Кілька слів від перкладача.\nЯ не перекладала українською вірші, бо з мене поганий поет, а Гугл ще не вміє римувати.\nВ оригіналі стаття дуже довга, тому я поділила її на дві частини. Другу частину викладу завтра.\nРечь не о том, но все же, все же, все же».\nЯк можуть війна або репресії травмувати людей, народжених сильно після подій?\nІ ось вчора прочитала вірші чудової людини, вчителя і взагалі нашого друга Дмитра Шноля. Якраз про це.\nОсь такий от приблизно механізм. Діти за батьків відповідають. Не по закону, а по життю, хочемо ми цього чи ні. Все непроговорене, що не назване своїми іменами, все, з чого не зроблено висновків, залишається нащадкам. «І від цього спадку нам не дітися нікуди ...»\nДо речі, я переконана, що це єдина причина, по якій треба судити злочинців. Покаранням нікого не виправиш, помстою нічийого болю не вгамуєш. Але назване злочином, зважене і оцінене, оплачене і спокутуване, залишається в минулому, а неназване — продовжує висіти на шиї у дітей. Не обов'язково прямих нащадків злочинця причому.\nОчевидно, не відчепиться це все від мене, поки не напишеться. Здаюся і пишу.\nЗрозуміло, що можна завжди все пояснити «потоком», «переплетеннями», «родовою пам'яттю» і т. д., І, цілком можливо, що зовсім без містики і не обійдешся, але якщо спробувати? Взяти тільки самий зрозумілий, чисто сімейний аспект, батьківсько-дитячі відносини, без політики і ідеології. Про них потім як-небудь.\nЖиве собі сім'я. Молода зовсім, тільки одружилися, чекають дитинку. Або тільки народили. А може, навіть двох встигли. Люблять, щасливі, сповнені надій. І тут трапляється катастрофа. Маховики історії зрушили з місця і пішли перемелювати народ. Найчастіше першими в жорна потрапляють чоловіки. Революції, війни, репресії — перший удар по ним.\nІ ось уже молода мати залишилася одна. Її доля — постійна тривога, непосильна праця (потрібно і працювати, і дитину ростити), ніяких особливих радощів. Похоронка, «десять років без права листування», або просто довга відсутність без вістей, така, що надія тане. Може бути, це і не про чоловіка, а про брата, батька, інших близьких. Який стан матері? Вона змушена тримати себе в руках, вона не може толком віддатися горю. На ній дитина (діти), і ще багато всього. Зсередини роздирає біль, а висловити його неможливо, плакати не можна, «розкисати» не можна. І вона кам'яніє. Застигає в стоїчній напрузі, відключає почуття, живе, зціпивши зуби і зібравши волю в кулак, робить все на автоматі. Або, ще гірше, занурюється в приховану депресію, ходить, робить, що належить, хоча сама хоче тільки одного — лягти і померти.\nТільки ось дитина не знає всієї таємниці того, що відбувається. Їй не кажуть, що сталося (особливо якщо вона мала). Або вона навіть знає, але зрозуміти не може. Єдине пояснення, яке їй в принципі може прийти в голову: мама мене не любить, я їй заважаю, краще б мене не було.Її особистість не може повноцінно формуватися без постійного емоційного контакту з матір'ю, без обміну з нею поглядами, посмішками, звуками, ласками, без того, щоб читати її обличчя, розпізнавати відтінки почуттів в голосі. Це необхідно, закладено природою, це головне завдання дитинства. А що робити, якщо у матері на обличчі депресивна маска? Якщо її голос одноманітно тьмяний від горя, чи напружено дзвінкий від тривоги.\nНайяскравіший образ описаний в книзі Павла Санаєва «Поховайте мене за плінтусом».\nА ось що пише про «Страшну бабу» Катерина Михайлова ( «Я у себе одна» книжка називається): «Тьмяне волосся, стиснений в ниточку рот ..., чавунний крок… Скупа, підозріла, нещадна, байдужа. Вона завжди готова дорікнути шматком або відважити ляпаса: «Не напасешся на вас, паразитів. Їж, давай! »… Ні краплі молока не вичавити з її сосків, вся вона суха і жорстка… »Там ще багато дуже точного сказано, і якщо хто не читав ці дві книги, то треба обов'язково.\nНайстрашніше в цій патологічно зміненій жінці — не грубість, і не владність. Найстрашніше — любов. Коли, читаючи Санаєва, розумієш, що це повість про любов, про таку ось знівечену любов, ось коли мороз-то продирає. У мене була подружка в дитинстві, пізня дитина матері, яка підлітком пережила блокаду. Вона розповідала, як її годували, затиснувши голову між гомілками і вливаючи в рот бульйон. Тому що дитина більше не хотіла і не могла, а мати і бабуся вважали, що треба. Їх так пережитий голод зсередини гриз, що плач живої дівчинки, рідної, улюбленої, голос цього голоду перекрити не міг.\nА іншу мою подружку мама брала з собою, коли робила підпільні аборти. І вона показувала маленькій дочці повний крові унітаз зі словами: ось, дивися, мужики-то, що вони з нами роблять. Ось вона, жіноча наша доля. Чи хотіла вона травмувати дочку? Ні, тільки вберегти. Це була любов.\nА найжахливіше — що риси «Страшної баби» носить вся наша система захисту дітей досі. Медицина, школа, органи опіки. Головне — щоб дитина була «в порядку». Щоб тіло було в безпеці. Душа, почуття, прихильності — не до цього. Врятувати за всяку ціну. Нагодувати і вилікувати. Дуже-дуже повільно це вивітрюється, а нам-то в дитинстві по повній дісталося, няньку, яка ганчіркою по обличчю била, хто не спав вдень, дуже добре пам'ятаю.\nАле залишимо осторонь крайні випадки. Просто жінка, просто мама. Просто горе. Просто дитина, що виросла з підозрою, що не потрібна і її не люблять, хоча це неправда і заради неї тільки й вижила мама і витерпіла все. І вона росте, намагаючись заслужити любов, раз вона не призначена даром. Допомагає. Нічого не вимагає. Сам собою зайнятий. За молодшими дивиться. Добивається успіхів. Дуже намагається бути корисним. Тільки корисних люблять. Тільки зручних і правильних. Тих, хто і уроки сам зробить, і підлогу в будинку помиє, і молодших укладе, вечерю до приходу матері приготує. Чули, напевно, не раз такого роду розповідь про післявоєнне дитинство? «Нам в голову прийти не могло так з матір'ю розмовляти!» — Це про сучасну молодь. Ще б. По-перше, у залізної жінки і рука важка. А по-друге — хто ж буде ризикувати крихтами тепла і близькості? Це розкіш, знаєте, батькам грубити. Травма пішла на наступний виток.\nНастане час, і сама ця дитина створить сім'ю, народить дітей. Роках приблизно так в 60-х. Хтось так був «прокачаний» залізної матір'ю, що був здатний лише відтворювати її стиль поведінки. Треба ще не забувати, що матерів-то багато дітей не дуже сильно і бачили, в два місяці — ясла, потім п'ятиденка, все літо — з садком на дачі і т. д. Тобто «прокатувала» не тільки сім'я, але і установи, в яких «Страшних баб» завжди вистачало.\nАле розглянемо варіант більш благополучний. Дитина була травмована горем матері, але зовсім душу їй не відморозило. А тут взагалі світло і відлига, і в космос полетіли, і так хочеться жити, і любити, і щоб її любили. Вперше взявши на руки власну, маленьку і теплу дитину, молода мама раптом розуміє: ось він. Ось той, хто нарешті полюбить її по-справжньому, кому вона дійсно потрібна. З цього моменту її життя набуває нового сенсу. Вона живе заради дітей. Або заради однієї дитини, яку вона любить так пристрасно, що й подумати не може розділити цю любов ще на когось. Вона свариться з власною матір'ю, яка намагається відшмагати онука кропивою — так не можна. Вона обіймає і цілує свою дитину, і спить з ним разом, і не надихається на нього, і тільки зараз, заднім числом усвідомлює, як багато чого вона сама була позбавлена в дитинстві. Вона поглинена цим новим почуттям повністю, всі її надії, сподівання — все в цій дитині. Вона «живе його життям», його почуттями, інтересами, тривогами. У них немає секретів один від одного. З ним їй краще, ніж з ким би то не було іншим.\nІ тільки одне погано — він росте. Стрімко зростає, і що ж потім? Невже знову самотність? Невже знову — порожнє ліжко? Психоаналітики тут би багато чого сказали, про переміщений еротизм і все таке, але мені здається, що немає тут ніякого еротизму особливого. Лише дитина, яка натерпілася одиноких ночей і більше не хоче. Настільки сильно не хоче, що у неї розум відбиває. «Я не можу заснути, поки ти не прийдеш». Мені здається, у нас в 60-70-е цю фразу частіше говорили мами дітям, а не навпаки.\nЩо відбувається з дитиною? Він не може не відгукнутися на пристрасний запит його матері про кохання. Це вище його сил. Він щасливо зливається з нею, він піклується, він боїться за її здоров'я. Найжахливіше — коли мама плаче, або коли у неї болить серце. Тільки не це. «Добре, я залишуся, мама. Звичайно, мама, мені зовсім не хочеться на ці танці ». Але насправді хочеться, адже там любов, самостійне життя, свобода, і зазвичай дитина все-таки рве зв'язок, рве боляче, жорстко, з кров'ю, тому що добровільно ніхто не відпустить. І йде, несучи з собою провину, а матері залишаючи образу. Адже вона «все життя віддала, ночей не спала». Вона вклала всю себе, без залишку, а тепер висуває вексель, а дитина не бажає платити. Де справедливість? Тут і спадок «залізної» жінки стає в пригоді, в хід йдуть скандали, погрози, тиск. Як не дивно, це не найгірший варіант. Насильство породжує відсіч і дозволяє-таки відокремитися, хоч і зазнавши втрат.\nДеякі ведуть свою роль так майстерно, що дитина просто не в силах піти. Залежність, вина, страх за здоров'я матері прив'язують тисячами найміцніших ниток, про це є п'єса Птушкиної «Поки вона вмирала», по якій набагато легший фільм знятий, там Васильєва маму грає, а Янковський — претендента на дочку. Кожен Новий рік показують, напевно, бачили всі. А найкращий — з точки зору матері — варіант, якщо дочка все ж сходить ненадовго заміж і залишиться з дитиною. І тоді солодке єднання можна перенести на внука і продовжувати далі, і, якщо пощастить, вистачить до самої смерті.\nІ часто вистачає, оскільки це покоління жінок набагато менш здорове, вони часто вмирають набагато раніше, ніж їх матері, що пройшли війну. Тому що сталевої броні немає, а удари образи руйнують серце, послаблюють захист від найстрашніших хвороб. Часто свої неполадки зі здоров'ям починають використовувати як неусвідомлену маніпуляцію, а потім важко не загратися, і раптом все виявляється по справжньому погано. При цьому самі вони виросли без материнської уважної ніжної турботи, а значить, піклуватися про себе не звикли і не вміють, не лікуються, не вміють себе балувати, так, за великим рахунком, не вважають себе такою вже великою цінністю, особливо якщо захворіли і стали «марні».\nАле щось ми все про жінок, а де ж чоловіки? Де батьки? Від когось же треба було дітей народити? З цим складно. Дівчинка і хлопчик, які виросли без батька, створюють сім'ю. Вони обидва голодні на любов і турботу. Вони обидва сподіваються отримати їх від партнера. Але єдина модель сім'ї, відома їм — самодостатня «баба з яйцями», якій, за великим рахунком, мужик не потрібний. Тобто класно, якщо є, вона його любить і все таке. Але по-справжньому він ні до чого, приший кобилі хвіст, трояндочка на торті. «Посидь, дорогий, в сторонці, футбол подивися, а то заважаєш підлоги мити. Чи не грай з дитиною, ти його розгулюєш, потім не засне. Чи не чіпай, ти все зіпсуєш. Відійди, я сама» І все в такому дусі. А хлопчики-то теж мамами вирощені. Слухатися звикли. Психоаналітики б відзначили ще, що з батьком за маму не конкурували і тому чоловіками себе не відчули. Ну, і чисто фізично в тому ж будинку нерідко була присутня мати дружини або чоловіка, а то й обидві. А куди діватися? Піди тут побудь чоловіком ...