В Ужгороді відкрили дошку пошани загиблому на Сході воїну: фоторепортаж | Новини\nВ Ужгороді відкрили дошку пошани загиблому на Сході воїну: фоторепортаж\n16:15, 21 листопада 2016 р.\nСьогодні, 21 листопада, в Ужгороді, у місцевій ЗОШ №8, відбулось урочисте відкриття дошки пошани старшому солдату Ігорю Розлуцькому, який у свої 23 роки героїчно загинув на війні за Україну.\nКореспондент Сайту міста Ужгорода також відвідав цю подію.\nУ суботу, 19 листопада, виповнилося рівно 2 роки з того часу, як військовослужбовець загинув у Станиці Луганській.\n"Сьогодні пройде урочистий захід, присвячений відкриттю дошки пошани військовослужбовцю 128 гірсько-піхотної бригади старшому солдату Ігорю Розлуцькому", - розпочинає Ужгородський військовий комісар підполковник Микола Журавльов.\n"Він проходив службу у зоні АТО у складі 15 окремого гірсько-піхотного батальйону. У 2014 році героїчно загинув під Станицею Луганською. Сьогодні ми вшануємо пам’ять Героя відкриттям дошки пошани. Ігор проходив службу за контрактом, вирішивши поєднати своє життя із військовою справою».\nЗахід розпочався із виконання Гімну України та хвилиною мовчання за полеглим Героєм. Після цього, біля центрального входу до школи, було презентовано дошку пошани, присвячену Ігорю Розлуцькому.\n«Ми спілкувалися майже кожного дня – говорить мати полеглого військовослужбовця Дарина Павлівна - Він запевняв мене, що все буде добре. Казав, що має приїхати. А сталося так, що я свою дитину не побачила. Він не повернувся живим додому. Він пішов на війну у липні 2014 року, а помер у листопаді того ж року… Позавчора було рівно 2 роки з того часу».\nПісля цього представники духовенства освятили дошку пошани. Деякі школярі, які стали свідками цієї події, не стримували сліз. Ігор, свого часу, також навчався у стінах цієї школи.\nНавідався на цей захід і мер Ужгорода. Богдан Андріїв виступив перед присутніми, запевнивши, що міська влада допомагатиме матері загиблого усім, чим зможе.\nУ свою чергу, мер зауважив, що на найближчій сесії міськради буде проголосовано за перейменування місцевої ЗОШ у школу імені Ігоря Розлуцького.\n«Я вважаю, такі заходи просто повинні проводитися. Хлопці здійснили великий вчинок, пішовши у бій проти ворожих сил. Їм - вічна пам’ять, - каже старший лейтенант Петро Горзов, який пройшов Дебальцево - Я був заступником командира, особисто брав участь в АТО, і це справді щастя, що я зараз тут, живий і здоровий. Однак, неймовірно прикро те, що багато моїх хлопців із роти полягло. Таких заходів повинно бути якнайбільше. Наша пам’ять про хлопців, які віддали своє життя, має бути вічною».\nНасамкінець, колектив школи висловив подяку матері за виховання сина та співчуття.\n#Розлуцький #дошкапошани #Ужгород\nУжгородців просять долучитися до благодійного збору для маленького Павлика Мотички


Ф.Ніцше: ідеї "філософії життя". Ф.Ніцше та ніцшеанство.\nНапрями розроблення "науковоїфілософії" у XIX ст.\nГреції чи Китаї, а запозичується із Візантії вже в досить розвиненому стані. І хоча вона набуває певних конкретно-культурних рис...\nПлан Загальні особливості духовних процесів та розвитку філософії...\nНаукові досягнення в епоху Просвітництва. Розвиток медицини”\nФормування світоглядних орієнтирів Просвітництва пов'язане не лише з загальною атмосферою доби, а й з бурхливим розвитком природничих...\nДослідження Розвиток особистості в середньому дитинстві\nПоняття “соціалізація” (від лат socialis – суспільний) дедалі активніше використовується як наукова категорія представниками широкого...


