Фондові державного майна.\n2003 рік Чорноморський суднобудівний завод (Миколаїв) закінчив зі збитками 20,475 млн. гривень.\nУ 2003 році прибутки заводу скоротилися на 16,5% або на 23,912 млн. гривень у порівнянні з 2002 роком до 121,085 млн. гривень.


ЯКІ НАШІ РОКИ!: І ось, неждано-негадано, ти стаєш жінкою середнього - - - Медична Бібліотека на medbib.in.ua\nІ ось, неждано-негадано, ти стаєш жінкою середнього віку. Ти анонімна. Ніхто не помічає тебе. Ти знаходиш дивовижну свободу - свободу людини-невидимки.\nЩо ж ми смикається, в самій-то справі? Життя як-не склалася, навіть багато в чому вдалася. Що такого втрачаємо, адже і в більш молоді часи більшість з нас багато працювали вдома і на службі і не будували своє існування "навколо зовнішності" - трагедія професійних красунь рідкісна і не дуже зрозуміла звичайній жінці. Хіба ми вибрали б інакше, якби раптом нам запропонували цей вибір? Напевно, все-таки немає ... Мабуть, справа в іншому: в тому, що стає гранично ясно, що такого вибору вже ніхто і не запропонує. Чи не про прийняті рішення ми шкодуємо, а про саму їх можливості. Чи не про нездійснені надії, а про сміливість сподіватися знову і знову, коли "у нас в запасі вічність". І навіть ті з нас, хто міцно-міцно прикипів душею і тілом до своїх супутників життя, колі спілкування, трудам і професіями, до пори до часу дозволяють собі помріяти: ось почнеться щось нове, ось прорізатиметься новий мій голос, ось здивую саму себе і всіх навколо ... І вибору цього, здавалося, навалом. А в справжній, що трапилася і відбулася життя він тільки той, який був: як зроблений, так і зроблений. Один, другий, десятий ... тоді здавався доленосним і чи не останнім, іноді важкий і болісний, але він був. І - відбувся.\nУ книзі "Необхідні втрати" Джудіт Віорст пише:\n"І часом ми починаємо відчувати, що в цей час нашого життя доводиться прощатися постійно, втрачати одне за іншим. Нашу талію. Наш кураж. Відчуття життя як пригоди. Наше стовідсотковий зір. Нашу віру в справедливість. Нашу юну серйозність. Нашу молоду дурашливость. Нашу мрію коли-небудь стати знаменитою тенісисткою або телезіркою, сенатором чи жінкою, заради якої Пол Ньюман зрештою залишить свою Джоану. Ми розлучаємося і з надією прочитати всі книги, які колись пообіцяли собі прочитати, і з планами побувати скрізь, де колись збиралися обов'язково побувати ... і вже не сподіваємося, що одного разу саме ми врятуємо людство від раку або від жахів війни. Ми навіть залишаємо надію "схуднути назавжди" - разом з таємною надією на безсмертя.\nМи немов втрачаємо опору. Нам незатишно, ми перелякані. Щось сталося з самим центром нашого буття - він більше не утримує все на своїх місцях, життя прямо-таки розвалюється на частини. Несподівано у наших знайомих, а то й у нас самих починаються зради, розлучення, серцеві напади, рак. [...] І в кожній "болячки", в кожному віковому обмеженні чується нагадування про те, що ми смертні. А дивлячись на поступове (або не таке вже поступове) старіння і занепад батьків і матерів, ми розуміємо, що скоро нам належить втратити тих, хто завжди був нашим живим щитом - стояв між нами і смертю. Вони підуть. І настане наша черга "*.\nКриза середини життя не обов'язково приходить в сорок. І називається він так не тому, що його місце точно посередині: дізнатися, де розташована ця сама середина, можна тільки тоді, коли від всіх наших надій і справді залишиться прочерк між двома датами. "Середина життя" - це таке місце, де ще дуже хочеться (і начебто навіть ще й можливо) продовжувати жити як раніше, але все вже не так. Це час, коли ми приймаємо важливі рішення, хоча самі можемо не дуже це усвідомлювати. Чи будемо ми робити вигляд, що нічого не відбувається - ігнорувати зміни, заперечувати або пригнічувати свої страхи, сум, тривогу? Чи станемо чіплятися понад розумних меж за "маленькі хитрощі" - то за крем з дорогої баночки, то за "по-тря-сающую" дієту, то за уроки тенісу? Або, навпаки, непомітно для себе вирішимо, що "вже все" і скористаємося негласної привілеєм немолодих тіток є що попало, фарбувати губи не дивлячись і говорити про хвороби? І той, і інший шлях - це захист від нормальної драми, нормальної болю і болісного, але необхідного досвіду втрат. Перший дозволяє зосередитися на деталях, розміняти одну велику нездійсненну надію на багато маленьких і не настільки очевидно ілюзорних; другий найкраще описується приказкою "кинь, а то впустиш". По-справжньому важливі не самі рішення - і я зумисне згадую про самих поверхневих, найбільш життєвих їх проявах: чи не про професійний ріст, немає про значущих стосунках, не про духовний розвиток - важливий їх захисний характер. Там, де звична грунт захиталася під ногами, дуже важко не заплющити очі зі страху і не плюхнутися на найближчу купину. Можливо, знадобиться час, провідники, міцний посох. Можливо, доведеться вчитися орієнтуватися в цій незнайомій місцевості і знову дізнаватися, що гіркі ягоди можуть виявитися цілющими, а чарівні зелені галявини - приховувати небезпечну багно. Не виключено, що замовкнуть знайомі і не раз виручали у важку хвилину голоси: ні кришталевий черевичок, ні благословенна лялечка, ні кострубата листівка від сина-першокласника з домашнього архіву, ні улюблена книга, завжди розставляє все по своїх місцях, в цьому похмурому лісі можуть НЕ заговорити, що не засвітитися, не вивести на потрібну стежку. Але у похмурого лісу середини земного життя є свої голоси, і часто вони спочатку лякають, потім засмучують - і тільки потім підказують. А оскільки і в цьому місці нам не судилося затриматися надовго, а прийдешнє безпосередньо залежить від напрямку нашого руху, варто до них прислухатися.