Як мережа EVA стала беззаперечним лідером українського ринку дрогері — All Retail\nОдного разу співвласник мережі магазинів EVA Руслан Шостак, 47, пережив справжній шок. У 2007 році на український ринок зайшла мережа Watsons — глобальний лідер дрогері-формату з десятками тисяч магазинів по всьому світу. "Ми були налякані, — згадує Шостак. — У країну заходять сотні мільйонів і досвідчений менеджмент, і все це — у наших конкурентів«.\nТривога виявилася помилковою. Через 13 років у Watsons в два з гаком рази менше магазинів, ніж в мережі Шостака, — 406 проти 1054. Продажі EVA в 2019 році, за даними «СПАРК-Інтерфакс», склали 12,9 млрд грн, а чистий прибуток — 375 млн грн, Watsons — 3,3 млрд грн і 51,3 млн грн відповідно. За даними аналітичної компанії GT Partners, в 2019-му частка EVA в сегменті дрогері — невеликих за площею магазинів, де продається косметика, побутова хімія та супутні товари, — досягла 51,2%.\nЗа 13 років після виходу Watsons в Україні обсяг цього ринку зріс удвічі, до 28,45 млрд грн. У своєму нинішньому вигляді він створений в результаті запеклої боротьби. «Ми дали жінкам товари, які в 2000-х коштували в два рази дорожче, ніж зараз, — говорить Шостак. — Конкуренція між нами допомогла побудувати ринок потрібних товарів». До появи організованого роздробу, в кінці 1990-х, частка контрабандної та підробленої продукції в деяких сегментах косметики і гігієни перевищувала 90%, повідомляється в звіті консалтингової компанії ProConsulting.\nШостак володіє EVA на паритетних засадах із засновником корпорації «Ольвія» Валерієм Кіптиком. Їм також належить мережа супермаркетів VARUS, дистрибʼютор «Афіна-Груп», оптовий торговець «КРАЙТЕКС-Сервіс», а також торгова нерухомість. У квітні 2020 року Forbes оцінив статки Шостака в $ 100 млн, а Кіптика — в $ 165 млн.\nСвоєю головною книгою Шостак називає інтелектуальний бестселер Малкольма Гладуелла Outliers: The Story of Success. В її основі дослідження психолога Андерса Ерікссона, який показав, що для досягнення видатних результатів в будь-якій справі необхідно 10 000 годин наполегливої практики.\nУродженець Дніпра Шостак зайнявся бізнесом майже 30 років тому, ще студентом Придніпровської будівельної академії. Стаж, необхідний для успіху по Гладуеллу — Ерікссону, у нього явно набирається.\nШостаком рухала незадоволеність цим. «Ніхто не сказав, що ми в якійсь касті і що нам потрібно бути бідними все життя», — згадує він.\nПершим партнером Шостака став товариш Вадим Атаманчук. Компаньйони виробляли металеві двері, які користувалися попитом в неспокійні 1990-ті, імпортували дитяче харчування з Польщі, а в 1996-му купили Херсонський завод дитячого харчування.\nШостак, за його словами, завжди робить бізнес з друзями. Після того, як їх шляху з Атаманчуком розійшлися, він став співвласником мережі супермаркетів ПІК. Тут його партнерами стали Кіптик, з яким Шостак дружить майже три десятиліття, і компаньйон Кіптика по корпорації «Ольвія» Сергій Касьянов. "Одна з важливих його якостей — він добре спрацьовується з людьми, — відгукується про Шостака Касьянов. — Всі, з ким він колись починав, довго з ним працювали«.\nШостак говорить, що зберіг хороші стосунки і з колишнім партнером по EVA Вадимом Тугаєм, разом з яким заснував мережу в 2002-му. Тугай розбирався в дистрибуції, вони швидко зійшлися, пояснює Шостак. Через два роки після старту Тугай вирішив піти в самостійне плавання і розвивати мережу PROSTOR, яка з тих пір стала основним конкурентом EVA. За словами Шостака, Тугай вийшов з проекту порядно.\nСвою роль зіграла різниця характерів. «Вони діаметрально різні люди: Шостак — візіонер і маркетолог, а Тугай — людина цифр і деталей», — каже колишній менеджер однієї з конкуруючих мереж. Тугай відмовився спілкуватися з Forbes.\nІнша справа Кіптик. Тут різниця темпераментів не виключає, а доповнює один одного. Компаньйони розділили ролі і дотримуються домовленостей: Кіптик — інвестор і не втручається в операційну діяльність, якою займається Шостак.\nОдна з найважливіших підприємницьких рис Шостака — непохитність перед лицем невдач. «Навіть коли були труднощі, він завжди знаходив спосіб вирішення проблеми», — каже Касьянов.\nУ 2009 році у EVA були великі борги. Компанія заборгувала шести банкам 78,6 млн грн, ще 38 млн — власникам облігацій. Коефіцієнт боргового навантаження (співвідношення борг/EBITDA) доходив до пʼяти, розповідав Шостак «Інвестгазеті» в 2012-му.\n«Ми дійсно були не в найкращій фінансовій формі», — визнає він в бесіді з Forbes. Шостак ініціював банкрутство компанії, а в 2010-му за облігаціями був оголошений дефолт.\nКомпанія влізла в борги до кризи 2008 року, щоб фінансувати експансію. «Конкуруємо як на Полі Чудес в Країні Дурнів, де торгові площі здаються за нечуваними цінами», — цитувала в квітні 2008-го «Деловая столица» директора з продажу PROSTOR Віталія Майдаки. За даними видання, до кризи ринок дрогері ріс на 25-30% в рік, рентабельність сягала 25%. На ринку тоді задавали тон чотири мережі: Watsons (магазини називалися ДЦ), PROSTOR, EVA і "Космо«.\nEVA, за словами Шостака, росла тоді на 50% в рік. Нові магазини окупалися за три роки, націнки досягали 30-50%, дрогері продавали побутову хімію і супутні товари дорожче, ніж супермаркети, писала «Деловая столица». З косметикою все теж було непогано. За даними ProConsulting, в 2008-му обсяг ринку тільки парфумерії та косметики становив $ 2,3 млрд при потенціалі $ 8-10 млрд.\nВ EVA спочатку намагалися запропонувати найбільш низькі ціни на ринку. Під час буму «нульових» консультанти пропонували задуматися про зміну моделі. «Ми подивилися на наших конкурентів, які працювали в сегменті „середній плюс“ і були ефективні в моделі з більш високою ціною, — згадує Шостак. — Клієнт був готовий переплачувати за кращий сервіс і асортимент». В результаті компанія залишилася в своєму сегменті. І не прогадала.\nЧерез девальвацію 2008 року ціни на деякі імпортні товари в асортименті дрогері підскочили, за даними ProConsulting, на 80%. Купівельна спроможність впала, споживачі перейшли на дешевші продукти.\nЗрештою Шостак домовився з банками про реструктуризацію боргів, і вже в 2010-му його компанія знову змогла отримувати кредити. До листопада 2012 року співвідношення боргу до EBITDA знизилося майже вдвічі. Це сталося не тільки через реструктуризацію заборгованості, але і за рахунок поліпшення фінансових показників, розповідав Шостак. Наприклад, продажі з одного квадратного метра виросли за три квартали 2012 року на 29%.\nКриза стала для компанії «чарівним стусаном». Шостак сфокусувався на підвищенні ефективності і зниженні витрат. В першу чергу «під ніж» потрапило найочевидніше — асортимент. «У нас був величезний асортимент посуду і постільної білизни, але ці товари купують набагато рідше, ніж, наприклад, пральний порошок, — наводить приклад СЕО EVA Ольга Шевченко. — Пропонувати покупцеві урізаний асортимент в цих категоріях неправильно». Товар з повільною оборотністю — це заморожені інвестиції, які мало хто може собі дозволити, коли грошей в обріз. Очищення полиць стало регулярною вправою: компанія щомісяця позбавляється від аутсайдерів, каже Шевченко.\nIT-система стежить за наявністю товару в кожній торговій точці і робить автоматичне замовлення. Раніше це робили керуючі магазинами. "Вони витрачали на це час, а так бути не повинно, — пояснює Шевченко. — Менеджери повинні працювати з покупцями, а не замовляти товар«.\nЕфективність — наскрізний принцип дій всієї компанії, запевняє Шостак. «Наше правило — не витрачати гроші там, де їх можна не витрачати», — пояснює Шевченко.\nРеклами це не стосується. Рітейлер не шкодує грошей на промо. За даними агентства Initiative, в 2020 році EVA витратила на рекламу 77,2 млн грн, майже 90% цієї суми пішли «в телевізор». Конкуренти витратили в рази менше: Watsons — 16,6 млн, а PROSTOR — 12,5 млн.\nУ битві за «першу ціну» для покупця важливу роль відіграють власні торгові марки рітейлера, або private label. Вартість таких торгових марок нижча, ніж брендових товарів, за рахунок відсутності вкладень в рекламу і націнок дистрибʼюторів. Маючи дані про попит, рітейлер має можливість швидко замовити найбільш ходовий продукт.\n"Свій" товар дозволяє рітейлеру не тільки залучити покупця нижчою ціною, але і більше заробити, пояснює Артем Ретин, який працював директором з управління нерухомістю PROSTOR в 2012-2018 роках. Адже вся націнка дістається продавцеві.\nЩодо використання власних торгових марок EVA теж чемпіон. За оцінкою GT Partners, на private label припадає 34% продажів мережі, яка пропонує більше 5000 товарів під 43 власними торговими марками.\nPrivate label стимулював EVA інтенсивно масштабуватися. «Великі заводи готові надавати хороші ціни на товари тільки за умови, що мережа зробить велике замовлення», — говорить Шостак. За його словами, на великому обсязі можна отримати знижку 30-40% за партію.\nМінімальна партія дитячих підгузників або засобів жіночої гігієни, про яку має сенс домовлятися з виробником, — 10 контейнерів, помади — 12 000-15 000 тюбиків одного кольору, розповідає Шостак. На початку роботи з private label доводилося робити запаси на півтора-два роки. Щоб збільшити оборотність, потрібно відкривати більше магазинів. «20 000-30 000 банок крему одного виду неможливо продати в 50 магазинах навіть за рік», — говорить бізнесмен.\nРивок припав на середину 2010-х. Тільки в 2015-му EVA наростила сумарну торгівельну площу на 52%. Для порівняння: Watsons збільшив площу своїх магазинів на 6%. Щоб прискорити продаж, EVA почала експортувати private label в Білорусь, Грузію, Вірменію, Литву.\nКолишній директор по нерухомості PROSTOR Ретин хвалить EVA за правильну логіку експансії. PROSTOR почав освоювати Західну Україну в 2016 році, EVA — на рік пізніше. «PROSTOR рвонув на захід, не маючи ні складів, ні персоналу, правда, отримав бонус у вигляді хороших локацій, а EVA почекала, поки сформується розподільний центр, набрала співробітників і почала масштабувати», — розповідає Ретин.\nПри масштабуванні неминучі помилки. EVA воліє орендувати, а не купувати приміщення. Неефективні торгові точки компанія закриває не відразу, а спочатку пробує «полагодити». За словами Шевченко, роботу магазину аналізує команда експертів, яка допомагає виявити причини невдачі.\nЩе одна конкурентна перевага EVA — швидкість прийняття рішень, каже Ретин. Компанія Retail.Pro, якою він керує, здає роздрібним мережам приміщення в оренду. За словами Ретина, в Watsons рішення, як правило, довго узгоджують з материнською компанією в Гонконзі, в EVA на нову інформацію реагують швидше.\nУ менеджменту EVA «відкриті вуха», зазначає Андрій Дікунов, гендиректор компанії «Ергопак», що спеціалізується на поставках товарів для прибирання. «Якщо порівнювати з іншими мережами, то в EVA більше довіряють, коли ми рекомендуємо товар, і не покладаються лише на свою думку», — каже Дікунов.\nІнтернет-магазин EVA відкрила ще в 2017 році, а з початком пандемії e-commerce став особливо актуальним.\nУ 2020 році компанія витратила на розширення і автоматизацію логістичних центрів 105 млн грн. Тепер склад в Броварах може забезпечити відправку 20 000 інтернет-замовлень на добу. Ще один склад для обробки замовлень компанія відкрила у Львові. «Основна мета — доставляти товар за добу-дві, в подальшому рахунок піде на години», — говорить Шостак.\n"EVA це робить з прицілом на майбутнє, зараз обсяги продажів онлайн відносно невеликі«, — каже засновниця порталу Retailers.ua Юлія Белінська. Але навіть з таким прицілом EVA вміє виділитися серед конкурентів. Екс-директор по маркетингу PROSTOR Надія Фоміна хвалить сайт EVA за асортимент. «Вони правильно зробили інтерфейс сайту і пошук за категоріями, поки ми всі хвилювалися за офлайном, вони діяли в онлайні», — говорить вона.\nНа онлайн припадає 10-15% всіх продажів в сегменті дрогері, але через три — пʼять років ця частка може зрости до 40%, вважає Шостак. Його мета — вивести EVA в лідери і в інтернеті. Зараз компанія друга. За даними Similar Web, лідирує makeup.ua, у якого за підсумками грудня 7,44 млн відвідувань. У eva.ua — 3,3 млн, watsons.ua — 0,7 млн, prostor.ua — 0,3 млн.\nУ традиційному роздробі межа експансії вже не за горами: EVA планує відкрити від сили 400 магазинів в регіонах, де онлайн-торгівля поки нерентабельна. Інша справа інтернет, який розглядається Шостаком як спосіб підкорити ще й зовнішні ринки. «Можливо, почнемо зі Східної або Південної Європи», — каже підприємець.\nТоп-10 продуктових рітейлерів України за кількістю магазинів і темпами відкриттів у 2020 році\nХто з FMCG-операторів українського рітейлу відкривав найбільше магазинів, які регіони стали пріоритетними і як змінилися позиції в топ-10 гравців у 2020 році, який запам’ятався, в першу чергу, пандемією COVID-19, тотальним локдауном та іншими обмеженнями.