Андрій Кондратюк - Сторінка 18\nКоли померли Батько наші і лежали на лаві, то таке велично спокійне, умиротворене після нищення болю тяжкого було їхнє лице, що аж у моменті якімсь дивитись на них стало мені зворушливо важко. Безвихідь так тісно душу мою обп’яла, і я надвір вийшов. Похмурий червневий день зупинивсь, застиг. І сіножаткою зеленою від дороги з кийочком повільно у смуткові очевиднім, знанім уже, а не тілько здогадуванім, у синій одежі бабуся ішла. Тітка Катерина, вісімдесятишестилітня старша Батькова сестра. І коли в хату вона увійшла, привіталася-розпрощалася вона з Батьком нашим, а своїм братиком меншим, то й сказала вона: “Устала я сьогодні вранці, а місця собі не знаходжу. Душу мою так сильно здушує, аж серце розривається. І лежать не можу, і робота до рук не йде. По хаті ходжу. На табуретці біля вікна сіла. І в цей момент пташечка мала дзьобиком своїм у вікно, в шибку постукала. І серце мов жалем зайшлося: Іван помер. Кийка шукаю, беру і от іду вже...”\nУ хаті застигло печальній освоївшись трохи, тітка Катерина уже, виправдовуючи моє і Батькове вбоге життя в останнім часі, казала: “Ажеж як не жили, а в милостину не ходили...”\nІ тут же посеред смутку великого дід Степан став раптом. І здогад у настрій розсекречености, оголености думок найскритніших у ситуації такій до мене підкравсь: у зіставленні з учинком дивним, незрозумілим (не від голоду іще у милостину йти) і наше з Батьком життя оцінку дістає.\nЗгодом також і в інших спогадах я мав наочність переконуватись, як довго один незвичний, винятковий учинок людини над її нащадками тяжіти може, просвітлювати душі може. Почуття незручности чи й сорому у собі погамувавши, іншим за таке почуття пробачивши, я в розмислах своїх до діда Степана інколи наближавсь, і серцем своїм та думки філософією намагавсь учинок його осягнуть, зрозуміти, збагнуть, виправдати нарешті, якщо таке виправдання потребувалось. А може, може, міркував я тоді собі, це була його остання можливість свою потрібність відчуть. Бо присутністю своєю людське сумління будить – це місія також немаловажна. Уже нічого людині не залишається, щоб свою присутність у світі серед людей посвідчити. Сей засіб останній. Згадай-но як і сам, будучи 1976 року у кут безвихіддя загнаний, міркував собі, що ось стану я, місце собі облюбую побіля собору Володимирського, або й до Почаївської лаври поїду, і на кусник хліба насправжки, а не як дід Степан – ради дивини, благаючи, а водночас людське сумління будитиму. І в світлі того, як навидоці, а й в перспективі моє життя і мій учинок люди оцінять, як подумають про нього, я намагавсь тоді й діда Степана учинок збагнуть.\nА й не раз іще думка о тім ішла, бо не раз у житті своїм я був припертий до стіни жебрацтва й у глухий кут безвиході загнаний.\nПам’ятаю, як у недавніх уже часах я від Будинку з Ірпеня о порі вечірній відходив, вуличкою до залізниці простував, і праворуч висотні будинки із помешканцями своїми завважував, то спогадував, що восени 1970 року о порі вечірній, коли я ізвідси повертавсь, ішов, то на цім місці іще болітце з-поміж вільх галявиною отави сріблилося. Двоє коней паслося тут. Вони голови свої підняли від пасіння і на мене великими печальними очима дивилися. Це вже потім я прочитав вірша одного поета про зустріч з кінським поглядом і згадав отой малюнок серед срібної отави.\nІ от у місці оцім зміненім, де малюнок з конем повторитись не може, бо ландшафту для цього нема, зруйнований він, – до моєї свідомости образ прадіда Степана прилинув. У моїй свідомости розмисли зактивізовані ішли. Я про грядуще своє одиноко беззахисне думав – і воно лякало мене беззахисністю своєю.\nЙ не раз потому в іншім місці коли суцільна незахищеність у перспективі вимальовуватись в думках починала, то одностайно у кут думки мої заганялись – і єдиний рішенець окреслювавсь: жебрацтво. Осміхавсь сам собі: а хіба до сих пір я жебраком не був. Ще спогадав був, як пізньої осени двадцять п’ять літ тому я намислив собі в кабінет молодого автора Спілки за допомогою у сумі тридцять карбованців іти і Євгенові у цім признавсь. А він слізно майже одмовляв мене од учинку цього, умовляв не йти, запевняючи, що дістане мені десь ті тридцять карбованців, аби тільки я не йшов. Але вмовк за столом безпомічно і безпорадно, як переконався, що умовити, відмовити мене даремне. Я так виразно й тепер тую мить пам’ятаю, щораз дедалі упевнюючись, що рацію, напевне ж, то мав і він, Євген, і жаль запізнілий не раз огортає мене, чому тоді я його не послухавсь.\nАле се інше зовсім жебрацтво, яке у червні 1990 року передо мною малюватись почало, заманячіло у перспективі. Я місце собі облюбую біля Володимирського собору, на видноті, де вирізнюватимусь, осяватимусь я перед людьми. Я ще і в лавру Почаївську на гору благословенну, ізвідки такі ландшафти прекрасні, видиво світу чудного, творива Божого міченого постає. Що випрошу, вимолю, що не випрошу, а бовваном живим стоятиму, до сумління вияву людей кликатиму. Мо’ й відгукнеться котра душа. Не месійність хіба, не висока, не нижча мо’, як і світ художній у серці своїм акумулювать, і в слові виражать його.\nАле як то поставляться до учинку мого сучасники мої, а й нащадки, хоч і не по прямій вже, звичайно, лінії. Ет, пощо думать! Да же самий Хрущов і то сказав був, що із торбою піде, і йому дадуть, а їм не дадуть, хоча би і пішли. Іще сказав був він, повторив тоді, що від тюрми, а від суми зарікатись не можна.\nІ тут ізнов ставав завжди поруч зі мною виправдувально прадід Степан зі своїм учинком. Бо якщо можна це було йому, якщо знаходив він виправдання і доцільність ув очах своїх, шматок хліба іще маючи, то заказаним хіба це має бути мені, що відсутність опіки і шматка хліба в уявнім майбутнім має мене до того спонукувать. Хіба за виправдувальної причини такої вагомої не зможу я виправдать ув очах своїх життя у тім моменті своє, про останню потрібність і доцільність його думаючи, навіть якщо і надовго збережу за учинок свій неприхильну пам’ять нащадків не безпосередніх своїх.\nІ думки мої розростатись углиб почали, доказових обгрунтувань і виправдань філософії життя у кротости, у смиренні шукаючи. І знов спогадувальне вистояною за далиною картиною розлягалось.\nУ повоєнні роки такими частими й поширеними були у нас бійки між окремими групами дітей і підлітків суміжних, сусідуючих хуторів і сіл. Конфлікти, непорозуміння невідь і які підлітків нерідко переростали у криваві поєдинки справжні з кийками, камінням і кіллям між дорослими, гінкими безвусими парубками і вусатими уже чоловіками. Дівчата, жінки й матері виходили ті баталії знуртовані заядлі не просто спостерігать, а й окриками, ляканням, голосами своїми дзвінкими і свою співучасть у них засвідчить, – резервною, так би мовити, силою були. Не один раз гналися хотинці за сільськими нашими хлопчаками й підлітками через луг, заганяли їх аж у грузькі зарости очерету й лепехи під селом. Звідти линув розпачливий лемент. І тоді мало не все село з кіллям і дрючками піднімалося в обороні – і хотинці панічно відступали, рятуючись втечею, хоч і як упевнені у своїй силі перед тим були. Проте агресивність у душах старих і малих обох поселень жевріла, а то й розгорялась іще довго.\nУже тоді, але ще частіш пізніше я задумувавсь над причинами цих затято лютих поєдинків. І зрозуміть не міг, знать про себе давали у моменті цім відголоски недавньої кривавої бойні поміж народами, як гра, як в мініатюрі продовження її, а чи діяли, знуртовували тут чинники давніші й глибинніші.\nАле був один випадок. Улітку 1949 року. День такий похмуро сірий тихий стояв, аж кожна річ у світі до найменшої травинки невтрально виокремлювалась. Пасли ми свій товар аж за третім мазурським болотом. Тут слобода мазурська прекрасна Наталія із чотиринадцяти господарств до війни процвітала щасливо. Її спалили посеред війни, однієї літньої ночі 1943 року, що тиха й лагідна, раптом загравами, пальбою й голосінням розверзлась. По войні ся місцина у територіально-адміністративному підпорядкуванні до Холоп належала, а сіножатки і де ліс був, за близькістю своєю до хутора нашим пасовиськом стали. Скраю пасли ми вільно і сміло, а коли худоба до боліт дальніх попасом заглиблювалась, і ми назад завертали її, то наче і крадьки уже все те діялось, звершувалось. Далина та наше неписане право близькості поглинула й відлякувала уже.\nКоли вже на пагорб піщаний де-де вересом рожевим порослий за останнім третім болотом, ізвідки далина не своя відкривалась, худоба піднімалася, і ми її завертать бігли, то тоді лиш страх охоплював завваженим усвідомлюванням далекості від хутора свого.\nЯк і того похмурого сірого літнього дня. Тільки-но ми побігли (я і дівчинка одна) товар завертати, як із-за кущів хлопчаки хотинські, мо’ холопські, підлітки уже і женуться з кийками. Ми худобу свою проте не позоставили, біжки женемо її, по клубах дрючками своїми її б’ємо, хоча ушвидчено навально напад на нас накочувався. Усі уже наші сполошилися, на ноги стали. Усі ми в поспіху нажаханім худобу женемо і тікаємо. Зрідка лише озираємось похапливо. Із страху хвилею новою завважуємо, що нападників уже багато, дорослі парубки серед них із кіллям і камінням в руках, верхівці на конях і теж з камінням сивим у руках.\nОсь вони настигають майже нас, кінське хропіння ззаду чуть, дихання їхнє потилиці торкається. Оглянулись ми – а вони ж, ну, близенько зовсім. Наші усі – хлопчики і дівчатка – після озирання цього останнього кийки свої покидали на землю, худобу гнать припинили, позоставши і чимдужч у напрямку доми тікати кинулись. Вже й до границі нашої недалечко – рукою подать. Біля першого вже болота се діялося. Надія так тріпотливо до порятунку жене. Я ж на місці, як вкопаний, застиг. Страх настиганням, близькістю своєю паралізував мене, невтеклий став я. Й худоба зостановилася на місці. Схоже, що чвалом гнатися їй уже несила. Й свого присуду жде. А нападники передніші, котрі верхи на конях, переді мною лице в лице майже. Я вже лиця їхні видивляюсь в тремтінні ляку. Напружені зверхньо гранично в цілеспрямованій агресії своїй. У руках каменюки сиві. З вуст одні тілько лайливі слова зриваються, летять. На мене. Я очі долі потуплюю, з місця зрушити ляком загіпнотизований нездатен. І худоба у моменті драматичнім напруженім голови попіднімала, не пасеться, не до паші, не до пасіння і їй – і своєї участі жде. І я пастушок смиренний на хвилях долі біля товару свого, над чередою усією. Маленький цар Давид без сумки пастушої. А каміння велике сиве у руках нападників. Передніші верхівці зупинилися переді мною на конях своїх, і ті, що женуться, за ними з кіллям до них уже наближаються. Ось каменюкою великою сивою один з верхівців замахнувсь на мене кинуть. І тут погляд мій із його поглядом перетнувсь. Й імпульс руці його, що з каменем сивим, раптом у миті новий інакший надавсь. Замісто щоб на мене упасти, камінь в табун худоби з руки його зірвавсь і увірвавсь. Але і корови жодної не зачепив – по землі рикошетом погнавсь і зупинивсь, заспокоївся.\nВерхівці переді мною усі зупинилися. І з кіллям котрі ззаду підбігали, лють свою несучи, теж на місці зупинялися. Агресія їхня на місці однім зібралася докупи й клекотіла, шкварчала неймовірно. Але на мене не сунула, не накочувалася. Ситуація драматично напружена витворилася. Виняткова і неочікувана. Агресія клекочуча на пагорбі неймовірна, і я на галявині унизу під болотом першим, сумирний, смиренний у кротости своїй, безборонний і беззахисний пастушок. Цар Давид у юні літа, але без сумки пастушої й без камінців у ній. І знов “Був це хлопчик лагідний і тихий, як сосновий у безвітря ліс”. І товар мій стояв за мною, поєдинок усесвітовий у миті цій завважуючи. І сталося. Агресія і лють усесвітова перед кротістю, перед смиренням на пагорбі зупинилася. І клекоче, вишумовує у замішанні своїм. Але оно мить якусь. У шкварчанні своїм неймовірнім агресія й лють сильна у землю з людей усіх цих сходить, входить почала, а може, якісно новою обернулась, у піднебесся піднялась і в сірости світовій спокоєм розлягається, речі усі довкола, аж до найменшої травинки чітко й виразно розчленовуючи, виокремлюючи.\nНападники на мене не рушили ближче, і товару нашого займать не посягнули. І не гналися далі за усіма втікаючими, що вже Річки, границі нашої досягали. Лють нападників завихрена об’єкта свого не діткнулась, а розчинилась у миті, розрядку дістала. Безцільно охляло каміння із їхніх рук долі покотилося, і кілля опереможено випало із рук.\nНападники й не затримувались довго. Попереду у зворотному вже напрямі верхівці так само їхали, піші за ними ішли. Без каменюк і кілля. Де ціль і чи мета досягнута?\nУ зворотному також напрямі наші від границі бігли, радісно завважуючи, що худоба уся на місці, в цілости, і я цілий, неушкоджений стою. І вітали вони усі мене зраднілі, як хороброго переможця і невідь якого, як сміливця незвичайного. І розпитували все, а які ж тії нападники і зблизька, вигляд який мають, лиця які їхні. Се колись Панас наш так хотів забачить більшовиків ізблизька. Дякували поглядами і настроєм своїм, що, може, ось завдяки мені й худоба убереглась – не зайняли її нападники. Бо ж якби худоба сама позосталась, то неодмінно зайняли б її нападники. І, схоже, заздрили навіть мені друзі юні мої. І упевненість в силі якійсь моїй невидимій і для мене нез’ясованій сутність мою утверджувала. І дивність на серце моє клалась, лягла.\nКоли у зрілі літа свої увійшов і дорослим став, я також помимо волі своєї, поза волею моєю супротив агресії й люті сильної безпричинної часто смирення й кротість виявляв. І не завжди це резонанс мало, але часто – навпаки. І коли потоптом, як по злочинцеві затятому, ішли по мені, душу посягаючи зруйнувать, то не раз серце моє кров’ю у безвиході обливалося і мізки мої від витравлювання постійного усихали. У безвиході розсипалася сутність моя. І страждав я від безсилля власного. І не раз згадував давній випадок дитинства. І з вдячністю зіставляв: що от ті нападники – і верхівці із камінням великим сивим, і піші з кіллями грізними – а були гуманніші, м’якіші були, аніж ці, пізніші. Ті зупинилися й застигли перед кротістю моєю, сі – не зупинились перед нею, а потоптом по мені пішли. І думаю я тоді про біблійну істину, що із старінням світу зло побільшується, помножується. І супротив нього нові засоби й сили у собі намагаюсь відшукать.\nАле коли Господь ув озеро спокою душу повертає мою ізнов, і коли усохлі мізки мої знову соками життєтворчими наливаються, то не бачу я у собі, у вмісті своєму, і не видобуваю із сили іншої, як смирення. Перед нападниками моїми колишніми і новими, які й чи знають гаразд самі, що чинять не тілько із плоттю моєю, а й з мізками синіми, смирення й кротість ізнов виставляю. Намагаюсь виставлять і в серці своїм. І переконуюсь у повторюваності цій до безконечности чи до загину.\nІз плином часу і старінням віку свого я все частіш мимовільно у спогадування й роздуми поринаю. Життя ірреальне своє і долю свою із долею народу свого осмислюю. І нерозв’язно постає передо мною одне й те ж питання у нерозв’язности своїй на цій землі: хто я є і хто є нарід мій, ким учинив нас Господь поміж народами, і в чім призначення наше на світі цім. І коли оглядаю й осмислюю я шлях наш, борсання й пориви коли на спогад ідуть і коли о грядущім думка розпростирається, коли подвижництво мучеників численних зосібна постає у проглядуванні в минуле, то думаю я тоді зі слізьми на очах, а може, усе це й намарне було. Ось цілковито усе: сей шляхетний гордий порив високого духу одинаків до волі перед загальною, поспільною інертністю маси, не розуміючої ніби, о чім ідеться, а насправді плекаючої зосібна в душах потаємну похіть веселитись, там, де треба плакать, ридати, сі безнастанні нуртування й спалахи національного єства у формі рухів, гуртків і груп, у безнастанних доказах своєї вищої патріотичности, які у кінцевому підсумку ні до чого предметного не допроваджували, але в кожному випадку доруйновували внутрішню національну енергію й цілісність, унаслідок чого продажництво й легковажність посилювалися торжествуюче, переростаючи у спадково загрозливу рису національного характеру. І коли знов у новіших вже часах я деклярування різнорідні спостерігаю, а у свій бік звинувачення в аморфности й недостатньо активному патріотизмі сприймаю, або коли по радіо “Альпинист-2” перебіг сесії Верховної Ради УРСР на хуторі слухаю, на якій більшістю голосів приймаються такі дивовижно парадоксальні рішення чи нерішення, де й бачені, де й чувані, у парляменті якім на нашій плянеті. Наприклад, український парлямент виступає проти створення комісії у справах репресованих (це в той час, як уже кілька років при ЦК КПРС діє комісія в справах репресованих), цей же парлямент відмовляється прийняти Декрет про владу (може, унікальний парадокс в діяльности усіх парляментів протягом усієї людської історії!), проголосивши Деклярацію про створення суверенної республіки, він тут же у Деклярації цій більшістю голосів хоче полишити поселенців цієї республіки права на громадянство.\nОт коли в думання моє старіюче починає входити усе те, то так незручно, дискомфортно стає душі моїй у вмісті моєму, елементарно соромно стає. І коли все те знов і знов осмислюєш, то висновувать починаєш. А може, не треба усього того – ані Деклярації, ані деклярувань, ні парляментів. Може, не для нас воно. І, може, не задля цього учинені ми за високими замірами Творця. Чи відступили від замірів тих. Не для нас мо’ усе те, але бо кожному ж своє. Наша мо’ месійність в іншому уже. Стати кожному зосібна ось так оголено в беззахисности своїй перед усім співтовариством усесвітовим та й промовити: “ Ось, нате, такий я є у беззахисности своїй і інакшим бути вже не можу. Осібний я душею своєю, і об’єднанню у спільноту із співгромадянами своїми не підлягаю. Так учинений у сім світі я. Такий я є. Отож, чиніть зо мною, що хочете і як вважаєте – даруйте мені волю або обертайте в рабство. “Воля ваша, а шкура наша”.\nІ тоді. Принаймні шлях до продажництва і розтління душі було б перекрито. Ах, серед тисяч, мільйонів випадків захована єдина ймовірність, коли перед кротістю агресія і зло зупинили б свій наступ, у розчинянні в нову якість, мо’ в протилежність свою перетворюючись. Був же у дитинстві моїм на зорі життя літнього дня 1949 року один випадок... Ах, правда, потім на кротість, на смирення моє десятки разів брутально наступали, потоптом ішли і йти продовжують по ній. Але ж, коли Господь виводить думи мої із темноти свідомости на тихі води, як в осяянні, утверджуюсь я в силі цій, не перестаючи сподіватись на щасливий випадок. У сподіваннях своїх яке упевнююче радісно опертя від думання предків своїх. І тут поруч з мандрівним філософом нашим, чиї сліди не змиті вічности дощами, стоїть і феномен прадіда нашого паралізованого Степана із торбою своєю.\nАх, як тріпоче душа, зв’язки ці углиб відчуваючи. Яке се обнадійливо упевнююче опертя для душі і думки, як вільно думання твоє розпростирається, коли із глибини часу лине і знадливо увіходить у твою сутність думання предків твоїх. Яка поетична цільність се! І як багато чого тоді хочеться виправдати і простить.\nВіку свого доживав наш прадід Степан у хаті сина свого, а нашого діда Романа, у самому Центрі на розі в селі. Навпроти через дорогу – сад панський ішов, у глибині його густій панські покої, офіцини розташовувалися, містилися, прибрані були.\nБатько розповідали, що Степан любив вештатись побіля саду. Пани, очевидно, запримітили його, не могли не запримітить, як він наготу людського існування напоказ виставляє. Байдуже це було панам чи не подобалось їм, розмисли про сутність буття, а чи елементарне побутове бридження викликало це у них – сказати тепер важко. Але тоді одного дня прийшли від пана люди і прикажчик прийшов. Сказали ніби Степан украв, узяв якусь річ (яку саме – вже Батько не пам’ятали), що позоставлена біля саду десь лежала. Почали шукать – у хаті і у клуні, у дворі. Посеред двору провинно дід Степан стояв, на паралізований бік свій похилившись. Нічого вони так і не знайшли. На Степана насварився тоді син його Роман, і стояв довго прадід сивий, як голуб, посеред двору, сльози вмивали лице його старечо розчервоніле. Від того, що підозра безпідставна, а чи від того, що син от рідний на нього насварився, закон і звичай порушивши. Але оказія вплинула на нього – побіля саду дід Степан після того уже не ходив, не проходжувався.\nПомер прадід Степан 1913 року, того року, з яким зіставлення і лік усіх грядущих потому побід і досягнень усілякових вівся. Якщо хотіли значимість чогось потвердити, то з тим роком нещасливим і порівнювали. Наприклад, що сталі у 1953-му році вироблено у 118 разів більше, аніж у 1913 році, чи ще як там – уся кількість і якість з тим роком зіставлялись. І він був проріс у моїй свідомости (може, не тільки у моїй), як рік неймовірної, небаченої і нечуваної, злиденности й нужди. А Батько добре той рік пам’ятали – їм тоді було вже шістнадцять літ. І смерть діда Степана пам’ятали. І не раз про це мені розказували, оповідали вже в останні свої роки. І думав тоді я не раз ізнов, що нитка єднання і углиб не така вже й довга. Ось Батько живі передо мною, а бачили вони діда Степана, і руки його торкались, а він же – подумати тільки! – народивсь, до світла і життя покликаний був давно як – аж у 1830 році. А як зманливо було мені слухать від Батька темними пізньоосінніми вечорами на хуторі оповіді їхні подетальні про те, як покої, офіцини панські у перевороти 1918 року горіли. Мужики палили їх. Бібліотека велика панська горіла. Грубі книжки чорно обвуглювались і полум’я не давали, і мужики тоді кийками довгими і вилами розгортали їх, і полум’я знов вихоплювалось із обвуглин чорних премудрости.\nІз покоїв ще перед підпалом мужики винесли у сад чорний рояль. І коли вранці рвійне полум’я уже вгамувалось, натішившись, дим тільки безперестанку над садом вивсь, – то багато людей сходилось на оказію. І чорний рояль був у центрі їхньої уваги. Хтось один бив залізними вилами з розгону по рядові рівному патичків, цурпалків виокремлених, що наче пальці людські – й чорне тіло рояля здригувалося, усім своїм могутнім вмістом. Дивні звуки у ревиську неприроднім вихоплювалися з нього і линули у хмарне піднебесся, над садом розлягалися. І це так манливо увагу людей привертало. Лиця їхні розцвітали в усміхові широкому подивовано неосмисленому – і дивність ця довго не збігала. Сам Бетховен такої музики не витворив би.\nПро діда Романа Батько менше розказували, а сам я й не допитувавсь, а тепер і жалкую от, що не допитувавсь. І образ його у свідомости моїй невиразний. Але один епізод свідчить, що була це людина лагідна і дітей своїх любляча.\nБуло се у 1908 році. Вони з Батьком нашим підводою до містечка їхали. Батькові на той час уже минуло аж одинадцять років – і вони скінчили уже два класи церковно-приходської школи. Їдуть вони вулицею містечка уповільнено, хати міщан зацікавлено роззирають. Будинок цегляний новий просторий серед них з’явивсь. Напис на нім, що це управа волосна, і рік забудови на ґратах залізних угорі вигравірувано “1908”. Зір одинадцятилітнього Батька нашого сю несподівану обнову ловить, чудуються вони в душі своїй, і напис уголос читають. А дід Роман зацікавлено слухають, і лице їхнє від дивини в усмішці ясніє, зацвітає, серце їхнє лагідно тішиться, і кажуть вони:\n– От і свій читака уже росте...\nДід Роман були неписьменні, і зрозуміть їх можна, як радісно було слухать від сина напис вичитаний.\nБудинок той початку століття до наших днів зберігся. Напис тільки на ньому інший, фірма тепер там інша – військкомат. За Польщі тут гміна була. А цифра вигратувана із заліза та ж “1908”. І я, коли у містечку буваю, іду чи їду вулицею проз, то зір мій неодмінно до будинку сам мимовільно обертається, зачеплюється за нього, число ловить, й епізод, Батьком переказаний, на пам’ять щоразу біжить.\nА коли от рядки сі пишу, то здається, що стоять за моєю спиною дід Роман і кажуть лагідно:\n– От і свій писака уже виріс. Але не вділилось талану йому, ані писанню його.\nБлаговірну дружину діда Романа звали Параскою. Про бабу Параску дійшли свідчення суперечливі. Маю намір про це пізніше побіжно й принагідно, до речі там буде воно, розказать.\nВ діда Романа й баби Параски родина була велика – десятеро дітей. П’ятеро хлопчиків і п’ятеро дівчаток. П’ятеро синів і дочок п’ятеро. Перворідний Гандрій – його рік народження 1889-ий. Коли лютої пам’ятної зими 1948 року я після першого запалення легенів, на печі затишній вигріваючись, одужував вражаюче хутко, Батько й Мати тішились з того невимовно. Батько принесли зі скрині із комори холодну тісно зв’язану паку паперів своїх ділових. Чого там тільки не було: папірці більші і зовсім маленькі, писані польською, німецькою, російською, українською мовами, паспорт на мерина, на гнідого коня, якого вивели з хліва грудневої темної ночі ковпаківці (потім вони на горище полізли сорочки вишивані в скрині братові Панасові забирать, а Батько тим часом обхитрувать їх хотіли, потайки з хати в темінь вислизнули, щоб із хліва коня випустить, думають собі, двері тільки відчинять, а кінь сам вийде, і в темені розчиниться, убережеться на волі мо”. Батько в хлів уступили, коня в темені руками намацать хочуть, а його вже нема, раніш, перед тим, як у хату зайти – вивели, забрали ковпаківці, й подумали тоді Батько: “На тебе, мудрого, іще мудріший післаний буде”), папірці німецькою й українською мовою про вивезення якогось каміння із зазначенням людино і кінсько-днів, посвідка про народження старшого брата Панаса, підписана настоятелем нашої парафії Павловським (це вже потім із атеїстичних публікацій в газеті довідавсь я, що був він членом Центральної Ради в уряді Петлюри), накази й квити про здачу поставки зерна, м’яса, молока і яєць. На здачу шкур зустрічалися. На вивезення лісу. На здану позику – на 50, на 100 карбованців. На жито, перемелене у млині в борошно. Віддруковані польською мовою на добротнім папері білім – се купча на землю, на хутір наш. Батько сим документам найвищу ціну склали, і оберігали їх лагідно так, як і в архівах важні документи, може, не бережуть. Папірці сиві, білі, зелені, жовті, сині. Як тішили вони тоді на затишній печі і моє єство ціле, що від хвороби в одужання випростувалось, прямувало, як від зворушення серце калатало, коли вичитувать новий папірець бравсь. І ось на книжечку рожеву серед різноманіття документів натрапляю. До рук беру, а серце від несподіванки мало з грудей не випурхне. Се польський довід дядька Гандрія. Отам я і вичитав, що народивсь він 1889 року. І запам’ятав се так виразно назавжди, що аж зараз той документ рожевуватий зі своїми листочками перед очима моїми шелестить. А тоді, пам’ятаю, дивність незбагненну викликало в мене, що в дядька ім’я таке ж, як і моє.