\nОсь робота, яку зробила на групі красива, розумна, багато й успішно працююча жінка Лера. Її тема спочатку звучала так: "Щось сталося з моїм життям останнім часом. Я все частіше замислююся: а чи треба мені все це? Неначе завод кінчається - але ж ще жити і жити ". О, скільки непотрібних порад можна дати з такого приводу, скільки готових рецептів! Якщо ранжувати їх все за ступенем тривіальності, то в першу десятку неодмінно потраплять рекомендації "завести коханця", "подумати про тих, кому ти потрібна", "змінити фіранки" (роботу, квартиру, колір волосся або що-небудь ще), "поїхати відпочити "," ставитися до всього філософськи "," сходити до астролога "і" зайнятися собою ". Хтось із мудрих казав, що, на жаль, на кожен хороший рада потрібно ще десять про те, як йому наслідувати. Мені Леріна життєва ситуація - принаймні її перше пред'явлення - нагадала, швидше, один анекдот ... Його перший, найчастіше і останній сенс здається мені чистої води "обманкою", способом не побачити другого. "Вдарилася Василиса Премудра про землю ... лежить і думає: "А чи не досить мені вже?". Запевняю вас, більшість слухачів розуміють це так, що, мовляв, героїня відомої казки (ми-то пам'ятаємо, що наша Василиса ні про яку землю не вдарялася і ніким не оберталася; можливо, тут мова йде про тезці - царівна-жаба) випила зайвого . По-моєму, алкоголь тут зовсім ні при чому. Грянувший про землю, герої чарівних казок в черговий раз ставали кимось ще й вирішували чергові нерозв'язні завдання: рятували, наздоганяли, ховалися від погоні та інше. Цього разу чарівництво не спрацьовує: "лежить і думає" все та ж Василиса. І здійснювати черговий жіночий чарівний подвиг їй зовсім не хочеться - а чи не досить? Скільки ж можна? Неначе завод кінчається - але ж ще жити і жити ... (Так адже і в зниженому "алкогольному" варіанті не без цього: чогось героїня "перебрала", прийняла, як кажуть, зайвого ...) Поки ми молоді і вирішуємо свої першочергові життєві завдання, нас підтримує думку, що за перевалом буде спуск, ще ривок - і трошки розслабимося. Ось підростуть діти - і ... Ось закінчу дисертацію ... Ось поставлю на ноги свій відділ ... Ось перевезу батьків ближче ... У хвилини пронизливого тверезого бачення раптом розумієш: це "ось зроблю - і ..." - всього лише засіб. Можливо, спосіб зібратися, підтягнути сили для чергового ривка. Можливо, спроба умовити себе не думати про інших завданнях, тимчасово залишених заради головною. Але головною чи що? Що упущено, ніж заплачено за перемоги і маленькі - або не маленькі - чудеса терпіння, винахідливості, неймовірною жіночого довголіття?\nПорасохлась моя стара ліра, Пооблезла з неї вся позолота.\nЩо ж тут дивного? На ній між справою, Між пранням і готуванням брязкали.\nБавиться нею плачуть діток, Забивали дюбеля в переклади,\nІ добудувавши між двох табуреток,\nУ сім рядів на ній сушили пелюшки .\nЩо ж ти плачеш, лінива баба? Що ти гладиш ослабілі струни? Ти сама лежиш між двох табуреток І зламаєшся ось-ось посередині.\nМарина Бородицька. З давньогрецького\n... Перші асоціації, якими б недоречними вони не здавалися, сяку цінність представляти можуть, однак сміливо за ними йти теж не варто.\nВідчуття безглуздості і втрата енергетичного потенціалу можуть бути симптомом "особистого часу змін", але можуть означати і багато іншого. Загалом-то, кожній дорослій жінці знаком деколи ледве відчутний, часом виразний до відчаю внутрішній голос: "Більше не можу!". Можемо. Перевірено.\nЛера спочатку хотіла зрозуміти, розібратися, а це в наших силах. І як тільки у нас з'явилася - матеріалізувалася у вигляді одушевленого символічного істоти - "Життя, з якими Щось Сталося", як тільки цей персонаж знайшов мова, ми почули ось що:\n- Мене залишилося не більше половини, а ти живеш так, як ніби все попереду. Зупинись, дурочка, подумай про мене!\n(Зрозуміло, це говорила сама Лера в ролі Життя.) Та, кого вона залишила "за себе", повторила питання: "Що ж з тобою сталося?" - І отримала відповідь: "З мене занадто багато пішло, а ти й не помітила ".\nНавіщо нам така штучна конструкція, навіщо комусь зображати моє життя, я що, її сама не знаю? Справа в тому, що дуже багато свої потреби і проблеми ми не бачимо, не усвідомлюємо саме тому, що вони занадто звичні, ми їх як би "занадто знаємо". Люди, що знаходяться в роздумах про своє життя, часом кажуть, що хотіли б на неї подивитися з боку. Життя як окремий персонаж, з яким можна помінятися ролями і поговорити, обов'язково скаже щось нове. Ось і в Лерін роботі ми зіткнулися з темою "остаточного дорослішання", а цей діагноз не так легко прийняти. Ми ж всі прекрасно розуміємо, на що схоже все остаточне ...\nЗ чим же прощалася розумна, красива й успішна Лера? Боже мій, та з тим, з чим більшість з нас так чи інакше прощається, стаючи по-справжньому дорослими!\nВедуча: Лера, що ти хотіла відпустити, з чим попрощатися?\nЛера: Мої надії. Мої ілюзії - на власний рахунок, щодо інших людей, відносин, зрештою, щодо світу взагалі. Я тримаюся за них і відчуваю, що сама себе дурю.\nІ ми зустрілися з цілою зграйкою Надій і Ілюзій. Ах, як шкода, що їх неможливо описати детально, вони були такими красивими: вони пурхали, вони манили, вони співали солодкими голосами сирен ... Серед них були і ті таємні спокушали голоси, в яких не прийнято зізнаватися вголос ... Але й вони чомусь здалися багатьом з нас знайомими.