\nДеякі чоловіки знаходили вихід, стаючи «другою мамою». А то і єдиною, тому що сама мама-то, як ми пам'ятаємо, «з яйцями» і залізом погуркувало. У найкращому варіанті виходило щось на зразок тата дядька Федора: м'який, турботливий, чуйний, все вирішує. У проміжному — трудоголік, який просто втікав на роботу від всього від цього. У поганому — алкоголік. Тому що чоловікові, який даром не потрібний своїй жінці, який весь час чує тільки «відійди, не заважай», а через кому «що ти за батько, ти зовсім не займаєшся дітьми» (читай «не займаєшся так, як Я вважаю за потрібне» ), залишається або поміняти жінку — а на кого, якщо всі навколо приблизно такі? — Або піти в забуття.\nЗ іншого боку, сам чоловік не має жодної виразної моделі відповідального батьківства. На їхніх очах або в оповіданнях старших безліч батьків просто встали одного ранку і пішли — і більше не повернулися. Ось так от просто. І нічого, нормально. Тому багато чоловіків вважали цілком природним, що, йдучи з сім'ї, вони переставали мати до неї відношення, не спілкувалися з дітьми, не допомагали. Щиро вважали, що нічого не винні «цій істеричці», яка залишилася з їхньою дитиною, і на якомусь глибинному рівні, може, були й праві, тому що нерідко жінки просто юзали їх, як плідників, і діти були їм потрібніше, ніж мужики. Так що ще питання, хто кому винен. Образа, яку відчував чоловік, дозволяла легко домовитися з совістю і забити, а якщо цього не вистачало, так ось же горілка всюди продається.\nОх, ці розводи сімдесятих — хворобливі, жорстокі, з забороною бачитися з дітьми, з розривом всіх відносин, з образами і звинуваченнями. Болісне розчарування двох недолюблених дітей, які так хотіли любові і щастя, стільки надій покладали один на одного, а він / вона — обдурив /ла, все не так, сволота, сука, мразь… Вони не вміли налагоджувати в родині круговорот любові, кожен був голодний і хотів отримувати, або хотів тільки віддавати, але за це — влада. Вони страшно боялися самотності, але саме до неї йшли, просто тому, що, крім самотності ніколи нічого не бачили.\nВ результаті — образи, душевні рани, ще більше зруйноване здоров'я, жінки ще більше зациклюються на дітях, чоловіки ще більше п'ють.\nУ чоловіків на все це накладалася ідентифікація із загиблими і зниклими батьками. Тому що хлопчикові треба, життєво необхідно походити на батька. А що робити, якщо єдине, що про нього відомо — що він загинув? Був дуже сміливим, бився з ворогами — і загинув? Або ще гірше — відомо тільки, що помер? І про нього в будинку не говорять, тому що він пропав без вісті, або був репресований? Згинув — ось і вся інформація? Що залишається молодому хлопцеві, крім суїцидальної поведінки? Випивка, бійки, сигарети по три пачки в день, гонки на мотоциклах, робота до інфаркту. Мій батько був в молодості монтажник-висотник. Улюблена фішка була — працювати на висоті без страховки. Ну, і все інше теж, випивка, куріння, виразка. Розлучення, звичайно, і не одне. У 50 років інфаркт і смерть. Його батько пропав без вісті, пішов на фронт ще до народження сина. Невідомо нічого, крім імені, жодної фотографії, нічого. Ось в такому приблизно антуражі ростуть дітки, третє вже покоління.\nУ моєму класі більше, ніж у половини дітей батьки були в розлученні, а з тих, хто жив разом, може бути, тільки в двох або трьох сім'ях було схоже на подружнє щастя. Пам'ятаю, як моя інститутська подруга розповідала, що її батьки в обнімку дивляться телевізор і цілуються при цьому. Їй було 18, народили її рано, тобто батькам було 36-37. Ми всі були здивовані. Ненормальні, чи що? Так не буває!\nПриродно, відповідний набір слоганів: «Всі мужики — сволота», «Всі баби — суки», «Добру справа «браком» не назвуть». А що, життя підтверджувало. Куди не глянь ...\nАле траплялося і хороше. В кінці 60-х матері отримали можливість сидіти з дітьми до року. Вони більше не вважалися при цьому тунеядками. Ось кому б пам'ятник поставити, так автору цього нововведення. Не знаю тільки, хто він. Звичайно, в рік все одно доводилося віддавати, і це травмувало, але це вже незрівнянно, і про цю травму в наступний раз. А так-то діти щасливо минули найстрашнішу загрозу депривації, яка калічить — до року. Ну, і звичайно народ крутився ще потім, то мама відпустку візьме, то бабусі по черзі, ще вигравали трохи. Така ось гра постійна була — сім'я проти «підступаючої ночі», проти «Страшної баби», проти залізної п'яти Батьківщини-матері. Такі кішки-мишки.\nА ще траплялось хороше — окреме житло стало з'являтися. Хрущоби горезвісні. Теж поставимо коли-небудь пам'ятник цим кволим бетонним стінкам, які величезну роль виконали — прикрили нарешті сім'ю від всевидющого ока держави і суспільства. Хоч і чутно було все крізь них, а все ж яка не яка — автономія. Кордон. Захист. Берлога. Шанс на відновлення.\nТретє покоління починає своє доросле життя зі своїм набором травм, але і зі своїм досить великим ресурсом. Нас любили. Нехай не так, як велять психологи, але щиро і багато. У нас були батьки. Нехай п'ють і / або «підкаблучник» і / або «кинули матір козли» в більшості, але у них було ім'я, обличчя і вони нас теж по своєму любили. Наші батьки не були жорстокі. У нас був будинок, рідні стіни.\nНе у всі все однаково, звичайно, були сім'ї більш і менш щасливі та благополучні. Але в загальному і цілому. Коротше, з нас належить. Але про це наступного разу.\nПерш ніж перейти до наступного покоління, кілька моментів мені здається важливим проговорити.\nЯ вже звикла, що скільки раз не пиши в кінці і чи початку тексту що-небудь на зразок «звичайно, всі люди і сім'ї різні і буває все по-різному», завжди енне число комментів буде такого змісту:«а я не згоден, всі люди і сім'ї різні і буває все по-різному». Це нормально. Мене більше турбує, що хтось і з тривогою запитує: а у нас все не так, ми що, не з усіма разом?\nЩе раз: я просто намагаюся показати механізм передачі травми. У відповідь на питання «як так може бути, що травмовані люди, що народилися через півстоліття після». Ось так ось може бути. Це ні в якому разі не означає, що саме так і тільки так, і що у всіх так і взагалі. Я показую механізм передачі на одному, досить частому прикладі «сюжетної лінії». Буває і по-іншому, звичайно.\nПо-перше, як багато хто відзначив, є покоління «між», тобто із зсувом на 10-15 років. І там свої особливості. Деякі коментатори вже відзначали, що ті, хто під час війни був підлітками і занадто швидко став дорослим, потім насилу ставали зрілими людьми. Мабуть, так, це покоління надовго зберегло «Підлітковість», авантюрність. Вони і зараз часто виглядають зовсім не так на свої 75. До речі, воно виявилося дуже талановитим, саме воно забезпечило розквіт кіно, театру, літератури в 70-і. Саме йому ми зобов'язані такою-сякою, а фрондою совку. У підлітковості є свої плюси. Але, можливо, саме тому фронда залишилася фрондою, не ставши нічим більш серйозним. Матерості не було. З зрілим батьківством було теж не дуже, з дітьми прагнули «дружити». Але це не найважчий варіант, погодьтеся. Хоча і травми все ті ж їх не минули, і загальна екзистенційна туга брежнєвського часу багатьох загнала в могилу завчасно. До речі, свою «вічну молодість» вони, схоже, передали дітям. У мене багато друзів у віці близько 50, і вони виглядають абсолютно не старше, а то і молодше нас, 40-річних, про яких йтиметься далі. Багато що з того, що з'явилося в нашій країні вперше і знову за останні роки, з'явилося саме завдяки тим, кому зараз 50 з хвостиком. І багато з того, що з'явилося, довго не прожило, оскільки не вистачало обгрунтованості.\nПо-друге, як багатьма було справедливо відмічено, травми в 20 столітті йшли хвилями, і одна накривала іншу, не даючи не те що зализати рани — навіть усвідомити, що сталося. Це все ще більше виснажувало, знижувало здатність до опору. Саме безпорадні батьки 40-х років народження виявилися нездатні захистити дітей від Афгану. Адже ця війна не сприймалася ні священною, ні взагалі скільки-небудь виправданою, самі хлопчики на неї аж ніяк не рвалися, та й на сильні репресії влада була тоді не готова. Могли б протестувати, і все б закінчилося раніше, але немає, нічого не було. Приречено відпускали. І піди тут розбери, від чого більше травма — від самої війни або від цієї пасивної безпорадності батьків. Точно так само можливі зрушення в хвилях травм всередині сім'ї: наприклад, дочка «Страшної баби» може теж вирости «залізною», але трохи м'якше, і тоді буде інший сценарій.\nПо-третє, на масові, народні травми завжди накладається історія власне сім'ї, в якій є свої трагедії і драми, хвороби, зради, радості і т. д. І все це може виявитися суттєвішими за історичні події. Пам'ятаю, як одного разу в компанії згадували події путчу 91 року, а один мужик каже: а у мене напередодні син з дерева впав і пошкодив хребет, боялися, що паралізує, так що я не пам'ятаю жодного путчу. А моя бабуся розповідала, що 22 червня 41 року була жахливо щаслива, тому що вночі у неї донька народилася, і начебто розуміла, що війна і треба щось інше відчувати, а щастя перекривало все.\nНарешті, ось що ще важливо. Те, як на дитину впливає досвід батьків, залежить від двох протилежних прагнень. З одного боку, дитина прагне бути схожою на батька, відтворювати його життєву модель, як найвідомішу і досконально вивчену. З іншого — люди в родині зчеплені один з одним, як детальки в пазлі, де у одного виємка, там в іншого виступ. Дитина завжди взаємодоповнююча до батьків: вони безпорадні — він супермен, вони авторитарні — він пригнічений, вони його бояться — він нахабніє, вони гиперопікають — він регресує. Якщо дітей кілька, все простіше, вони можуть «розподілити обов'язки»: один може бути схожий на батька, а інший — доповнювати. Так часто і буває. А якщо один? Які химерні форми це все придбає? Плюс включається критичність до батьківського досвіду і свідомі зусилля «жити інакше». Так що як саме проявиться травма в конкретному випадку конкретної людини — ніхто заздалегідь не скаже. Є лише сюжетні лінії, потоки, в яких кожен борсається, як може.\nПриродно, чим далі за часом від якоїсь генералізованої травми, типу Світової війни, тим більше факторів і складніша їх взаємодія, в результаті виходить все більш складна інтерференційна картина. І, до речі в результаті ми всі зараз живі і обговорюємо все це, а то б цілі покоління прямо лягали і помирали, травмовані. Але оскільки потік життя йде, завжди все не так однозначно-приречено.\nОсь це все хотілося уточнити перш, ніж продовжити.\nАПД. До речі, про літаки дуже цікава була гілка. Там все досить зрозуміло. Діти чудово зчитують тілесні реакції дорослих. Навіть ретельно приховувані, просто на рівні холодного поту, серцебиття, блідості. І якщо у дорослих є пояснення в голові (пережив війну — боюся звуку літаків), то у дітей немає. А незрозумілі тілесні реакції дорослих лякають дитину ще більше, у нього закріплюються свої панічні реакції на ті ж обставини. Це якщо не думати про реінкарнації і т. п. А якщо думати, так і поготів.\nбатьки, діти, покоління, психологія, травма\nЦей матеріал я не перекладав для Світоча саме через великий російський вірш — я прозаїк, але не поет, я теж цього не потягну…\nДобре, що це Ви переклали! Красно дякую!\nТак і досі не проведений для народу РОЗБІР ПОЛЬОТІВ про те чим були і є для України і українців СРСР, Росія — це привело до викривлення свідомості, а результат нині — це і Крим, і Донбас. Чи не так?