80 окрема десантно-штурмова бригада – Десантно-штурмові війська\n80 окрема десантно-штурмова бригада (початкова назва 80 парашутно-десантний полк) сформовано в березні 1955 року. Перше місце дислокації полку – м. Гайджунай.\n19 грудня 1979 року військова частина була передеслокована в м. Хирові Львівської області.\n19 грудня для особового складу бригади є Днем частини.\nБагато військовослужбовців виконували завдання у Іраку, Косово, Ліберії, Сьєрра-Леоне.\nВ листопаді 2013 року полк переформовано у 80 окрему аеромобільну бригаду.\nАле найвідомішим подвигом бригади є оборона Луганського аеропорту, де наші військовослужбовці майже 5 місяців героїчно тримали оборону при переважаючих силах противника – Збройних Сил Російської Федерації та незаконних збройних формувань.\nОкремою сторінкою історії 80-ї бригади є оборона Донецького аеропорту воїнами 3-го батальйону, які проявили масовий героїзм при виконанні бойового завдання.\nНа День Незалежності 2015 року Президент України Петро Порошенко, віддаючи шану мужності львівських десантників, вручив командиру бригади полковнику Ковальчуку Андрію Трохимовичу Бойовий Прапор 80 десантно-штурмової бригади зі стрічкою «За мужність та відвагу!», заслужений героїзмом особового складу бригади при виконанні бойових задач.\nДень військової частини – 19 грудня.\n79026, Львівська обл. м.Львів, вулиця Стрийська, 88.\nБАЛЯС Олег Миколайович\nПІВНЮК Сергій Володимирович\nПОТАЛАЙКО Михайло Іговорич\nЖУРА Сергій Павлович


Купити Wi-Fi відеодомофон 7" ATIS AD-770FHD/T-Black з підтримкою Tuya Smart на сайті protection-key.com.ua\nВідеодомофон ATIS AD-770FHD/T-Black з кольоровим сенсорним 7-дюймовим IPS-екраном з підтримкою Tuya Smart (переадресація виклику і керування зі смартфона) і вбудованим Wi-Fi модулем. Можливості підключення:... Читати далі...\nБлок памяти встроенный 128 Мб Блок питания домофона встроенный Вес, г 450 Детектор движения на 4 канала, одновременно запись с 1 Дополнительные функции домофона фоторамка,режим «не беспокоить» («сон»),медиаплеер,MP3 мелодии,поддержка Tuya Smart,встроенное реле для открытия ворот Запись фото/видео фото,видео Количество каналов домофона 4 Комплектация домофон, настенный кронштейн, монтажные аксессуары, карта памяти, комплект соединительных проводов, инструкция Материал пластик Напряжение питания / источник питания AC 100-240 В\nВідеодомофон ATIS AD-770FHD/T-Black з кольоровим сенсорним 7-дюймовим IPS-екраном з підтримкою Tuya Smart (переадресація виклику і керування зі смартфона) і вбудованим Wi-Fi модулем.\n- 2 Full HD (AHD/TVI/CVI) | аналогові панелі виклику;\n- 2 Full HD (AHD/TVI/CVI) | аналогові відеокамери;\n- 2 датчики тривоги;\n- 1 додатковий монітор (телевізор).\n- переадресувати виклик з підключеної панелі на смартфон і подивитися, хто до вас прийшов;\n- відмикати підключений електрозамок;\n- віддалено передивитися архів запису;\n- змінювати налаштування відеодомофона.\nВідеодомофон ATIS AD-770FHD/T-Black призначений для забезпечення безпечного і контрольованого доступу в квартиру, приватний будинок, офіс або інше житлове або робоче приміщення.\nФУНКЦІОНАЛ ВІДЕОДОМОФОНА ATIS AD-770FHD/T-Black\n- домофон AD-770FHD/T-Black обладнано кольоровим IPS-екраном з діагоналлю 7 дюймів і роздільною здатністю 1024*600 пікселів;\n- підтримка підключення через WiFi і роботи з мобільним застосунком Tuya Smart – переадресація виклику у застосунок на смартфоні;\n- слот на microSD карту, карта пам'яті в комплекті, внутрішня пам'ять на 128 Мб;\nЗапис фото/відео зі звуком здійснюється на MicroSD карту (купується окремо). В режимі розмови запис фото/відео відбувається автоматично, також можна зробити запис вручну. Фото можна також зберігати на внутрішню пам'ять.\nТакож в домофоні ATIS AD-770FHD/T-Black є запис за рухом (фото або відео, в залежності від обраних налаштувань). Запис за детектором руху можна зробити по 4 каналам, але одночасно тільки по 1 (там, де є рух).\nІнтуїтивно зрозуміле меню відеодомофона AD-770FHD/T-Black дозволить легко налаштувати конфігурацію системи: обрати мову системи; налаштувати мелодію і гучність дзвінка, тривалість дзвінка; обрати режим запису Фото/Відео; увімкнути або вимкнути детектор руху; увімкнути запис відеоповідомлення від відвідувачів (тільки за умовою встановлення MicroSD карти); встановити спосіб запису за тривогою (фото/відео), тривалість тривожного сигналу; налаштувати яскравість, контрастність і кольоровість екрану; відформатувати SD-карту.\nЕЛЕМЕНТИ КЕРУВАННЯ ВІДЕОДОМОФОНА ATIS AD-770FHD/T-Black\n- відповідь на дзвінок / запис виклику;\n- запис повідомлення;\n- детектор руху;\n- інформація про тривогу.\nВідеодомофон ATIS AD-770FHD/T-Black сумісний з AHD/TVI/CVI | CVBS панелями виклику Full HD роздільної здатності, що працюють у стандарті PAL, а також AHD/TVI/CVI | CVBS камерами відеоспостереження з роздільною здатністю до 2 Мп.\n- Встановіть розетку поруч з місцем монтажу відеодомофона для підключення живлення.\n- Закріпіть настінний кронштейн за допомогою 4-х саморізів.\n- Підключіть комутацію до домофона, згідно з інструкцією підключення.\n- Встановіть домофон в кронштейн і зафіксуйте його.\nДополнительные функции домофона фоторамка,режим «не беспокоить» («сон»),медиаплеер,MP3 мелодии,поддержка Tuya Smart,встроенное реле для открытия ворот\nКомплектация домофон, настенный кронштейн, монтажные аксессуары, карта памяти, комплект соединительных проводов, инструкция\nПодключение вызывных панелей/камер 2 панели 1080p AHD/TVI/CVI | CVBS + 2 камеры 1080p AHD/TVI/CVI | CVBS\nРабочая температура, °C +5 ~ +50\nРазмеры, мм 188 х 118 х 20