\nЛера: Хто ти?\nПерша Надія: Я твоя таємна надія, що тато й мама зрозуміють, як вони були неправі, і нарешті скажуть, яка ти молодець, як вони тобою пишаються, і навіть попросять вибачення за всі несправедливі зауваження. І тато скаже, що ти успадкувала його мізки і з толком ними розпорядилася ... (Плаче.) А мама погладить по голівці і скаже, що ти сама-сама краща дівчинка на світі.\nДруга Надія: А я твоя фантазія про велику сім'ю: у тебе п'ятеро дітей, великий галасливий будинок, де багато музики, де живуть собаки і кішки, де часто бувають друзі. Ти в центрі цього маленького королівства і в тебе ніколи не виникає питання, навіщо ти живеш.\nТретя Надія: А я ... О, я така (пірует) ... мрія про неймовірну, виняткової любові. Ось з'явиться дивовижний, приголомшливий чоловік - і все інше стане неважливим! Грім і блискавка! Він обмирає від одного твого погляду! Ти дивишся ... ну, скажімо, на його зап'ясті і так його хочеш, що майже втрачаєш свідомість! (Пі Руете.) Так, ось така пристрасть! Але з ним ще можна розмовляти, разом сміятися, радитися, сперечатися - з ним можна все, що для тебе важливо! А ці всі - просто козли!\nЧетверта Надія: Я - твоє марнославство колишньої відмінниці, довічної стрибунки у висоту. Це я тобі нашіптую: будь кращою, і неважливо, скільки життя ти на це покладеш. Давай результат! Що не вгору, то вниз - що не п'ять з плюсом, то для тебе кол з мінусом. Це ж не просто амбіції, це оцінять рано чи пізно. І скажуть: ось це Професіонал з великої літери, супер, поза конкуренцією!\nП'ята Надія: А я просто твоє відображення в дзеркалі, яке не змінюється. Дивись, твоя груди все так же пружна, шия гладка, шкіра світиться ... Ти на світі всіх миліше, всіх рум'яний та понад.\nШоста Надія: Ти - чудова мати, майже ідеал. У тебе завжди є час і сили, ти завжди уважна і справедлива, вони завжди будуть любити тебе більше всіх на світі, ти не зробила жодної серйозної помилки і дала синові й дочці все, що їм потрібно. Твої діти прекрасні, і це повністю твоя заслуга.\nЛера (обличчям до обличчя з надій та ілюзій): Я хочу ... (Сильно б'є кулаком в стінку, плаче.) Ні, не хочу, зовсім не хочу, але мені потрібно з вами попрощатися. Господи, страшно-то як ... (Першої Надії) Сонечко, мама не прийде і не скаже, як вона була не права. Папа не похвалить мої мізки, у нього і зі своїми-то зараз ... І не вони погладять по голівці, а вже скоріше я їх. Я відпускаю тебе і дякую за те, що ти підтримувала мене в молодості. (Другий) Ти така гарна, тепла, мені так шкода з тобою розлучатися. Ти - моя інше життя, якої не буде. Не буде цих діток, цього великого круглого столу, що не зберу я разом всіх улюблених людей. Правда, музика все одно є, собака одна, але чудова. Друзі теж. Це те, що я залишаю собі, це правда. Сьогодні це є, і я готова його цінувати і берегти. (Третьої) Пошла вон, дура. Ти мене в таке якось вдряпала, що соромно згадати. (Несподівано хихикає.) Ой, чогось навіть і не соромно ... (Третя Надія робить черговий пірует.) Гаразд, давай вже виходь на уклін, горе ти моє. (Третя Надеж да витончено присідає в балетному реверансі.) Завіса! І нічого мої мужики не козли, без тебе мені видніше. (Четвертой.) Знаєш, я зараз зрозуміла, що в тобі головне. "Поза конкуренцією", і цим ти для мене небезпечна. Я хороша, але бувають і краще. Не сьогодні, так завтра. Взагалі ти - родичка першої, і я про це ще подумаю. Оголошую тобі подяку в наказі і відправляю у чергову відпустку. Відпочинь, ти заслужила. Потім на свіжу голову розберемося, коли стрибати, а коли й не дуже-то. І вирішувати буду я, а не ти. Така у нас тепер субординація. (Шостий) З тобою я вже майже попрощалася, діти добре вчаться. Знаєш, вони мені дуже багато дали, в тобі є здоровий шматочок ... Я дуже сильно прожила те, що з ними пов'язано, спасибі. Але я не ангел-матінка, ніколи нею не була і не шкодую. І здогадуюся, чим я тебе розгодувала так, що нещодавно ти і мене мало не з'їли. Треба б тебе зменшити до людських розмірів, а то просто з тобою, а ти на яку-небудь молоду мамку нападеш. Злазь, приїхали (трошки стаскивает, трошки дбайливо допомагає зійти з піднесення Шостий Ілюзії). А тепер я хочу поговорити з тобою, Свет мой Люстерко. Іди-но сюди. (Виконавиця ролі П'ятої Ілюзії, красива жінка молодше Лери років на десять і смутно на неї схожа, підходить і стає прямо перед нею.) Світло мій дзеркальце, скажи, навіщо ти говориш неправду? Я ж не потребую таких утіхах і жалості, в чому справа? (Обмін ролями, Лера в ролі П'ятої відповідає.)\n- Я зберігаю пам'ять про твої минулих обликах, твоє "Я". Я хочу тобі сказати, що ти - як і раніше ти. Це важливіше видимих ??знаків в'янення, важливіше твого настрою, вдалого чи невдалого макіяжу. Я - твоя літопис. Можу розповісти про минуле, можу про майбутнє. Хочеш? (Обмін ролями.)\n(У реальному груповий ситуації - якщо відволіктися від того, що це Леріна робота і її особисті стосунки зі своїми ілюзіями і надіями - від цього діалогу виникло враження сильного "другого плану". Пізніше, коли ми сиділи в колі і ділилися почуттями, "Екс- П'ята Надія "Віка сказала, що для неї ця роль була вкрай важлива і що Лера" відпрацювала "за неї деякі зароджуються страхи і відповідні їм захисту.)