Тернопільська Розчин для ін'єкцій, 50 мг/мл по 1 мл в ампулі; по 10 ампул у пачці з перегородками; по 1 мл в ампулі; по 5 ампул в однобічному блістері; по 2 блістери в пачці з картону; по 1 мл в ампулі; по 100 ампул у коробці з перегородками Чортківський обласний протитуберкульозний диспансер 10 уп. 30.12.2019\nТернопільська Розчин для ін'єкцій, 50 мг/мл по 1 мл в ампулах № 10 (10х1) у пачці з перегородками; № 10 (5х2) у блістерах у пачці; № 100 у коробці з перегородками Чортківська станція екстреної (швидкої) медичної допомоги 13 амп. 21.06.2020


Про соціальні питання | Збруч\nРозв’язання соціального питання полягає в тому, щоб весь суспільний устрій став християнським, спирався на справедливість і Христовий закон. Над цим і працює духовенство. [...]\nІсус Христос пребагатим божественним відкупленням людського роду не скасував тих труднощів і страждань, з якими так тісно пов’язане наше життя. Проте Він приніс людям нову силу для життєвої боротьби, показуючи, що дочасні страждання є для людини досвідом, випробуваннями який надсилає нам Боже провидіння, є засобами для вироблення позитивних рис і здобуття заслуг. Хрест – це для християнина обов’язкова умова, без якої він не може стати учнем Христовим: «Хто не несе хреста свого і не йде слідом за мною, не може бути моїм учнем» [Лука, 14, 27]. Велику допомогу і велику насолоду знаходять християни в самому взірці Господнього життя. Приймаючи на Себе добровільні муки і смерть, Христос дивовижним чином пом'якшив наші печалі, а, об’явивши вічну славу, призвів людей до того, що вони радо зносили тортури, з радістю йшли на смерть. [...] Євангеліє вчить людей терпеливості у прийнятті ударів невблаганної долі та схиляє їх до вироблення рис характеру і до праці, які могли би їхню долю змінити.\nМожна було би про людське суспільство сказати те саме, що святий Апостол Павло говорив про Церкву, котра є одним тілом, а має багато членів, – і Бог поклав члени, кожного з них, у тіло, як забажав. Якби всі члени були однакові, то де ж би було тіло? А так є багато різних членів – тіло ж одне; і не може око сказати руці: «Непотрібно мені тебе», ані голова ногам так не скаже. «Бо ж члени тіла, що здаються слабшими, – найпотрібніші; і тим членам, що здаються непочесними в тілі, даємо більше чести [...]» [пор. 1 Кор. 12, 12-26].\nЧимало політичних доктрин справді здатні пом'якшити боротьбу, що ведеться за дочасне добро, і сприяти його рівномірнішому розподіленню. Але ще більшою мірою до цього ведуть приписи Божого Закону, що їх Церква вчить впроваджувати в життя.\nКонтракт на працю такий: робітник зобов’язується віддати роботодавцеві свої послуги за умовлену плату. Робітник бере на себе обов’язок власною працею, знаннями, силою і своїм часом принести працедавцеві ту користь, яка йому потрібна у виробництві. А той, своєю чергою, зобов'язується виплатити за роботу справедливу домовлену винагороду. Робітник, віддаючи свою працю, віддає немовби частину власного віку, один день життя, який безповоротно минає, а його самого наближає до смерті; він віддає свої сили і здоров’я, неначе частину свого існування, на послуги, які його сили і здоров’я використовують у такий спосіб, що частина їх відновлюється через їжу й сон, – але з плином часу та з віком ці сили справді вичерпуються. Природне право справедливості вище і святіше від усяких домовленостей, і воно вимагає, щоб була збережена рівність між працею й зарплатою, тобто між тим, чим робітник і працедавець обмінюються поміж собою.\nТаким чином визначений заробіток є лише межею, нижче якої платня стає беззаперечно несправедливою і має ознаки недоданого робітникові належного заробітку, себто гріха, що кличе про помсту до неба. [...]\nВиглядає очевидним, що саме поняття справедливості як явища, до якого людина зобов’язана своєю совістю, хоч перед людьми зобов’язаною може і не бути, є, безумовно, необхідним принципом для будь-якої спроби розв’язання суспільного питання. А «обов’язок совісті» має сенс тільки там, де існує загальна етика, незалежна від людської волі, незмінна, оперта на природу і на законі Бога, Законодавця й Судді людської совісті; там, де ця етика визнана основою суспільства. [...]\nСамолюбство, до якого так схильний людський рід, цю межу майже мимоволі, несвідомо пересуває таким чином, що збільшує власні права і применшує обов’язки. Людина робить це з тієї природної причини, що про свої права завжди дбає більше, аніж про свої обов’язки; власні права краще знає, аніж чужі. Права ж інших людей, про які ті не нагадують, поступово стають у її очах сумнівними, меншими. [...] Людина, не порушуючи в своїх поняттях меж справедливості, на ділі їх порушує і втрачає відчуття деяких обов’язків.\nЦе є немовби дві справедливості, але між собою подібні настільки, наскільки були схожі сім вгодованих та сім худих корів, що їх бачив у сні фараон. І те, й інше – справедливість, але які ж різні: одна – щедра, багата, доброзичлива, ввічлива, бо скріплена любов’ю; а друга – суха і обмежена, скупа і непоступлива. [...]\nЗа таких обставин нам рішуче не можна докладати рук до тої праці, що могла би стати першим кроком до руйнування віри! [...]\nПредставляючи ті правди на проповідях, мусимо водночас остерігатися однобокості та не забувати про інші правди віри, не менш вагомі. Обов’язок проповідника-душпастиря – представляти у своїй науці віру в усій повноті, всебічно. А для цього необхідно скласти собі таку програму проповідей, щоби представити у них цілий комплекс аспектів нашої віри протягом одного, а найбільше – двох років. [...]\n[...] Маємо завжди пам’ятати повчання Апостола Павла, дане Титові: «Нагадай їм, щоб корилися встановленій владі, щоб слухались» [Тит 3, 1]. Послух справедливим наказам влади – це як чинний Закон Божий, який ніяк не можемо не виконувати, а таке християнське почуття і поняття влади – це річ, безумовно, дуже потрібна для суспільного порядку. Тож нашим обов’язком є плекати його в серцях вірних.\nДух непослуху владі, який у наш час поширюється по всій Європі загалом і стає дедалі потужнішим через поширення теорії гіпертрофованої свободи й абсолютної рівності, і для якого будь-яке перевищення повноважень органами влади та кожна нелегальна дія і несправедливість є неначе доливанням оливи до вогню, — є одним із проявів революційного духа, що і в нас має своїх прихильників і міг би штовхнути наш народ у безодню нещастя. Та мусимо бути розважливими у наших взаєминах з органами влади не тільки з огляду на це, а ще й тому, що непотрібним протистоянням можна більше нашкодити справі, аніж допомогти. [...]


Сьогодні до школи в Україні пішли 431 тис. першокласників – Д.Табачник » Новини України та Світу. Новини сьогодні - 7dniv.info\nЖиття 1-вер-2012, 14:230239\nПід час відвідання Президентом України Віктором Януковичем Київської спеціалізованої школи №106 Міністр освіти і науки, молоді та спорту Дмитро Табачник доповів Главі держави про збільшення кількості першокласників у новому 2012/2013 навчальному році. Про це УНН повідомили у прес-службі Глави держави.\n«Якщо минулого року до 19 тисяч 870 українських шкіл пішли 404 тисячі першокласників, то в цьому році, згідно з моніторингом Міністерства освіти, – на 27 тисяч більше, тобто 431 тисяча першокласників», – сказав Д.Табачник.\nУрядовець також додав: відколи Президент у червні 2010 року поставив завдання щодо створення відповідних умов дошкільної підготовки дітей, Міністерство розробило нову програму та сучасні стандарти в цій сфері.\n«Найголовніше – у країні відновив свою роботу 651 дитячий садок», – зазначив міністр. За його словами, крім того, створено кілька тисяч додаткових дитячих груп у вже існуючих дитсадках. «Загалом кількість місць для дошкільнят збільшилася на 172 тисячі», – наголосив Д.Табачник.


Пиріг зі смородиною – 10 смачних рецептів | Кулінарія\nСмачна листкова випічка до чаю\nЗ прикрасою з безе\nВідкритий смородиновий пиріг\nПокроковий рецепт для мультиварки\nЗ замороженої ягоди зі сметаною\nВітамінний пиріг зі смородиною − ідеальний варіант домашньої випічки. Ароматний, смачний і ефектний десерт доведеться як не можна до речі до сімейного чаювання або приходу гостей. А експерименти зі способом приготування тіста дозволять різноманітити меню.\nЛистковий пиріг з кисло-солодкою начинкою можна приготувати за лічені хвилини. А якщо десерт доповнити кулькою вершкового морозива або збитими вершками, гарантовано ніхто не встоїть.\n0,5 кг бездріжджового листкового тіста;\n1,5 ст. чорної смородини;\nВийняти заморожене домашнє або покупне листкове тісто з морозилки. Прикрити його харчовою плівкою і прибрати на півгодини в сторону, щоб розморозилося.\nЗа цей час 1 ст. смородини перебити в блендері. Засипати в отриману масу цукор і крохмаль. Розмішати.\nМ’яке тісто розрізати на 2 однакових шматка. Перший з них розкачати на припыленном борошном пергаменті до товщини 5 мм Перемістити пласт на цьому ж аркуші у форму з невисокими бортиками.\nДругий шматок тіста помістити на припыленный борошном стіл, так само розкачати і нарізати стрічками по 2 см в ширину.\nГотову начинку рівномірно розподілити по заготівлі. Зверху викласти цілі ягоди. Накрити все смужками з тіста, формуючи при цьому візерунок «косичку».\nПідвернути вільні краї всередину. Закріпити їх зубочистками, щоб начинка не витікала.\nПокрити пиріг збитим яєчним жовтком.\nВідправити заготівлю випікатися на 30 хвилин при 200⁰С.\nПодавати десерт охолодженим і прикрашеним цукровою пудрою.\nВ багатошаровій можна використовувати тільки сухі ягоди. Якщо смородина свіжа, її слід промити і обсушити, а заморожену – попередньо розморозити і злити всю рідину.\nСмачний десерт на основі листкового тіста можна спекти зі смородиновим джемом. Від додаткової порції вишуканою і духмяної випічки гості точно не відмовляться.\n½ Пачки коров’ячого масла;\n½ Склянки повидла (або густого варення);\n1 ст. л. охолодженої води.\nЗаморожене коров’яче масло дрібно порубати і змішати з просіяним борошном і содою.\nОтриману масу рубати ножем до утворення крихти.\nВлити воду і вбити яйце. Замісити пружне тісто.\nВідправити заготовку в морозилку приблизно на 15 хвилин.\nЗа цей час прогріти духовку до 200⁰С і застелити деко пергаментом.\nТісто розрізати на 2 рівних частини. Розкачати їх.\nПерший шар перемістити в деко, сформувати бортики. Після чого заповнити варенням.\nНакрити заготівлю другим шаром тесту. Закріпити краю, проробити отвір посередині для виходу пари.\nВерхівку пирога змастити м’яким коров’ячим маслом.\nВипікати близько 45 хвилин.\nЯкщо густого варення немає, можна його злегка підігріти, щоб випарувалася зайва рідина, або додати в начинку крохмаль.\nАпетитний пісочний пиріг зі смородиною ідеально підійде для святкового застілля. Ніжна начинка і хрусткий корж обов’язково сподобаються гостям.\n150 г ягід смородини;\n150 мл (30%) натуральних вершків;\nЗ’єднати в блендері просіяне борошно з дрібкою солі і цукровим піском.\nПримороженное масло порізати брусочками і відправити в чашу. Вимішати.\nДодати 1 яєчний жовток. Ретельно розмішати.\nЗ’єднати воду з соком лимона, вилити в заготовку.\nЗамісити тісто. Дати йому трохи відпочити.\nПомістити заготівлю між 2 шарами харчової плівки, розкачати.\nПеремістити пласт у змащений жиром деко і сформувати бортики.\nВиконати виделкою отвори в основі, помістити її в холодильник на півгодини.\nВимити і обсушити ягоди. Змішати з цукровим піском (кількість – на розсуд).\nПеребити яйця з вершками. Додати до смородині. Розмішати.\nПерелити начинку в деко, розрівняти лопаткою.\nВипікати протягом 30 хвилин.\nВиймати пиріг з форми можна тільки після повного охолодження, інакше він розколеться.\nПісочний пиріг з кисло-солодкою ягідною начинкою і безе стоїть осібно в світі десертів. М’який корж з ароматною смородиною, ніжною піною меренги і хрусткою скоринкою неодмінно підкорить рідних і близьких.\n70 г цукрового піску (+ 120 г для безе);\n170 г пшеничного борошна вищого сорту;\n300 г ягід смородини;\nПеретерти розм’якшене коров’яче масло з 2 яєчними жовтками і цукром. (Білки відкласти для безе).\nПросіяти борошно, змішати з розпушувачем і засипати в заготівлю.\nНатерти деко маслом і перекласти в неї отриману масу, рівномірно розподіливши її і сформувавши бортики.\nПромити і обсушити ягоди, змішати з крохмалем.\nВикласти начинку на корж.\nЗбити білки з дрібкою солі в легку піну.\nПродовжуючи збивати, поступово додати цукровий пісок.\nСтійку білу піну розподілити по поверхні пирога, формуючи різні візерунки.\nВідправити деко в духовку на 40 хвилин при 200⁰С.\nПри бажанні можна приготувати пиріг з червоною смородиною. Вийде теж дуже смачно.\nУніверсальний і доступний дріжджовий пиріг зі смородиною дуже простий у приготуванні. Рум’яна і пишна випічка вийде навіть у молодої господині.\n2 яйця (+ 1 шт. для скоринки);\n2-3 ст. л. цукру-піску (+ 150 г для начинки);\n1,5 ст. чорної смородини.\nПеремити і обсушити ягоди. Перетерти їх з цукровим піском (або коричневим цукром). Відправити в холод.\nВ злегка підігрітому молоці розвести дріжджі з цукром. Прикрити миску чистим рушником і відставити на 20 хвилин.\nПісля утворення пишної піни, всипати дрібку солі і додати м’яке масло (маргарин). Розмішати.\nВбити яйця і поступово ввести муку. Вимісити тісто. Прикрити його рушником і прибрати в тепле місце на 1,5 години (за цей час 2 рази обім’яти).\nЗмастити деко для випікання рафінованою олією. Перемістити до нього тісто і розподілити його руками, не забувши при цьому відокремити маленький шматок.\nВикласти начинку в заготовку. Якщо з’явився зайвий сік, злити його (підійде для компоту).\nЗ останнього шматка тіста сформувати прикраси для пирога (колоски, косички, стрічки та інше).\nПокрити поверхню заготовки збитим яйцем.\nВипікати близько 40 хвилин при 180⁰С.\nДля начинки дріжджового пирога краще не використовувати білу або червону смородину. Ці ягоди дають занадто багато соку. Пиріг може залишитися сирим.\nЗаливний смородиновий пиріг – це найпростіший варіант ягідної випічки. На його приготування підуть лічені хвилини, але результат приємно здивує.\n1 ст. ягід смородини;\n1 упаковка ванілі;\nПеребрати, промити і обсушити смородину.\nПеретерти в об’ємної ємності цукровий пісок з яйцями.\nВсипати ваніль, просіяне борошно і розпушувач. Розмішати.\nВлити кефір. Ще раз вимішати.\nПересипати в тісто ягоди. Акуратно перемішати.\nНатерти форму маслом або маргарином. Вилити в неї заготовку.\nВипікати в заздалегідь розігрітій духовій шафі при 180⁰С протягом 40 хвилин.\nПродукти з холодильника перед приготуванням випічки слід заздалегідь вийняти, щоб вони встигли нагрітися.\nНіжний пиріг з повітряної сирною прошарком і соковитою ягідною начинкою прикрасить будь-яке свято чи сімейне чаювання.\n1 куряче яйце (+ 4 шт. крем);\n150 г вершкового маргарину;\n150 г цукрового піску (+ стільки ж у начинку);\n600 г (9%) сиру;\nМаргарин перетерти з ваніллю і цукром.\nДодати до суміші яйце. Розмішати.\nЗасипати просіяне і змішану з розпушувачем або содою борошно.\nВимісити м’яке тісто.\nНатерти маргарином деко. Розподілити в ньому рівномірно отриману масу.\nЗ’єднати жовтки з цукром.\nДодати до суміші сир, крохмаль і добре вимішати.\nБілки збити з дрібкою солі до утворення стійкої піни.\nАкуратно з’єднати їх з сиром.\nПерекласти отриманий склад на тісто, розрівняти.\nСмородину змішати з 1 ст. л. цукрового піску і перебити блендером в пюре.\nРівним шаром розподілити по сирній масі.\nЗапікати протягом години в попередньо розігрітій до 180⁰С духовці.\nЯкщо верхівка пирога почне пригорати, прикрити її фольгою.\nТане в роті дріжджовий пиріг з смородинової начинкою – відмінний варіант для корисного перекусу на роботі або в школі.\n6 ст. л. цукру (+ 0,5 ст. для ягід);\n1 ст. сироватки;\n1,5 ст. смородини;\nВіденські вафлі в электровафельнице — 5 рецептів з фото покроково\nЗамісити з сироватки, цукру, дріжджів, олії і борошна тісто.\nВідставити заготовку в тепло на 1 годину.\nУпакувати її у великий целофановий пакет і прибрати в холод на кілька годин, а краще на всю ніч. (За цей час маса займе все вільне місце в кульку).\nРозкачати перший шматок в пласт товщиною близько 5 мм Перемістити його в промаслений лист.\nВикласти зверху промиті і висушені ягоди.\nПрисипати їх манкою і цукром.\nРозкачати другий шматок тіста. Нарізати його смужками.\nСформувати з них решітку і накрити ягоди.\nДати пирогу постояти приблизно 30 хвилин. Можна покрити верхівку молоком, міцним солодким чаєм або яйцем.\nЗапекти при 180 ⁰ С протягом півгодини.\nПиріг однаково гарний у теплому або охолодженому вигляді.\nБісквітний смородиновий пиріг не вимагає дорогих продуктів або багато часу на приготування. А якщо скористатися мультиварка, зробити смачний і ароматний десерт буде ще простіше.\n200 г смородини (можна замороженої);\n2 ст. л. вершкового маргарину;\nЗбити яйця виделкою до утворення пишної піни. Всипати цукровий пісок.\nПродовжувати збивати до повної однорідності.\nЗасипати просіяне і змішану з розпушувачем або содою борошно. Розмішати.\nЗмастити чашу приладу маргарином і присипати манкою.\nПерелити в неї тісто і всипати ягоди. Готуємо пиріг в мультиварці протягом 45-60 хвилин, попередньо встановивши режим «Випічка».\nСтупінь пропечення можна визначити за допомогою дерев’яної шпажки.\nНасипний пиріг з замороженої смородини і сметанною заливкою трохи схожий по процесу приготування на пісочну випічку. Однак таке тісто виходить більш сухим, а ніжний сметанний крем і смородинове пюре роблять десерт неперевершено смачним.\n2/3 ст. цукрового піску (+ стільки ж для начинки);\n125 мл (15%) сметани;\nПомістити на декілька годин масло в морозилку.\nПросіяти борошно. З’єднати з цукром і пекарським порошком.\nНатерти туди ж крупно масло.\nПеретерти інгредієнти в крихту.\nПерекласти суміш у роз’ємну форму, застелену пергаментом. Сформувати борти і дно пирога.\nЗмішати яйця з цукровим піском і сметаною.\nЗасипати в форму розморожену смородину (без соку).\nЗалити ягоди сметанним складом.\nВипікати приблизно 40 хвилин при 180 ⁰С.\nНасипний десерт дуже крихкий, тому його можна нарізати тільки після повного остигання.\nСмородиновий пиріг − смачний і натуральний продукт, який не потребує великих витрат часу і засобів. До того ж гостям і близьким він точно сподобається.