5 Березня 2020, 03:06 | Медицина\nДеякі ваші звички здатні викликати біль у спині. Зверніть на них увагу і обов'язково позбудьтеся їх, інформує Ukr.Media.\nМама мала рацію: погана постава справді шкідлива для здоров'я. Якщо ви сутулитеся, то плечі постійно напружені, а це може стати причиною спазмів у спині. Хворобливі відчуття, які ви відчуваєте, — це своєрідний захисний механізм. Таким чином м'язи дають вам зрозуміти, що необхідно змінити положення тіла, поки не виникли серйозні проблеми. Спробуйте покласти під поперек жорстку подушку — вона підтримає природний вигин хребта і допоможе вам тримати спину рівно.\nКоли ви постійно спираєтесь на лівий або правий лікоть, навантаження розподіляється нерівномірно, перенапружуються м'язи, а це провокує спазми. Крім того, постійне навантаження на одну руку може спровокувати так званий "синдром тенісного ліктя" — пошкодження ліктьового суглоба, яке викликає сильний біль. Щоб цього не сталося, під час роботи поставте руки на підлокітники — вони створені саме для комфортного розподілу навантаження.\nСамі того не помічаючи, під час читання ми часто нахиляємося до монітора, планшета, телефону. Чому це шкідливо? Тому що голова дорослої людини досить важка, вона може важити 4-5 кг. А коли ви нахиляєтеся, навантаження на шию ще більше збільшується. Це призводить до болю у м'язах та головного болю. Слідкуйте за поставою і щойно помітите, що нахиляєте голову вперед, напружте м'язи преса, розправте плечі і кілька разів нахиліть голову вправо і вліво. Ви затишно згорнулися на дивані з гарною книжкою? Щогодини робіть 5-хвилинну перерву, щоб розім'ятися.\nНашим очам легше сфокусуватися на об'єкті, якщо він знаходиться на відстані. А якщо ви багато годин поспіль проводите в офісі, майже влізши носом у монітор, навантаження зростає. Результат — біль, втома і почервоніння очей. Вважається, що монітор повинен знаходитися на відстані у 50-60 см від очей. Спочатку спробуйте встановити його на відстані витягнутої руки і за кілька годин оцініть ефект від змін.\nПричини Шкідливі звички Спина Біль


САП вимагає арештувати Микитася, який досі не заплатив 100 мільйонів застави - Bihus.Info\nСАП вимагає арештувати Микитася, який досі не заплатив 100 мільйонів застави\nСпеціалізована антикорупційна прокуратура оскаржить рішення Вищого антикорупційного суду, який відмовився арештувати екснардепа Максима Микитася. Це сталося після того, як Микитась не вніс 100 мільйонів гривень застави, щоб уникнути арешту.\nЦитата: “Спеціалізована антикорупційна прокуратура оскаржить до Апеляційної палати рішення слідчого судді ВАКС, яким відмовлено в застосуванні до підозрюваного у справі заволодіння квартирами Нацгвардії, а саме колишньому народному депутату, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави”.\nНагадаємо, раніше САП стягнули з Микитася 80 мільйонів гривень застави у дохід держави, за порушення запобіжного заходу. Після цього призначили нову заставу 100 мільйонів гривень, яку Микитась мав внести впродовж 5 днів, але не зробив цього.\nНаприкінці 2017-го журналісти Bihus.Info виявили: Нацгвардія і підконтрольна Микитасю фірма “Укрбуд Девелопмент” провернули вкрай невигідний для держави квартирний обмін. Замість квартир і паркомісць в центрі Києва, де нацгвардійцями була виділена земля під будівництво багатоповерхівки, забудовник “Укрбуд Девеломпент” віддав військовим помешкання на околиці. В Угоді із забудовником «Укрбуд Девелопмент» від 2015 року йшлося про 50 квартир та 30 паркомісць у ЖК «Аристократ» (Печерськ), передбачених для нацгвардійців у центрі Києва. Але восени 2016-го командувач Національної гвардії Юрій Аллеров підписав додаткову угоду, за якою його відомство фактично відмовляється від квартир і машиномісць на Печерську, натомість отримує 65 квартир у ЖК «Оберіг» на вулиці Бориспільській, 21-45.\nПро хронологію подій в цій справі можна згадати в матеріалі МикитасьГейт.\nаллеров, Вищий Антикорупційний Суд, забудовник, застава, МВС, Микитась, Нацгвардія, САП


"Зараз 20% пацієнтів звертається до поліклініки, решта одразу прямує в лікарні (ВІДЕО) - Телеканал ''Чернівці''\n"Зараз 20% пацієнтів звертається до поліклініки, решта одразу прямує в лікарні (ВІДЕО)\nВівторок, 31 жовтня 2017, 21:32\nОдне з завдань медичної реформи - направити людей до своїх лікарів, щоб 80% йшли спочатку до свого лікаря. Про це розповів на прес-конференції заступник директора обласного департаменту охорони здоров'я Юрій Лесюк.\nУ рамках медичної реформи буде створене Національна служба здоров'я України, її підрозділи будуть створені у кожному місті, районі та області. Туди зможе звернутися кожен для з'ясування питань, які пов'язані з якістю обслуговування і не тільки. Наприклад, якщо медична установа пропонує здати "благодійні внески".\nЮрій Лесюк, заступник директора Обласного департаменту охорони здоров'я: «Побори з пацієнтів, у тому числі і при пологах, буде припинено».\nПервинна медицина буде реформуватися протягом усього 2018 року, наразі немає жодних контрактів ані з сімейними лікарями, ані з медичними закладами. Чекають нормативно-правову базу, стандарти договорів та решту регламентуючих документів, пояснив Юрій Лесюк.\nЮрій Лесюк, заступник директора Обласного департаменту охорони здоров'я: «Відповідно до гарантів Президента України найближчим часом буде виділено субвенція для жителів сільської місцевості на інформатизацію та систему зв'язку. Інтернет та система телемедицини, ремонти амбулаторій та транспорт, який буде закуплений для сільської місцевості».\nДо речі, про сільську місцевість. Лікарі периферії мають шанси залишитися без пацієнтів, адже законом регламентовано, що прописка та вибір лікаря не мають нічого спільного.\nЮрій Лесюк, заступник директора Обласного департаменту охорони здоров'я: «Кожний громадянин, який виявив бажання спостерігатися у лікаря, може це зробити. Нема обмежень у реєстрації або прописці».\nПереламним роком для української медицини називають 2018. Поки що до змін тільки готуються.


Купити Дитячий дерев'яний стіл сосна ціна в Україні | 1toys\nДитячий дерев'яний стіл сосна\nДитячий столик з натуральної сосни являє собою класичний приклад збереження кращих традицій у виготовленні дитячих меблів. Міцна дерев'яна конструкція створена з урахуванням зростання і потреб дітей молодшої вікової групи, роблячи заняття або процес прийому їжі комфортними для дитини.\nДитячий столик з дерева\nЗа допомогою дитячого столика ваша дитина зможе грати і розвиватися, проявляти самостійність без шкоди для навколишнього оточення. Забудьте про плями фарби на килимі або розмальованих олівцями шпалерах. З дитячим столиком у вашої дитини завжди буде доступний простір для творчості. Цей предмет дитячих меблів має масу достоїнств він компактний, простий в збірці, міцний і надійний.\nЕкологічність і гіпоалергенність всіх використаних матеріалів дозволяє гарантувати її безпеку. Дерев'яні поверхні покриті спеціальним лаком. Він не має різкого запаху, наноситься в кілька шарів, створює міцне матове покриття, що захищає деревину від пошкоджень і атмосферного впливу.


Але у жовтні 2017 року Личаківський районний суд визнав чоловіка невинним у скоєнні злочину. Підсудного, який працював начальником управління професійно-технічної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів та науки Львівської обласної державної адміністрації, виправдали у справі відкритій за фактом одержання хабара у великому розмірі. Адже суд визнав спосіб отримання доказів злочину – несправедливим і таким, що суперечить ст62 Конституції України. Оскільки підстав для повернення до додаткового розслідування не було, особу визнали невинуватою. Це викликало у людей великий шок та роздратування, тому всі вимагають, щоб суд переглянув цю справу. Проте чи відбудеться це – невідомо, тому варто почекати та буде інформація.\n0 #26 KndnDeXt 01.03.2021 05:19\ngenaric viagra off brand viagra viagra stories\n0 #25 NbmoAlogs 27.02.2021 22:04\ngeneric cialis site accept mastercard cialis overnighted drug canada cialis with prescription\n0 #24 FbsgAlogs 18.02.2021 22:56\ncheap original cialis cialis for entertainment purposes cheapest cialis 5mg\n0 #23 Fqbbfeeri 16.02.2021 23:58\ncash advance fairfield oh cash loans no bank account uk credit cards with cash advances\n0 #22 KvaxDeXt 14.02.2021 01:10\nmoney loans gatineau cash 1 title loans mesa az indian payday loan companies\n0 #21 Jbbnfeeri 13.02.2021 16:15\ncialis contre l'impuissance cialis professional from india difference entre cialis et kamagra\n0 #20 Ahbzfeeri 13.02.2021 11:55\nwhere can i get a payday loan today payday loan first 200 free installment loans to payoff payday loans\n0 #19 Labxfeeri 13.02.2021 03:09\naccoutumance cialis 20 cialis works for how long cialis 28 tabletas\n0 #18 NbnhAlogs 12.02.2021 21:48\ncan i buy viagra in europe viagra 25 mg order mail order viagra\n0 #17 AbcfItethycle 11.02.2021 18:38\nviagra with dapoxetine quik ship viagra can you get viagra sent to australia


Угода про «відкрите небо» та будівництво ідустріального парку на Сигнівці. Головне за добу – Варта❶ Львів\nУгода про «відкрите небо» та будівництво ідустріального парку на Сигнівці. Головне за добу\nВідкрите небо. Україна та Європейський Союз підписали довгоочікувану угоду про Спільний авіаційний простір, відому як угоду про «відкрите небо». Церемонія підписання відбулась у межах саміту Україна-ЄС сьогодні, 12 жовтня, у Києві.\nУгода про «відкрите небо» має на меті зрівняти у деяких правах українські та європейські авіакомпанії, зняти монополію на окремі маршрути, встановлену двосторонніми договорами, полегшити відкриття нових маршрутів між українськими та європейськими містами, та як наслідок – має зменшити ціни на квитки.\nСторічний музичний магазин. Магазин музичних інструментів «Трембіта» на вулиці Коперника у Львові увійшов до Книги рекордів України за найтриваліший час незмінного місцезнаходження. Йому вже виповнилось 110 років, і Тvoemisto.tv навідалося туди, щоб розповісти, як працює сьогодні унікальний магазин. Детальніше читайте в матеріалі.\nЧитайте також: Черга зі «швидких» до ізолятора лікарні у Львові, де приймають хворих із Сovid-19. Фото дня\nРекордна кількість звернень у «швидку». Цієї неділі, 10 жовтня, в Україні зафіксували рекордну кількість звернень за номером «103» – понад 44 тисячі викликів за добу. На цей же період припала найбільша за всю історію кількість виїздів бригад екстреної медичної допомоги та відповідно госпіталізацій пацієнтів. У МОЗ пояснюють, що це пов’язано із новою хвилею коронавірусної хвороби Covid-19.\nНові засоби заспокоєння руху у Львові. Цього року у Львові облаштували перші такі засоби заспокоєння руху як берлінська подушка. У серпні вона з'явилася біля школи на вул. Інструментальній, нещодавно також біля навчального закладу на вул. Воробкевича, а наступна запланована на вул. Лінкольна – на місці, де водій автівки збив двох дітей.\nПрощання з Міськом Барбарою. 13 жовтня прощатимуться з львівським музикантом і актором Міськом (Михайлом) Барбарою. Чин похорону правитиметься в Свято-Дмитрівському храмі міста Харкова (вул. Полтавський Шлях, 44) о 14:00. Прощання зі спочилим із 13:30.\nЧитайте також: У Львові затвердили програму розвитку промислових зон Сигнівки та Рясного-2\nІндустріальний парк на Сигнівці. Компанія «Спарроу Кепітал» представила свій інвестиційний проєкт з будівництва індустріального парку у мікрорайоні Сигнівка. Сьогодні у Львові відбулось урочисте підписання Акту заснування та закладання наріжного каменю під будівництво нового виробничо-складського комплексу та індустріального парку загалом.\nМета створення індустріального парку «Спарроу Парк Львів» – забезпечити економічний розвиток та підвищити конкурентоспроможності Львова, Львівського регіону та України в цілому, активізувати бізнес-активності, підвищити рівень зайнятості населення, розвивати сучасну виробничу та логістичну інфраструктури.\nНаступна публікація 25-річний львів’янин організував постачання наркотиків до Личаківської колонії\nПопередня публікація В Україні з’являться відеокамери для контролю за дотриманням правил карантину