З цього тижня на Черкащині діятиме заборона на вилов раків | «Медіа-центр»: телестудія «Тясмин», радіо FM «Тясмин»\nЗ цього тижня на Черкащині діятиме заборона на вилов раків\n22 Серпня 2019, 13:23 Сміла\nВ період з 25 серпня по 30 вересня на Черкащині розпочинається друга линька раків та встановлюється заборона на їх вилов. Про це інформують в управлінні державного агентства рибного господарства у Черкаській області.\nПротягом даного періоду раки скидають свій старий панцирний покрив. Поки новий покрив не затвердіє – вони можуть стати легкою здобиччю для хижака та браконьєрів, адже стають малорухливими.\n«Через природну незахищеність раки під час линьки потребують додаткового захисту. Закликаю дотримуватися правил рибальства з метою збереження популяції цих водних безхребетних», – зауважив начальник рибоохоронного патруля Черкащини Віктор Іванько.\nЯкщо Ви стали свідком порушення правил рибальства чи збуту водних біоресурсів – прохання оперативно повідомляти на «гарячу лінію» рибоохоронного патруля: (093) 000-22-03 та (0472) 31-02-76.


У Новояворівську гаряче. Але без опалення – Львівська мануфактура новин\nУ Новояворівську гаряче. Але без опалення\nУ місті демонтували ворота ТЕЦ\nУ Новояворівську, який ще від серпня без теплої води, загострення конфлікту. На територію місцевої ТЕЦ не впускають нову фірму-управителя. Конфлікт зайшов настільки далеко, що представники “ГарантЕнерго М” (управитель) прийшли сьогодні із поліцією та охоронною фірмою.\nКерівник Андрій Гнатуш написав, що відбувається рейдерське захоплення ТЕЦ.\nНатомість у спільноті “Мій Новояворівськ” повідомили, що Гнатуш ще вчора дав команду усім працівникам розійтись та нікого не впускати на територію підприємства.\nСьогодні представники правоохоронних органів з охоронною фірмою зайшли на територію. Для цього змушені були демонтувати ворота, – написав місцевий мешканець Віталій Швидкий.\nТим часом Андрій Гнатуш просить людей збиратись біля ТЕЦ. Він побоюється “трагічних наслідків” для підприємства.\nПрошу збиратись біля ТЕЦ і не випускати нікого. Місто повинно знати своїх героїв. Я готував ТЕЦ до опалювального сезону, щоб дати людям тепло. Вони ж з теплих кабінетів виявляється проти, – написав Гнатуш.\nНагадаємо, у Новояворівську виникла серйозна проблема – активи компанії, яка постачала теплу воду, арештували.


Українські військові отримали модернізовані танки та з нуля виготовлені БТРи, як стало відомо Вісті Ньюс. Більше 20 одиниць важкого озброєння найближчим часом доправлять у військові частини для формування екіпажів. Після тестувань до ЗСУ надійдуть і цілком нові розробки українських інженерів. Поки їх тільки-но презентують. Це оперативно-тактичний ракетний комплекс “Сапсан”, більш відомий під назвою “Грім”, і сучасні БТР-4МВ1. Останні проектували з урахуванням розробок НАТО. Про терміни їхньої передачі в Укроборонпрому поки не говорять, адже конструктори продовжують випробування техніки.\nМайданчик Заводу імені Малишева в Харкові заставлений важкою технікою. 16 танків і 5 БТРів звідси рушать у військові частини. Від стареньких Т-64 і Т-80 лишилася тільки назва.\nОлександр Хлань, директор заводу ДП “Завод ім. Малишева”:\nСделали полный капремонт, ходовая часть, защита, прибор ночного видения. Эта та основа, которую требует сейчас современное ведение боя.\nОлег Плющаков, начальник 85 військового представництва Міноборони України:\nТанки модернизированы, подогнаны под время сегодняшнее, а не прошлого века. Появились более новые прицелы усовершенствованные, будут ставиться более лучшие двигатели, которые будут обеспечивать лучшие тактико-технические характеристики, ряд аппаратуры связи появился новой, которая увеличивает дальность связи, качество.\nМодернізація танків – це одне з головних замовлень Міноборони, яке нині виконують виробники на підприємствах “Укроборонпрому”.\nВиконується дуже серйозна програма з модернізації основних танків, які сьогодні є на озброєнні нашої армії, це Т-64 і Т-80. Навіть двигун буде замінений. І його потужність значно збільшується. Потужність двигуна дозволяє нам збільшувати потужність броні, потужність зброї тощо.\nРежими тестування зараз проходять дві цілком нові розробки вітчизняних конструкторів. На параді до Дня Незалежності Києвом проїхав “Грім”, його інакша назва “Сапсан”. Це вітчизняна машина, якої досі у ЗСУ не було.\nОлександр Кушнарьов, 1-й заступник генконструктора КБ “Південне”:\nДля Украины это уникальная разработка. Оперативно-тактический комплекс с ракетой дальностью до 280 км. Ракеты типа “Сапсан”, “Искандер” в том числе имею возможность изменения траектории.\nВін б’є далі ніж радянська “Точка У”. Його ракети більш потужні і буквально обійдуть ворожу протиповітряну оборону. Комплекс збирають на підприємствах кількох областей України. Про час поставки до ЗСУ поки виробники сказати не можуть.\nПавло Букін, гендиректор ДП “Укроборонпром”:\nІде тестування, стрільби, і паралельно ми показуємо і іноземним замовникам, які зацікавлені в цій моделі також.\nЩе одна розробка – новий БТР-4МВ1. Його проектували з урахуванням конструкторського досвіду НАТО. Наразі на озброєнні у військових попередні моделі – БТР-4.\nВін відрізняється зовні, ви бачите. Там встановлений новий бойовий модуль, хочу вам сказати, приватного виробника. І це є показником досить ефективної співпраці концерну з приватними виробниками. Поки він на озброєння не постачається, але найближчим часом воно буде.\nУ 2019 році виробничий комплекс обіцяє поповнити Збройні сили ракетним комплексом “Вільха” та, не виключено, “Оплотами”. Це вже танки, що збирають з нуля. Їх зараз доробляють відповідно до побажань військових.\nPrevious Post: У Харкові затримали чоловіка, який задушив 82-річну жінку\nNext Post: Через дискримінацію авокадо у Великобританії заборонили рекламу Costa Coffee


До акції «Велосипедом на роботу» долучилася понад сотня львів'ян - ZAXID.NET\nДо акції «Велосипедом на роботу» долучилася понад сотня львів'ян\nЗахід в межах Європейського тижня мобільності організовують вже четвертий рік поспіль\nСуспільство — Юлія Девда, 09:54, 20 вересня 2018 0\nСьогодні, 20 вересня 2018 року, в межах Європейського тижня мобільності на площі Ринок у Львові відбулася акція «Велосипедом на роботу». Участь в ній взяли понад сотня жителів міста. Такий захід влаштовують четвертий рік поспіль, цього разу його організатори рекомендували приїхати в одязі ділового стилю.\n«Це заклик до того, щоби люди їздили у звичному для себе одязі велосипедом на роботу. Якщо двоколісний міський, то це дуже зручно. В багатьох містах Європи і світу такі поїздки є звичною справою, багато компаній заохочують своїх працівників пересідати на цей транспорт. Адже так вони не лише підтримують здоров'я, а й гуртують корпоративний дух», - розповідає проектний менеджер «Інституту міста» Орест Олеськів.\nДвоколісним на роботу приїхали і чиновники міської ради. Кажуть: такий транспорт обирають щораз частіше.\n«Все літо від'їздив на велосипеді, навіть маю спеціальну програму, яка фіксує, скільки кілометрів щодня ним проїжджаю. Помітив, що середня швидкість його пересування містом ‒ 13,1 кілометр, тоді як автомобілем ‒ 11 кілометрів. Ще на двоколісному заїжджаю прямо в двері свого кабінету, машиною ж не можу заїхати на площу Ринок», ‒ каже головний архітектор міста Юліан Чаплінський.\nАкція відбулась у форматі велосніданку біля фонтану Нептуна з 8:00 до 9:00. Учасників пригощали кавою, для них також влаштували конкурси. Велосипедистів привітав і міський голова Львова.\n«Будемо робити все можливе, щоб кількість велодоріжок у Львові зростала, щоб ми на 20 рік вийшли на 268 км окремих велодоріжок», — пообіцяв Андрій Садовий, який долучився до велосніданку.\nЗазначимо, що Європейський тиждень мобільності у Львові організовують в межах проекту «Інтегрований розвиток міст в Україні», який виконує німецька урядова компанія «Deutsche Gesellschaft für Internationale Zusammenarbeit (GIZ) GmbH» та КУ «Інститут міста».