Як не проколотися на пірсингу? |\nМіж тим, варто придивитися, і він виявиться вельми гарний і більш ніж симпатичний.\nЗдавалося б, просвердлити в собі зайвих дірок – багато розуму не треба. Тобто навіть взагалі не треба (старше покоління, можливо, право: достатньо тих отворів, що природою уготовані нам) – причому тут розум-то? Подібними «буровими роботами» ще в Єгипті займалися, їх також індіанці практикували і мамзель куртуазних епох. Так що проколювання тіла – не заслуга прогресу. І тим не менше, пірсинг таки популярний. Чому?\nМабуть, таємниця тут в одвічному прагненні відрізнятися від інших. Бути несхожим – дорогого коштує. Виділитися із загальної маси – це не тільки приємно, це буває і корисно. А пірсинг історично був саме відзнакою (в індіанців проколоті вуха – знак привілейованості, у римських центуріонів проколоті соски – знак мужності і відваги, у древніх єгиптян проколоті пупки – знак вищій касти і так далі). Сьогодні – це теж знак відмінності, доступний тим, хто цього щиро хоче. Головне в справі створення своєї винятковості – не переборщити.\nХто з нас не лякався при вигляді панночок або молодих людей, у яких за пірсингом не видно обличчя. А адже існує і куди більша екзотика. Наприклад, брейн-пірсинг – на потилиці роблять дірку в черепі і вставляють туди прикраса, щоб воно зачіпало певні «рецептори задоволення”. Є страшно хворобливий вертикальний пірсинг носа: від основи носа (над верхньою губою) до його кінчика і вушні тунелі (дірки, розтягнуті до декількох сантиметрів).\nВтім, на те і крайнощі, щоб між ними виявлялася золота середина.\nСеред найбільш естетичних і жіночних місць для пірсингу перше місце займає верхня губа (вуха в розрахунок не беремо, це банально). Назви проколів говорять самі за себе: Монро (штучна мушка праворуч), Мадонна (мушка ліворуч), Медуза (мушка по центру під носом). Чертовски сексапільно: особливо при виборі гідного прикраси – витонченого, мініатюрного, але не позбавленого елементів розкоші. До всього іншого, прокол губи – найпростіший і безпечний вид пірсингу (в губах немає великих кровоносних судин і складних нервових вузлів).\nНа другому місці за привабливістю, простоті й популярності – брови. Прокол може бути горизонтальним, вертикальним і під кутом. Новинка: «No eye Brow» – пірсинг під зовнішнім кутом ока (на вилиці), досить складний, тому що доводиться враховувати особливості міміки.\nПірсинг пупка займає третє місце в рейтингу популярності, оригінальності і принади. Решта проколи вже менш цікаві «формальним» (на противагу «неформальним») дамам.\nТепер про важливе. Навіть найпростіший прокол повинен робити фахівець в стерильних умовах. У цьому запорука успішного загоєння проколу, відсутність інфекцій, побічних ефектів і неприємних відчуттів.\nЗрозуміло, що непрофесійний пірсинг (чреватий зараженням крові, запаленнями, відторгнення, сверблячкою, ВІЛ-інфекцією, СНІДом, гепатитом, шрамами, келоїдних рубцями, алергіями і т.п.) – не для нас. Для нас – салони краси та пірсинг-студії.\nМайте на увазі, не завжди в чистеньких і прибрали салонах краси ніжні дівочі ручки проведуть процедуру більш професійно, ніж титрування чоловічі руки в стильних «місцях паломництва» неформальної молоді. Як не дивно, саме там «мешкають» сертифіковані фахівці.\nЧистота і охайність закладу – вже півсправи (як і анестезія, що входить у вартість процедури). Так що можна сміливо озирнутися і … приступити до допиту.\nНе можна віддаватися на поталу «фахівця», якщо він пропонує вам зробити пірсинг пістолетом. Асоціації пірсерів по всьому світу вже висловилися на користь заборони цього розсадника інфекцій і осереддя проблем.\nНе можна також класти брови, губи, пупки «на плаху» людині, не готовому надати: сертифікат, портфоліо, цілковиту інформацію про свій стаж роботи і дратує, коли його просять пояснити деталі методу стерилізації інструментарію перед операцією, описати особливості голок, показати сертифікат на прикраси і їх характеристику (з гарантіями безпеки металу). Якщо вловлюється відтінок невпевненості – геть від такого «майстра».\nВ іншому ж справа за малим. Перевірити, чи немає у вас протипоказань (загострення якого-небудь хронічного захворювання, наявності системних і шкірних захворювань, підвищеної температури, поганий згортання крові, алергії на анестезію або метали, епілепсії та психічних розладів, менструації або вагітності, алкогольного чи іншого сп’яніння), обрати вид необхідного проколу, підшукати адекватне прикраса і налаштуватися на довгий залицяння за собою.\nУ прикрасах для пірсингу куди важливіше не зовнішній вигляд, а їх безпеку. Скажімо, гвоздик від Лабрет (капелюшок з ніжкою, на яку нагвинчується кулька) або штангу (прямий стрижень круглого перетину, на який з двох кінців нагвинчені кульки) від банана (як штанга, тільки стрижень зігнутий) ми запросто зможемо відрізнити і самі, коли нам їх буде показувати продавець (тим більше, що і майстер нас обов’язково проконсультує на прийомі).\nА ось матеріал, з якого виготовлено прикраса, слід запам’ятати гарненько: відразу після проколу краще вставляти титан і його різновиди (чорний – Blackline ™ і золотий Zircon Gold ™), PTFE – прикраси з пластика як різновид тефлону, високопробне золото. Пізніше вже можна вставляти золото попроще, хірургічну сталь з допустимим вмістом нікелю, ніобій (все це є в спеціалізованих крамницях). Сподіваюся, нікому не прийде купувати прикраси для пірсингу в найближчому підземному переході або на вуличних лотках?\nЩо ж до відходу, тут важливо пам’ятати: міняти нашу «титанічну красу» (прикраса) можна тільки після повного загоєння (середні показники по обличчю: 1-2 тижні; пупку: 1-6 місяців). А до оного слід бути уважною, щоб не зашкодити організму.\nРадять не палити, дотримуватися дієти (мінус алкоголь, гаряче, солоне, гостре, що містить барвники), два рази на день промивати від крові і лімфи прикраса та ранку розчином хлоргексидину або мірамістину (брову, пупок) або 3-5 разів на день полоскати рот розчинами, які містять сполуки хлоргексидину (губа), не провертати прикраси.\nЯкщо всім цим правилам слідувати грамотно, краса без жертв забезпечена, що й потрібно було довести.


Тарас Кльофа: Лікар. Воїн. Українець. - Стрічка новин Львова\nЯ – Тарас Кльофа. Маю чітке бачення того, що потрібно змінити в Україні. Мій досвід — це 400 днів у зоні бойових дій у АТО та на миротворчій місії в Іраку, 20 років безперервної медичної практики. Досвід мені дозволяє бути впевненим у своїй програмі. Адже медичну та військову сферу я знаю зсередини. І знаю, що нас приведе до Здорової Політики. Знайомимось ближче з кандидатом в народні депутати від 118 виборчого округу – Тарасом Кльофою.