Буковинців запрошують вступати до військових коледжів - Українська газета Час\nЗАПРОШУЄМО НА НАВЧАННЯ В ВІЙСЬКОВИХ КОЛЕДЖАХ СЕРЖАНТСЬКОГО СКЛАДУ\nСкористайтесь нагодою прийняти вдале рішення та забезпечити собі гідне майбутнє.\nЗа короткий термін, всього за 2,5 роки, ви здобудете сержантське звання, військовий фах та диплом «молодшого спеціаліста». Є можливість продовжити навчання та отримати звання офіцера та вищу освіту ступеню «бакалавра» чи «магістра».\n· Навчання є безкоштовним, як і проживання, харчування та медичне забезпечення.\n· Можливість вступу за результататми вступних іспитів (без ЗНО)\n· Широкий вибір спеціальностей на будь який смак та навчання в кращих військових вишах Львова, Одеси, Харкова чи Києва.\n· Кожному випускнику гарантоване стовідсоткове працевлаштування.\n· Посадовий оклад командира взводу сержанта становить майже стільки ж як і в командира взводу офіцера – від 15000 грн.\n· Роль сержанта в сучасному війську набуває престижного статусу відповідно до натівських стандартів та надає ряд перспектив і можливостей самореалізації, кар’єрного зростання.\n· Сертифікати із ЗНО не є обов’язковими при вступі цього річ. Їх можна подати за власним бажанням, щоб не складати іспити.\nСтроки проведення вступної компанії у військові коледжи сержантського складу: до01.08.2020 року – подання особових справ до приймальних комісій; з 0108 по 18.08.2020 року – проведення вступних іспитів.\nДокументи на вступ до військових коледжів кандидатам потрібно подати до військових комісаріатів за місцем реєстрації. Телефонуйте вже зараз. 0509480349, (0372)524349.\nТеми дня ТВА середа, 25.11.2015\nУ Донецькій області військовий застрелив двох побратимів


У Львові відкриють фотовиставку військового кореспондента -...\nУ Львові відкриють фотовиставку військового кореспондента\nУ місті Львові презентують фотопроекту «Promkaє» фоторафа, учасника АТО Олеся Кромпляса.\nВідкриття відбудеться 29 липня, о 12.00 у галереї YMCA Lviv (вул. Наливайка, 12). Вхід – вільний. Про це повідомили в прес-службі Льавівської міської ради.\nPROMKA – фотопроект про події у Промзоні містечка Авдіївки та її захисників. Це серія чорно-білих фотографій та полароїдних знімків військового кореспондента Олеся Кромпляса про українських героїв, які щодня в нелюдських умовах, під постійними обстрілами, виконують свій обов’язок оборони української державності.\nУ Центрі надання допомоги учасникам бойових дій розповідають: «Увесь час проведення АТО на Сході України цей промисловий центр не перестає бути напруженою зоною україно-російської війни. Щодня звідси надходять новини про ближні бої, обстріли, атаки, та поранених. На відкриття виставки приїде автор фото, тому у відвідувачів буде можливість з ним поспілкуватись».\nІнформація за темами: виставка\nУ Львові визначили найкращу концепцію дитячого майданчика біля собору Святого Юра\nКупуй львівське! У Львові популяризуватимуть місцевого виробника\nОбрали найкращу пропозицію дитячого майданчика на площі Святого Юра


Назвав коронавірус «дурістю», курив марихуану в прямому ефірі і смажив зефір з вогнемета\nКоли володієш мільярдами і компанією Tesla — будь-яка дія і слово починають мати цінність. Ексцентричний Ілон Маск багато разів шокував публіку, через що на нього подавали до суду, падала вартість акцій «Тесла» і доводилося платити мільйони доларів штрафу. Дійшло до того, що тепер технологічному новатору доводиться погоджувати всі свої публікації в Twitter з комунікаційною політикою Tesla. Ми зібрали дванадцять найгучніших медіа-витівок Ілона Маска та пропонуємо вам відволіктися від усього сумного і трохи повеселитися.\nВважає паніку через коронавірус — дурістю\n6 березня 2020 року в Твітері Ілона Маска з'явився неоднозначний твіт: «Паніка через коронавірус — це дурість». Така заява була зроблена на тлі того, що 5 березня в Каліфорнії, де розташовується штаб-квартира Tesla, зафіксували першу смерть внаслідок ускладнень, викликаних COVID-2019. У зв'язку з цим в штаті ввели режим надзвичайного стану і поставили на карантин круїзний лайнер, на якому 21 людина заразилася коронавірусом.\nСвої слова глава Tesla ніяк не прокоментував, а твіт все-таки потребує пояснення. Особливо, якщо врахувати, що спалах коронавіруса вплинув безпосередньо на саму компанію: вартість акцій впала на 21%, а в Китаї була припинена робота заводу Tesla Gigafactory, де виробляють акумулятори та автомобілі Model 3 і Model Y. Однак Ілон Маск визнає, що якщо епідемія буде поширюватися далі і збережеться протягом тривалого періоду — це негативно відіб'ється на ланцюжках поставок і діяльності компанії в цілому.\n«Паніка через коронавірус — це дурість» — сказав Ілон Маск в своєму Twitter. Джерело: twitter.com/elonmusk\nОголосив, що Tesla — банкрут\nЯк можна вдало пожартувати 1 квітня, щоб всі здригнулися? — Сказати, що компанія, чиї акції коштують по $600 за штуку, стала банкрутом . Виправити ситуацію не допомогло ніщо, навіть масовий розпродаж великодніх яєць. І тепер сам Ілон Маск лежить без свідомості поряд з Tesla Model 3, в оточенні порожніх пляшок «Теслатекіли».\nЦе був лише першоквітневий жарт, але ось вартість акцій компанії через нього впала на 5%.\nІлон Маск пожартував про банкрутство компанії Tesla в своєму Twitter. Джерело: twitter.com/elonmusk\nНеобгрунтовано звинуватив людину в педофілії\nУ червні 2018 року в Таїланді в печерах пропала дитяча футбольна команда: 12 підлітків і тренер. Це був сезон сильних дощів, тому вода затопила печери і перекрила виходи — хлопців врятувала повітряна кишеня, в якій вони сиділи без їжі і води. Їх знайшли лише через 9 днів, але дістати відразу не змогли, тому що шлях до них виявився складним навіть для досвідчених дайверів. За рятувальною операцією стежив увесь світ. Ілон Маск вирішив не залишатися осторонь і теж запропонував допомогу.\nПідприємець разом зі своєю командою розробив міні-підводний човен, зроблений з корпусу ракети Falcon 9, разрахований на одну людину. Він повинен був подолати складні печерні ходи і поступово витягти всіх дітей з полону.\nМікросубмаріна була доставлена до місця події, але саме в цей день рятувальники своїми силами витягли кількох дітей з печери. Коли ж цей винахід побачив начальник рятувальної операції — британський спелеолог Верн Ансворт, він одразу відмовився від її використання і розкритикував підводний човен, сказавши, що він абсолютно безглуздий, оскільки не зможе пройти через вузькі підземні проходи, які насилу долають водолази. Досвідчений рятувальник назвав це черговим PR-ходом підприємця.\n«Не було жодного шансу, що це спрацює. У нього [Маска] не було уявлення про те, що з себе представляють печерні проходи. Підводний човен, я так розумію, був близько 1,7 метра в довжину і був жорстким, тому в нього б не вийшло огинати кути, або якісь перешкоди. Це просто піар-трюк».\nУ відповідь на критику Ілон Маск сказав, що рятувальникам вдалося забрати дітей з печери тільки тому, що впав рівень води. В іншому випадку його підводний човен впоралася б без проблем. Свої слова він доповнив черговим гучним твітом, в якому обізвав Ансворта педофілом:\n«Якщо це неправда — то я особисто кидаю виклик: нехай надасть останній запис порятунку школярів. А, хоча знаєте, не потрібно ніякого відео, одие з наших підводних човнів пройде весь шлях до «печери 5» без проблем. Вибач, педо-хлопець, але ти змусив мене».\nЧерез цю образу Ансворт подав до суду на Маска і запросив грошову компенсацію. У відповідь підприємець найняв детектива, щоб той знайшов докази педофілії дайвера (не знайшов) і у відкликанні до судового позову написав, що слово «pedoguy» — означає не «педофіл», як можна подумати, а «потворний старий». Він зазначив, що саме так кажуть в ПАР, де народився Маск.\nРезультат історії? — Ілона Маска виправдали. Штраф він не платив і напевно дуже добре повеселився.\nПідводний човен Ілона Маска називався «Дикий кабан». Це герметична, вузька і дуже легка трубка без двигунів і систем управління. Її повинні були приводити в рух водолази і тягнути за собою. Вона зроблена з секції труби, яка застосовується для перенесення рідкого кисню в ракеті Falcon 9, тому вона вийшла дуже легкою: всього 40 кг. У носовій частині встановлені кріплення для трубок кисневих балонів.\nПроблема цього винаходу в тому, що його діаметр всього на кілька сантиметрів менше найвужчих областей в печері — не факт, що вдалося б їх пройти і не застрягти. А якщо врахувати, що всередині капсули дитина навіть не могла рухатися (дуже вузько), їй було б важко витримати ті 5 годин, поки водолази проходять зворотний шлях.\nМіні-субмарина Ілона Маска — «Дикий кабан». Побудована з 1,5-метрової секції труби для переносу рідкого кисню в ракеті Falcon 9\nУсередині дуже мало місця, тому дитина була б змушена провести всі 5 годин рятувальної операції без руху\nМіні-субмарина не була обладнана двигуном, тому її повинні рухати водолази\nЗібрався викупити всі акції Tesla\nУ серпні 2018 року в Twitter Ілона Маска з'явився твіт: «Збираюся викупити Tesla по $420. Фінансування забезпечено». Тобто він зібрався викупити всі акції компанії і вивести її з біржі. Після цієї заяви Nasdaq призупинила продаж акцій Tesla, а вони, в свою чергу, виросли на 11%.\nЗ'ясувалося, що це було не серйозне заявлення, а всього лише жарт. Дуже необережний жарт. Тому що Комісія з цінних паперів США визнала це маніпуляцією з метою заробити на курсі акцій. В результаті своїх пустощів, Ілон покинув пост голови ради директорів Tesla, заплатив $20 млн. штрафу і тепер змушений узгоджувати всі свої твіти з комітетом незалежних директорів — зовсім як в школі. :)\nІлон Маск збирається викупити акції Tesla. Джерело: twitter.com/elonmusk\nСказав, що працює по 120 годин на тиждень і не залишає завод Tesla\nВ інтерв'ю для New York Times Ілон Маск поділився особистими проблемами. Він розповів, що в останній рік працює по 120 годин на тиждень (а в тижні всього 168 годин), цілими днями не залишає офіс і навіть свій день народження цілком провів на робочому місці. Підприємець зізнався, що такий графік дається йому нелегко: є проблеми зі сном, майже не залишається часу на їжу і доводиться приймати снодійне, щоб хоч трохи поспати і відновити сили.\nВідверті зізнання Ілона Маска викликали не тільки співчуття, а й тривогу серед акціонерів — після інтерв'ю акції Tesla впали на 6%.\nКурив марихуану в прямому ефірі\nУ вересні 2018 року під час інтерв'ю Ілон Маск погодився на пропозицію коміка Джо Рогана покурити марихуану (точніше — суміш марихуани і тютюну). Перед тим, як покурити, Ілон запитав Рогана, чи це легально. Потім сказав, що рідко курить траву, тому що вона не тільки не дає потрібного ефекту, а ще й негативно вливає на продуктивність.\nНезважаючи на те, що шоу проходило в Каліфорнії, де дозволена рекреаційна марихуана — після цього експерименту акції Tesla впали більш ніж на 8,5%, а з штату компанії пішли два топ-менеджера. Зате подкаст став вірусним і набрав 2 мільйони переглядів.\nТой самий уривок з відео. До речі, можна помітити, що Маск не затягується, а просто набирає дим в рот:\nТанцював на відкритті заводу Tesla в Китаї\nА ось за що ми дуже любимо Ілона Маска — так це за щирість! Тільки подивіться, як весело і природньо він танцює на серйозному заході на честь поставки перших електрокарів, зроблених в Китаї:\nЗапустив в космос червоний кабріолет\nНі насіння рослин, ні лист, ні аудіозапис, ні собака, а червоний електричний кабріолет Tesla Roadster — саме його взимку 2018 року Ілон Маск вирішив відправити в космос за допомогою найпотужнішої ракети в світі Falcon Heavy. Спорткар помістили у вантажний відсік, за кермо посадили манекен космонавта в скафандрі і включили на повторі трек Девіда Боуї «Space Oddity». Тепер кабріолет буде літати між орбітою Землі і поясом астероїдів.\n«Це нерозумно і весело. Але дурні і веселі речі важливі» — прокоментував Ілон Маск.\nІлон Маск про спорткар Tesla, відправлений у відкритий космос. Джерело: twitter.com/elonmusk\nВикликав російських вчених на реп-баттл\nУ червні 2019 року молоді вчені з Томська в рамках стартапу ToSky запустили в космос іграшковий автомобіль «Жигулі» з картонною фігуркою глави «Роскосмосу» Дмитра Рогозіна за кермом. Це були випробування першого стратостата, в результаті яких «Рогозін» приземлився в 150 км від місця запуску.\nПісля цього на сайті бруклінського видання про технології Futurism з'явилася стаття із заголовком «Щоб посміятися над Ілон Маском, Росія запустила іграшковий автомобіль в космос». Ілон Маск прокоментував статтю в своєму стилі: «Не змушуйте мене викликати вас на реп-баттл». Твіт набрав більше 24 тисяч лайків, 1,5 тисячі репостів і 410 коментарів, в яких користувачі намагалися вгадати, яким чином Маск буде готуватися до баттлу і навіть придумували для нього тексти.\nІлон Маск пригрозив вченим з Томська реп-баттлом. Джерело: twitter.com/elonmusk\nПочав говорит на російській\nРосійський телеканал НТВ опублікував у своєму твітері відео з уже відомим мемом-фразою «Як тобі таке, Ілон Маск?». На відео хлопець із Ставрополя катається на старих «жигулях» задом наперед. Фішка цього втомобиля в тому, що його кермо і водійське сидіння дивляться назад.\nІлон Маск здивував усіх, коли прокоментував ролик, та ще й російською мовою: «хаха офігенно» — написав засновник Tesla та SpaceX.\nРеакція Маска на творіння умільців із Ставрополя. Джерело: twitter.com/ntvru\nРозпіарив горнятко з єдинорогом, який пукає\nУ Ілона Маска є улюблене горнятко — з однієї його стороні зображений мультяшний єдиноріг, який пукає і таким чином заряджає електромобіль, а на інший стороні напис: «Електромобілі — це добре для екології, тому що електрика з'являється з допомогою чарівної палички».\nЦей малюнок і напис до нього придумав художник Том Едвардс з Колорадо. Так він хотів нагадати світові про те, що електрика для електромобілів не береться просто з повітря, і процеси її отримання шкодять екології не менше, ніж вихлопи від автомобілів з ДВЗ. Після того, як Ілон Маск опублікував фото горня, художник почав отримувати безліч замовлень від людей зі всього світу.\nОднак через деякий час Маск вирішив використовувати цей же малюнок, але вже для своїх потреб. З його допомогою він продемонстрував можливості сенсорного екрану в автомобілях Tesla, на якому можна малювати пальцем. Потім цей же єдиноріг з'явився на одній з іконок операційної системи автомобілів. Художник спочатку не реагував (адже все-таки його продажі сильно виросли), але потім вирішив звинуватити Ілона Маска в крадіжці авторських прав. Зараз конфлікт не вирішено і поки невідомо, чим все закінчиться.\nЦе зображення перейшло з горня на винаходи Tesla\nЄдиноріг, який пукає і заряджає електромобіль\nВипустив вогнемети і запропонував підсмажити з їх допомогою зефір\nІ остання гучна витівка Ілона Маска — випуск вогнеметів The Boring Company. На честь цієї події винахідник організував вечірку в SpaceX в Лос-Анджелесі і запропонував покупцям влаштувати тест-драйв іграшки: підсмажити з її допомогою шматочок зефіру. Випробування пройшли на «відмінно».\nПокупці вогнеметів тестують їх на зефірках\nІлон Маск написав твіт для своїх читачів про те, як правильно користуватися вогнеметом. Поради взяли з дитячої книги Доктора Сьюзі «Зелені яйця і шинка»: не застосовувати в будинку, не направляти на людей, та використовувати за призначенням (розтоплювати морозиво). Джерело: twitter.com/elonmusk\nНе подумайте зайвого…\nМи дуже любимо Ілона Маска, правда. Ця стаття — жартівлива. Щоб ви трохи розслабилися, відволіклися від думок про коронавірус, обвал економіки і цін на цибулю. :)