10 найпопулярніших місць, які мріє відвідати кожен турист - Travel\n10 найпопулярніших місць, які мріє відвідати кожен турист\n14 січня 2022, 16:29 Читать новость на русском\nТуристичні місця, які мріє відвідати кожен / UnSplash\nНапевно, кожен мандрівник має свій список локацій, які хотів би відвідати. Та яким би оригінальним він не був, все одно тут знайдуться популярні місця, про які мріють всі туристи.\nTravel24 за підтримки ТМ "PRIME" зібрав для вас добірку нереально гарних місць нашої планети, які опиняються у списках мандрівників із позначкою must visit. Попри попсовість деяких з них, впевнені, що і ви мрієте там побувати.\n10 туристичних місць, які мріє відвідати кожен\nПечерне озеро Меліссані, Греція\nМабуть, кожен хоч раз у житті мріяв зустріти німф. Що ж, підземне озеро з "відкритою стелею" й печера Меліссані на острові Кефалонія, що у Греції, вважаються їхнім притулком. Принаймні, про це свідчить легенда, в якій місцевий пастух випадково натрапив на дивовижну водойму, де знайшов глиняні фігурки Пана (покровителя пастухів і природи) і глиняний диск, на якому були зображені прекрасні дівчата, що танцюють.\nМеліссані зсередини / Фото visitkefallonia.com\nВиникає питання: як же утворилося печерне озеро? Так-от, за переказами, одна з німф Мелісса закохалася у Пана так сильно, що, отримавши відмову, виплакала всі свої сльози в озеро. Саме так і виникла неймовірної краси водойма, до якої приїжджають, щоб зарядитися енергією та відновити свої сили.\nНаціональний лісовий парк Чжанцзяцзе, Китай\nУсі, хто приїжджає до Китаю, одразу вирушає в національний парк. Чжанцзяцзе славиться своїми густими лісами та ярами, глибокими каньйонами та унікальними вершинами, які нагадують стовпи. Туристи з усього світу приїжджають сюди, щоб помилуватися цими інопланетними пейзажами.\nСлід зауважити, що навіть Голлівуд не зміг встояти перед краєвидами, які відкриваються в заповіднику. Зокрема, режисер "Аватара" Джеймс Камерон відтворив у стрічці район Улін'юань з його легендарними скелями.\nДо слова, саме в парку розташований "Ліфт 100 драконів" – найвищий відкритий підіймач у світі з абсолютно прозорими кабінками. Пасажири можуть підійнятися уздовж крутого схилу гори на висоту 330 метрів менше, ніж за 2 хвилини.\nТаку локацію оберуть тільки ті туристи, які прагнуть відчути справжню силу природи та єднання з нею. А чудовим доповненням подорожі стане високоякісна горілка PRIME. Тож вирушайте у захопливі мандри й відчуйте себе PRIME!\nКолосальний солончак Уюні в Болівії – це найбільша та найкрасивіша солона рівнина на планеті. У різні пори року її називають "сіллю землі" та "дзеркалом світу".\nЦікаво, що пустеля розкинулася на 10 582 кілометри. Щодо температури, то вона тут зовсім нестабільна: зранку може бути нижче нуля, а під вечір до +70 градусів за Цельсієм.\nСалар-де-Уюні – "дзеркало світу" / Фото Pinterest\nУ сезон дощів, з листопада по березень, озеро перетворюється на величезне дзеркало. Тоді соляні стільники покриваються найтоншим шаром прозорої води, в якій відбивається небо.\nЗверніть увагу Від засніжених вершин до морського узбережжя: 5 найкращих варіантів відпочинку в січні\nЦей палац-мавзолей точно є у переліку омріяних туристичних локацій кожного. Він є однією із найгарніших споруд світу. А яка романтична і водночас щемлива історія пов'язана з цією пам'яткою архітектури!\nРіч у тім, що після смерті дружини монгольський імператор Шах Джахан наказав звести Тадж-Махал. Він не пошкодував коштів, адже хотів, щоб його кохана Мумтаз Махал спочивала у затишку та розкоші. Будівництво тривало 22 роки.\nМонумент повністю побудований з білого мармуру, і вважається однією з найвеличніших будівель, в якій поєднано індійські, перські та ісламські стилі архітектури.\nЛьодовик Ватнайокутль, Ісландія\nЩе одне дивовижне місце, про яке мріють туристи, – найбільший льодовик Ісландії. Ватнайокутль розташований серед гір, а навколо можна побачити зелені луки, пагорби та велетенські брили льоду.\nНе тільки мальовничі пейзажі вразять вас в Ісландії, а й крижані печери льодовика. Через постійне танення і замерзання лід набув незвичних форм та насичено-блакитне забарвлення. Жодне фото не може передати всієї краси, яка відкриється перед туристами. Тому Ватнайокутль і став однією з найпопулярніших локацій мандрівників.\nДоломітові Альпи, Італія\nУ найбільшому гірськолижному регіоні світу Доломіти-Суперські розкинулася одна з головних природних пам'яток Італії – Доломітові Альпи. Велич гір, печери, густі ліси, мальовничі блакитні озера і, звісно ж, гірськолижні курорти – все це та багато іншого приваблює сюди як самих італійців, так й іноземців.\nПанорами Доломітових Альп / Фото UnSplash\nЦе дивовижної краси 150-кілометровий гірський масив в Східних Альпах, який ще називають краєм гірськолижних курортів. Серед найвідоміших – Валь-ді-Фасса, Валь-Гардена, Чиветта та Кортіна д'Ампеццо.\nЦікаво, що засніжені місцини Доломітів, особливо у провінції Південний Тіроль, – справжні улюбленці кінорежисерів. Тому вам може пощастити на власні очі побачити, як відбуваються знімання голлівудських стрічок.\nА ви знали Слідами Джеймса Бонда: в яких країнах знімали останній фільм про легендарного "агента 007"\nЦе одна з найбільш популярних пам'яток Туреччини. Памуккале перекладається як "бавовняний замок". І не випадково: каскади білих водних терас на схилі виглядають, мов поверхи комплексу зі снігових заметів та льоду.\nМабуть, кожного цікавило, чому Памуккале виглядає так фантастично, а водойми мають насичене та неприродне забарвлення. Невеликі природні басейни з'явилися внаслідок відкладення солей із гарячих джерел, які насичені різними хімічними елементами та сполуками. Тому їхній колір такий незвичайний.\nКрім того, на території комплексу розташований басейн Клеопатри. Кажуть, у ньому купалася сама єгипетська цариця, тому, якщо поринути у прозору воду, можна омолодитися на 7 років. А ще тут є руїни стародавнього міста Іерополіс.\nБасейн Клеопатри / Фото tripadvisor.com\nПіраміди Гізи і Сфінкс, Єгипет\nВ Єгипті розташовані понад 100 стародавніх пам'ятників, однак піраміди Гізи – справжня візитна картка цієї країни. І це не дивно, адже це – єдине із 7 чудес світу, яке збереглось донині.\nПро походження пірамід, їхній вік і розміри точиться чимало розмов, але, що треба зробити точно – це побачити їх на власні очі.\nПіраміди Гізи і Сфінкс / Фото UnSplash\nСаме так і роблять туристи, які без вагань їдуть у передмістя Каїру, аби перейнятися духом єгипетського мистецтва та побачити всю велич гробниць фараонів.\nГадаємо, хоч раз у житті вам точно хотілося влаштувати екскурсію Венецією та покататись на гондолі. Місто входить у список об'єктів Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО і є одним із найбільш унікальних і відомих туристичних локацій на планеті.\nВенеція нагадує величезний музей просто неба. Все це завдяки неперевершеній архітектурі, старовинним галереям, в яких зберігаються неоціненні твори мистецтва.\nВенеція – знамените "місто на воді" / Фото UnSplash\nВенеційський карнавал, прогулянки на гондолах, Палац дожів, міст Ріальто, площа Сан-Марко: це далеко не весь список локацій, які варто відвідати. Переконайтесь у цьому самі, відкривши для себе розкішну Венецію.\nАктуально Найпопулярніші термальні курорти України, де варто відпочити та оздоровитися\nА завершити добірку ми вирішили найпопулярнішим містом у списках туристів. Париж зможе вразити не тільки романтиків, тож оминути його увагою просто неможливо!\nСтолиця Франції приваблює різних візитерів: поціновувачів архітектури та мистецтва, гастротуристів, фанатів моди та любителів ромкомів, що прагнуть зануритися в атмосферу Парижа. Будьте певні: кожен знайде тут щось для себе.\nДо речі, у Парижі є десятки місць, варті уваги. Крім славнозвісних Нотр-Даму, Ейфелевої вежі та Лувру, не забудьте про Версаль, Тріумфальну арку чи Єлисейські поля.\nЕйфелева вежа у Парижі / Фото UnSplash\nКрім того, тут на вас чекають хрумкі та надзвичайно смачні французькі круасани, що зроблять подорож до Франції ще незабутнішою.\nІ пам'ятайте: задуми мають здатність втілюватися у реальність. Тож мрійте, плануйте та мандруйте!


Останні роки Іва Сен-Лорана від KyivMusicFilm | Хрещатик - новини та життя української столиці.\n22/08/2019 16:18 надрукувати прочитало 16930 чoловік\n3 вересня “ФРІДОМ ФІНАНС УКРАЇНА” запрошує на допрем'єрний показ фільму “Геніальний кутюр’є“ від KyivMusicFilm.\n“Геніальний кутюр’є” – документальна стрічка про останні роки Іва Сен-Лорана та його Модний дім. Олів’є Мейру майже на три роки отримав ексклюзивний доступ до майстерень Дому Yves Saint Laurent, де його легендарний засновник готував свої останні колекції. Роботу над фільмом було завершено ще у 2001 році, але проти випуску картини виступив партнер Сен-Лорана − П’єр Берже. Лише наприкінці 2015 року, через 7 років після смерті Сен-Лорана, Берже змінює свою думку і дає добро на вихід картини.\n“Геніальний кутюр’є” – це дещо більше, ніж біографічна стрічка про одного з найгеніальніших дизайнерів нашого часу. Це – задокументована історія початку кінця та фізичного занепаду. Це момент, коли творче натхнення здається чимось недосяжним, а прекрасний яскравий світ, який ти створював протягом життя, руйнується прямо на очах.\nПартнер показу “ФРІДОМ ФІНАНС УКРАЇНА” − інвестиційна компанія, професійний учасник фондового ринку України: торговець цінними паперами та депозитарна установа. Надійний партнер та експерт у сфері інвестування, входить до ТОП-5 торговців на українському фондовому ринку. Робить інвестиції зрозумілими й доступними.\nДжерело - fashionweek.ua


Москва залишилася без електрики через вибух на підстанції - Korrespondent.net\nМосква залишилася без електрики через вибух на підстанції\nКорреспондент.net, 25 травня 2005, 13:16\nУ середу, 25 травня, міністр енергетики Росії Віктор Христенко під час виступу в Держдумі повідомив, що перебої зі світлом у Москві були викликані вибухом і пожежею на електричній підстанції.\nПричин вибуху міністр не назвав.\nВодночас у РАТ "ЄЕС Росії" повідомили, що вимкнення електроенергії в Москві викликано поломкою одного з комутаційних апаратів на підстанції Чагіно, що входить до так званого московського енергокільця.\n"Для запобігання перевантаження мережі спрацювала протиаварійна автоматика, унаслідок чого були вимкнені мережі низької напруги", - повідомила співробітник прес-служби енергохолдингу. За її словами, "вимкнення магістральної системи електропостачання не сталося".\n"Вимкнення мають локальний характер", - підкреслила вона.\nЗараз фахівці проводять відновлювальні роботи. "Енергопостачання частини споживачів уже відновлено", - сказала представник РАТ "ЄЕС Росії".\nПізніше член правління РАТ "ЄЕС Росії" Андрій Трапезніков повідомив, що каскадний (некерований) розвиток аварії в енергопостачанні Москви і деяких суміжних областей зупинено.\nНа цей час дефіцит електроенергії в Москві становить до 10%, відзначив він.\n"Першопричиною аварії, за тією інформацією, що є на сьогодні, стало вчорашнє займання на підстанції Чагіно, розташованій в районі Капотня", - сказав Трапезніков. Він додав, що співробітники підстанції, запущеної в 1963 році, самотужки вночі відремонтували і запустили устаткування і ліквідували наслідки короткого замикання.\n"Уранці, коли розпочався ріст енергоспоживання, аварія отримала свій розвиток", - сказав Трапезніков. За його словами, унаслідок цього постраждали московський регіон, Тульська і Калузька області.\nРанок без електрики\nУ середу, 25 травня, у деяких районах російської столиці Москви зникла електрика. У зоні вимкнення опинилися схід, південний схід і деякі райони центра. Зокрема, не було світла в Бірюлеві, Марьїні, Капотні, у районі Таганки, в Орехово-Борисові, Люберцах, Нових Черьомушках, Жулебіні, Братеєві, Перові, Любліні, а також у центрі Москви.\nРобота багатьох підприємств, офісів, організацій і лікарень була паралізована.\nЗупинилися поїзди на кількох лініях метрополітену – Калінінській, Сокольнічеській, Тагансько-Краснопресненській, Замоскворецькій і Серпуховській. Тільки на Серпуховській лінії в поїздах було заблоковано більше 20 тисяч осіб.\nНа деяких вулицях не працювали світлофори, через що припинився автомобільний рух.\nКрім того, у деяких південних районах російської столиці не працювали мобільні телефони.\nПеребої спостерігаються і на території Тульської області, що розташована на південь від російської столиці.\nПідготовлено за матеріалами РІА "Новости", РБК та BBCrussіan.com.