Іноді життя закриває двері, тому що пора рухатися. І це - добре, тому що ми часто вже не починаємо рух, якщо обставини не змушують нас. Коли настають важкі часи, нагадуйте собі, що ніяка біль не прибуває без мети. Рухайтеся від того, що заподіює вам біль, але ніколи не забувайте урок, який вона викладає вам. Те, що ви боретеся, не означає, що ви зазнаєте невдачі. Кожен великий успіх вимагає, щоб була присутня гідна боротьба. Гарне займає час.\nЗалишайтеся терплячими і впевненими. Все наладітся- швидше за все, не через мить, але в кінцевому рахунку все буде ...\nПам`ятайте, що є два види болю: біль, яка ранить, і біль, яка змінює вас. Коли ви йдете по життю, замість того щоб чинити опір їй, допоможіть їй розвивати вас.\n2. Все в житті є тимчасовим.\nЗавжди, коли йде дощ, ти знаєш, що він закінчиться. Кожен раз, коли вам болять, рана заживає. Після темряви завжди з`являється світло - вам нагадує про це щоранку, але тим не менш часто здається, що ніч триватиме завжди. Цього не буде. Ніщо не триває вічно.\nТаким чином, якщо все добре прямо зараз, насолоджуйтеся цим. Це не буде тривати вічно. Якщо все погано, не хвилюйтеся, тому що це теж не буде тривати вічно. Те, що життя нелегке в даний момент, не означає, що ви не можете сміятися. Те, що щось турбує вас, не означає, що ви не можете посміхнутися. Кожен момент дає вам новий початок і нове закінчення. Кожну секунду ви отримуєте другий шанс. Просто використовуйте його.\nТі, хто скаржаться найбільше, домагаються менше всіх. Завжди краще спробувати зробити щось більше і потерпіти невдачу, ніж спробувати досягти успіху, нічого не роблячи. Ніщо не закінчено, якщо ви проігралі- все закінчено, якщо ви насправді тільки скаржитеся. Якщо ви вірите в щось, продовжуйте намагатися.\nІ, незалежно від того, що станеться в кінцевому рахунку, пам`ятайте, що справжнє щастя починає прибувати тільки тоді, коли ви припиняєте скаржитися на ваші проблеми і починаєте бути вдячними за все ті проблеми, яких у вас немає.\nНіколи не соромтеся шрамів, залишених вам життям. Шрам означає, що болі більше немає і рана затяглася. Це означає, що ви перемогли біль, витягли урок, стали сильнішими і просунулися. Шрам є татуюванням тріумфу. Не дозволяйте шрамів тримати вас в заручниках. Не дозволяйте їм змушувати вас жити в страху. Почніть розглядати їх як ознака сили.\nДжалаледдін Румі одного разу сказав: «Через рани в вас проникає світло». Ніщо не може бути ближче до істини. З страждання з`явилися найсильніші душі-найвпливовіші люди в цьому великому світі позначені шрамами. Подивіться на свої шрами як на гасло: «Так! Я зробив це! Я вижив, і у мене є шрами, щоб довести це! І тепер у мене є шанс стати ще більш сильним ».\nВідео: 8 речей про які варто пам`ятати коли все йде не так\n5. Кожна маленька битва - це крок вперед.\nУ житті терпіння не дорівнює ожіданію- воно є здатність зберігати гарний настрій, наполегливо працюючи на ваші мрії. Тому, якщо ви збираєтеся пробувати, йдіть до кінця. Інакше в старті немає ніякого сенсу. Це може означати втрату стабільності і комфорту на деякий час і, можливо, навіть вашого розуму. Ймовірно, вам доведеться не є то, що ви звикли, чи не спати стільки, скільки ви звикли, протягом багатьох тижнів поспіль. Це може означати зміну вашої зони комфорту. Це може означати жертвування відносинами і всім, що вам знайоме. Це може означати появу насмішок. Це може означати самотність. Самотність проте є подарунком, який робить багато речей можливими. Ви отримаєте простір, в якому потребуєте. Все інше - тест на вашу витримку, на те, наскільки ви дійсно хочете досягти мети.\nІ, якщо ви захочете цього, ви зробите це, незважаючи на невдачі і розбіжності. І з кожним кроком ви будете почувати себе краще, ніж ви можете уявити. Ви зрозумієте, що боротьба не перешкода на шляху, це - шлях.\n6. Негативна реакція інших людей - це не ваша проблема.\nБудьте впевнені, коли погане оточує вас. Посміхайтеся, коли інші спробують перемогти вас. Це легкий спосіб підтримати свій інтерес. Коли інші люди будуть говорити про вас погано, продовжуйте бути собою. Ніколи не дозволяйте будь-чиїм розмов змінювати вас. Ви не можете приймати все занадто близько до серця, навіть якщо це здається особистим. Не думайте, що люди роблять щось заради вас. Вони роблять щось заради себе.\nПерш за все ніколи не міняються для того, щоб справити враження на кого-то, хто говорить, що ви не досить гарні. Міняйтеся, якщо це робить вас краще і веде вас до більш яскравого майбутнього. Люди будуть говорити незалежно від того, що ви робите або як добре ви робите це. Хвилюйтеся про себе, а не про думку інших. Якщо ви вірите в щось, не бійтеся боротися за це. Велика сила прибуває з подолання неможливого.\nВідео: 8 речей які варто пам`ятати коли щось йде не так [Світлана Нагородная]\n7. Те, що повинно статися, станеться.\nВи отримуєте силу, коли відмовляєтеся від криків і скарг та починаєте посміхатися і цінувати ваше життя. Є благословення, приховані в кожній боротьбі, з якою ви стикаєтеся, але ви повинні бути готові відкрити серце і розум, щоб побачити їх. Ви не можете змусити речі відбуватися. Ви можете тільки намагатися. У певний момент ви повинні відпустити ситуацію і дозволити тому, що призначене, трапитися.\nЛюбіть ваше життя, довіряйте інтуїції, ризикуйте, втрачайте і знаходите щастя, вивчайте через досвід. Це довга поїздка. Ви повинні припинити хвилюватися, поміркувати над деякими питаннями і сумніватися в будь-який момент. Смійтеся, насолоджуйтеся кожним моментом свого життя. Ви можете не знати точно, куди ви мали намір піти, але ви в кінцевому рахунку прибудете туди, де ви повинні бути.\n8. Просто продовжуйте рух.\nНе бійтеся розсердитися. Не бійтеся полюбити знову. Не дозволяйте тріщинах в своєму серці перетворюватися в рубці. Зрозумійте, що сила збільшується щодня. Зрозумійте, що хоробрість прекрасна. Знайдіть у вашому серці те, що змушує інших посміхатися. Пам`ятайте, що ви не маєте потребу в багатьох людях у своєму житті, тому не прагнете мати більше «друзів». Будьте сильні, коли буде важко. Пам`ятайте, що всесвіт завжди робить те, що є правильним. Визнайте, коли ви будете неправі, і виймайте уроки з цього. Завжди озирайтеся назад, дивіться, чого ви домоглися, і пишаєтеся собою. Не змінюється ні для кого, якщо ви не хочете. Робіть більше. Живіть простіше. І ніколи не припиняйте рух.\nВідео: Як Зрозуміти, що Пора Відпустити !!!Так, найчастіше нам буває дуже складно відмовитися від відносин з близькою…\n5 Правил переможця\n1. Не дозволяйте собі прив`язуватися до речей. Світ наповнений всяким мотлохом. Не дозволяйте непотребу примусити шлях…\nuagurupro.ru » Відповіді на запитання » 8 Речей, про які варто пам`ятати, коли все йде не так


Мавринський майдан - Межиріч - Архітектурні та природні пам'ятки України\nОдна з дивних нерозгаданих пам'яток природи на території Дніпропетровської області. Деякі дослідники стверджують, що Мавринському майдану понад 5 тис років. Правда це чи ні - не відомо. Але достеменно вражає геометричність, особливо це видно з гори, на карті Google , або з квадрокоптера. Що це за дивне місце читаємо нижче.\nМітки: природна пам'ятка, Січеславська область, Дніпропетровська область


☆ Медичний переклад Дніпро ☆ Технічний переклад Дніпро ☆ Перекласти медичну довідку ☆\nВартість перекладу текстів\nі документів в Дніпрі\nПереклад текстів з/на Англійську мову з засвідченям печаткою бюро.\n239грн - від 3 документів\n229грн - від 5 документів\n*Ціна вказана за 1800 друкованих символів з пробілами\nПереклад текстів з/на Німецьку мову з засвідченям печаткою бюро.\n289грн - від 3 документів\n279грн - від 5 документів\nПереклад текстів з/на Польську мову з засвідченям печаткою бюро.\nПереклад текстів з/на Турецьку мову з засвідченям печаткою бюро.\nПереклад текстів з/на Російську мову з засвідченям печаткою бюро.\nПереклад текстів з/на Італійську мову з засвідченям печаткою бюро.\nПереклад текстів з/на Іспанську мову з засвідченям печаткою бюро.\nПереклад текстів з/на Французьку мову з засвідченям печаткою бюро.\nПереклад документів та текстів комерційної, медичної, технічної тематики.\nПереклад текстів Дніпро: професійна робота з медичною і технічною документацією\nСвітова глобалізація ставить перед людиною нові завдання. Сьогодні обмін інформацією між людьми виходить за рамки однієї країни, тому послуги перекладачів мають високий попит. Активний розвиток міжнародного партнерства сприяє тому, що все більше компаній і приватних осіб замовляють в бюро Besttranslated переклад технічної документації. Одним із важливих і потрібних напрямів науково-технічного перекладу також став медичний переклад в Дніпрі. Наші спеціалісти мають високий рівень кваліфікації, щоб виконати ваше замовлення швидко і якісно. Які особливості мають ці різновиди перекладу?\nМедичний переклад на англійську та інші мови світу: складність процедури\nПереклад медичних текстів клієнти замовляють все частіше, і це пояснюється швидким розвитком фармацевтичної й медичної галузі. Повсякчас на ринок випускається нове обладнання, створюються більш ефективні лікарські засоби, проводяться наукові дослідження. Люди нерідко звертаються за медичною допомогою за кордон і мають потребу перекласти медичну довідку або іншу документацію про стан здоров’я.\nМедичний переклад – окремий напрям в роботі перекладачів, що характеризується високою складністю. Виконання подібної послуги потребує від спеціаліста особливої відповідальності, адже навіть незначна помилка може негативно вплинути на подальший розвиток подій або навіть коштувати людині життя. Переклад комерційної документації медичного напрямку вимагає від перекладача:\nзнання специфічної термінології та особливостей її використання, в тексті також нерідко зустрічаються абревіатури й скорочення;\nретельної роботи з рукописним текстом, який зустрічається в медичних довідках і документації;\nволодіння сучасною медичною лексикою, що повсякчас поповнюється новими найменуваннями, поняттями;\nзнання правил оформлення однакових документів у різних державах.\nПерекладений матеріал повинен містити ретельно вивірену медичну термінологію. Текст має вирізнятись високою чіткістю, характерною структурою. Основна задача перекладача – максимально точно викласти зміст документа. Для цього виконавець послуги проводить кропітку роботу зі словниками й довідниками. Замовляючи в нашому бюро переклад контракту або іншої документації в Дніпрі, ви можете бути впевнені у позитивному результаті. До виконання роботи залучаються досвідчені спеціалісти, що знають всі перераховані нюанси роботи.\nТехнічний переклад Дніпро: висока точність від Besttranslated\nБюро Besttranslated також надає послуги професійного технічного перекладу замовникам. Про що йде мова? Технічний переклад – це викладення іноземною мовою вузькоспеціалізованої літератури чи документації. Такі тексти насичені технічними й науковими термінами, специфічними фразами, характерними для тієї чи іншої галузі. Важливо не тільки грамотно володіти професійною лексикою, але й абсолютно точно викладати зміст перекладеного документа зі збереженням стилю. Висока точність (еквівалентність) – одна з ключових вимог до технічного перекладу.\nЯкщо ця вимога не виконується, в тексті виникають зміни, що ведуть до невірного трактування інформації. Співробітники бюро Besttranslated ретельно ведуть підбір лексики при перекладі, обдумано вибудовують фрази та слідкують за високою точністю й адекватністю викладеного матеріалу. Переклад мануала до обладнання чи іншої технічної літератури вимагає опрацювання великого масиву інформації й чіткого розуміння змісту вихідного документу. Наші професіонали здатні впоратись навіть зі складними завданнями!\nПереклад на німецьку, англійську, турецьку: своєчасна допомога клієнтам\nКоманда перекладачів Besttranslated має великий досвід в роботі з медичною і технічною документацією. Це дозволяє гарантувати високу якість наданих послуг. Ми пропонуємо клієнтам професійний медичний і технічний переклад на турецький, переклад на польську та інші популярні мови світу. Вказана робота є кропіткою та багаторівневою, але нам вдалось встановити конкурентний і демократичний рівень цін. В чому перевага наших спеціалістів?\nВміння швидко аналізувати інформацію, працювати з профільною термінологією.\nДотримання регламенту роботи й своєчасне виконання завдань.\nВисока компетенція наших перекладачів не один раз підтверджувалась на практиці, про що говорить висока репутація бюро.