Янукович збирає РНБО - Укрaїнa - TCH.ua\nУкрaїнa 8 квітня 2011, 09:00\n8 квітня Рада нацбезпеки та оборони України обговорить питання безпеки вітчизняних АЕС та роковини Чорнобильської катастрофи.\nУ п'ятницю, 8 квітня, відбудеться засідання Ради національної безпеки і оборони під головуванням президента Віктора Януковича.\nНа засіданні розглядатимуться питання підвищення безпеки атомних електростанцій України, а також державної політики щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи, повідомила прес-служба відомства.\nПитання безпеки АЕС стало особливо нагальним після руйнівного землетрусу в Японії, який спровокував аварію на місцевій атомній станції "Фукусіма-1". Через поламану систему охолодження реакторів відбулося часткове розплавлення ядерного палива і сталися кілька витоків радіації. Вміст радіоактивного йоду-131 в воді, яка виливалася через тріщину в колодязі дренажної системи АЕС в Тихий океан, в 7,5 мільйони разів перевищував норму.\nВлада евакуювала людей з 20-кілометрової зони навколо АЕС. На думку експертів, аварія на "Фукусімі" вже досягла того ж рівня класифікації, що і аварія на Чорнобильській АЕС.\nУ квітні цього року в Україні відзначатимуть 25-ті роковини Чорнобильської катастрофи. 26 квітня 1986 року вибухнув четвертий енергоблок ЧАЕС. У результаті територія в радіусі 30 кілометрів піддалася радіоактивному зараженню, постраждали, за офіційними даними, 5 млн людей. Наслідки Чорнобильської катастрофі в Україні, Білорусі та Росії відчуваються досі.\nВідеоЯнукович збирає РНБО\nУкрaїнa 8 квітня 2011, 13:39


Бережи здоров'я змолоду 6\nБережи здоров'я змолоду\nАле ми сподіваємося, що зір у вас гарне, що ви пройшли всі медичні обстеження і лікарі написали: «Придатний». Який вид спорту вибрати?\nВ редакції журналів і газет часто приходять листи від школярів. Дівчата скаржаться на погану фігуру, на незграбність рухів, на «качину» ходу.\nРецепт простий: нехай дівчинка займеться плаванні, фігурним катанням, гімнастикою - спортивної або художньої. Погляньте на хорошу гімнастку - як легкі і пластичні її руху, скільки грації в її жестах! Ви навіть не звернете уваги на окремі недоліки її статури, потопаючі в загальній гармонії рухів.\nУ своїх листах хлопчики нарікають на те, що природа їх обділила силою та ростом: плечі у них вузькі, а груди запала. Так, ніякі костюми з ватяними «протезами»-плечима не приховають убозтва кволого людини. Кращий кравець в цьому випадку - спорт. Хлопцям, незадоволених своєю фігурою, ми рекомендуємо легкоатлетичне багатоборство} вправи з гантелями, плавання, фігурне катання на ковзанах. Всебічно розвиваючи організм, ці види спірна виробляють пропорційні форми тіла.\n«Чи можна стати вище?» - такий лейтмотив багатьох листів у редакцію.\nЛікарі міста Тули перевіряли, наскільки збільшується ріст у юнаків старших класів, які займаються фізкультурою по-різному. Учні, які займалися 2 рази в тиждень, за навчальний рік стали на півсантиметра вище, ніж їх однокласники, які відвідували спортивний зал тільки 1 раз у тиждень.\nІ спостереження вчених свідчать про те ж: у систематично займаються фізичними вправами дітей і юнаків краще розвивається опорно-руховий апарат. У них збільшується довжина і товщина кісток гомілки, стегон, рук, ребер і хребців. В результаті людина стає ширше в плечах і вище ростом.\nВ яку секцію записатися, щоб підрости, - байдуже. Вибирайте ту, яка вам більше до серця. Тільки пам'ятайте: щоб відчути користь від фізкультури, треба займатися не епізодично, не від випадку до випадку, а постійно і систематично.\n«Все життя відчувайте напруга м'язів і спрямованість думки», - радить старий радянський скульптор Сергій Тимофійович Коненков.\nОтже, фізкультура і спорт - чудовий засіб боротьби з хворобами і природними вадами. Добре про це сказав Володимир Маяковський:\nНемає на світі\nЧим бронза мускулів і свіжість шкіри...\nПоганий той солдат, який не мріє стати генералом. І ви, хлопці, напевно, марите про золоті медалі та світових чемпіонатах. Що ж, буде дуже добре, якщо ваша мрія здійсниться. Але навіть вели вам і не вдасться бути першими на фініші, не біда. Головне - за допомогою фізкультури і спорту ви станете міцніше, витривало, а значить і здоровіше. Здоров'я ж - це і є чарівний джерело бадьорості та довголіття.


За словами прес-секретаря Абрамовича, розлучення ніяк не вплине на бізнес російського олігарха. Він заявив, що йому не доведеться ділити або продавати Челсі. Манн попросив журналістів поважати таємницю приватного життя і заявив, що ніяких подальших заяв і деталей стосовно розлучення чекати не варто.\nЗа даними британської преси, Роман Абрамович виплатить рекордну суму компенсації своїй дружині, яка була з ним протягом останніх 15 років, а також зобов’язується утримувати п’ятьох дітей. Daily Mirror cтверджує, що підставою для розлучення стала публікація фотографій Абрамовича з його 23-річною подружкою Дарією Жуковою, зроблених у Парижі.\nПісля публікації цих фотографій британська преса вже писала про розлучення Абрамовича, як про факт, що відбувся, але повідомлення тоді не підтвердилося. Зокрема, газети писали про звернення Ірини Абрамович до тієї ж адвокатської контори, що представляла інтереси дружини Пола Маккартні, яка нещодавно отримала багатомільйонну компенсацію під час розлучення.\nЗа матеріалами Газета.Ru, Кореспондент.net


40 років разом: Шон Коннері досі називає дружину «любов'ю всього свого життя» - Пошепки\nПрочитайте і дізнаєтеся, як зберегти свій шлюб.\nЇхній секрет полягає в тому, що пара не намагається ставитися до життя аж надто серйозно, а веселиться, жартує…\nШон Коннері — відомий британський продюсер і актор, який працював у цій сфері понад 50 років. Славу йому принесла головна роль Джеймса Бонда у всіх семи частинах. Ще в далекому 2003 році Шон завершив свою зіркову кар’єру й переїхав разом з дружиною на Багамські острови.\nКожна жінка пам’ятає цього красунчика. Джеймс Бонд полонив серця мільйонів: загадкова зовнішність, неймовірна чарівність, харизма — це все про нього. Всі чоловіки хотіли бути схожими на цього супергероя.\nАле його серце уже понад 40 років належить тільки одній жінці — французькій художниці Мішелін Рокбрюн Коннері. Він до сих пір неодноразово наголошував, що закоханий в неї до нестями.\nВони познайомилися в 1970 році на турнірі з гольфу в Марокко і закохалися один в одного буквально з першого погляду.\nЗараз актор згадує першу зустріч, і говорить, що це була настільки велика пристрасть — просто іскри летіли. Правда ж, як і у всіх людей, історія їхнього подружжя не була такою безхмарною.\nРіч у тому, що за плечима в обох вже були невдалі шлюби. Шон Коннері був у шлюбі з австралійською актрисою Дайан Сіленто, з якої вони виховували сина. А Мішелін вже встигла побувати двічі одружена і виховувала трьох дітей.\nАле це їх не зупинило, адже з першого погляду розуміли — це кохання на все життя.\nМішелін розповідає: «Спочатку я побачила Шона зі спини. Перше, що впало в очі — наскільки він чудово складений. Тоді я ще не знала, що це відомий кіноактор. Я навіть імені його не знала! Це неймовірно, але в ту ж ніч він мені наснився. Незнайомець ніс мене на руках, і я була дуже щаслива. Вранці прокинулася і подумала: «Ну все, нарешті все буде добре!» Так і сталося — я пішла на турнір з гольфу, зустрілася з ним очима і закохалася на все життя! »\nПісля такої доленосної зустрічі, актори повернулися до свого звичного життя. Хоча вони перебували в парі з іншими партнерами, все одно сумували один за одним. Так тривало два роки. Поки Шон не прислав Мішелін листа, де пропонував їй зустрітися в прибережному містечку в Іспанії — Марбельї. З цього моменту розпочалася дивовижна історія кохання.\nЦікавим було то, що закохані розмовляли на різних мовах: Шон, наприклад, не знав французької, а Мішель — англійської, але це не заважало розуміти один одного. Коли журналісти запитували Шона і його кохану, як вони спілкувалися, він лише хитро посміхався: «Існує ще одна мова — мова тіла!»\nЇх розділяли відстані та континенти, адже Мішелін жила в Північній Африці, а він — в Голівуді. Відомий актор в одному з інтерв’ю розповідав про дуже кумедний випадок: «У перший час нам рідко випадало бачитися один з одним. Адже Мішелін з трьома дітьми жила в Африці, я ж літав на зйомки по всьому світу. Якось ми стояли у двох різних чергах в аеропорту, щоб відправитися в різні напрямки. Так ось — я впізнав її ноги! Там була така перегородка, що видно було тільки ноги пасажирів. І я впізнав її чудові ноги серед сотень! Я відразу ж кинувся туди, і це дійсно виявилася моя улюблена Мішелін! ». В 1975 році пара одружилася.\nШлюб виявився дуже вдалим — вони й надалі ходять, тримаючись за руки, і бігають на побачення. Не дивлячись на стільки часу, вони продовжують кохати один одного.\n«Мішель — сама незвичайна жінка на Землі. Ми разом — майже 45 років, і я з упевненістю можу сказати, що вона — кохання всього мого життя. Для мене не існує більшої радості, ніж бігати до неї на побачення. Ми до сих пір влаштовуємо романтичні зустрічі, уявляєте?» – каже Шон Коннері.\nЗакохані проводять майже увесь час разом, що Шон практично не з’являється на публіці.