Міф про «окраїнність» України - Обережно: міфи! Спроба системного підходу до висвітлення фальшувань історії України\nКраїна, Вкраїна, Україна, Вкраїниця\nСхоже, що українці, тобто майбутні малороси, якось одразу не сподобалися московській владі, а надто дякам. Нібито й люди, як люди — з двома руками, ногами, очима тощо, — але не давало спокою якесь підсвідоме передчуття: «...чує моє серце, навозимося ми з тими... хохлами!» І, певно, саме тому ледве не з моменту «возз’єднання» почали забороняти простому, але на той час ще вільному українському людові усе, що тільки можна було заборонити: і носити яскравий одяг, і сап’янові чоботи, що, з точки зору самодержавної пихи, могло негативно впливати на закріпачених, «лапотних» московських «холопів», і вільно торгувати, і друкувати та читати (а бажано б — і думати!) рідною мовою, і навіть хрестити «українськими іменами» власних дітей. Та й про «хохли, котрі у вас на головах», не забули — уже у тому ж таки 1654 р. наказом царя Олексія Михайловича вимагалося: «пострижіть» (Соловьев, 1963. — т. 10. — с. 626). Хоча М. Драгоманов (1917. — с. 10) наводить цей маніфест царя як приклад «тупоголовості» московських політиків в момент, коли Україна зверталася до них із проханням «союзу та протекції», однак навряд чи могло бути інакше — волелюбні, освічені та ще й чепурні українці становили зрозумілу небезпеку для варварськи деспотичного режиму, що неподільно панував у Московській державі, де, як наголошував М. Лєрмонтов, «ницість є благо».\nАналогічну версію ще в середині минулого століття обґрунтував академік О. Чертков (1853. — с. 84): «Укри жили на крайньому кінці поморів, які займали увесь південний берег Балтики від Данії до лівів, чуді й корси. їх країна через те називалася у німців Uckermark... Варнефрід називає Крайну “дійсною батьківщиною слов'ян — “Slavorum patria”. І далі: “Крайна”, каже Männert, “походить від слов'янського слова край, Gränzland”». Посилаючись на розвідки С. Шелухіна («україна — окрема, одрубана, одсічена, одрізана, одкраяна, вкраяна, украяна, виділена в самостійне посідання земля»), і згаданий В. Мороз висловлює припущення (1995. — с. 70–71), що «первісне значення [назви «Україна»] було “окрема країна, край з окремим статусом (так, про дочку, що вийшла заміж і відділилася від родини, створивши окрему сім’ю, в народі й досі кажуть «одрізана (одкраяна, украяна) скибка”». — М. Л.)». До речі, автор чотиритомного етимологічного словника російської мови М. Фасмер (1967. — с. 364), пов’язуючи походження широко розповсюдженого в багатьох слов’янських мовах слова край з «чергуванням голосних в [російських словах] “кроить, крою”» (ще виразніше цей зв’язок простежується в українській мові: краяти, вкраяти тощо), наводить, зокрема, також «порівняння... з авестійським karana — “край, сторона”», хоча й зазначає, що воно — «ненадійне». Та й Б. Грінченко у своєму «Словарі української мови» 1907–1909 рр. наводить лише два значення слова Україна: «країна» та «країна, заселена українським народом».\nУ дослідженнях слов’янських старожитностей О. Вельтман (його талановитість не піддавав сумніву навіть такий строгий критик, яким був В. Бєлінський), наводячи різні назви, вживані щодо держави гуннів у V ст. («окрім Гунненланд, вживається й Унгерланд»), ще в середині XIX ст. наголошував (1858. — с. 38. — Прим. 2), що «ця Унгерланд становила Слов'янську крайну, або украйну з Римом25. Ці Українці (виділено О. В. — М. Л.) — Укряни, Укри, Угри — по–польськи вимовлялися Wengi...» А ось що писав про це О. Чертков у грунтовному дослідженні історії численних пелазго–фракійських племен (1853. — с. 83–84): «Щодо Каті, то нема жодного сумніву, що вони Крайни, Крайняни, Українці (як ми переконалися вище, він також вживає щодо українців назву «укри». — М. Л.) як в древності, так і тепер. Жоден із давніх географів не відділяє їх від Henetes [вони ж «Еne tes, Vene des, Vendes, Венеди, Венети, Венди...» Відомий дослідник історії слов’янських племен П. Шафарик (1837. — с. 123), говорячи про «іноземні назви» давніх слов’ян, наводить й інші варіанти: Wenedi, Winidi, Winitha, Winethi, Winnetes, Winodi, Wenedi, Hwinidi тощо. — M. Л.]». Тепер стає зрозумілішим зв’язок між не надто схожими, як на перший погляд, назвами «укри», яких давні географи «не відділяли» від венедів, і «wengi». Про це ж додатково знаходимо у Черткова (там само. — с. 31 «Приміток»): «Wengen, коло Bodensee, також вказують на Wenden», а вище він згадує про «Венду, доньку Крока, князя Полян, які мешкали на Вислі».\nА відомий російський славіст академік Б. Рибаков26, досліджуючи «взаємовідношення термінів “Поляни” і “Русь”», доходить висновку, що «Русь є більш пізнім позначенням, яке замінило давнє ім'я полян», адже на хронологію цих двох термінів прямо вказав ще Нестор Літописець: «поляне, яже ныне зовомая Русь», А «часом витіснення древнього імені полян іменем росів, — на думку Рибакова, — слід вважати V–VI ст., коли після гунського розгрому почалось укладання нових племінних союзів». І саме тоді, «у VI ст., склалося потужне темінне об'єднання слов'янських племен, яке носило за головним племенем назву Русь» (Рыбаков, 1982. — с. 85–87).\nДо південного походження цієї назви схилявся й інший російський академік О. Шахматов (1916. — с. 93–94), аналізуючи так званий Начальний літопис (звід). «Що ж каже Начальний звід про Русь? Він протиставляє Русь — Словенам. Руська земля — це... Київська область. Русь здійснює похід на Царград ще до закликання Варягів. У розповіді про похід Олега Русь — це, звісно ж, близькі літописцю Поляни, а Словени — це малоосвічені мешканці півночі. Словени, Кривичі, Меря, Чудь закликають до себе Варягів, а не Русь». Те, що «Начальний звід (це відновлений О. Шахматовим на основі досліджень літописів так званий Начальний літопис 1093 року, що ґрунтувався на давніших літописах — зокрема, на так званому Найдавнішому київському зводі — і передував «Повісті минулих літ», першу редакцію якої історики датують 1111 р. — М. Л.) не виводив назву Русі від Варягів, особливо очевидно з того, що, розповівши про захоплення Києва Ігорем, він повідомляє: “І сів Ігор княжити в Києві, й були у нього мужі Варяги і Словени, і відтоді прозвалися Русію”». Однак, наголошує Олексій Олександрович, «до слова відтоді (у Шахматова «оттоле». — М. Л.) приписано пізніше на полях слово “прочии”, що цілковито змінює початкову суть фрази. Вочевидь, первісна суть цієї фрази в тому, що, сівши в Києві, Ігор та його дружина назвалися Руссю (тут і вище виділено О. Ш. — М. Л.); отже, ім'я Русь вони не принесли з собою з півночі, а отримали його на півдні».\nАвтор монографії про Генріха І Ф. Фатер на підставі історичних документальних матеріалів пише (Січинський,1948. — с. 23), що Генріх І, який був цісарем в 903–936 pp., перш ніж іти на Італію, «мусів ще раз йти на Укранів (F. Vater. Herr Heinrich. München, 1941. — P. 459)». Схематична карта, що міститься в згаданій праці Ф. Фатера, подає на Помор’ї, поруч з Ободрітами і Редарітами, також і Укранів («Ukraner»).\nЧимало прихильників теорії «окраїнності» апелюють до того, що, мовляв, існувало багато україн–окраїн, зокрема Галицька, Литовська, Смоленська тощо. Однак, як слушно зазначає дослідниця з Москви Т. Анісімова (1998), у літописах «слова Країна, Вкраїна, Україна, Вкраїниця вживаються лише для етнічних українських територій, отже, існувала якась традиція вживання цього слова саме для цієї території, яка ніяк не пов’язувалася з місцем розташування», себто її окраїнністю відносно «центру». До того ж ці назви нашої землі існують упродовж багатьох століть, «на відміну від пізніших “україн” на території нинішньої Росії, які як виникли, так і зникли», і якби вони несли значення окраїнності, то «наша мова донесла б це — чи через письмові джерела, чи через народну творчість... але, — наголошує Тетяна Петрівна, — ми не знайдемо в літописах посилань на землі, що лежали “у края”», позаяк взагалі «не існує доказів того, що на час виникнення слова “Вкраїна (Україна)” слов'яни користувалися поняттям окраїнності території».\nНеабияких потуг для обґрунтування все того ж «окраїнного» походження назви «Україна» докладає і сучасний російський автор А. Зубов (1993), твердячи, що буцімто лиш «від часів приєднання... до Руського царства27 в 1654 році починає називатися Україною... і лише поступово це ім'я витіснило старовинну назву народу і країни: “малороси”, “Малоросія”». І зовсім не дивує автора те, чому б то такі, на його думку, «старовинні» назви не знайшли жодного — ані в сиву давнину, ані в часи нової доби — відображення у багатющій фольклорній спадщині самого українського народу! Та саме тому, що, як наголошує Г. Федотов (1991. — т. 1. — с. 250), українство «само себе завжди називало руським», принаймні «до кінця XIX ст.» Про це ж ще півтора століття тому писав і згаданий російський історик О. Чертков (1853. — с. 84): «Нащадки древніх Крайнів і до наших днів зберегли ім’я, передане їм праотцями. Країна їхня й тепер має назву Крайна (Украйна)».\nА ось що відносно походження «старовинного», на думку А. Зубова, найменування українців малоросами читаємо у листі, надрукованому журналом «Колокол» ще 15 січня 1860 р. (Драгоманов, 1917. — с. 32): «Більшість великоруської та польської публіки звикло не вважати нас (українців) окремим народом. Цей помилковий погляд виник через те, що дворян–малоросів нема, за винятком небагатьох. Народність малоросійська, як звикли її називати з легкої руки дяків Олексія Михайловича, завжди зоставалася набутком пригніченого стану...»\nМосковська дослідниця Е. Ільїна мала усі підстави наголошувати, що саме «апологети й ідеологи російської імперської ідеї перейменували Україну в “Малоросію”, а українців —у “малоросів”». Тож «слова “Малоросія” і “малороси” такі ж штучні, як і слово “колгосп”», вважає вона. Зрештою, нема чому й дивуватися, від самих первнів «возз’єднання» Москва заповнювала наші стосунки штучністю та нещирістю: на словах називала братами, а наділі — чинила гірше заклятого ворога.


Гаструляція у земноводних має багато спільного з гаструляцією ланцетника, але так як в яйцеклітинах у них жовтка набагато більше і розташований він переважно на вегетативному полюсі, великі бластомера амфібластули не здатні впячивается всередину. Інвагінація проходить трохи інакше. На кордоні між анімальной і вегетативним полюсами в області сірого серпа клітини спочатку сильно витягуються всередину, приймаючи вид «колбовідних» (рис. 7.6, а), а потім тягнуть за собою клітини поверхневого шару бластули. Виникають серповидная борозенка і спинна (дорзальная) губа бластопора (рис. 7.6, б).\nОдночасно більш дрібні клітини анімального полюса, що діляться швидше, починають переміщатися в бік вегетативного полюса. В області спинний губи вони підвертаються і впячиваются, а з боків і з боку, протилежного серповидної бороздке, обростають більші клітини. Потім процес епіболії призводить до того, що утворюються бічні (латеральні) і черевна (вентральна) губи бластопора. Бластопор змикається в кільце, всередині якого деякий час видно великі світлі клітини вегетативного полюса у вигляді так званої желточной пробки. Пізніше вони повністю занурюються всередину, а бластопор звужується.\nЗа допомогою методу маркування прижиттєвими (вітальними) барвниками у земноводних детально вивчені переміщення клітин бластули під час гаструляції, Встановлено, що конкретні області бластодерми, звані презумптівного (від лат. Praesumptio – припущення), при нормальному розвитку виявляються спочатку у складі певних зачатків органів, а потім у складі самих органів (рис. 7.7). Відомо, що у безхвостих амфібій матеріал презумптів-ної хорди і мезодерми на стадії бластули лежить не на її поверхні, а у внутрішніх шарах стінки амфібластули, проте приблизно на тих рівнях, як це показано на малюнку.\nПевну схожість процесів гаструляціі і областей презумп-тивних органів у земноводних і ланцетника, тобто гомологія основних органів, таких, як нервова трубка, хорда, вторинна кишка, вказує на їх філіпченкове спорідненість.\nГаетруляція у земноводних Посилання на основну публікацію


Зненацька стала принцесою. Розділ 6 - Творча майстерня Silver Raven\nЯ крутнулась на місці, абсолютно розгублена. Я бездумно блукала садом і опинилась тут.\nМені відомо, що палац великий, але ж не настільки. І я не могла одразу знайти шлях назад, бо не йшла в одному напрямку.\nВперше з моєї появи у цьому світі, я не знала чого очікувати. Т-треба заспокоїтись. Оскільки територія мого палацу досить велика, то я, мабуть, зможу його звідси побачити.\nЯ була права. Коли підняла голову, то побачила стіну палацу. Я швидко побігла туди, тримаючи квіти в руках.\n– Що? – коли я добігла, то зрозуміла, що це не Рубіновий палац. Це була порожня будівля, навіть духу чийогось не було видно. Ні, це місце навіть порожніше за мій палац. Ним не користуються? Тут, здається, чисто, але навіть найменшого сліду живих істот нема. Я була збита з пантелику, бо всього лише намагалася знайти гарні квіти, але опинилась тут. Заждіть. У цьому палаці ніхто не живе? – О-о?\nМої очі широко розплющились. Якщо ніхто не користується цим палацом, то тоді я можу ним користуватись, правильно? Я шукала, де можна сховати мої скарби, і це місце просто ідеальне! У мене були обмеження, щоб ховати скарби у Рубіновому палаці. І я почувалась неспокійно, тому що Лілі сьогодні вранці ходила до головної покоївки.\nЯ тихо оглянула це місце. Ходила навшпиньки, щоб не видавати і звуку.\nПісля недовгої розвідки я з’ясувала, що палац тримали в чистоті, але тут не було навіть мурах.\nРаз так, то я маю бути обережною лише тоді, коли сюди приходили прибирати служниці. Либонь, це був один із палаців, яким користувався колишній імператор. І це місце недалеко від мого палацу! Моя удача справді неймовірна.\nІ це покинуте місце стало моєю криївкою.\nЯ багато думала, та чотири роки тому я, мабуть, померла після прийому снодійних. А оскільки це було посеред зими, і в мене не було опалювальних приладів, я, либонь, замерзла на смерть. Ха-а.\nНу, не те, щоб я сумувала за тим життям чи щось подібне, тим паче, що я була сиротою. Якби хтось сказав мені повернутись назад, я б точно цього не зробила.\nНасправді, якщо не брати до уваги роман, а поглянути на це з логічного боку, то це досить гарне місце. У мене є їжа, дім, і непотрібно працювати, щоб щось отримати.\nІ завдяки бафу, який я отримала, я могла розуміти мову цього світу з того дня, як розплющила очі.\nЯ радісно усміхнулась, тримаючи в руках папір, на якому недбало були надряпані слова.\nРівень освіти у цьому світі – низький, тож діти мого віку, які вчаться писати, це щось нечуване. Моєю метою було спокійно жити, не привертаючи зайвої уваги, але мій план повністю провалився. Лілі та покоївки вражено дивились на мене, немов я геній століття.\n– Наша розумна принцеса.\nІ після цього вони офіційно зайнялись моєю освітою. Покоївки, які раніше мене обожнювали, палали пристрастю навчати мене, вони почали з базових манер.\nПізніше я довідалась, що діти зазвичай починали вчитись манерам з восьми років.\n– Я така щаслива бути поряд з принцесою Атанасією.\nМене гризла совість, бо люди вважали, що я геній, а я всього лиш заволоділа цим тілом.\nАле ж я цього не хотіла! То ж навмисно допускала граматичні помилки і проливала чай, щоб показати: я не така вже й розумна. Здається, це не спрацювало.\n– Аті теж дуже щаслива, що Лілі повряд!\nЧудова новина полягала в тому, що Рубіновий палац доволі ізольоване місце, тому новини не поширюють назовні. Це велике полегшення. Бо я не збираюся зустрічатися з Клодом, коли мені виповниться 9 років, а піду до того, як виповниться 18!\nЯ зроблю все, щоб уникати Клода. Я не знаю, де він, але навіть не буду шукати палац Імператора. Це, мабуть, найвигадливіша та екстравагантніша споруда з усіх, бо саме там живе Імператор, так? Мені слід уникати подібні будівлі.\n– Принцесо, бажаєте трохи молока?\n– Так! Не леблю холодне!\n– Авжеж, я зроблю для вас тепле молоко.\nЯк тільки Лілі вийшла з кімнати, я піднялася з підлоги, де писала літери, і дістала з-під свого ліжка два мішечки, які заздалегідь приготувала. У мішечках, які я отримала від Ханни завдяки щенячим оченяткам, були скарби, що я зібрала до цього часу.\nПереконавшись, що мішечки важать приблизно однаково, я швидко задерла сукню. Мила дитяча білизна мала форму гарбузових штанців. Я намагалась швидко прив’язати мішечки до стегон, доки не повернулася Лілі. Я попросила теплого молока, щоб отримати більше часу, хоча його все ще було мало.\nАх, чому їх не можна міцно прив’язати?\nЯ намагалася подумати про методи, якими можна спокійно винести мої скарби, щоб інші цього не помітили, але це єдиний спосіб.\nПухкими пальчиками я зав’язала вузол і піднялася з місця, на яке сіла, щоб прив’язати мішечки. Вони важкуваті для мого тіла, але я все ще могла рухатись. Якщо зробити це кілька разів, то, можливо, одного дня витягну звідси усі свої гроші.\nПричиною, по якій Лілі пішла до головної покоївки, була розмова про прибирання всього палацу. Ймовірно, вона хоче дещо змінити, бо я трохи підросла. Враховуючи особистість головної покоївки, від неї важко отримати додаткову допомогу, але їй довелося сказати «так» через правила цього палацу.\nПісля того, як Лілі розповіла мені, по моїй спині поповзли мурашки. Я маю швидко втілити заплановане в реальність.\nТож я планувала крадькома покинути Рубіновий палац, прикинувшись ніби я дрімаю. Коли я прикинулася, що сплю, то виявила, що Лілі не заходить до кімнати у цей час. Можливо, тому, що вона знає, коли я засну, то прокидаюсь лише тоді, коли мене хтось будить.\n– Принцесо, солодкий снів.\nКоли Лілі здалося, що я заснула, вона поцілувала мене в щоку і тихо вийшла з кімнати. Я трохи полежала у ліжку, прислухаючись до звуків ззовні, і повільно розплющила очі.\nОу. На моїх ніжках мішечки. Оскільки предмети всередині мішечків були важкими і твердити, на ногах, либонь, з’явились лінії. Ох це так важко переносити мої маленькі скарби в безпечно місце.\nЯ зачинила двері якомога тихіше і покинула палац.\nЯ проходила мимо покоївок, що робили вигляд ніби працюють, і знала всі їхні маршрути, тому змогла дійти до саду, не потрапивши до їх рук. Але це було б нормально, якби мене спіймали, однак якщо мене спіймала б не Лілі.\nЯ швидко перебирала ногами, щоб минути квітники. Мені відомо, яким шляхом треба йти, бо я перед цим розвідувала територію.\nАле це не легко – бігати з таким тілом, особливо з додатковим навантаженням. Нарешті я прибула до місця призначення, ноги тремтіли.\nЧорт. Я відчувала себе так, ніби от-от мала впасти. Але в мене лише дві години, тому маю рухатись швидко.\n– Арх. – Спочатку я розв’язала мотузки і побігла до місця, де планувала сховати мої скарби. Якби я поклала їх всередині будівлі, могло що-небудь статися, тож я збиралася заховати мішечки під надійним на вигляд деревом.\nАле була проблема.\nУ мене нема чим рити землю! Ґрунт затвердів, бо давно не було дощу, а мої ніжні руки не придатні для цього. Також якби на руках була земля, Лілі б мене спіймала. Що ж робити?\nЯ трохи повагалася і вирішила сховати моїх крихіток у кущ. Мені потрібно повернутись завтра, що сховати їх належним чином. Я попрошу у Ханни іграшкову лопатку.\nПовертатися назад було простіше, бо я не мала додаткового вантажу. По дорозі до своєї кімнати мене помітила покоївка, від чого я мало не насцяла в штанці, але вона подумала, що я просто гуляю і не замислювалась над цим більше.\nДобре, що я часто блукала по палацу.\nЯ повернулась до кімнати і відчула, що помру, бо була такою виснаженою.\n– Час прокидатися, наша принцесо.\nЯ насправді дуже втомилася, тому застогнала від напруження. Лілі подумала, що це тому, що я все ще сонна.\n– Гм? Чому ви викриті потом? – Я завмерла від здивованого голосу Лілі. На жаль, у мене не вийшло провернути ідеальний злочин. – У вас, здається, невеликий жар. Де-небудь болить…?\n– Так. Жарко. Сонце таке яшкраве.\nЛілі оглянула мою кімнату і витерла тильним боком долоні піт з мого чола.\n– Відзавтра я буду відчиняти вікно або закриватиму штори. У цій кімнаті, схоже, жаркіше, бо вона виходить на південь.\n– Аті хоче молока. Холодного, будь ласка.\n– Ви вже випили перед сном.\nНезважаючи на ці слова, Лілі вийшла з кімнати, щоб взяти холодного молока. А як тільки я залишилася на самоті, то упала назад на ліжко.\nПісля цього я покидала Рубіновий палац ще кілька разів. Я думала, що мене може спіймати Лілі, і це дуже втомлювало, виходити щодня, тому я покидала палац раз на кілька днів.\n← Звільніть цю відьму. Розділ 99\nЗвільніть цю відьму. Розділ 100 →