Галина Мусієць: «Довіра – це розвиток і надія на краще життя» » Все новости Кременчуга на сайте ТелеграфЪ\nГалина Мусієць: «Довіра – це розвиток і надія на краще життя»\n15.09.2020, 12:32 Переглядів: 520\nПані Галино, розкажіть, як було прийнято рішення балотуватися від «Довіри»?\nЯ давно співпрацюю з лідером партії Олегом Кулінічем. Це людина послідовна і відповідальна. Він вимогливий, але справедливий. Опікується своїм краєм, дійсно живе проблемами Полтавщини. Мені імпонує такий підхід до роботи – чесність, порядність, патріотизм. Тому, коли він запропонував піти в команду, вагань у мене не було.\nНаша область – перлина України. У нас є все – ліси, річки, надра, особливо цінні землі. Потрібно лише, щоб до влади тут прийшли професіонали, і цей потенціал розкрився. У нас в партії зібралися місцеві люди, ми добре знаємо свій край. Зараз формується потужна команда на всіх рівнях – від кожної окремо взятої громади до Верховної Ради, де нашу область підтримує Олег Іванович, голова депутатської групи «ДОВІРА». Тому не варто сумніватися - нам багато чого вдасться.\nСлово «Довіра» несе у собі щось світле, добре, душевне. Довіра, як і любов - основи взаємодії з іншими людьми. Довіра має панувати і в сім’ї, і в колективі, і в громаді, і в країні. Без цього неможливо розвиватися, покращувати життя людей, будувати надійне майбутнє. Будь-які реформи не матимуть перспективи, якщо підприємці не довіряють місцевому самоврядуванню, працівники – керівникам, а люди – владі. Зараз як ніколи треба уміти єднатися, скільки всього ще треба і можна зробити для країни, для області, для людей. Після нас житимуть наші діти, онуки і те, що ми робимо зараз в будь-якому випадку вплине на їх життя потім. Немає нічого неможливого для людини, яка точно знає, чого вона хоче. Те, що раніше здавалося недосяжним, стає реальним, якщо не боятись, довіряти і йти пліч о пліч з сильними духом людьми.\nГалино Олександрівно, які перспективи для місцевого самоврядування ви бачите після реформа децентралізації?\n– Децентралізація – дуже важливий крок. Однак наразі, особливо напередодні виборів, найголовніше – якість управлінців, які зайдуть до місцевих органів влади. Дуже багато буде залежати саме від людського фактору. Це, до речі, одна з головних причин, чому я обрала «Довіру». Бо ми вже побачили за останній час багато не зовсім компетентних людей у центральній владі, і наслідки цього, думаю, відчуває вся Україна.\nВаш фах – земельна сфера. Після виборів земля буде передана об’єднаним територіальним громадам. Чи багато проблем це вирішить?\nЗ одного боку, коли всі землі за межами населених пунктів будуть передані громадам, нарешті відбудеться повернення історичної справедливості. Абсурдною є ситуація, коли орендна плата за землю йде в бюджет громади, але при цьому сама громада на цей процес ніяк не впливає і навіть не знає, кому ця земля передана. І в цьому контексті дуже важливо нарешті прийняти закон про земельну децентралізацію, бо він не просто передає землі громадам, а ще й вирішує величезне коло інших земельних питань. І головним ідеологом цього закону є якраз Олег Кулініч, який боровся за його прийняття ще зі своєї першої каденції народного депутата.\nЯкщо я стану депутатом обласної ради, обов’язково тісно співпрацюватиму по вирішенню всіх земельних питань з усіма громадами Полтавщини. До речі, я це робила і протягом останніх років. Щодо вирішення земельних проблем до мене на прийоми прийшли люди десь приблизно із 500 сіл. Уявіть, скільки мешканців Полтавщини ми прийняли! Це відбулося десь за період 7 – 8 місяців.\nЯк можна було б уже зараз покращити ситуацію з земельними проблемами в області?\n– По-перше, в кожному ОТГ мав би бути керівник земельного відділу. По-друге, однозначно потрібно підвищувати обізнаність людей. Нонсенс, коли люди не знають, як приватизувати земельну ділянку, з якого «папірця» почати. Можна було б по 3-5 хвилин роз’яснювати земельні питання по радіо чи випускати газету. В селі люди рано прокидаються, і радіо всі слухають. Це ж не важко. Але, на жаль, поки ніхто нічого не робить. Я, до речі, спеціально викладала в інтернет низку роликів, де пояснювала людям найголовніші проблеми земельної сфери і можливі шляхи їх вирішення. І дуже багато користувачів дякували за це і казали, що не могли знайти цю інформацію раніше.\nЯк трапилось, що ви стали землевпорядником, це було свідоме рішення?\n– Ніколи в житті не думала, що стану інженером-землевпорядником. Я взагалі мріяла бути вчителем біології. Але трапилося так, що моя старша сестра вступила на землевпорядкування, і я пішла за нею. Спочатку вступила в Глухівський аграрний коледж і закінчила його з червоним дипломом, згодом закінчила Харківський університет. З 1997 року працюю землевпорядником. Досі пам’ятаю як я, 20-річна, пішки йду зимою в Диканьку міряти землю. Тоді й подумати не могла, що землевпорядники будуть працювати з GPS і квадрокоптерами. Це для мене була просто фантастика. Перед початком таких технічних змін я десять років в чоботях міряла землю на Полтавщині.\nВи багато працювали з людьми. Яка головна проблема їх турбує, коли йдеться про земельні питання?\n– Колапс почався, коли 2013 року Держгеокадастр став розпорядником земель державної власності в Україні. Земля почала роздаватися хаотично, всім кому не лінь. Часто – це відбувається через якісь кабінетні домовленості і корупційні схеми. Це повинно нарешті припинитися!!!\nАле і у вас був досвід роботи у Держгеокадастрі. Чому ви пішли з цієї системи?\n– Розкажу на прикладі. Свого часу ми, по суті, зробили на основі Полтавського управління Держгеокадастру перший в Україні ЦНАП. Побудували таку систему, щоб кожен мав змогу звернутись з заявою щодо земельних питань і його звернення відразу ж було зареєстроване, «вибивали» фінансування. Нічого складного тут немає, і до нас згодом приїжджали переймати досвід.\nСудячи з ваших слів, ви досить зайнята людина. Як це впливає на сім’ю?\n– Часто виїжджаю з дому о 7-й ранку і приїжджаю о 8-й вечора. Звичайно, хочеться проводити більше часу з чоловіком і дітьми. В мене двоє діток, коли випадає кожна можливість – проводжу час з ними. Я віруюча людина. В неділю обов’язково ходимо до церкви. Після церкви збираємось на обід і катаємося на велосипедах або просто гуляємо в лісі.\nЗараз багато талановитих людей взагалі від’їжджають з України. У вас таких думок не було?\n– Особисто я з України точно не поїду. Куди б я не їздила, завжди хочу додому. Тут є свої проблеми, але хочу приносити користь нашим людям.\nВас можна назвати амбітною людиною?\n– Взагалі я дуже скромна людина. Просто намагаюсь кожного дня чомусь вчитись. Я завжди ставила за ціль особистий розвиток: закінчила один інститут, потім інший. Маю дипломи вищої освіти землевпорядника, геодезиста і юриста. Хотіла бути усестороннім спеціалістом по земельним питанням, щоб мати можливість консультувати і з будь-якої земельної колізії знайти вихід. В мене велика кількість відзнак і нагород, але якщо чесно – всі їх я забула при переїзді з одного офісу на інший. Бо це для мене дуже другорядне. Хочеться приносити користь людям, а не колекціонувати якісь нагороди.


«Ведмідь» вичікує: окупанти масово завозять танки, гаубиці та ББМ з порушенням лінії відведення - Останні та актуальні новини України та світу, новини дня онлайн - Україна Молода\nГоловна > Новини > «Ведмідь» вичікує: окупанти масово завозять танки, гаубиці та ББМ з порушенням лінії відведення\nНа передовій знову не обійшлося без втрат: 5 липня, коли російсько-окупаційні війська обстріляли позиції 93-ї бригади «Холодний Яр», заступник начальника тилу логістики — майор Бродовський Богдан Віталійович — отримав несумісне з життям вибухове поранення.\nВін народився 17 квітня 1984 року. Був кадровим військовим із великим досвідом. Служив у ЗСУ з 2002-го.\n«У 93-й бригаді офіцер почав служити ще до початку війни. Був начальником продовольчої служби. Обіймав цю посаду й у перші роки війни. Потім ненадовго звільнявся, відновився у корпусі резерву. Далі повернувся у рідний гарнізон на Дніпропетровщині.\nІ от, зовсім нещодавно, знову почав служити у 93-й бригаді. Він був спокійним і добрим, люблячим батьком», — згадує його товариш по службі Сергій Олександрович, який очолював групу матеріального забезпечення бригади на початку російсько-української війни».\nНеспокійно було на «передку» і 7 липня: російські зайди шість разів порушували режим припинення вогню.\nОкупанти обстрілювали позиції українських воїнів поблизу населених пунктів Піски, Старогнатівка, Золоте-4, Причепилівка, Луганське, Авдіївка. Ворог гатив по позиціях ЗСУ зі станкових протитанкових і ручних протитанкових гранатометів, стрілецької зброї, мінометів 82-го калібру, великокаліберних кулеметів.\nУ результаті обстрілів один військовий отримав осколкові поранення. Після надання першої медичної допомоги воїна транспортували до лікувального закладу. Стан пораненого — задовільний. На ворожі обстріли українські захисники відкривали вогонь у відповідь.\nСтаном на 7-му годину ранку 8 липня з боку російсько-окупаційних військ зафіксовані три порушення режиму припинення вогню: поблизу населених пунктів Опитне, Новозванівка та Невельське «іхтамнети» обстрілювали наших бійців з мінометів 120-го калібру, з автоматичних станкових гранатометів, великокаліберних кулеметів і стрілецької зброї. За поточну добу бойових втрат серед військових Об’єднаних сил немає.\nУ звіті ОБСЄ від 6 липня сказано, що беззпілотник малого радіуса дії місії ОБСЄ на тимчасово окупованій території Луганської області зафіксував озброєння, розміщене за межами виділених місць зберігання, а саме 11 одиниць танків та 26 одиниць бойових броньованих машин на полігоні неподалік населеного пункту Шимшинівка, 30 одиниць танків, 9 одиниць самохідних гаубиць, 18 одиниць буксированих гаубиць та 101 одиницю бойових броньованих машин на полігоні неподалік населеного пункту Мирне, 30 одиниць танків на полігоні поблизу населеного пункту Круглик.\nНа полігоні в районі населеного пункту Бойківське на тимчасово окупованій території Донецької області Місією зафіксовано 8 одиниць танків Т-64, розміщених iз порушеннями встановлених ліній відведення.\nКрім того, кремлівські найманці розмістили озброєння та військову техніку в зоні безпеки, а саме: на території населеного пункту Роздольне — 23 одиниці БМП, неподалік населеного пункту Кальміуське — 6 одиниць бойових броньованих машин та одну одиницю 122 мм * самохідну гаубицю 2С1 «Гвоздика».\nУсе це свідчить про підготовку підрозділів російсько-окупаційних військ РФ та їхнiх найманців до можливих бойових дій.\nПри цьому варто наголосити на скупченні озброєння та військової техніки на полігонах тимчасово окупованої території Луганської області, які своєю чисельністю загострюють обстановку в районі проведення ООС.\nЗбройні формування РФ продовжують демонструвати небажання виконувати раніше досягнутi домовленостi.