\n- Дуже хочу, але спочатку хочу помиритися. (Дбайливо чіпає "скло". Дві жінки, трохи стикаючись кінчиками пальців, стоять один перед одним у мовчанні, яке порушує Лера.) Залишайся зі мною з тим голосом, який я почула зараз. Бережи відчуття, пам'ятай образи моїх минулих осіб і мого тіла. (Урочисто) Я не відмовляюся ні від однієї зморщечки, ні від однієї розтяжки, ні від однієї помилки. Це моя історія, підписуюся під кожною її сторінкою. Я - це я.\n- Ти - це ти.\n- Я змінююся і буду змінюватися далі, це значить, що я жива.\n- Ти - жива.\n- Ми будемо розмовляти про минуле, сьогодення і майбутнє. А зараз мені пора.\n- Тобі пора ...\n- ... Пора рухатися далі. Я хочу на прощання взяти у кожній своїй надії щось, що залишу собі, і відпустити їх. Ідіть сюди, мої хороші. Це краще зробити мовчки. (Усі семеро соеди няют руки; хто то, можливо, описав би відбувається як "пе редачі енергії", хто то - як "фізичний контакт, що дає відчуття підтримки".) Усім спасибі, всі вільні. (М'яко, але рішуче звільняє руки, струшується. Кидає Зер кальцієм: "До зустрічі!" І повертається до місця дії спи ною.) А ось тепер я і правда готова і мені правда пора. (Веду щей) Схоже, годинник завелися.\nІ ми сіли в коло і стали говорити про почуття і про те, як вони пов'язані з особистим досвідом. І звичайно, навіть дуже наївному і недалекоглядному людині не здалося б, що це була робота тільки про "перехідний вік середини життя". Хоча, звичайно, і про нього теж ...\nЯ багато чого тягла на горбу:\nМішки з картоплею, колоди і в'язанки, Дітей, калік, чавунну трубу -\nІ я позбулася царственої постави.\nАле так доля проїхалася по мені, Так пронеслися руїни Карфагена, Що випростався дух, і я цілком\nСтрунка і навіть занадто несогбенна.\nНі, я на увазі маю не поклониться - Уклони я відважую в тоннах!\nАле є якийсь несогбенний стогін\nІ радість, що не согбенная в поклонах, -\nЯ кажу про те, що знайшов\nКрім волі і ціною плоті,\nМинуло свою дійсність наскрізь\nІ відбилося в дзеркалі навпроти.\nІнформація, релевантна "ЯКІ НАШІ РОКИ!"\nЖиття, між тим, триває. Якщо це твоя єдина життя, то вона триває "тут і тепер". І все ж є хтось, кого "це хвилює": ти сама. І такі ж, як ти, - все, хто готовий думати, вирішувати і чинити по-своєму. Не чекати справедливості, а просто робити для себе все, що можна. Дружити, любити, цікавитися багатьом і різним. Міняти оточення, якщо воно заважає розвитку, шукати\nЯк класифікуються підприємства громадського харчування? 2. Перелічіть основні вимоги до ділянки під будівництво підприємств громадського харчування. 3. Які санітарно-епідеміологічні вимоги пред'являються до проектування різних функціональних груп приміщень підприємств громадського харчування? 4. Які санітарно-епідеміологічні вимоги пред'являються до проектування\nГоловний мозок людини, орган, який координує і регулює всі життєві функції організму і контролює поведінку. Всі наші думки, почуття, відчуття, бажання і руху пов'язані з роботою мозку, і якщо він не функціонує, людина переходить у вегетативний стан: втрачається здатність до якихось дій, відчуттів або реакцій на зовнішні впливи. Головний мозок складається з\n(Кілька десятків визначень) З. Френкель (1920-ті роки) - Наука про взаємозв'язок здоров'я населення з усіма сторонами соціалістичного будівництва. Н.А. Семашко - Основне завдання соціальної гігієни полягає в тому, щоб глибоко вивчати вплив соціального середовища на здоров'я людини і розробити ефективні заходи щодо усунення шкідливого впливу середовища. Н. Виноградов\n«В даний час в Росії функціонує близько 200 станцій і приблизно 1000 відділень переливання крові, кілька корпусів фракціонування білків плазми, заготовлюються багато сотень тонн донорської крові щорічно, велика частина якої переробляється на окремі лікувальні препарати» Структура служби крові включає в себе три рівні: перший - науково-дослідні інститути гематології\nПоширений рак анального каналу\nУ рамках вивчення можливості збереження органу у 13 пацієнтів, які страждають від локально распространившегося раку анального каналу, які пройшли лікування із застосуванням РТ, а також ХТ у поєднанні з РГТ, представленого на 18 національному конгресі Італійської асоціації ЛТ з онкології (ІАЛТО), був представлений звіт про рівні БРВ протягом 5 років, рівному 54%. Завдяки оптимальному рівню БРВ і хорошою\nСтислі дані анамнезу та історії хвороби, клінічний діагноз.\nУмови утримання, годівлі та експлуатації тварини. Особливу увагу слід звернути на стан приміщення, якість і кількість згодовуваних кормів. Коли захворіла тварина, якими ознаками проявлялося захворювання, чи надано ветеринарна допомога. Клінічний діагноз. Дата смерті. Чи мало місце захворювання інших тварин з подібними клінічними ознаками на фермі (у господарстві)\n1. Що таке сексуальність? 2. Як змінюється сексуальність в різні періоди, з чим ці зміни пов'язані? 3. Дайте характеристику становлення сексуальної свідомості в дитячому та підлітковому віці. 4. Що вам відомо про статевих детерминантах? 5. Як ви можете допомогти дитині у формуванні маскулінних і фемінні рис? 6. Перерахуйте комплекси особистості, пов'язані з\nПричини обсіменіння м'яса і м'ясопродуктів мікроорганізму-ми. 2. Порядок бактеріологічного аналізу ковбасних виробів і продуктів з м'яса. 3. Як проводять відбір і підготовку проб? 4. Порядок визначення загальної кількості мікроорганізмів. 5. Що називається гранично допустимою концентрацією? 6. Що відноситься до мікробних контамінанти? 7. Яким методом визначають антибіотики в