У Туреччині відкликали законопроект про помилування гвалтівників\nПрем'єр-міністр Туреччини Біналі Йилдирим відкликав законопроект про помилування осіб, засуджених за інтимний зв'язок з неповнолітніми дівчатами, якщо вони одружувалися на них.\n«Прем'єр-міністр Туреччини Біналі Йилдирим відкликав законопроект, який помилує чоловіків, визнаних винними в інтимному зв'язку з неповнолітніми дівчатками, якщо вони одружувалися на них», - говориться у повідомленні.\nЯк зазначається, законопроект було відправлено на подальше доопрацювання всього за кілька годин до остаточного голосування у парламенті.\nЧитайте також: Туреччина вважає, що Гюлен небезпечніший, ніж бен Ладен та ІДІЛ\nЦей документ викликав протести у турецькому суспільстві і був засуджений закордоном. У тому числі не схвалювати цей проект закликали й в ООН. На думку альянсу, документ би перешкодив країні ефективно боротися з сексуальними злочинами та шлюбами з неповнолітніми.\nЗгідно із заявами уряду країни, головною метою законопроекту було не допустити ув'язнення чоловіків за шлюб із неповнолітньою дівчиною у разі її згоди, а також згоди її сім'ї.\nПроте, критики підкреслили, що у патріархальній Туреччині молода дівчина в окремих випадках змогла б відмовитися від шлюбу і тому документ фактично узаконив би згвалтування і заохочував би практику одруження з неповнолітніми.


Виробництво шоколаду | Український бізнес портал\nЇжа та напої, Торгівля\nідеї бізнесу, шоколад\nВідкриваємо шоколадне виробництво\nНа сьогодні великий попит має усе натуральне. Шоколадне є виключенням з цього правила. Для початку свого бізнесу на шоколаді треба запастися спеціальними знаннями з цієї області. Спочатку пробуйте виготовити шоколад по традиційних рецептах, потім додайте щось нове, і у вас вийде своя авторська рецептура. Бізнес по виробництву шоколаду грунтується на продажі ексклюзивних шоколадних солодощів.\nЗ документів при виробництві шоколаду вам знадобляться реєстраційні документи і сертифікат відповідності на виготовлення харчової продукції . Для узгодження треба скласти технологічну інструкцію.\nПриміщення під виробництво повинне відповідати ряду вимог : температура 18-21З, вологість повітря75% придбати відповідний кондиціонер), встановити витяги і вентиляцію, для цього запросити професіоналів.\nЯкість продукту залежить від сировини, на якій не можна економити. Сама краща основа для шоколадних творінь – це бельгійський шоколад.\nЗручно, що для своїх перших дослідів можна обійтися без спеціалізованого посуду – звичайна домашня підійде. Але при збільшенні виробництва вам знадобляться: млини,жиротопочный котел, охолоджувальні пристрої.Обов’язково потурбуйтеся про упаковку шоколадної продукції для кожної пори року. Наприклад, для доставки шоколадних виробів літом, в сильну жару, існує особлива термоупаковка. Упаковка у вашому бізнесі дуже важлива.Вона повинна підкреслювати эксклюзивность товару.\nДля розробки дизайну упаковки краще порадитися з фахівцями.\nОсновний доход приноситиме виготовлення шоколаду по індивідуальних замовленнях з подальшою доставкою до будинку клієнта. Але стаття доходів значно збільшиться при організації спеціалізованого кафе з великим вибором шоколадної продукції. Для кафе необхідно орендувати приміщення, купити для нього столики і стільці,витратитися на створення зат ишного інтер’єру. Для кафе може бути вибраний яскравий дах з металлочерепиці,щоб було помітно будівлю на великій відстані.\nКафе вигідно відкривати в жвавих місцях – торгово-розважальні центри, головні вулиці міста.\nДля залучення відвідувачів необхідно придумати назву,що запам’ятовується. Для збільшення числа відвідувачів влаштовуйте частіше всілякі акції, наприклад,безкоштовна дегустація з конкурсамиКращою рекламою вашому виробництву стане власнийсайт.\nСеред асортименту пропонуйте не лише оригінальні цукерки, торти, тістечка, але і різноманітні напої. Ваш шоколад повинен відрізнятися від промислових батончиків, тому потурбуйтеся і про зовнішню красу продукту, і про вибір різноманітних начинок. Можна також покривати шоколадом сухофрукти, горіхи, фруктовий мармелад, нугу, макові зерна. Обов’язково поекспериментуйте з нестандартними ласощами -гострий перець під шоколадом, солоні чіпси в шоколадній глазурі.\nУ меню напоїв мають бути широко представлені не лише чай, кава, але декілька видів фірмового гарячого шоколаду.\nВашому кафе може додати популярності, якщо організувати процес приготування шоколадних фігурок прямо на очах у відвідувачів. Це, звичайно ж, посилить апетит у покупців, що приведе до збільшення продажів.\nДля початку виробництва вистачить двох майстрів. Зі збільшенням замовлень наберете ще фахівців. Персонал повинен уміти створювати будь-яке шоколадне творіння за замовленням покупця. Забезпечте кожного працівника санітарною книжкою. Потурбуйтеся про те, щоб кожен з працівників підписав відповідний документ про нерозголошування рецептури виробництва.\nЧитайте також :Виготовлення піци\nPingback: Продаж цукрової вати | Український бізнес портал


ELKO Grupa розглядає можливість виходу з російського ринку\nДистриб'ютор ІТ-товарів та побутової техніки ELKO Grupa на цю мить не здійснює постачання на Російський ринок та розглядає можливість виходу з російського ринку.\nЗ початку військових дій в Україні, ELKO Grupa (Akciju Sabiedriba ELKO Grupa) зупинила постачання ІТ обладнання та споживчої електроніки на російський ринок. ЕLKО Grupa поважає та дотримується всіх санкцій, що застосовуються до партнерів зі співпраці, продуктів та розрахунків. В результаті цих санкцій ланцюжок постачання та рух товарів до Росії припинено.\nЗараз за допомогою фінансових та юридичних експертів розробляється варіант виходу ELKO Grupa з активів, зареєстрованих у Росії, відповідно до закону та виконання всіх зобов'язань перед власниками облігацій, фінансовими та іншими партнерами. Цей процес є юридично складним, і можливість ELKO Grupa докладно коментувати цю ситуацію обмежена через закони та правила, що регулюють ринок цінних паперів.\n03 лист. Зміни в організаційній структурі управління ELKO Ukraine 08 жовт. ELKO Ukraine і BUFFERZONE: кібербезпека нового рівня для українських партнерів 17 вер. Aperio Systems: інтелектуальна система кібербезпеки, призначена для захисту об’єктів критичної інфраструктури, віднині в ELKO Ukraine