Ліжка шириною 80/90 см\nЛіжка шириною 120/140 см\nЛіжка шириною 160/180 см\nДоміно ПЛЮС - колекція меблів для ванною.\nBest sellers Релевантність Ім'я, від А до Я Ім'я, від Я до А Ціна, від низької до високої Ціна, від дорогої до дешевої\nЄ 4 продуктів.\nДзеркало Доміно СШ-50х80 венге\nЯскрава, модернова виконана в європейському стилі колекція стане ідеальним рішенням для невеликих ванних кімнат. Проста і ергономічна. Колекція представлена в двох колірних рішеннях: теплий бежевий колір тумби в поєднанні з білими фасадами знайде своє місце в будь-якій ванній кімнаті. І, тумба кольору венге з бежевими фасадами для тих, хто шукає щось новеньке і нестандартне. Також в колекції присутні пенали з кошиками для білизни, комоди і підвісні шафи без дзеркал. Купити дзеркало для ванної кімнати 50 см.Гарантія 36 місяців.\n3 342,00 ₴\nТумба з умивальником Доміно 50 венге\nЯскрава, модернова виконана в європейському стилі колекція стане ідеальним рішенням для невеликих ванних кімнат. Проста і ергономічна. Колекція представлена в двох колірних рішеннях: теплий бежевий колір тумби в поєднанні з білими фасадами знайде своє місце в будь-якій ванній кімнаті. І, тумба кольору венге з бежевими фасадами для тих, хто шукає щось новеньке і нестандартне. Також в колекції присутні пенали з кошиками для білизни, комоди і підвісні шафи без дзеркал. Тумба з раковиною для ванної 50 см.Гарантія 3 роки.\n3 111,00 ₴\nТумба з умивальником - Доміно 60, колір венге\nЗручна тумбочка з красивим і надійним умивальником. Доміно - яскрава, модернова колекція виконана в європейському стилі. Тумба Доміно-60 стане ідеальним рішенням для невеликих ванних кімнат. Меблі зручна в користуванні, проста і ергономічна. Колекція представлена в двох колірних рішеннях: теплий бежевий колір тумби в поєднанні з білими фасадами знайде своє місце в будь-якій ванній кімнаті. І, тумба кольору венге з бежевими фасадами для тих, хто шукає щось новеньке і нестандартне. Також в колекції присутні пенали з кошиками для білизни, комоди і підвісні шафи без дзеркал. Тумба в ванну кімнату 60 см.\nПенал в ванну кімнату Доміно П-28к Венге\nШафа-пенал напольний для ванної. Доміно П-28к колір венге. Регульовані ніжки по висоті. Вся колекція меблів Доміно - яскрава і модернова, виконана в європейському стилі, стане ідеальним рішенням для невеликих ванних кімнат. Пенал П-28к простий і ергономічний, з кошиком для білизни. Колекція представлена в двох колірних рішеннях: теплий бежевий колір тумби в поєднанні з білими фасадами знайде своє місце в будь-якій ванній кімнаті.Гарантія на виріб 36 місяців.\n4 487,00 ₴\nПоказано 1-4 of 4 предметів


Історія української культури. Розділ «1.7. Методологічні підходи до розуміння природи культури» | Читати наукові підручники онлайн\nРозділ «1.7. Методологічні підходи до розуміння природи культури»\n1. Марксистський. Фундаторами цього напряму є Карл Маркс і Фрідріх Енгельс. У їх розумінні рух історії є взаємозв'язком продуктивних сил і виробничих відносин. Визначальну роль відіграє спосіб суспільного виробництва. Культура як спосіб буття людини взагалі є єдністю цих двох рушійних сил історії людства. Духовні форми культури мають лише відносну самостійність по відношенню до матеріальних засад буття.\n2. Психоаналітичний. Основи цього підходу сформулював австрійський психіатр, психолог і філософ Зіґмунд Фрейд, визначний дослідник глибин людського несвідомого. У роботах "Майбутнє однієї ілюзії", "Невдоволення культурою" він показав, що культура має в житті людини не тільки позитивне, а й негативне значення. З одного боку, вона зорієнтована на принцип реальності, стримує людські інстинкти, убезпечує нашу життєдіяльність від руйнівних сил людського несвідомого, що культивує принцип задоволення.\nОднак, з іншого боку, культура пригнічує в людині багато творчих задатків, створюючи "середню людину". Представники пізнього психоаналізу критикували Фрейда, але все-таки продовжували розробляти магістральні шляхи, визначені ним. До таких послідовників можна віднести Карла Юнга, Еріха Фромма.\n3. Лінію "філософії життя", розпочату ще Артуром Шопенгауе-ром і Фрідріхом Ніцше, продовжив німецький культурфілософ Освальд Шпенглер. У значимій праці "Захід Європи" він представив та аргументував своє бачення проблем розвитку культури і причини кризи європейської цивілізації. На його думку, будь-яка культура має народитися, досягнути кульмінаційного піку і дійти до своєї смерті, тобто пройти ті етапи становлення, що і живий організм. Причому етап, коли культура застигає, припиняє свій розвиток і зростання, втрачає духовні потенції, матеріалізується, Шпенглер позначив терміном "цивілізація". Саме в тому і полягає криза західної культури, що ввійшла в стадію цивілізації, тобто наближається до фіналу свого існування. У подібному методологічному напрямі розглядає рух культури англієць Арнольд Тойнбі у фундаментальній праці "Дослідження історії", хоча він близький і до соціологічної школи.\n4. Соціологічний. Найбільш видатним його представником є Пі-тирим Сорокін, російський емігрант, що проживав в Америці. У своїх працях він розглядав історію культури людства як зміну цілісних соціокультурних надспільнот, внутрішньо пов'язаних певною єдністю цінностей і значень. Криза сучасної культури зумовлена, на його думку, втратою духовних цінностей на користь матеріалізму, раціоналізму, техніцизму. Іншими представниками цього напряму є Альфред Вебер, Толкотт Парсонс.\n5. Символічний. Наймолодший напрям у культурології, поява якого пов'язана зі зростанням знаковості культури. Люди творять навколо себе світ, але ця творчість стає все більш символічною. Культура втрачає безпосередній зв'язок із предметами, утворюючи знаково-символічну систему. Центральними постатями цього напряму є Ернст Кассірер, що написав "Філософію символічних форм", Леслі А. Уайт, що розвинув теорію Ернста Кассірера.\n6. Структуралістський. Завдання цього варіанту теорії культури полягало у виявленні принципів комбінації знаків, що діють у підсвідомості. Це давало змогу зрозуміти за знаковим різноманіттям єдність, яка походить від універсальних для людини правил утворення культурних об'єктів. Методом структуралізму, запропонованим відомим французьким теоретиком Клодом Леві-Строссом, стало порівняння структури знакових систем у різних культурних текстах. Для цього в тексті виявлялися мінімальні елементи - пари бінарних опозицій (наприклад, культура-природа, причина-наслідок), які є постійними. Виявлення правила трансформації цих опозицій дозволяло в подальшому моделювати будь-який культурний текст, вивчати культурний код, якими обумовлена свідомість людини.\nВ нашій електронній бібліотеці ви можете безкоштовно і без реєстрації прочитати «Історія української культури» автора Невідомо на телефоні, Android, iPhone, iPads. Зараз ви знаходитесь в розділі „1.7. Методологічні підходи до розуміння природи культури“ на сторінці 1. Приємного читання.


Сон Мцири і його тлумачення в однойменній поемі Лєрмонтова М. Ю | Шкільні твори\nДовкола нього в’ються “рибок строкаті череди”, одна з них, із золотою лускою, “сребристим голоском” починає шепотіти йому “дивні мовлення”, умовляючи залишитися – “у воді привільне життя”. По-перше, сон цей є наслідком марних зусиль Мцири, його важких скитаний. Він відбиває, насамперед, фізичний стан героя: його фізичне безсилля, хвороба й утома. Мучимий спрагою, голодом і страшною жарою, герой мріє про відпочинок, прохолодь: Здавалося мені, Що я лежу на вологому дні Глибокої річки – і була Навкруги таємнича імла.\nІ, спрагу вічну напуваючи, Як лід холодний струмінь,\nДзюрчачи вливалася мені в груди… І я боявся лише заснути, – Так було солодко, любо мені… Однак зміст цього сну набагато глибше. Ріка ця, на дні якої перебуває герой, на наш погляд, асоціюється в його свідомості з монастирем, рибка – із ченцем, що був найбільш близький до Мцири.\nПопередній Попередній запис: Зображення селянства у повісті І. Франка “Перехресні стежки”\nНаступний Наступний запис: Сторінки життєпису Уласа Самчука


Як зробити гарні стелі на кухні\nЯк відбілити білий хутро\nЗ часом білий хутро набуває жовтого відтінку і забрудню...\nСамооцінка: як мати впевненість у собі\nВпевненість у собі завжди була синонімом успішності. Лю...\nПередпокій у скандинавському стилі: розкриваємо секрети\nСкандинавський стиль в оздобленні і декорі житлового ін...\nКухня, насамперед, являє собою робочий простір, оскільки основним призначенням є миття посуду, чистка і приготування продуктів харчування, вживання їжі тощо. Звичайно ж, все це призводить до підвищеного забруднення приміщення, що негативно відбивається на стані ремонту, зокрема, стелі.\nБудь-якій людині хочеться зберегти проведений ремонт в первісному вигляді, щоб кухня була красивою і чистою. Для цього необхідно на попередній стадії ремонту подбати про якість використовуваних матеріалів, якими буде відремонтовано стелю. Звичайно ж, основними вимогами до стельових матеріалів прийнято вважати вологостійкість, відсутність деформації при перепадах температурного режиму, простота у догляді та інші.\nСлід зазначити, що ще в недалекому минулому стелі на кухні оформлялися тільки при використанні емульсійної фарби або побілки. При цьому, робота була досить кропіткою і трудомісткою, оскільки попередньо необхідно було зачищати поверхню і регулярно оновлювати шар, який поступово починає жовтіти.\nЗвичайно ж, і зараз можна пофарбувати стелі на кухні спеціальною фарбою, яку можна буде протирати вологою ганчіркою. Але перед цим доцільно вирівняти всі дефекти (тріщини, щілини тощо), після чого зашкурити і наносити перший шар фарби. Як правило, ідеально підходить для економічного ремонту при обмеженому бюджеті. Також стелі на кухні можна оформити водоемульсійними шпалерами, які можна мити при появі забруднень. Плюсом такого виду оздоблення є широкий асортимент відтінку і фактури, що дозволяє з точністю підібрати під обраний стиль інтер 'єру. Схожим варіантом є використання пінополістиролових плит, які кріпляться на спеціальний клей. Перевагами даного оздоблювального матеріалу є простота в роботі, економія часу і грошових коштів. Щоб зробити оригінальні стелі, можна вибрати гіпсокартон, за допомогою якого створюються різноманітні форми. Додатковими функціями матеріалу є хороша звукоізоляція, можливість приховати комунікації, численні електричні дроти, різні дефекти поверхні стелі. Але в цьому випадку стелі на кухні потрібні обов 'язкової шпатлівки і фарбування. На даний момент високим попитом користуються підвісні стелі, які являють собою спеціальні плити або панелі, які кріпляться безпосередньо на встановлений металевий каркас. Дуже часто простір між стелею і каркасом заповнюють звукоізоляційним матеріалом (вата, пінополіуретан, пінопласт та інші). Оригінальність дизайну багато в чому залежить від смакових уподобань замовника, оскільки можна оформити в кілька шарів, що надає приміщенню індивідуальність і незвичність, або зробити стелі в класичному стилі. Також можна оформити стельовий простір за натяжною технологією, яка передбачає використання полівінілхлориду. Основними характеристиками матеріалу є вологостійкість, міцність, легкий догляд у процесі експлуатації, екологічність. Звичайно ж, не всі можуть дозволити собі установку натяжних стель, так як вони мають досить високу вартість. Але, враховуючи його переваги, має сенс набувати, щоб оформити кухню за своїм смаком. Слід зазначити, що натяжні стелі не тільки не піддаються деформації та ушкодженням, але і не вбирають різні сторонні запахи, які притаманні кухні, і не утворюють конденсат на своїй поверхні. До того ж, порожній простір між стелею і полівінілхлоридом передбачає розміщення підсвічування і вентиляційної системи.


Гвардіола дав дозвіл футболістам "Манчестер Сіті" на проведення тус... | ТСН\nГвардіола дав дозвіл футболістам "Манчестер Сіті" на проведення тусовки з італійськими моделями.\nТак гравці відзначили розгромну перемогу в АПЛ.\nГоловний тренер англійського "Манчестер Сіті" Хосеп Гвардіола прокоментував нещодавний інцидент з футболістами своєї команди.\nДекілька днів тому гравці "городян" влаштували масштабну вечірку з італійськими моделями. Так вони вирішили відсвяткувати розгромну перемогу над "Астон Віллою" (6:1) в рамках англійської Прем'єр-ліги.\nВиявляється, керманич манчестерського колективу знав про подібний відпочинок своїх підопічних. Більш того, іспанець схвалює подібне, адже для нього важлива дружня атмосфера в команді.\nСлова Гвардіоли цитує DailyMail.\n"Я знав це. Коли у них є час, вони часто обідають разом з персоналом.\nВони все одно робили це багато разів. І мені подобається, коли вони тут разом, іноді вдома, іноді в ресторані. Це дуже добре", - сказав Гвардіола.\nГвардіола визнав поразку в чемпіонських перегонах: Наздогнати "Ліверпуль" неможливо\nЗазначається, що про цю вечірку не знали дружини та подруги гравців.\nНаразі "Манчестер Сіті" йде на другому місці в турнірній таблиці АПЛ. Після 22 турів в активі "городян" 47 очок. Відставання від лідируючого "Ліверпуля" складає 14 балів.\nБаскетболісти СК «Прометей» зустрінуться з фанатами: де і коли.\nНа захід запрошуються всі бажаючі\nОбозреватель 2020-02-20 10:11 1 1\nШовковський буде судитися через платіжку за газ: що так обурило колишнього воротаря «Динамо» .\nСегодня 2020-02-20 10:11 1\nУкраїнка Бех стала чемпіонкою престижного турніру з легкої атлетики.\nМарина Бех-Романчук виграла престижну серію World Athletics Indoor Tour\nОбозреватель 2020-02-20 10:06 1 3\nВ аеропорту Харкова затримують і скасовують рейси\nВ даний час в аеропорту скасовано і затримано кілька авіарейсів.\nУНІАН 2020-02-20 10:04 1\n«Нічого хорошого у цій Лізі Європи » Шахтар « не чекає» - Андронов.\nРосійський журналіст Олексій Андронов оцінив шанси "Шахтаря" в першому матчі 1/16 фіналу Ліги Європи проти "Бенфіки""Матч, який починає для донецького клубу етап плей-оф. Донецький клуб це - дуже умовно. Він уже давно грає на виїзді. І, на мій пог...\nGazeta.ua 2020-02-20 09:57 1