Огляд: Флюїд для очей "Влада над часом" від NATURE med. Don't worry, будь молодим! | Anny Day\nОгляд: Флюїд для очей "Влада над часом" від NATURE med. Don't worry, будь молодим!\nЯ почала використовувати цей продукт, і не могла повірити, що шкіра навколо очей змінюється на краще так швидко! Але вона змінювалася - просто на очах, якщо тут можливий такий каламбур. Лише два тижні використання та... зараз вже я маю шкіру, яку, може, й не можна називати ідеальною, але виглядає вона дуже гарно. Ніяких тобі синіх кругів та набряків. Що допомогло досягти цієї мети? Думаю, ви вже зрозуміли - флюїд для очей "Влада над часом" від українського бренду NATURE med. Мій сьогоднішній огляд - саме про нього!\nЦей засіб - частина антивікової системи від NATURE med. Я маю й інші продукти з цієї серії, і один навіть (не цей флюїд!) став моєю знахідкою на усі часи, бо це диво. Про нього я розповім пізніше, а зараз - засіб для очей!\nТак, це не крем. Це саме флюїд. Бо це дуже ніжна субстанція, яка, до речі, дуже швидко вбирається. Коли вона торкається мого обличчя, я відчуваю просто неймовірну ніжність, і це прекрасний момент. Я використовую флюїд двічі на день, і зараз мені вже навіть не хочеться пробувати ще щось для шкіри навколо очей. Це дуже незвичайна річ для мене, бо я усе життя шукаю пристойний крем для очей, і ще ніколи досі не знаходила. Мене не задовольняли навіть дуже відомі засоби. А тут... Ні, може це ще й не мій ідеал... але... але... виглядає він саме як ідеал! Тож перевіримо.\nЩо це таке - цей флюїд? Це спеціальна технологія від NATURE med. Засіб робить шкіру під очима більш свіжою та здоровою. Він добре тонізує її та зменшує перші зморшки. Продукт, як й інші засоби з антивікової серії "Влада над часом", підходять для шкіри 35+, і хоча я трохи молодша (хаха), я використовую їх без якихось проблем.\nЯк їм вдається бути ефективними? Цьому сприяє нова активна формула з Onion flavones age control+, яка і є базою цього флюїду від NATURE med. Флавони цибулі (без запаху) - це дуже важливий компонент, який допомагає зволожити шкіру й робить її ніжніше, стимулюючі її регенерацію та зміцнюючи колагенові волокна.\nПовний склад флюїду (не дуже висока якість фото, вибачайте):\nІнший важливий компонент - кофеїн. Він також тонізує шкіру, але вже на більш глибокому рівні - на клітинному. Завдяки цьому я й змогла забути про сині круги навколо очей та набряки. Я страждала від цього раніше, але коли почала використовувати флюїд "Влада над часом" від NATURE med, все стало набагато краще. Я не можу знайти маленькі припухлості під очима, навіть якщо погано сплю, - шкіра все одно залишається у гарному стані.\nТакож у складі є ліповітамін А, який допомагає втомленій шкірі відновитися. Він захищає її дуже добре й відновлює її втрачені сили.\nЯ зрозуміла, що цей флюїд буде працювати добре, після першого ж використання. Так, він працює! І зараз я навіть не використовую консилер. А нащо? Шкіра й без нього дуже гарна. Звичайно ж, в мене залишилися деякі зморшки. Але я розумію, що крем (навіть дуже потужний) не зміг би тут впоратися. Я й не чекала такого ефекту від флюїда. Я просто хотіла допомогти сухій та виснаженій, дуже тонкій шкірі стати краще. І зараз я відчуваю, що це мені вдалося. Шкіра стала більш пружною, але при цьому я не бачу, що вона є товстішою або грубою. Вона така ж ніжна, як і була!\nТуба з флюїдом достатньо велика, і я вважаю, що мені вистачить цього засобу надовго. Я покладала дуже велику надію на цей засіб від NATURE med перед моїм нещодавним виїздом по справах (з якого я повернулася як раз сьогодні). Я їздила до морського міста, де геть інший клімат, провела на пляжі деякий час, і саме флюїд "Влада над часом" був незамінним для шкіри під очима у цій ситуації.\nДо речі, використання засобу дуже зручне - туба має звичайну конструкцію, тому я не можу перевитратити флюїд: вона видає лише потрібну кількість. Добути її можна без зайвих зусиль.\nЩо ви думаєте про цей продукт? Чи пробували щось від NATURE med? Цей бренд робить багато прекрасних засобів, і я хочу розповісти вам про них якомога більше!\n*Флюїд "Влада над часом" було надано NATURE med длянезалежного тестування. Ви можете знайти його на сайті бренду. Також косметика NATURE med продається в деяких лініях мережевих магазинів в Україні.\nfluid очі крем для очей NATURE med зроблено в Україні


Майлі Сайрус відмовилася від відносин на користь кар'єри\n2019-09-23 10:17 23 Sep 10:17\nНу а дівчата? А дівчата — потім.\nУ серпні цього року Майлі Сайрус і Ліам Хемсворт розлучилися — і це після десяти років стосунків! Після розриву поп-зірка не зневірилася і почала проводити майже весь свій вільний час у товаристві блогера Кейтлін Картер. Дівчата були нерозлучні всю першу декаду вересня. Зарубіжні ЗМІ повідомляли, що між ними щось більше, ніж просто дружба.\nАле 21 вересня стало відомо, що дівчата не разом.\n«Вони завжди були подругами і були поруч один з одним, коли обидві розлучалися, але у них немає романтичних відносин», — розповів інсайдер виданню People.\nДжерело, близьке до сім'ї Сайрус, повідомив журналістам, що найближчим часом Майлі не хоче перебувати в серйозних відносинах. Зараз співачка вирішила зосередитися на кар'єрі.\nУ минулу суботу співачка виступила на музичному фестивалі iHeartRadio, де, здається, чудово провела час зі своєю сім'єю. Що ж, сподіваємося, час, який Майлі вирішила присвятити собі, плідно позначиться на її творчої діяльності. Чекаємо нових хітів!\nОлена Степаненко вперше пожартувала ...