Новий Volkswagen Passat позмагається з Toyota Camry в 2022 році: як змінився седан, фото. Politeka\nДля деяких покупців Volkswagen Passat 2022 року вишуканий німецький характер може бути краще більш популярних альтернатив середнього розміру, "kfz10.de".\nІнтер'єр Volkswagen Passat 2022 року настільки ж ненав'язливий, але добре зібраний і прикрашений приємними матеріалами. Кабіна Passat також простора, особливо на задніх сидіннях.\nЦе разом з незліченними стандартними системами допомоги водієві, такими як автоматизоване екстрене гальмування і контроль сліпого кута, робить його надійним вибором для сімей.\nЧотирициліндрова Трансмісія Volkswagen Passat 2022 року працює без проблем, але значно повільніше, ніж у конкурентів, таких як Honda Accord, і VW не пропонує повний привід або гібридний варіант, як багато хто з його конкурентів.\nТим не менш, Volkswagen Passat 2022 року пропонує комфорт водіння і привабливі ціни. Для деяких клієнтів ці характеристики - і вишуканий німецький характер - можуть бути краще більш популярних альтернатив середнього розміру.\nVolkswagen Passat SE 2022 року поставляється в стандартній комплектації з безліччю функцій, які покупці сімейних седанів оцінять по достоїнству, включаючи інформаційно-розважальний сенсорний екран з функцією Apple CarPlay і Android, 17-дюймові колеса, передні сидіння з підігрівом, адаптивний круїз-контроль , автоматичний клімат, помічник по утриманню смуги руху і двірники з датчиком дощу.\nДо слова, нова Toyota Venza буде серйозним конкурентом RAV4:модель має багато переваг, фото.\nРаніше Politeka повідомляла, Nissan Juke кардинально зміниться в 2022 році: як буде виглядати компактний кросовер.\nТакож Politeka писала, що Suzuki Vitara 2022 року поєднує в собі можливості кросовера і джипа: фото оновленого "японця".\nТеги: Volkswagen Passat 2022\nNissan Juke кардинально зміниться в 2022 році: як буде виглядати компактний кросовер\nРанній Nissan Juke користувався помірним попитом через низку специфічних дизайнерських рішень - при модернізації нової версії 2022 року всі зауваження були враховані.\n23 грудня, 05:09


Причини безсоння: позбавляємося від проблеми | Психосома\nHomeДругие расстройстваПричини безсоння: позбавляємося від проблеми\n27.07.2018 Светлана Нетрусова 2018-07-27T05:00:24+00:00 28Другие расстройства 0\nДля того, щоб позбутися від інсомнії, в першу чергу потрібно виявити її причини. Якщо ваше безсоння повторюється регулярно і не є наслідком різних життєвих ситуацій, то необхідно виключити можливі порушення в роботі різних систем організму.\nПершим кроком в подоланні проблем зі сном має стати зміна вашого способу життя. Щоб добре висипатися, вам потрібно виконувати кілька правил. Вони на перший погляд очевидні і не складні, але ви самі здивуєтеся, наскільки зміниться якість вашого життя, коли ви скоректуєте свою поведінку.\nУмови для сну повинні бути хорошими\nВажко заснути на незручному, занадто м’якому або занадто твердому ліжку, а також в задушливій кімнаті. Для того, щоб ваш відпочинок був якісним, перш за все, створіть собі хороші умови. Підберіть зручний матрац і подушку, застеліть їх свіжою білизною. Кімнату потрібно обов’язково добре провітрити, щоб вашому мозку вистачало кисню. Сон буде більш міцним і спокійним, якщо повітря в кімнаті буде прохолодним.\nПідберіть ковдру по сезону. Щоб вам не було жарко, використовуйте легкий плед, а біля ліжка покладіть тепле покривало, щоб можна було сховатися, якщо ви раптом замерзнете.\nПодбайте про те, щоб в спальні було темно і тихо. Вироблення гормонів засипання залежить від освітлення і сторонніх звуків. Навіть, якщо раніше ви прекрасно спали під шум працюючого телевізора, вам доведеться поміняти цю шкідливу звичку. Людський організм, особливо під час затяжного стресу, в якому ми всі постійно перебуваємо, негативно реагує на дратівливі чинники.\nЯк швидко заснути? Розслабитися!\nПостарайтеся залишити на інший час всі невирішені виробничі, побутові і навіть родинні питання. «Ранок вечора мудріший» – сміливо живіть по цій приказці. Постійно прокручуючи в голові складні ситуації, ви не знайдете кращого рішення, а тільки перетворитеся на втомлену та засмикану людини.\nХоч ми і звикли до постійного потоку інформації з екранів телевізора і комп’ютера, намагайтеся не захоплюватися ними перед сном. Це досить складно, але все-таки обов’язково виключіть ті фільми, які збуджують нервову систему: бойовики, страшилки і трагедії. Як це не дивно, захоплюватися комедіями перед сном теж не варто – вони, звичайно, піднімають настрій, але можуть підвищити не потрібну перед сном активність, яка заважає заснути.\nПрийміть розслабляючий душ або ванну. Ефективно сприяють хорошому сну настої таких трав, як валеріана, пустирник, меліса, м’ята, а також – ефірні масла лаванди, ромашки, ялівцю, меліси, апельсина, базиліка, троянди.\nНе розпочинайте серйозних розмов «проти ночі». Не соромтеся відключати мобільний телефон або відмовляти в бесіді тим людям, які вас дратують або втягують в обговорення занадто гострих питань. Коли ми говоримо про якість сну – мова йде про ваше здоров’я.\nЯкщо ви не можете заснути, не варто залишатися в ліжку – це викликає тривогу і роздратування. Краще встати, ще раз прийняти душ чи послухати спокійну музику або навіть вийти на півгодини на вулицю і спокійно пройтися.\nВам обов’язково потрібно лягати спати і прокидатися в один і той же час. У вихідні можна дати собі послаблення, але валятися в ліжку можна не довше одного зайвого години, поки ви не вирішите своїх проблем з нічним сном.\nЄ ще одна важлива обставина: наш мозок влаштований так, що він безпосередньо пов’язує вироблення гормонів сну і неспання з режимом освітленості. Тому протягом дня ви повинні знаходитися в приміщенні з яскравим світлом і не менше двох годин – при природному освітленні. Якщо ви спробуєте, то це цілком можна організувати. Пройдіться пару зупинок по дорозі на роботу пішки або виходьте з офісу в обідню перерву. Увечері можна прогулятися не поспішаючи. Головне – не нехтувати цим правилом і прогулюватися регулярно.\nДуже важливу роль мають адекватні фізичні навантаження. Якщо у вас немає можливості або бажання займатися спортом, виберіть собі інший вид фізичної активності. Це можуть бути танці, спів, прогулянки з собакою, заняття в театральному гуртку та інше. Рекомендація чимось захоплюватися має подвійний сенс: ви не тільки збільшите фізичне навантаження на організм, але і зможете відволіктися від проблем, які вас турбують.\nНе можна спати вдень\nЗвичайно, якщо ви погано висипаєтеся, вам дуже хочеться прилягти протягом дня, особливо у вихідні. Накладіть на цю дію сувору заборону – організму ще важче регулювати фази сну і неспання, якщо ви спите в денний час.\nБезсоння підсилює після прийому деяких речовин\nПроблеми зі сном часто переслідують курців – це природна відповідь організму на дію тютюну. Якщо ви не можете відмовитися від цієї звички, скоротіть кількість сигарет, які викурюєте ввечері.\nНе використовуйте алкоголь для кращого засипання. У перший час він дійсно може допомагати, але потім проблеми зі сном тільки посиляться, а також може розвинутися алкогольна залежність.\nЗменшіть кількість міцної кави і чаю, які ви випиваєте протягом дня – в разі безсоння використання стимулюючих речовин не виправдане ні в яких випадках . Перегляньте ліки, які ви приймаєте для усунення головного болю або інших захворювань – в них може міститися кофеїн. Попросіть лікаря призначити вам інші препарати.\nНе приймайте їжу перед сном, не переїдайте напередодні сну\nПеретворіть підготовку до сну в розмірений ритуал і дотримуйтесь його постійно. Зробіть турботу про своє здоров’я доброю звичкою, і ви побачите, що ця методика цілком ефективна.\nПостійне безсоння згодом перетворюється на справжній кошмар. Якщо ви прийняли всі рекомендовані заходи, а сон не нормалізувався протягом місяця, вам потрібно звертатися за допомогою до фахівця. У найпростіших випадках інсомнію можна скорегувати прийомом препаратів, які заспокоюють і знижують «нервове напруження» або містять гормон мелатонін.\nУ рекламі багатьох засобів підкреслюється їх нешкідливість, але самостійний вибір ліків може вам серйозно нашкодити. Не купуйте аптечні таблетки і мікстури, навіть якщо вони продаються вільно, без консультації у кваліфікованого лікаря, а тим більше, не слухайте поради людей без медичної освіти.\nСнодійне можна застосовувати тільки в екстрених випадках, а не робити його прийом регулярним – це викличе ще більші проблеми.\nЯкщо ви створили собі всі умови для спокійного і міцного нічного сну, а проблема не пішла, то вам необхідна зустріч з хорошим лікарем . Порушення сну можуть бути результатом як соматичних, так і психічних захворювань. Зверніть увагу на такі симптоми, при яких візит до лікаря відкладати не можна:\nпроблеми зі сном не вирішуються і після налагодження правильного способу життя,\nепізоди відсутності сну стають регулярними,\nви починаєте побоюватися нічного часу, нервуєтесь та боїтеся не заснути,\nваше самопочуття, працездатність і можливість концентрувати увагу погіршилися,\nваш настрій стає зниженим, ви відчуваєте тривогу, занепокоєння або підвищену дратівливість,\nу вас спостерігаються ознаки фізичного нездужання: головний біль, труднощі з диханням, скутість, м’язова слабкість або інші проблеми, навіть якщо вони на перший погляд не пов’язані зі сном.\nБезсоння – це не самостійне явище. Крім стресу і нервових навантажень воно може бути пов’язане з деякими соматичними, а також психічними захворюваннями (депресія, тривожно-фобічні розлади, панічні атаки, синдром хронічної втоми та ін.). У всіх цих ситуаціях впоратися з інсомнією можна за допомогою лікаря, тому що порушення сну – може бути симптомом певного захворювання.\nДовіряйте фахівцям і зробіть своє життя комфортним і яскравим!\nСветлана Нетрусова 195 Articles\n01.01.2017 47 125\nБез этого качества даже самому умному человеку преуспеть будет нелегко, ведь любой бизнес требует периодически покидать зону комфорта. Все такие ситуации – переговоры с партнерами, руководство подчиненными, отстаивание своей позиции перед руководством – пройдут успешнее,... Далее\n15.07.2017 1 210