Газонна трава тіньовитривала : купити насіння тіньовитривалої газонної трави в Києві\nГазонна трава тіньовитривала\nЦіна 90 - 8275 грн\nBarenbrug DLF Trifolium DSV Euro Grass Feldsaaten Freudenberger GmbH ICL Jacklin Seed Rasenlux Семейный сад\nУніверсальна Посухостійка Для підсіву/ремонту Тіньовитривала Спортивна Низькоросла/Ліліпут Преміум/Еліт\n1 кг 2.5 кг 3 кг 4 кг 5 кг 7.5 кг 10 кг 15 кг 20 кг 400 г\nДанія Нідерланди Німеччина США\nДобриво для професійних і спортивних газонів\nГазонна трава тіньовитривала в інтернет-магазині NiceGarden\nВ каталозі інтернет-магазину Nicegarden представлена газонна трава тіньовитривала – продукт,що користується великим попитом серед покупців України. Товар вироблений торговымимарками Barenbrug (Голландія), DLF Trifolium (Данія), DSV Euro Grass, Feldsaaten Freudenberger,Rasenlux, Сімейний сад (Німеччина). Їх відмітна характеристика – висока схожість семяни повну відповідність заявленим функцій.\nДе застосовується тіньовитривала трава?\nУніверсальна газонна трава при недостатньому освітленні і відсутності прямих солнечныхлучей може в'янути і мерхнуть. Її коренева система, неадаптована до тіні і напівсирої,вологої землі, гниє. Зелений килим з часом гине. Зовсім по-іншому зростає іразвівается газон тіньовитривалий. У його складі – трави, які чудово відчувають себяименно на затемнених ділянках. Зокрема, костриця червона або мятлик луговий – це терастения, що не страждають від відсутності ультрафіолету.\nСаме тому тіньовитривала травFа застосовується:\nНа ділянках, де вже «розбитий» ландшафтний дизайн – розставлені скульптури, рассаженывысокорослые дерева, побудовані численні господарські приміщення і будівлі;\nУ скверах та парках, де сонячне світло загороджують хвойні і плодові дерева,декоративні елементи;\nНа комерційних територіях з численними будівлями і спорудами.\nУ всіх цих випадках тільки тіньолюбні рослини будуть розвиватися і радувати господарів своейкрасивой соковитою зеленню.\nОсобливості тіньовитривалих газонів\nПерш ніж купити насіння теневыносливого газону, слід детально вивчити рекомендациипроизводителя по посадці трав. Багато з них засеиваются ранньою весною, інші –невибагливі до літнього сухого повітря. Також варто запам'ятати наступні особливості такогозеленого покриву:\nНе вимагає постійної стрижки. Мінімальна кількість поливів уповільнює рострастений, а тому підрівнювати їх і коригувати їх висоту доведеться не частіше 1 разу вмесяц.\nСтійкий до заморозків. Трави, які ростуть у вологій землі, мають развитуюкорневую систему, яка навіть у періоди низьких зимових температур захищає побегиот вимирання.\nВимагає постійної аерації. Щоб в тіні волога в землі не затримувалася, следуетпроводить аерацію грунту, що дозволить кореневій системі «дихати свіжим повітрям иобеспечивать нормальний ріст трав'яного покриву.\nІ, звичайно, варто регулярно прополювати газон, якщо в ньому з'являються бур'яни. Ониотрицательно звіщають на зростанні будь-яких рослин, у тому числі і тіньолюбних. Тому ихследует знищувати відразу після появи.\nКупити тіньовитривалий газон в Україні\nВ інтернет-магазині Nicegarden ви зможете придбати теневыносливую газонну траву з доставкою по всейУкраине. Ми відправляємо товар послугами Нової Пошти і служби Ін Тайм в Одесу, Харків, Львів та інші міста. Строки виконання замовлення – мінімальні. Ціни – оптимальні для українського ринку. Консультації щодо вибору трави – безкоштовні.\nКатегорія: газонна трава (повний каталог насіння газонної трави).\nВідгуки: газонна трава\nМікроклевер DLF Trifolium Піполіна (Pipolina) 0,45 кг\nДуже гарна газонна трава. Дякую за якісне насіння! ...\nДолго думал какую сеять газонную траву... спасибо за совет в приобретении данного микроклевера.Она просто шикарная! Соседи злостно завидуют) ...\nНайкраща газонна трава, яку тільки можна придбати! ...\nОчень понравилась данная газонная трава ...\nГазонна трава Jacklin Seed Award мятлик луговий 1кг (на вагу)\nГарна робота сайту,швидкий відгук при замовленні,рекомендую при відправлені ставити написна пакетах,щоб було зрозуміло який сорт,коли проводиться відправлення більше двой найменувань товару,та розфа ...\nКрасивая трава для сада где и солнце и тень, порекомендовали ее в магазине, рассказали как сеять, что и как делать.Трава взошла, растет хорошо, плотная, красивый цвет. Кошу и поливаю раз в неделю. ...\nОчень красивый мятлик, гораздо больше понравился, чем других производителей, красивый цвет, именно темно-зеленый, газоном очень довольна.Супер просто. ...\nГазонна трава білий Конюшина повзуча Freudenberger JURA 1 кг (на вагу)\nКому лень заводить газон из обычной травы, советую купить этот клевер, красивый, можно косить или не косить, я кошу раз в месяц, растет очень красиво, поливаю когда получается.Результатом очень дово ...


Катеринчук просить Ющенка піти і не ганьбитися - ZAXID.NET\nКатеринчук просить Ющенка піти і не ганьбитися\nЄвропейська партія України не буде підтримувати Ющенка в разі, якщо він йтиме на президентські вибори. Про це повідомив лідер Європейської партії України Микола Катеринчук на прес-конференції 23 січня в Івано-Франківську, - повідомив власкор ZAXID.NET.\nКатеринчук висловив переконання, що "у Ющенка стане здорового глузду не ганьбитися далі". Водночас Катеринчук підкреслив, що ЄПУ пропонує розпочати переговорні процеси, щодо визначення єдиного кандидата на чергових президентських виборах. "У свою чергу, ЄПУ, - стверджує Катеринчук, - докладе всіх зусиль, аби формувати у виборців єдину точку зору з питань консолідації демократичних сил та єдиного кандидата".


Жителі села в Балтському районі упорядковують парк навколо старовинного джерела - Стрічка новин Одеси\nЖителі села в Балтському районі упорядковують парк навколо старовинного джерела\nЯк передає Trassa E-95, Жителі села Обжилое Балтського району упорядковують парк навколо старовинного джерела "Шипота", повідомляє власний кореспондент інформагентства "Траса Е-95".\nВ даний час ведуться роботи з облагороджування берегів струмка, що витікає з криниці "Шипота", засипається галькою доріжка і дитячий майданчик. Також належить встановити декоративну млин і журавля.\nКошти на благоустрій парку передбачені в місцевому бюджеті.\n"На цьому тижні синоптики обіцяють плюсову температуру повітря, тому, думаю, з роботами упораємося в строк", - зазначив староста села Обжилое Дмитро Форостяный.\nНагадаємо, що чотири роки тому Обжилое перемогло в конкурсі з розвитку соціальної інфраструктури та благоустрою території, який проводився серед сільських та селищних рад. Отримавши премію в розмірі 60 тис. грн, громада вирішила створити парк відпочинку.\nДо цього мешканці села відреставрували колодязь під назвою "Шипота", якому понад 150 років. Роботи проводилися за рахунок праправнука першовідкривача джерела, Почесного громадянина Обжилого, військового льотчика Олексія Пушкаря.\nКолодязь "Шипота" названий так тому, що це місце, виявили завдяки сильному шипению підземних вод. Він був відкритий на початку 1850-х років місцевими жителями Андріяном Пушкарем, Олексієм Срибняком і Микитою Косановским.\nСеляни викопали криницю і обклали його каменем, який привезли з сусіднього Кодимського району. З часом до нього прибудували жолобки для прання та напування худоби. Сім'я Гармашів, що жила неподалік, слідкувала за чистотою і порядком навколо нього.\nДжерело, багатий мінеральними речовинами і славиться цілющою силою, допомагав людям вижити в часи Голодомору 1932-1933 років та Великої Вітчизняної війни.


Facebook у росії загрожує штраф понад мільярд рублів - Miranda\nдодому Без рубрики Facebook у росії загрожує штраф понад мільярд рублів\nРосійський регулятор роскомнадзор не виключає складання протоколу, що тягне штраф для соціальної мережі facebook у розмірі більше мільярда рублів. Йдеться про рецидив порушення законодавства, пов’язаного з невдаленням забороненої інформації.\nПопулярній у всьому світі соціальній мережі загрожує штраф у розмірі 1/10 річної виручки в росії — відповідний протокол роскомнадзор має намір вручити представникам компанії.\nПредставників facebook в росії запросили для присутності при складанні протоколу 4 жовтня. Передбачається, що після цього документ буде направлений до суду, який і прийме рішення про штраф і його розмір. Відповідно до чинного законодавства, за повторне невдалення забороненої інформації штраф може бути призначений у розмірі від 1/20 до 1/10 річного обороту інтернет-компанії.\nСтаття 13.41 коап передбачає значні адміністративні покарання для соцмереж і провайдерів, які не видалили за запитом влади сторінки із забороненою інформацією. Йдеться про екстремістську інформацію, відомості про продаж підроблених документів, рекламу гральних закладів. Також законом прямо передбачено обов’язок видаляти сторінки із закликами до екстремістської діяльності, дитячу порнографію, інформацію про способи виготовлення і вживання наркотиків і подібні відомості.\nFacebook, а також інші інтернет-компанії неодноразово привертали увагу російських регуляторів-в основному у зв’язку з невдаленням забороненої інформації (ст.13.41 кпап) або зберіганням персональних даних росіян за кордоном (ст. 13.11 кпап). При цьому штрафи зазвичай були відносно невеликими, що не перевищували 20 мільйонів рублів. Так, з початку поточного року всі штрафи facebook в росії за невдалення інформації склали 66 мільйонів. Порівнянні покарання були призначені twitter і google.\nпопередня статтяЛогіка (бики і корови) 2.0\nнаступна стаття1 жовтня пк на windows хр, старі смартфони і playstations 3 можуть втратити доступ в інтернет


У Запоріжжі продовжують пиляти дерева - Новости Запорожья\nУ Запоріжжі в розпал літа як завжди проводять роботи зі спилювання аварійних дерев та кронування. Для прикладу лише в Олександрівському районі Запоріжжя цього року було проведено тендер та виділено 300 тисяч гривень на ліквідацію близько 100 дерев, сухостою.Серед сухостою – тополі, буки, у зв’язку, акації та інші дерева, які потім мають утилізувати. На утилізацію також виділяються кошти з бюджету.Такі роботи проводяться по всьому місту. Відповідають за їхнє виконання районні адміністрації. Цього річ на сесії міськради виділили понад шість мільйонів гривень на ці заходь.\nСвоєчасне кронування та спилювання – робота необхідна, адже під час сильної негоди дерева можуть спричинити чимало проблем, як для перехожих, так і для будівель і транспорту. Альо в Запоріжжі трапляються й інші ситуації, коли під поглядом кронування знищують зелені насадження.Хтось за спилювання, хтось категорично проти. Та комунальники працюють виключно згідно планів, навіть якщо вони викликають сумніви.