Совок з головою качки виявлений в Ізраїлі - Крупний План\nДодому Археологія Совок з головою качки виявлений в Ізраїлі\nThe Hebrew University,Tal Rogovski\nРучка совка схожа на голову качки. За словами археологів, предмет, швидше за все, греко-римського походження. Ймовірно, це культовий об’єкт. Таким совком могли зачерпувати пахощі.\nУ 1998 році на узбережжі Ашкелона були знайдені сліди корабля приблизно того ж періоду, що і совок. Серед знайдених артефактів були дві бронзові ложки, також прикрашені головами качок.\nНедалеко від того, де був знайдений совок, вчені також відкопали кілька егейських амфор, що використовувалися для перевезення вина. На посудинах були клейма Родосу і Коса. Кожна амфора важила близько 30 кілограмів. Ці судини довелося везти з узбережжя майже 40 кілометрів вглиб материка. За словами дослідників, в той період транспортування вантажів по суші обходилася в 25-30 разів дорожче, ніж по морю. Витрати на доставку вантажу на відстань 120 кілометрів були порівнянні з витратами на доставку через все Середземне море.\nThe Hebrew University, Roi Sabar\nРаніше амфори знаходили, як правило, на території прибережних міст, таких як Акко, Дор і Ашкелон, а також дуже багатих міст у глибині материка і військових таборів, розташованих в Єрусалимі та в Самарії. Тому археологи зовсім не очікували виявити подібні судини в селі серед галілейських пагорбів, де не було слідів військової присутності. Той, для кого призначалися амфори, без сумніву, був дуже багатою людиною, оскільки міг дозволити собі завозити дуже рідкісні товари.\nАрхеологи планують зробити нові розкопки в червні і липні 2016 року. Можливо, нові знахідки дозволять скласти більш повну картину.\nПопередня статтяВчені зафіксували дивний сигнал з скупчення Персея\nНаступна статтяБостон Динаміка знову дивно. Запис про ручці робота просочилася.


Як відбувається друк на принтері HP Jet Fusion 5210? | | % Як відбувається друк на принтері HP Jet Fusion 5210?\nЯк відбувається друк на принтері HP Jet Fusion 5210?\nМодель проходить кілька етапів перед тим, як ми відправимо її клієнту.\nНа цьому етапі 3D-модель потрапляє в HP SmartStream 3D Build Manager — програму, яка перетворює її на завдання для принтера. Простір із синіми межами — копія робочої зони принтера з розмірами 380 × 284 × 380 мм. Коли деталі «укладено», програма готує завдання на друк.\n2. Підготування принтера\nУ контейнер для вихідного матеріалу завантажують порошок, відтак його встановлюють у принтер. Усе готово до запуску. Із цього поліаміду HP Jet Fusion 5210 надрукує модель.\n3D Build Manager віддає команду, і виріб шар за шаром сплавляється під впливом сполучних речовин та інфрачервоного світла. Щойно шар готовий, друкувальна головка наносить наступний. У рішенні Hewlett Packard увесь шар сплавляється одночасно.\nЩоб вироби зберегли експлуатаційні якості й не стали крихкими, їх охолоджують поступово. В установці примусового охолодження це займає всього 4 години, а у звичайному режимі деталі охолоджуються до 12 годин. У цей час HP Jet Fusion 5210 уже створює нову партію виробів.\nMulti Jet Fusion — порошкова технологія друку, тому готові вироби потрібно очистити від залишків поліаміду. Для цього в Infomir є станція очищення.\nПісля очищення деталі готові до використання без додаткового оброблення. За потреби ми фарбуємо їх у чорний або сірий колір. Відтак деталі надсилаємо клієнту.