Глобалізація і геополітика в сучасному світі, Взаємодія і взаємозалежність глобалізації та геополітики - Геополітика - Підручники для студентів онлайн\nГлобалізація і геополітика в сучасному світі\nУ результаті освоєння даної глави студент повинен:\n• вплив глобалізації на геополітику сучасних держав;\n• роль і місце транснаціональних і глобальних корпорацій і міждержавних об'єднань у світовій політиці;\n• концепції нового світового порядку і поліцентрнчного світу;\n• знаходити і аналізувати інформацію з актуальних проблем сучасної геополітики: міжнародному тероризму, інформаціоннопсіхологіческому впливу ЗМІ на населення та ін .;\n• навичками самостійної роботи з аналізу геополітичного статусу держави в сучасному світі.\nВзаємодія і взаємозалежність глобалізації та геополітики\nТермін "глобалізація", що припускає наявність об'єктивних процесів посилення взаємозв'язку, взаємодії та взаємозалежності всіх суб'єктів світового співтовариства, налічує більше тисячі тлумачень, але в даному дослідженні буде розглянуто її вплив на національну силу суверенної держави, зокрема на Росію. Термін "глобалізація" (від англ. Globalization) з'явився в кінці 1980-х рр. в США. Вона розглядається різними дослідниками з різних позицій: як якісно новий стан світової економіки і світового суспільства, як вектор світового розвитку і форма переходу до інформаційної цивілізації.\nЗрозуміло, що між геополітикою та глобалізацією існує жорстка взаємозалежність. Автор згоден з думкою багатьох дослідників, зокрема Ю. Князєва, який сказав, що "глобалізація - це продовження в сучасних умовах старої, як світ, політики експансіонізму. Спочатку йшла боротьба за поділ світу, потім - за його переділ". Тому з геополітичної точки зору глобалізація - довготривала експансія Заходу в планетарному масштабі на основі переваги в сукупній національної силі. "Великі світові держави називають це глобалізацією: жодна країна в світі не має права сама визначати свій шлях економічного розвитку в інтересах власного народу". Втім, про такий поворот подій писали ще російські євразійці. "Затаєна мрією всякого європейця є повне знеособлення всіх народів земної кулі, руйнування всіх своєрідних та відокремлених національних обликов і культур, крім однієї, європейської ... Здійснення цієї мрії, насадження у всьому світі" загальнолюдської "(тобто романо-германської) культури перетворить всі народи світу в європейців другого і третього сортів, а європейцями першого сорту залишаться природні європейці, романські, германські і англосаксонські народи, для яких ця "загальнолюдська культура" є культурою національною. А це поставить європейців в панівне становище над усім світом. Так як це є кінцевою метою імперіалізму європейської цивілізації, то для європейців байдуже, якими засобами це може бути досягнуто ".\nДеякі дослідники ще більш конкретизують дане поняття, розглядаючи глобалізацію в якості спеціально розробленої програми домінування США як лідера Заходу на міжнародній арені. "З позицій геополітики глобалізація представляє нову форму реалізації геополітичної стратегії США по підтримці і посилення їх впливу в світі". Глобалізація є ефективним інструментом встановлення нового світового порядку, так як експансія проводиться з використанням практично всіх компонентів національної сили, змінюється тільки їх черговість і пріоритет.\nСучасний етап глобалізації, на відміну від попередніх, пов'язаний з поширенням комунікаційних та інформаційних технологій. На початку XXI ст. більше 90% пунктів підключення до Інтернету перебували в країнах, де проживало 16% населення світу. Глобалізація базується не стільки на зростанні потоків людей і товарів, скільки на активізації обміну інформацією та знаннями. Впровадження нових інформаційних технологій спрямоване на уніфікацію способу життя та обробку масової свідомості, в першу чергу в розвинених країнах. Разом з тим стандартизація мислення і способу життя полегшує управління залежними державами, територіями і народами.\nПринципових відмінностей між експансією Заходу в минулому і сучасної експансією у формі глобалізації немає. Єдине що їх відрізняє - це швидкість суспільних процесів, яка суттєво посилилася в XX ст. з огляду на те фактора, який можна назвати ефектом стиснення часу і простору. Відбуваються в економіці величезна концентрація і централізація капіталу, зростання великих компаній і фінансових груп, які у своїй діяльності все більше виходять за рамки національних кордонів, освоєння світового економічного простору мають мету, за словами Д. І. Менделєєва, "за допомогою матеріального панування знівелювати весь мир ".


Національне питання 27484 перегляди\nОпубліковано - 3.11.2008 | Всі публікації | Версія для друку\nБільш, ніж жвава дискусія довкола статті Василя Расевича на ZAXID.NET про три шоу-ресторанні проекти компанії «Криївка» несподівано допомогла скласти у цілісний образ низку вражень і досвідів, які мала упродовж кількох останніх років. І головними героями цього образу стали зовсім не «креатори», як їх сором'язливо і тактовно називає автор, хоча поіменно знає усіх цих хлопців, але якось не відважується зіпсувати з ними стосунки.\nІ навіть не жиди-євреї-гебреї, які, до слова, ще ніяк не висловилися щодо предмету суперечок, бо, за словами одного із тих, хто був жертвою «псевдо-погрому» на Січових Стрільців - чим гірше - тим краще (дослівно: «Навіть якщо засоби масової інформації перебільшили і перекрутили факти так званого погрому, то це правильно»). У випадку з Галицькою жидівською кнайпою, очевидно, така ж позиція. Або інакша, але ми про неї ще нічого не знаємо.\nІ навіть не галичани, які тільки вчаться робити піар, починаючи з найбільш примітивних і вульгарних його форм, як от самопіар, антипіар і безсмертне «сам дурак».\nІ навіть не путінське ФСБ, яке чомусь безсовісно оминули коментатори, не згадавши їх ані словом при нагоді такої антиукраїнської криївської експансії. Шкребеться певне в потилицю наш східний сусід і розпачає, чому таке без нього відбувається.\nВолею випадку і з причини роботи у журналі «Ї» неодноразово упродовж років мала нагоду спілкуватися з німцями. І з причин довготривалого гранту (це авансом кістка для коментаторів), і з причини регулярних виступів чи просто спілкування з численними групами журналістів, політологів, культурологів і просто шпигунів, які практично ніколи не оминали редакції журналу.\nОстанні 3-4 роки ці зустрічі мали один лейтмотив, який можна було наперед передбачити, незалежно від складу групи, мети подорожі, віку «інтелектуальних екскурсантів» і под. Рано чи пізно, але завжди випливала жидівська-єврейська тема. Чи то у вигляді конечної екскурсії місцями жидівсько-єврейської історичної і культурної пам'яті, чи то місцями, де були нищені носії тієї історії і культури.\nЯкось завжди незручно було оповідати про це саме німцям і показувати ці місця саме їм. Тим паче, що зазвичай були це люди немолоді, отже можливі свідки, або й учасники подій ІІ Світової війни. Однак важко говорити про мотивацію цих людей, не переживши самому нацистський режим так, як пережили це німці.\nТа все ж, окрім переживання і вкотре внутрішнього засудження нацизму, якого, напевне, зазнавало більшість цих людей на руїнах галицьких синагог чи гета, все частіше проскакувало у коментарях і запитання ще щось, тоді наразі невловиме. Особливо часто це «щось» давалося взнаки у розмовах з представниками середнього покоління, з тими, хто тепер реально робить німецьку політику, або формує громадську думку німецькомовного світу.\nОце «щось» сконцентровано вилилося у запитанні, яке прозвучало з вуст члена чергової німецької делегації, з якою зустрічалися у Центрі міської культури навесні цього року. Воно звучало так: «Чи не маєте ви (галичани - І.М.) фантомних болей за вашими галицькими жидами?» У контексті попереднього діалогу це звучало абсолютно однозначно: чи не шкодуємо ми (галичани), що ми ж таки знищили наших галицьких жидів (тоді ще зовсім не євреїв, даруйте).\nУ той чи инший спосіб це нав'язування вини повторювалося доволі часто. Мало того, це блискуче лягало у парадигму розвитку німецької (а, отже, на жаль, і европейської) політики щодо України, яка переповнена нашими «провинами» перед ЕС - не хочемо розчинитися у великому німецькому другові - Росії, чим створюємо великі труднощі і проблеми з газопостачанням до Европи, не хочемо з радістю привітати спорудження надміцного берлінського муру на кордонах з ЕС, чомусь наполягаємо на чітких перспективах щодо европейської інтеграції, що абсолютно не входить у плани пакту Меркель-Путін і под.\nЦе такі наші «провини» на геополітичному рівні. На суспільному і моральному рівні їх також має бути чим більше, тим краще. Наприклад, фішка антисемітизму і ксенофобії. Велике бажання німців «поділитися» виною за Голокост уже відчували на собі поляки. Але з ними трудніше. Вони, як не як, члени ЕС, а отже мають відповідати певним стандартам плюралізму і лояльности.\nХоча ні - Пітер Ф.Н.Хьорц (Університет прикладних наук у Еслінгені) на конференції у Центрі міської історії виголосив доповідь під дуже недвозначною назвою «Подорож до «Жидоленду»: Присвоєння, перформанс та містифікація єврейської культури у постсоціалістичному Кракові».\nТепер наша черга. З нами все простіше, а головне - набагато ефективніше. Цілком ймовірно, що через кілька років уся вина за Голокост плавно ляже на плечі східноевропейських націоналізмів (головно українського), а німці виявляться простими виконавцями нашого замовлення. З такою антисемітською і ксенофобською країною, як Україна, ЕС просто не зможе провадити жодних серйозних переговорів і под. Чого і добивалися у зовнішній політиці.\nА у внутрішній така технологія теж не менш успішна і вигідна як для західних, так і для східних сусідів України. Знищити паростки національної самоповаги, штучно навіяти (а у випадку Росії - експортувати) існування ксенофобії, расизму, антисемітизму, повторно знищити пам'ять про тих, на кому можна будувати і виховувати ідентичність громадянина України. Під ревізію «об'єктивних наукових досліджень» з боку східних чи західних дослідників потрапляють усі - від традиційного Мазепи до Шухевича, Бандери і Шептицького.\nДля прикладу спадає на згадку стаття пана Таріка Сиріла Амара про пам'ятник Бандері, де піддається сумніву не тільки і не стільки його художнє виконання (яке, без сумніву, фатальне), а сам факт права українців мати тих, кому в принципі можна ставити пам'ятники. Тільки Шевченко, і бажано у гоголівській шинельці, сумний та невеселий.\nБез сумніву, постать Бандери неоднозначна, але однозначно молодій українській державі потрібна пам'ять про тих, хто долучився до її створення й існування. Це право кожної держави. Кожен народ, аби статися народом, потребує рук з минулого, які будуть витягувати його до національного самоусвідомлення. Ататюрку - Мустафі Кемалю, творцю молодої Турецької республіки, пам'ятники у Туреччині стоять у кожному селі, хоча вірмени, після геноциду, вчиненого у 1915-1923 рр., і курди инакше дивляться на цю постать. Може пану Амару це буде зрозуміліше? А як берлінець пан Амар ставиться до помпезного відновлення пам'ятника Фрідріху ІІ у Берліні? Чи не варто цей пам'ятник також заборонити з огляду на неоднозначне ставлення поляків до цієї історичної постаті?\nЗгодом із цього ж джерела з'являлися академічні, «розвінчувальні» статті і про Шухевича. Переконана, що якщо ми врешті доростемо до того, що будемо ставити пам'ятник митрополиту Андрею Шептицькому, то неодмінно з'явиться глибоке наукове европейське дослідження про те, чи варто пам'ятати про людину, яка «колаборувала» з нацистами і вітала прихід гітлерівців до Львова.\nПро успішність технології накидання вини свідчить і факт псевдопогрому на вулиці Січових Стрільців, який першими штучно роздули зі звичайного побутового конфлікту російські ЗМІ (не без участі ФСБ), а потім охоче підхопили і західні, і наші київські. Як у анекдоті: «У пана Н. донька - повія!» «Але ж у нього немає доньки...» « А ви підіть тепер доведіть, що у нього немає доньки, якщо вона - повія».\nУся ця суперечка довкола галицької жидівської кнайпи не вартує і виїденого кошерного яйця, якби не острах, що невдовзі з'явиться стаття у якому-небудь «Фанейшнл Таймс» або «Берлінер Цайтунґ», що у Львові черговий випадок кричущого антисемітизму. Знову у Львові, і знову кричущого. А вона конче з'явиться. Адже матеріалу наші галицькі коментатори і автори цієї «дискусії» наплодили для такої статті чимало. Чекаємо чергового клейма, на провокацію створення якого самі ж і повелися.\nІ врешті останнє, до слова. На відкритті міжнародної конференції «Міська єврейська спадщина та історія Центрально-Східної Європи», що проходила у Центрі міської історії Центрально-Східної Європи, директор Центру др. Гарольд Біндер у вступному вітальному слові перед поважною міжнародною аудиторією чимало місця присвятив антисемітським і ксенофобським кнайпам «Криївка» і «Галицька жидівська кнайпа».\nЧергові переконані у процвітаючому українському антисемітизмі і ксенофобстві роз'їдуться світом із конференції у Львові вже завтра.\nОскільки авторка має нехіть до спілкування у чатах, то авансом відповім гіпотетичним коментаторам: авторка не історик, і це лише рефлексії, які комусь можуть видатися істотними. Авторка не страждає на ксенофобію щодо німців. Їй насправді до них байдуже. Не байдуже, коли маніпулюють українцями. Щоб вилізти з тієї дупи, у якій ми опинилися, нам потрібне почуття власної гідности.\n"Криївка" – заклад розташований в підвалах навпроти Ратуші у місті Львові.\nВідкрився наприкінці вересня 2007 року. Заклад стилізований під схрон, подібний до тих, в яких переховувались вояки Української повстанської армії, з відповідними світлинами в інтер’єрі та текстами меню. На січень місяць цього року "криївку" відвідало понад 80 тисяч відвідувачів – рекорд міста Львова. Відкриття "Криївки" спричинило широкий розголос та викликало дискусії про етичну сторону відкриття закладу, як зі сторони колишніх воїнів УПА та традиційно зі сторони комуністів. Більше того львівські комуністи обіцяли через суд закрити "Криївку". Проте всі ці та інші розголоси лише збільшують кількість відвідувачів закладу. Власники вважають "Криївку" добрим та нетрадиційним способом презентувати історичні факти, а також позиціонують його як відкритий музей. Одна з цілей зробити на базі "Криївки" середовище успішних людей нової генерації, з адекватним сприйняттям історії. Такі люди є постійними клієнтами та мають власні ключі від "Криївки". Найближчі плани – відкрити "Криївку" в Києві та містах Західної України.\nАвтор проекту "Криївка" – Юрко Назарук\nУ Львові запрацювала «Галицька Жидівська кнайпа»