Розділ дванадцятий - Леонід Тендюк «буревісник» виходить у море\nРозділ тринадцятий КУРС 142°\nРозділ чотирнадцятий КРИЛО ТАЙФУНУ\nНА ПІДСТУПАХ ДО ЦУСІМИ\nОкеанологи клопоталися біля батометрів, іхтіологи з Мар'яновичем, батьком рибальства, ладнали сіті; геологи до троса кріпили драгу, яку вони опускатимуть на дно. У кожного були свої турботи. До вахти лишалося дві години. Я помітив, як члени екіпажу, ті, хто бував у тропіках, незважаючи на те, що робочий день скінчився, в каюти не йдуть, а щось майструють на палубах.\n— Що вони роблять? — запитав у Терентійовича, зустрівши його біля малярки.\n— Намети будують.\n— А каюти для чого?\n— Минемо тропік Рака, зрозумієш.\nДерев'яний теж пішов на кормову надбудову щось майструвати.\n«Дурниці!» — вирішив я і піднявся на місток.\nВнизу, обабіч судна, хлюпотіло. Якесь чаклунство в цьому недремному колобігу води. Вода не знала спочинку. Дике свавілля під завивання вітру, нестримна плинність, зрівняти яку можна хіба що з вічністю. Вічне і незбагненне вчувалось і в стоголоссі моря.\nМи повинні вжитися, звикнути до цього середовища, не схожого на наше, земне. Тільки очі сліпить та буруниться піняво — з краю в край на тисячі миль розляглася блакитна водяна пустеля.\nНарешті прийшли на першу океанологічну станцію. Коли судно зупиняється і вчені беруться до праці, це й зветься станцією.\nНині океанологи випробовуватимуть прилади.\nМене послали до лебідки.\n— Гей, біля стріли — не спати!\nВисокий, помпезний, як антична статуя, океанолог схиляється коло троса: щось кріпить, подає команду на лебідку, де я стою.\nХоч погода штормова, на судні ладнають вертушки — прилади, що фіксують напрямок та швидкість морських течій.\nТут, неподалік від Цусімських островів, Куросіо, точніше, його могутнє розгалуження — гілка, входячи в Корейську протоку, розпадається на дві течії: Східно-Корейська відхиляється ліворуч, омиваючи береги Кореї; Цусімська йде вподовж острова Хонсю, — аж до Сахаліну. Ось вчені й хочуть простежити їх швидкість.\nПотім дали хід машині і попрямували на південь.\nСудно гойднуло, і я не встиг утримати керма: стрілка компаса в 150° повільно, але вперто поповзла на кільканадцять градусів праворуч. Я заходився вирівнювати курс: коромисло стерна різко переклав ліворуч. Але годі було чекати, що стрілка зупиниться на потрібному мені градусі: тепер вона невблаганно відхилялася ліворуч.\n«150, 149, 148… 146… 140», — крижаніючи від жаху, про себе відзначав позначки на репітері гірокомпаса.\n— Який курс? — поцікавився штурман.\nГм, який курс! Він міг би й не запитувати — сам добре знав, а до того ж у ходовій рубці табло, на якому крейдою виведена циферія — позначка курсу. Вона, правда, для нас, стернових, щоб, чого доброго, замість півдня не повернули в протилежний бік.\n— Курс який? — перепитав я.\n— Курс, курс! — підвищив голос штурман. — Відповідайте чітко, як і належить стерновому.\n— Сто… п-п… п'ятдесят градусів…\nАби виграти час і таким чином вирівняти напрямок судна, я ото й заїкаюсь, невпевнено так відповідаю. Але стрілка, як навмисне, і не думає повертатися на 150°.\nГлянувши на шкалу компаса, штурман не своїм голосом заверещав:\n— Півборту праворуч!\n— Єсть півборту праворуч!\n— Хто вас учив відповідати «єсть»?!\nНе знаю, хто мене вчив. Десь колись, мабуть, вичитав чи, може, й чув від когось. Не пам'ятаю! За статутом морського флоту цього «єсть» говорити не слід: воно лишилося тільки на військових кораблях. Та чи до тонкощів мені, коли я аж упрів через неслухняність керма!\nМи наближалися до Цусіми.\nДо штурманської завітав Павло Гурійович — капітан.\n— Японці недаром кажуть, — глянувши в ілюмінатор, відзначив він, — осіннє небо міняється сім з половиною разів на день.\nІ до гідрографа Євмена Вільямовича:\n— У Корейській протоці як попрямуємо: Східним чи Західним проходом?\n— Десять градусів ліворуч! — наказав капітан.\n— Десять градусів ліворуч! — повторив я команду, перекладаючи коромисло стерна.\nНа компасі було 140°. Ми наближалися до Східного проходу, або інакше — протоки Крузенштерна.\nДовкола нас засновигали кавасакі — невеликі білобокі шхуни, з яких японські рибалки кидали сіті.\nІз дванадцяти вузлів хід стишили наполовину, аби не наскочити на ті всюдисущі суденця. Та й вода дедалі ставала каламутніша, в жовто-зелених плямах, серед яких стали траплятися багатометрові батоги трави. Капітан пояснив, що то від берегів Кореї хвилі приносять рештки саргасових водоростей, які, відірвавшись од морського дна, спливають на поверхню, а потім дрейфують і, намотуючись на гребний гвинт, завдають чимало клопоту мореходам. Он скільки їх за бортом, тих водоростей, і ще слизькі, потьмяніло-бурі стрічки морської капусти — ламінарії.\nЗ імли проступив скелястий острів Цусіма — місце битви наших співвітчизників з японцями.\nУ книзі, що колись прочитав, протоку цю, пам'ятаю, названо «Страшними воротами смерті», бо не багатьом російським кораблям у той далекий 1904 рік вдалося прорватися до рідного берега.\nНа палубу висипали всі учасники експедиції.\nА коли Цусіма була на траверзі «Буревісника», застопорили машину. Всі вишикувалися. Далеко над морем в урочистій тиші пролунав басовитий гудок.\nМи вшановували пам'ять полеглих земляків.\nЛише на підступах до Східно-Китайського моря — у-у-ух, яка втома! — змінивсь я з вахти.\nЗгадалися слова Лисогурського. Якщо «втоптані» морські стежки, що ведуть з країни в країну, від материка до материка, казав він, можна порівняти з шумливими вулицями, то протоки — немов міські транспортні магістралі в години пік.\nУ цьому я переконався, коли минали Цусіму. Корейська протока кишіла великими кораблями і зовсім маленькими суденцями, що раз по раз шмигали перед самісіньким носом нашого «Буревісника».\nАби не наразитись на небезпеку, уповільнили хід, підсилили вахту.\nЗамість одного впередзорящого тепер було троє, причому один стояв на салінгу фок-щогли.\nТак, лавіруючи цим лабіринтом, дісталися в буряне Східно-Китайське море.\nКурс 142°. Архіпелаг Рюкю — низка суходолів, витягнута з півночі на південь між Японією і Філіппінами, розкинувся ліворуч від нашого курсу. Він нагадував загороджувальну сітку — бони, які ставлять на підступах до гавані, щоб туди не пробралися чужинські підводні човни. Та це «загородження» нікудишнє, бо ні японці, ні філіппінціне врятувалися від проникнення у свої води непроханих гостей: тут з Гавайських островів до В'єтнаму пролягає дорога, що нею янкі возять смертоносні вантажі. А на Окінаві — групі островів, повз які проходимо, вони давно звили своє кубельце.\nДесятки разів пролітали над «Буревісником» невідомі літаки, фотографуючи нас, — зацікавилися, бач, неабияк песиголовці.\n— Хоч невеличке фото пришліть на згадку! Боцман не втримується — складає докупи три пальці:\n— Бачиш, яка штукенція? Великим планом сфотографуй!\nЗ далини проступило громаддя голомозих, рудих, як маківки буддійських богомольців, гір. То вершини острова Куме.\nКлимчук, що завітав до нас на твіндек, наспівуючи, запропонував:\n— Вип'ємо, куме, тут, на тім світі не дадуть!\n— Ця точка з координатами 25°36? північної широти, 127°10? східної довготи знаменна у Світовому океані, — пояснив він.\n— Чим? — здивувався штурман. — Вашому колезі Степану Вяткіну в ній сповнилося сорок!\nЯк він нас обдурив, підшкіпер! Казав, через десять днів відзначатиме сорокаліття. Нахвалявся навіть почастувати. От хитрун! Сам, бач, веселенький ходить — «причастився», либонь.\n— Іди-но сюди!\nІ от Степан, як м'яч, перелітає з рук у руки.\n— Годі, душу з нього витрясете!\nСорок років? Не схоже! З вигляду він підліток: сухорлявий, низенький. Обличчя, правда, виказує його вік: зморшкувате, вподовж і впоперек помережане тоненьким павутинням.\nПодібні лінії, бачив я, Климчук креслив на карті, прокладаючи маршрут корабля.\n— Ба то вони і є, — захекавшись від «м'яча», якого так завзято підкидав, пояснив штурман, — дороги, пройдені Степаном.\nВін не помилився, Климчук. За сорокаліття підшкіпер таки багато встиг пройти. У нас їх трійця — боцман, тесля і підшкіпер, хто з дитинства морячить. Ну, та ще іхтіолог Мар'янович.\nМи заходилися вшановувати іменинника. Заради такої нагоди іхтіолог розщедрився: поставив пляшку «цілющого» нектару. Степану багато не треба: сьорбнув раз-другий і готовий!\n— До чого тут я? — обурився. — Іменинник, так що з того! Ось кого слід вшанувати, Григорія Мар'яновича. Рідкісний екземпляр, унікум — останній вояка її величності Британських збройних сил. Поганяй, кермуй, Британіє! — переходячи на спів, затягнув англійський гімн. — Через хвилі, крізь моря-океани кермуй, Британіє!\n— Він що — жартує? — звернувшись до іхтіолога, питаємо. — Чи, може, справді морячили під англійським стягом?\n— І таке бувало, — погодився Мар'янович. — А тільки не в цьому річ.\n— Тоді розкажіть.\n— Розкажи, Григорію Мар'яновичу, — заволав Степан, — нехай сьогоднішні морячки послухають оповідь бувалого та не гнуть кирпу!\nМи сиділи в каюті, хто де примостився: я з підшкіпером внизу, на койці; Погорілий, боцман і Чмихун — на лаві; Мар'яновичу, як найстаршому з-поміж нас, відвели почесне місце на стільці, посеред каюти.\nЙого довгасте, кістляве обличчя вирізнялося на тлі ілюмінатора, неначе стародавня гравюра, втиснута в овал.\nЗ Мар'яновичем я поки що мало знайомий. Кілька разів стрічалися в порту — я допомагав йому переставляти якісь важенні сулії.\n— «Питво» для риб — формалін, — пояснив він. І ось тепер здибалися — в морі.\nНа «Буревіснику» іхтіолог чи не найстаріший: йому, мабуть, шістдесят. Він ладнає риболовецькі снасті. Ні спеціальної освіти, ані наукового ступеня іхтіолог, здається, не має. Одначе працівник незамінний. Професор Крепе, кажуть, назвав його батьком рибальства. Багато з тих маловідомих екземплярів риб, що знаходяться в музеї Інституту океанології, піймав Мар'янович — матрос її величності, як зве його підшкіпер.\nЩо ж, він був і ним, матросом…\n— А тільки де в чому Степан помиляється, — кинув докірливо. — Яка то до біса величність — королева?! Рідна земля для мене найвеличніша величність!Розповідь Мар'яновича\nНенадійна то гавань — виселок, а все ж пристановище для рибалок.\nМоже, бували в тих місцях? Від Новоросійська недалеко.\nРозкинувся він на довгому, висунутому в море мисі. З півночі виселок відкритий степовим, з півдня усім морським вітрам. Юрмляться обабіч — одна вище другої — розмиті дощами скелі. Хтозна-коли споруджена мазанка стоїть впритул до води, остання на березі. То хата Мар'яна, рибалки, який більшу частину життя проводить у морі. Правда, не розбагатів колишній степовик од тієї пекельної праці: був голодранцем — ним і залишився: мов кефаль крізь подерті сіті, тікає від нього щастя.\nНаміцно врісши в землю, хата прилипла до скелі. І бувало, коли розлютується бора — вітер тутешніх місць, а хвилі дістають порога, Гришатці хата уявляється неприступною фортецею, кораблем, надійно припнутим до якоря.\nЗоріють синьо шибки перекошених вікон на синю пустелю, де-не-де поплямовану цятками човнів. Інколи на обрії майне силует корабля чи забіліє вітрило, ледь помітне, мов крило чайки. І скоро зникає, розтанувши в морській далечині. До берега наближатись не наважується жоден сміливець — мілина, рифи…\nУ вікно, як в ілюмінатор, дивиться на море син Мар'яна — майбутній рибалка.\nТо його вікно в світ, який починається за батьківським порогом.\nЩе пам'ятає постріли серед ночі, зойк матері — тривожний дев'ятнадцятий рік, коли біляки замордували його батька.\nКров'ю покроплена земелька. Та немає козацькому роду переводу!\nВиріс Мар'янів син — батька замінив. Розвіявся морок далеких далей, а дороги стали довшими.\n— А скажіть-но, людоньки, чи то не Гриші мого кораблик?\nПритуливши долоню до очей, підсліпкувата й стара мати з надією дивиться на море. І коли вітер постукає в двері, щоразу стискається серце: може, то син повернувся додому?\nМамо! Як пізно приходить до нас каяття, що не доглянули, не вберегли тебе.\nТак само синіло море і на обрії біліли вітрила — вітрила над його кораблем.\nТа мати не дочекалася сина…\n— Пішов я в моря, — зітхнувши, повів далі свою розповідь Мар'янович. — Після служби на флоті не попрощався з морем. І куди тільки не заводили дороги!\nЯкось перед самою війною пшеницю возили до Норвегії. Гарне було судно — «Чернишевський». У Гібралтарі стали нас переслідувати підводні човни фашистської Іспанії.Ми прорвалися на північ. А от назад повернутись не довелося — війна. Мене разом з іншими послали в Англію кораблі переганяти. Довгенько я там був, на берегах туманного Альбіону, серед вояків її величності, як каже Степан. Поворітьма в Льодовитому океані нас ледь не потопили. Німецький військовий корабель, піднявши американський стяг, попрохав сповістити крижану обстановку в протоці Вількицького. Капітан зметикував: щось тут негаразд. І справді, невдовзі по нас відкрили вогонь.\nВідстрілюючись, ми лягли курсом на схід, дійшли до Владивостока.\nА потім до останнього дня війни в Америку плавав — доріжку ту он і боцман знає. Кочегаром я працював. Та й на «Буревіснику» з цього почав, ще коли він у перший рейс виходив.\nБув теплий, напоєний казковими чарами вечір. Він якось несподівано засинів в ілюмінаторі, огнисто спалахнув довкола, коли ми, лишивши задушливу каюту, висипали на палубу. Над головою височіло темно-синє, аж чорне, плесо неба. На ньому рятувальним колом погойдувався місяць. Ледь зволожені сизою імлою — чи не лілеї в косах морської царівни? — квітли рясні зірки й сузір'я.\nБули вони такі повновиді й огнисті, що кожна палала, як сонце.\nПід пасатним вітром погойдувалися щогли; рипіли заколисливо корабельні снасті; ванти чорним ниттям помережили згаслі виднокола.\nО-о-ох!.. О-о-ох! — то десь внизу сопуть повітряні, виведені з танків назовні труби. Дихання глибоке й довге — здається: поруч, у пітьмі, велетенська істота борсається знесилено в лихоманці.\nНас кожного зачаровує вечір. Вадим Погорілий вголос говорить:\n— Диво яке!\nОсь вони, люди, що зі мною в рейсі! І чутливі до краси, й сердечні. А я-то думав…\nЧував-бо, що в морі кожен, мов равлик у мушлю, ховається зі своїми думками на самотині. Та навіть цей вечір спростовує всі ті вигадки про моряків. І він, Степан Вяткін, наш іменинник, людина, що навічно пов'язала життя з морем, і боцман, і Вадим Погорілий, і Мар'янович — хіба вони криються в чомусь один від одного і чи не єдина сім'я — усі ми?\nА небо темніє, і темніє вода. Буряно.\nХвилі розбиваються об борти, скуйовджені вітром, — немов з пітьми підводяться скелі. Вже ні чайок, ні берегів — пустеля.\nМи повертаємося на схід, виходимо в океан. І от над нами, над розбурханими хвилями повисають раптом крилатими привидами буревісники. [Картинка: i_009.jpg]\nКрилатим привидом повис над судном буревісник.\nДужим крилом черкають вони хвилі, зникають за високими валами і, як вітер, знову шугають у небо. Ширококрило, непорушно над щоглами, над серцями нашими — мов гордий дух океану.\nМореплавці немало легенд склали про них…\nШтормило. І навіть боцман зауважив:\n— Він ледве тримається на «ногах».\nХто-хто, а боцман не кидав би слів на вітер: значить; була підстава так твердити.\nВибиваючись із сил, «Буревісник» протистояв натиску океану. Раз по раз перелітав він з хвилі на хвилю, немов з долоні на долоню розгніваного велетня. Удари були нищівні, безконечні. А коли налітала надто велика хвиля, судно на якусь мить зупинялося. Здавалося, воно — жива істота, а вдар такий дошкульний, що їй забило памороки і нічим дихнути… Тремтіли перебірки, здригався увесь корпус: от-от розпадеться на шматки!\nВахта кінчалася, і в судновому журналі штурман занотував останні слова. З точністю до однієї секунди пін указав наші координати, описав умови плавання, назначивши,між іншим, що шторм дев'ять балів, а видимість два кабельтови. «… В лівий борт сильні удари, місток накритий могутньою хвилею. На палубу виходити небезпечно — може змити в море. Боцман і старпом оглянули підшкіперську. Все гаразд — пробоїни немає. Ідемо на південь колишнім курсом. В кают-компанії побито посуд, а в гідрологічнійлабораторії — кілька батометрів. Розмах хитавиці ±40°. Щоб вирівняти небезпечний крен, у паливно-баластний танк взято п'ятдесят тонн забортної води».\n— Довідайтесь, — скінчивши заповнювати журнал, наказав мені, — який прогноз прийняли синоптики.\n— … Хто сказав, що океан тихий?\n— А бодай йому!\n— Не лайся: великий мореплавець сам став жертвою власної помилки — тут, на Філіппінах, в океані, прозваному ним же Тихим, він і загинув.\nМи наближалися до Лусону, найбільшого острова Філіппінського архіпелагу.\nЛабораторія містилася на останній найвищій на судні палубі. Обабіч, закріплені по-штормовому на кран-балках, виснули рятувальні шлюпки: по дві на кожній палубі. Навіть коли судно накренювалось, вони лишалися непорушними. Вгорі, на невеликому майданчику, під грот-щоглою знаходились прилади для метеорологічних спостережень: дощоміри, флюгери, термометри. Самі метеорологи розташувались у двох тісних каютах,заставлених науковою апаратурою.\nКоли я завітав туди, застав Бакланова й Захарчука, що приймали синоптичну карту. На вологій електрохімічній стрічці («Точнісінько газетна сторінка!» — майнула думка) фототелеграфний апарат креслив хвилясті, що замикалися в коло, то розбігалися широко, лінії. Ще одна, вже просохла карта лежала на столі.\nНарешті фототелеграф замовк.\n— Ну, от — маєш, — розклавши карти, обурився Захарчук. — Токіо передає одне, а синоптичний центр з Гуаму зовсім інше. Не розумію! Якщо пониження атмосферного тиску спостерігається в південній частині Філіппін, тоді чому Гуам твердить, що шлях тайфуну проляже на північний схід? Адже о цій порі тайфуни, як правило, дійшовши до Лусону, повертаються на північний захід.\n— Ми маємо справу з ненормальним тайфуном, — схилившись над картою, мовив Бакланов і до свого напарника — Захарчука: — А втім, поглянь-но сюди, — він показав олівцем на якісь спіральні лінії, прокреслені трохи на схід від островів Рюкю.\n— Ось де собака заритий! — вигукнув Бакланов. — Коло Японії ширшає улоговина низького атмосферного тиску. Це по-перше. Така ж сама западина на півдні Філіппін, по-друге. І, нарешті: чи не здається тобі, що повітряні потоки обох улоговин скоро мають з'єднатися, злившись воєдино в оцій точці?\nЗахарчук поки що не міг йому відповісти нічого вагомого. Мовчав.\nПотім подав голос і він:\n— Виходить, ти згоден з прогнозом Гуаму?\n— В усякому разі, вони недалекі від істини. І тим прикріше, бо в даній ситуації з тайфуном нам не розминутися. Зустріч буде лобова.\nАле тайфун, якому ще під час народження дається ім'я (цього охрестили Дот), мов кіплінгівський кіт, гуляв сам по собі.\nПодії наступних днів розгорталися так.\nВиписка з метеорологічного журналу Захарчука:\n«… Сьогодні синоптичний центр Гуаму передав карту зародження слабкої депресії в південно-східному напрямку від Філіппінських островів.\nКапітан запитав мене, як, на мою думку, розвиватиметься пониження атмосферного тиску. Я відповів, що таких депресій в цих широтах восени чимало. Але більшість з них короткочасні, живуть день-другий і безслідно гаснуть. Лише деякі розростаються в тайфуни. Щодо цієї депресії, то вона не повинна поширитись, наполягав я: адже сила вітру незначна.\n… Та висновки мої були передчасні. Я знав, що напрямок хвиль вказує, де розташовано центр тайфуну в момент його зародження. Якщо цей напрямок постійний, тайфун прямо пронизує район, в якому перебуває судно. Коли напрямок несталий, зокрема, якщо він змінюється проти годинникової стрілки, центр тайфуну пройде справа наліво щодо курсу судна. Але тут, біля Лусону, якась незрозуміла водокруть. Можливо, через те, що Куросіо бурунить шалено — тут беруть розгін його могутні витоки, — чи то, може, оцій порі вітри біля Філіппін дмуть звідусюди, а тільки даремно я намагався за напрямком хвиль визначити місцезнаходження центру тайфуну і передбачити шлях, яким він промчить. Вода вирувала, кипіла, мов у кратері вулкана.\nСумніву не було: назустріч ішов тайфун неймовірної сили. Це підтвердили і з Маніли.\n… Позавчора вранці вітер був лише двадцять метрів на секунду, з радіусом п'ятдесят миль, нині ж сила його збільшилася вдвоє, а радіус — понад двісті миль.\nМи звернули різко ліворуч, в океан, уникаючи зустрічі з тайфуном. Прогноз синоптиків з Гуаму, на щастя, не справдився: тайфун відхилився на північний захід і через Південно-Китайське море вийшов до берегів Південно-Східної Азії.\nОсь «урожай», зібраний ним на тих берегах. Повідомлення Філіппінського радіо: «Тайфун Дот, зі швидкістю вітру двісті кілометрів на годину, обрушився на англійську колонію Гонконг. Зруйновано сотні будинків. Загинуло 150 чоловік, сотні поранено». Проте нас Дот черконув лише кінчиком крила».\nЯ віддав штурману метеозведення і почвалав у каюту. Та не встиг влягтися перепочити, як влетів боцман.\n— Вставай! — пробасив. — Нічого вилежуватися. Шторм наробив халепи. У малярці все догори дригом. Дайте лад, решта матросів трудиться на кормі.\nЗ Чмихуном вискочили на палубу. Вона — ходором. І океан — голуба розгойдана колиска.\nХвилі в самісіньке небо — зуби дракона, вишкірені хижо.\n— О-ох! — долинуло з каюти. Це новачок, хлопчина-гідроакустик. — Висадіть мене де-небудь! — виснажений штормом, волав він.\n— Де ж тебе висадити, якщо навколо безлюдні острови?\n— Висадіть хоч на безлюдний острів.\n— Догідроакустився, — уїдливо кинув Антип.\nОкеан розгніваний, він свою лють зганяє на морехідцях. Треба мати неабияку спритність, щоб утриматися на ногах.\nІ мені б оце полежати, як той хлопчина, та де там! Хто ж за мене працюватиме?\nУ малярці — хаос: сурик змішався з білилом, охра з ультрамарином, паризька зелень з кіновар'ю — воістину багатюща палітра!\nА за кілька хвилин ми з Чмихуном теж з ніг до голови в мастилах.\nТут як тут старпом.\nОглянув критично, гукнув боцмана.\n— Востаннє попереджаю, щоб люди у тебе не ходили замазуреними, як сажотруси!\nЛюди — це Антип Чмихун і я.\nШтормить. Гори води перекочуються через палубу. Ледь спустився в каюту.\nІ впав, не роздягаючись, на лаву.\nКрізь задраєний наглухо ілюмінатор вода проникла всередину, тоненькими цівками задзюркотіла по перебірках, враз, коли судно накренилося, захлюпала на підлозі. І тоді, як тупоносі баркаси, там з кутка в куток майнули мої й Чмихунові черевики.\n— Ви що — зовсім знепритомніли? — подав голос дядя Кася. — Ліньки поставити взуття до рундука, щоб воно не грюкало?\nЧмихун спокійно підвівся, простяг руку до підлоги, вмочив палець у воду і, лизнувши його, удавано закричав:\n— Полундра, тонемо! В каюті морська вода. Перекинувшись на другий бік, став додивлятися сни. А мені не заснути. Пластом лежу на мокрій лаві. Нудить, паморочиться голова, в очах темні кола.\nЯ проклинаю той день і час, коли наважився піти в море! Невже Світило мав рацію, застерігаючи: «Перший шторм витрясе з тебе всю романтику, ріжки та ніжки залишаться від неї!»\n… Злими демонами витають наді мною якісь тіні. То Чмихун і Чубатий. З ними до обіду в трюмі вичерпував воду, переставляв ящики з тропічним вином. І хлопці тепер нагадують мені, що там, мовляв, чекає робота. Але мені не підвестися.\nЧмихун.Сьогодні третій день, як він не їсть.\nЧубатий.А людина може прожити без їжі одинадцять діб.\nЧмихун.Отже, Солоному залишилося ще вісім днів. Чуєш, жмурик, збирай свої бебехи на той світ! (Сіпає мене за ногу, тягне з лави.)\nЧубатий.Навіщо йому збирати — ми самі поховаємо. До ніг прив'яжемо колосник або якір — і у воду. На карті місце те позначимо хрестиком.\nЧмихун.А некролог почнемо так: «Нарешті смерть вихопила з наших лав ще одного мужнього приборкувача океану…»\n— Чмихун, і ти, Чубатий, і всі ви! — кричу я. — Ідіть ви під три чорти. Мені й без вас дихати важко.\nУвійшов боцман. Забрав цю демонічну братію. Мені ж наказав лягти і на роботу сьогодні не виходити. «Який сором! — подумав я. — Мене жаліють…»