Рециркулятор бактерицидний Аерекс захистить від інфекцій. Переваги та відгуки користувачів - новости Украины, - LIGA.net\nРециркулятор бактерицидний Аерекс захистить від інфекцій. Переваги та відгуки користувачів\nНа сьогоднішній день в приміщеннях, де працюють або які відвідують люди, показали свою ефективність рециркулятори бактерицидні АЕРЕКС. Вони постачаються не тільки по Україні, але і в 18 країн світу, в тому числі і в країни Європейського союзу.\nЦе бактерицидна установка закритого типу, де бактерицидна лампа встановлюється в корпусі, що робить їх абсолютно безпечними для людей, тварин і рослин. Повітря з приміщень примусово прокачується через зону опромінення бактерицидних ламп, де здійснюється його знезараження.\nДля чого потрібні бактерицидні рециркулятори повітря?\nБільшість вірусів та інфекцій, в тому числі й короновірусна, поширюється повітряно-крапельними шляхом. Саме тому важливе знезараження повітря для профілактики і боротьби з епідеміями.\nНайбільш ефективний метод дезінфекції повітря – опромінення ультрафіолетовими лампами низького тиску довжиною хвилі 257,3 нм. Дане опромінення вбиває всі відомі види бактерій, вірусів і грибків. Існують відкриті опромінювачі, які знезаражують повітря і поверхні. Їх експлуатують тільки у відсутності людей, тварин і рослин. Бактерицидні рециркулятори АЕРЕКС укомплектовані безозоновими лампами і завдяки своїй конструкції та принципу дії, абсолютно безпечні для людей і тварин. Вони можуть працювати безперервно або періодично.\nЯкі бактерицидні рециркулятори повітря існують\nРециркулятори класифікують за різними критеріями:\nза потужністю, продуктивністю;\nза способом установки – стаціонарні (настінні, стельові) і мобільні (переносні, пересувні);\nза сферою використання (побутові і медичні).\nВ умовах пандемії деякі світові виробники пропонують специфічні моделі. Так, українська компанія "Заповіт" випускає рециркулятор бактерицидний AЕРЕКС. У їх асортимент входить лінійка Транс Авіа для установки в громадському транспорті, літаках, салонах автомобілів, в вагонах метро і поїздів. Також у цього ж виробника можна купити рециркулятор бактерицидний Аерекс БОТ – "розумний" роботизований пристрій з автономним живленням. Такий робот самостійно пересувається в заданій зоні, обходить перешкоди, контролює рівень заряду і в разі необхідності відправляється підзарядитися. Подібне обладнання буде ефективним для великих торгових і розважальних центрів.\nКому потрібен бактерицидний рециркулятор повітря\nОсновна сфера застосування рециркуляторів – медичні установи, де ризик поширення інфекції повітряно-крапельними шляхом особливо великий. Але в період боротьби з COVID-19, а також профілактики сезонного сплеску респіраторних захворювань рециркулятори ставлять у всіх місцях масового скупчення людей, таких як:\nшколи, дитячі садки та інші навчальні заклади;\nкафе, ресторани, закусочні fast-food;\nготелі (особливо в холах, коридорах та інших місцях громадського користування);\nторгові точки, від невеликих магазинів до супермаркетів;\nбудь-які установи, де ведеться прийом відвідувачів;\nтранспортні вузли (вокзали, аеропорти);\nофіси, коворкінги та конференц зали.\nСловом, будь-яка держустанова або комерційна фірма, яка піклується про здоров'я і безпеку своїх співробітників і клієнтів (відвідувачів, покупців, пасажирів), варто задуматися про встановлення бактерицидного рециркулятора повітря. Також виправдана установка рециркуляторів в домі, особливо якщо хтось із членів сім'ї хворий.\nПереваги рециркулятора бактерицидного Аерекс\nРециркулятори випускають різні виробники, але продукція Аерекс вигідно відрізняється функціональними можливостями та якістю.\nБудь-який рециркулятор бактерицидний Аерекс – це медичне обладнання з відповідним сертифікатом, високою антимікробною ефективністю (99,9% – максимально можливий показник) і оптимальною зоною дії, на що вказують лабораторні висновки.\nУстановка прямоточних вентиляторів канального типу (а не кулерного, як у більшості виробників) забезпечує високу продуктивність обладнання. Прокачується через корпус і знезаражується весь об'єм повітря в приміщенні, а не лише повітря поблизу приладу. Вентилятори відрізняються стабільною роботою.\nРециркулятори укомплектовані високоякісними безозоновими УФ лампами, які працюють мінімум 9000 годин без заміни. При комплектації електронним запуском лампи термін напрацювання годин може бути збільшений.\nВсі моделі серії Профешн оснащені Wi-Fi модулем для зручності управління.\nМоделі серії Транс Авіа відрізняються підвищеною стійкістю до вібрації, можуть працювати від змінного і постійного струму різної напруги.\nАЭРЭКС – зона бактерицидної безпеки\nУ рециркуляторів Аерекс, відгуки про які ви можете почитати на достовірних ресурсах, є особлива фішка – все обладнання цього бренду постачається з фірмовою наклейкою "Зона бактерицидної безпеки AEREKS". Вона означає, що приміщення або салон транспортного засобу повністю знезаражені і абсолютно безпечні. Така наклейка на дверях – дуже привабливий для клієнтів і співробітників, сигнал про те, що тут:\nпіклуються про їх комфорт і безпеку;\nборються з інфекцією найефективнішими методами;\nможна забути про незручні маски та спокійно дихати чистим повітрям без вірусів і бактерій.\nКонкурентні переваги перед об'єктами з оголошенням "Вхід тільки в масці!" очевидні.\nОзнайомитися з додатковою інформацією про рециркулятора Аерекс можна на сайті https://www.aereks.com/.\nВідгуки про бактерицидні рециркулятори повітря\nВідгук про Аерекс №1\nРециркулятор Аерекс допоміг бізнесу вистояти в кризу. У мене кафе-піцерія, в масці за столом не посидиш, так й люди боялися заходити в приміщення. А завдяки бактерицидному рециркулятору можна працювати в звичному режимі та не ставити під загрозу здоров'я персоналу і гостей. А наклейка додала людям спокою і впевненості. Вважаю, що витрати на придбання та установку давно окупилися, відвідувачів привертає наклейка "Зона бактерицидної безпеки".\nОлександр, власник піцерії\nВідгук про Аерекс №2\nЯ мама двох дітей. Коли відкрили школу, звичайно ж, я дуже переживала за безпеку моїх дітей. Потрібно розуміти що діти не будуть носити маски постійно і не завжди вимиють руки. Ми з іншими батьками придбали Аерекси в класи і тепер я спокійна.\nВідгук про Аерекс №3\nМи купили Аерекси собі в офіс. У нас працює багато людей, приходять клієнти. І ніхто не може бути впевненим у безпеці і в відповідальності кожного. Але Аерекси, які тепер працюють в нашому офісі постійно, оберігають нас від вірусів і наших страхів та побоювань.\nВідгук про Аерекс №4\nМи придбали Аерекси для нашого готелю. Так само скористалися наклейками про бактерицидну безпеку в кожній кімнаті. Вдячні гості вже не раз відзначили нашу турботу та рекомендують всім своїм знайомим тепер наш готель.\nГалина, власниця готелю\nАерекс на варті вашого здоров'я\nСтандартні заходи, до яких сьогодні вдаються, щоб попередити поширення інфекції (маски, рукавички, антисептики), недостатньо ефективні. А після обробки повітря рециркулятором бактерицидним Аерекс у інфекції практично не залишається шансів вижити та вразити нові жертви. УФ-промені знищують різноманітні віруси та бактерії. Коли епідемія коронавируса піде на спад, рециркулятор будуть далі продовжувати захищати вас від бактерій і сезонних епідемій.


Чи ви чули козобас? Урядовий кур'єр від 19.01.12 | Національний академічний оркестр народних інструментів України\nНавряд чи хтось із шанувальників високого національного мистецтва заперечить унікальність і винятковість цього колективу. Де б виступали оркестранти, слухачі заворожено слухають неперевершених майстрів, які стали еталоном художнього смаку і національної музичної вишуканості.\nУ виконанні оркестру - найшляхетніша українська музика. Фото з сайту noni.org.ua\nВас вітає… бугай\nЯк ви гадаєте, що саме об’єднує слова зозулька, теленка, бербениця, рубель, кувиця, тулумбас, бугай, береста, бухало, козобас? Навряд чи хтось із пересічних читачів одразу дасть правильну відповідь. Хіба що музиканти, які добре знаються на своїй справі, скажуть, що все це — назви народних інструментів. Тільки зазвичай кількість такого «інструментарію» обмежена і становить не більше десятка найменувань. А в цьому колективі складно перерахувати всі назви. Причому за кожною з них — своя географічна адреса на широких українських просторах.\nГенеральний директор — художній керівник оркестру Віктор Гуцал погоджується, що подібного набору інструментів не має жоден професійний колектив у світі. Це вимагає від оркестрантів не просто професійної майстерності, а особливої творчої жертовності. Кожен з них володіє грою на кількох інструментах. Серед них — 2 народних і 5 заслужених артистів України, лауреати всеукраїнських і міжнародних конкурсів та фестивалів. До того ж середній вік музикантів не перевищує 30 років, тобто йдеться про колектив, який має надійне майбутнє.\nЯк говорить Віктор Омелянович, найважче в роботі — досягти максимальної гармонії і злагодженості під час виконання творів. Тут передусім потрібне вміння відчувати одне одного, ставати в масштабному розмаїтті тією звуковою родзинкою, без якої немислима загальна хорова картина. Тож кожен музичний твір цього колективу стає яскравим духовним феєрверком, що має національне пракоріння і вселюдську небесну крону. Як стверджують фахівці, найшляхетніша українська музика, неперевершена фотогенічність, найтонше піано і найпотужніше форте — ось що таке Національний академічний оркестр народних інструментів.\nБагатьом знайомі класичні віршовані рядки, що належать поету Івану Драчу:\nЧим на світі не мариш,\nЯкі б не світилися зміни,\nНаш Запорізький марш —\nМузичний вогонь України!\nХмурне чоло розхмариш,\nПідеш в огонь і воду —\nАле навряд чи знає широкий загал, що сьогоднішнім звучанням цього видатного твору, який завжди слугував за неофіційний гімн України, завдячуємо Віктору Гуцалу. Свого часу він почув цю славну мелодію від роменського кобзаря Євгена Адамцевича. Однак той виконував твір за допомогою лише пучок, через що бракувало дзвінкості і повноти звучання. Віктор Омелянович створив якісно новий високохудожній марш, який одразу став неймовірно популярним.\nЯк розповідає автор, цю мелодію оркестранти виконували в середині 1970-х років навіть на сцені Большого театру в Москві. І — поплатилися за свою сміливість. Тодішні наглядачі за мистецтвом побачили в марші «націоналізм» і заборонили його. І лише з настанням політичної відлиги твір вдалося повернути на сцену.\nХудожній керівник оркестру Віктор Гуцал: нові ідеї - з прадавніх джерел. Фото з сайту noni.org.ua\nВіктор Гуцал пригадує майже анекдотичну ситуацію, коли в гурті аматорів-фізкультурників — разом ранками робили пробіжки в одному з київських парків — зайшла суперечка про авторство «Запорозького маршу». То один з киян з усією серйозністю стверджував, що мелодію написав не хтось інший, як… Бетховен. Причому на замовлення самого гетьмана Розумовського. Тоді справжній автор твору не втрутився в дискусію, хоча з приємністю констатував припущення свого випадкового знайомого.\nТак і продовжує свою тріумфальну ходу славетний марш, який став творчою візитівкою оркестру.\nНаціональний академічний оркестр народних інструментів України створений у 1969 році. У репертуарі колективу — понад 2 тисячі творів української і світової класики. З оркестром пов’язана творчість таких співаків, як А.Солов’яненко, Д.Гнатюк, А.Мокренко, М.Стеф’юк, Л.Забіляста, С.Ротару, Р.Кириченко. Музиканти дали понад 2500 концертів, випустили кілька десятків аудіокасет, грамплатівок, СD-дисків. Художній керівник — народний артист України, лауреат Національної премії імені Т.Шевченка, професор, основоположник сучасної теорії українського інструментознавства та інструментування для народних оркестрів Віктор Гуцал.\nСтаття взята з видання "Урядовий кур'єр" 19/01/2012