Луценко побив Черновецького прямо в секретаріаті президента. Всі подробиці. Версії Луценка і Черновецького | Українська правда\nwww.ПРАВДА.com.ua, — П'ятниця, 18 січня 2008, 22:43\nЦе сталося відразу після засідання Ради національної безпеки і оборони, присвяченого земельним питанням.\n"Така дикунська поведінка – ганьба для всієї України. Я не дозволю дикунам влаштовувати в столиці та в країні такий "бєспрєдєл" і обов'язково доведу кримінальну справу до кінця. Цього пана (Луценка) чекає або психлікарня, або в'язниця", - заявив Черновецький.\nУ свою чергу радник Луценка нардеп Геннадій Москаль порадив не драматизувати ситуацію, оскільки "двоє дорослих чоловіків не порозумілися після засідання РНБОУ".\n"Коли Черновецький почав обзивати президента... Вибачте, почав обзивати міністра внутрішніх справ, приплюсовувати йому, що він (Луценко) переслідував його сина... Це була чисто чоловіча розмова... Тільки слабі на голову чоловіки з'ясовують стосунки різними заявами, що "хтось когось посадить", - почав дорікати Черновецькому Москаль.\n"Та скільки з вас не з'ясовували таким чином стосунки? – звернувся він до аудиторії. – І хто не знає, хто такий Черновецький? Візьміть підручник по наркоманії і подивіться повадки наркомана. Хто не тягне мову, коли виступає по телебаченню?"


Коханка Тарзана Анастасія Ш. розповіла, як познайомилася зі стриптизером\n"Вагітна коханка" Тарзана розповіла, як познайомилася з чоловіком королевою: "Вирішила, якщо йти, то..."\nУ чому зізналася дівчина\n"Вагітна коханка" російського стриптизера Тарзана 23-річна актриса Анастасія Ш. розповіла історію знайомства з чоловіком Наташі Корольової\nПро це повідомляє Politeka з посиланням на Telegram-канал НеМалахов.\n"Мене кудись несе, А куди я і сама толком не розумію!!! Ніколи не була на чоловічому стриптизі, і не на чоловічому теж, в принципі, ніколи не була ні на одному стриптизі. А тут вирішила, якщо йти, то відразу вже на Тарзан Шоу!!!))) Дивні емоції, до фінального номера, поки мене не витягнув секс символ моєї усвідомленої юності @tarzan_official на сцену, я не розуміла, як реагувати на побачене )) потім все відразу ж встало на свої місця.\nЗнаєте, як здорово, коли кожен номер - це маленька театралізована вистава))) це дуже круто))) Дякую за емоції)))", – написала вона.\nШанувальники жваво відреагували на цей емоційний пост.\n"Ого! Я думала він сам вже не виступає. За часів моєї юності частенько випадково потрапляла на його виступи )) він в прекрасній формі ) Тарзан на тебе явно запав можливо ви задоволені результатом заходу", – пишуть вони.\nPoliteka писала, що 23-річна актриса Анастасія Ш. пролила світло на свої стосунки з чоловіком співачки Наташі Корольової стриптизером Тарзаном\nДівчина, яку в мережі вже встигли охрестити "коханкою" Тарзана, виставила напоказ вагітний животик. Вона відкрито оголосила, що в минулому мала інтимний зв'язок з відомим стриптизером.\n"Я дійсно перебувала протягом деякого часу в інтимних стосунках з Сергієм", - заявила актриса, а також додала, що останнім часом їй надходить багато загроз. За словами адвоката дівчини Вадима Ляліна, їй доводиться через це приховувати своє місце розташування.\nРаніше повідомлялося, що відомий російський танцівник Сергій Глушко, який є чоловіком співачки Наташі Корольової, потрапив у грандіозний скандал через вагітну коханку.\n"Обікрала" Наташу Королеву на 5,2 мільйона рублів виявилася вагітна від Тарзана. Нещодавно співачка звинуватила 23-річну Анастасію ш.у крадіжці 5 млн з її квартири. За словами співачки, вона виявила пропажу ювелірних прикрас на 5 тисяч рублів і 3к Євро, коли повернулася з відпочинку", - йдеться в повідомленні.\nТарзан з червоними очима терміново звернувся до людей, мережа кипить: "ви що плачете?»\nКоролева приголомшила кадрами після скандалу з вагітною коханкою Тарзана: "до молитви закликає».\nЧорна листування Тарзана з" вагітною коханкою "спливло в мережі:" Не брейся... там"\nТеги: Тарзан стриптиз любовница