Біокамін: переваги та недоліки його використання у будинку - BUDUEMO.COM - професійний будівельний портал\nПри покупці біокаміну продавці будуть намагатися всіма способами рекламувати свій товар, але до вибору цього елементу необхідно підійти відповідально, попередньо дізнавшись самостійно про деякі моменти.\nКрім обігріву приміщення, біокамін служить цікавим дизайнерським рішенням, яке може стати родзинкою інтер'єру.\nЯким же чином штучний камін виділяє тепло? Джерелом основного тепла його, звичайно, назвати складно, біокамін не здатний обігріти кімнату повністю, особливо з великими габаритами, інформує buduemo.com. Основним завданням біокаміну є прикраса інтер'єру та створення затишку в кімнаті, вогонь здатний заспокоювати та дарувати позитивні емоції.\nУ роздрібних магазинах можна знайти велику кількість камінів, виготовлених із різних матеріалів, одним з найдешевших є біокамін з етанолом. Для кожної людини при виборі деталей інтер'єру є свої пріоритети.\nНасамперед необхідно звернути увагу на паливний відсік, який розташовується на корпусі виробу, він повинен бути виготовлений із нержавіючої сталі. Цей матеріал допоможе убезпечити камін від загоряння при надмірному нагріванні.\nРіч, яка щодня контактує з вогнем повинна бути максимально безпечною та мати мінімальні ризики загоряння, тому економити на каміні не рекомендується. Насамперед варто звернути увагу на фірму виробника, відгуки покупців та термін існування компанії.\nБіокамін, як і звичайний має властивість споживання кисню. Вогонь у будь-якому прояві, будь то горіння звичайної свічки споживає велику кількість кисню. Тому кімнату, в якій встановлено біокамин рекомендується збагачувати повітрям за допомогою провітрювання. Якщо ж доступу до свіжого повітря немає, то використання понад годину такого каміна небажано.\nГоловною відмінністю від стандартного каміну є відсутність димоходу, оскільки вироблення етанолу не передбачає обов'язкову наявність труби. Відсутність димоходу полегшує конструкцію біокаміну та робить його мобільним виробом.\nМожливість транспортування каміну дозволяє використовувати його в багатьох приміщеннях, він дуже легко складається, і його можливо переміщати з собою в інше приміщення без труднощів.\nЩе однією важливою перевагою біокаміна є відсутність виділення шкідливих речовин у повітря, як, наприклад, при спалюванні дров. Саме це є основною причиною неактуальності побудови димоходу, в атмосферу виділяються безпечні речовини, які не завдають шкоди організму.\nЧистий вогонь вважається головною перевагою в установці саме такого виду каміну. Відсутність попелу, кіптяви дозволяє господареві житла не замислюватися про регулярне чищення каміна. Сажі на стінах також дуже мало та вона утворюється в місцях зіткнення з вогнем.\nКласичний камін вимагає до себе підвищеної уваги, перш за все це рубання дров та розпалювання багаття. Біокамін має дуже спрощену інструкцію по експлуатації, досить підпалити сірником етаноловий пальник, щоб освітити кімнату затишним вогнем. Не потрібно докладати зусиль для розпалювання полум'я, після підпалювання пальника вогонь виникає вже через кілька секунд.


Економіка це засіб\nНавколишнє середовище - умова\nСоціальний розвиток громади - ціль\nЕкономічна самоорганізація сільського населення є механізмом, що забезпечує захист її інтересів в процесі модернізації аграрного сектора економіки\nЗавдяки умінням самоорганізації, кооперативи, що складаються з малих і середніх сільгоспвиробників, становляться головним ініціатором сталого розвитку.\nАле ми говоримо про реальні сільськогосподарське кооперативи з діючими принципами демократичного управління, а не тільки формально зареєстрованих юридичних осіб.\nОсновною метою у напрямку формування державної політики щодо розвитку сільськогосподарської обслуговуючої кооперації має стати\nформування організаційно-правових та соціально - економічних засад для підвищення ролі обслуговуючих кооперативів у забезпеченні сталого розвитку сільського господарства, як основи розвитку інфраструктури аграрного ринку та сільських територій спільно із розробкою державної політики сталого розвитку сільських територій у відповідності до принципів та підходів ЄС.\nпідвищенню рівня зайнятості та збільшення доходів сільського населення - фермерів, власників ОСГ та інших дрібних сільськогосподарських товаровиробників;\nзміцненню сільських громад, підвищенню їх спроможності до подальшого розвитку;\nстворення цивілізованого ринку сільськогосподарської продукції, яка виробляється дрібними товаровиробниками на селі, що враховуватиме як інтереси цих виробників, так і держави;\nпідвищення якості та безпечності сільськогосподарської продукції та відповідно конкурентоспроможності на внутрішньому та зовнішньому ринках;\nстворення сприятливого правового та податкового середовища для організації та ефективної діяльності сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів;\nприведення умов виробництва у відповідність із міжнародними нормам щодо якості та безпечності продукції;\nформування сучасної інфраструктури сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів - кооперативних логістичних центрів, складських, холодильних приміщень, овочесховищ;\nоновлення матеріально-технічної бази, посилення кадрового потенціалу, підвищення рівня їх професійності;\nзалучення якомога більшого кола дрібних сільськогосподарських товаровиробників до об'єднання у кооперативи;\nпідвищення рівня знань членів СОК та підготовку кваліфікованих кадрів для обслуговуючих кооперативів на селі;\nорганізації виробництва на засадах оптимального врахування економічних, екологічних та соціальних чинників з метою забезпечення сталого розвитку аграрного сектора та сільськогосподарських товаровиробників.\nВони є рушіями економічного, соціального розвитку, та розвитку навколишнього середовища на місцевому обласному та національному рівні.\nУ них є вдвічі більше життєвих шансів, ніж у інших форм підприємства\nВони є чемпіонами справедливого розподілу ресурсів та багатств\nВони передбачають тривалий та ендогенний розвиток\nВиробництво харчової с/г продукції\nСільська економіка та сільське населення\nРозвиваються за чотирма напрямками (вісями):\nНапрямок 1: конкурентоспроможність\nНапрямок 2: довкілля і сільська місцевість\nНапрямок 3: якість на селі\nНапрямок 4 ЛІДЕР – підхід на основі громад\nКаталог: files -> Zahody\nZahody -> Програмно-цільовий метод у бюджетному процесі метод управління бюджетними коштами для досягнення конкретних результатів за рахунок коштів бюджету із застосуванням оцінки ефективності використання бюджетних коштів на всіх стадіях бюджетного\nZahody -> Визначення понять; Визначення понять


Альянс Renault-Nissan-Mitsubishi розпочав реструктуризацію - Auto24\nАльянс Renault-Nissan-Mitsubishi розпочав реструктуризацію\n13 березня 2019 , 16:10\nРозпад найбільшому автомобільному конгломерату не загрожує.\nГлобальний альянс автовиробників Renault-Nissan-Mitsubishi оголосив результати перемовин між керівниками трьох компаній, стосовно подальшого спільного існування. На чолі альянсу тепер буде Жан-Домінік Сенар – голова ради директорів Renault.\nЧитайте також: Infiniti покидає ринок Західної Європи\nКерувати та контролювати діяльність альянсу Renault-Nissan-Mitsubishi відтепер буде новий орган – управлінська рада (operating board). До її складу увійшли боси трьох компаній: Тьєррі Боллоре (Renault), Хірото Саікава (Nissan) і Осаму Масуко (Mitsubishi), а очолить керівництво Жан-Домінік Сенар – голова ради директорів Renault.\nУ результаті реструктуризації автономія брендів збережеться, а структура володіння акціями не зміниться. Керівники всіх трьох компаній підтвердили, що союз, започаткований 20 років тому, є дуже важливим і корисним для усіх сторін.\nДо участі у засіданні не був допущений Карлос Гон, через якого, власне, і заварилась уся каша. 5 березня екс-керівника альянсу звільнили під заставу у $9 млн, однак суд заборонив йому брати участь у нараді. Гон провів в японській в'язниці 108 днів і провину за трьома звинуваченнями не визнає. Якщо її буде доведено, Карлосу Гону загрожує тюремне ув’язнення строком до 10 років.


Рекомендації по вирощуванню базиліка від компанії Наско\nВибір місця та підготовка грунту\nСорти базиліка Етруск та Бадьорий - теплолюбні рослини, вони добре ростуть на багатих гумусом легких грунтах. Для посадки базиліка відводять місця, добре освітлені, захищені від північних та східних вітрів, зі слабким ухилом на південь або південний захід. Базилік любить поливи, але на важких, кислих та сирих грунтах росте погано. З осені на ділянку, де буде рости базилік, рекомендуємо внести торф'яний компост з розрахунку 2-3 кг на 1 м2 , грунт перекопати. Навесні грунт боронують, вносять мінеральні добрива (норма добрив залежить від біохімічного аналізу грунту), знову дрібно перекопують і розробляють гряди.\nУ північних районах країни, особливо коли весна холодна і дощова, насіння базиліка, висіяного безпосередньо в грунт, погано сходить, загниває та гине. Тому в таких регіонах рекомендуємо вирощувати базилік сортів Бадьорий і Етруск через розсаду. Найпоширенішим способом на сьогоднішній день є вирощування касетної розсади. Насіння необхідно висівати в кінці березня - початку квітня (за 2 місяці до висадки у відкритий грунт). Оскільки насіння базиліка дуже дрібне, закладати його треба на глибину до 0,5 см. Оптимальна температура для проростання рослин базиліка +21...+260С. Сходи з'являються через 6-9 днів. Після цього температуру слід знизити до +18...+210С. Треба пам'ятати, що базилік - рослина ніжна і при перезволоженні грунту часто випріває та захворює чорною ніжкою. Коли з'явиться перший справжній лист, рослини при потребі проріджують і підгодовують мінеральним добривом. Щоб не було опіків, листя рослин після підгодівлі злегка зрошують чистою водою. Через 15 днів підгодівлю слід повторити. Хрошо підсипати під рослини некислий торф або перегній. Перед висадкою розсаду поступово загартовують, але не допускають, щоб температура повітря була нижчою +5°С.\nГотову розсаду базиліку сортів Етруск і Бадьорий поливають і вибирають з касет, видаляючи при цьому зламані й хворі екземпляри. Висаджувати розсаду у відкритий грунт необхідно після останніх заморозків, оскільки базилік дуже чутливий до холоду. Це як правило відбувається після 20 травня. Площа живлення для середньо і високорослих сортів 40 X 20 см. Після посадки рослини слід полити.\n█Главная Рекомендації по вирощуванню базиліка


На Дніпропетровщині за фактом привласнення ₴8 млн. бюджетних коштів відкрито кримінальне провадження | УКРАИНА КРИМИНАЛЬНАЯ\nВ ході розслідування поліцейські встановили, що до злочинної схеми причетні посадовець Кам’янської міської ради та працівник приватного підприємства. Інші особи, причетні до злочину, будуть встановлені під час слідства.\nСтоличні правоохоронці викрили чоловіка у сутенерстві та розбещенні неповнолітніх\n«Jeep» з п’яним водієм перекинув пасажирський автобус. Двоє людей загинули, 11 – травмовані (відео)\nPublished 9 марта 2020 ·


Що є рушієм «американських гірок» для курсу гривня/долар: коментар Андрія Попова - Kreston GСG\nby Андрій Попов / 20 September 2019\t/ Експертна думка\nНа динаміку курсу завжди впливає комплекс факторів, які тягнуть його то вгору, то вниз. На мій погляд, до позитивних поточних факторів можна віднести:\nтрадиційне (повторюване з року в рік) зміцнення курсу гривні влітку, в період активізації агроекспорту, і ослаблення восени-взимку, в період зростання закупівель енергоносіїв;\nвисокий попит на гривневі ОВДП з боку нерезидентів через їх надзвичайно високу дохідність на тлі стабільного курсу. Незважаючи на те, що курс гривні зміцнюється, кількість «підводних каменів» залишається великою.\nДо негативних факторів можна віднести «пірамідальний» і короткостроковий характер боргового фінансування на тлі невизначеності у співпраці з МВФ. До того ж, в контексті пікових виплат за зовнішнім боргом в 2019 році вартість зовнішніх запозичень залишається дуже високою. «Пружина» дорогих ОВДП рано чи пізно неодмінно вистрелить, боляче вдаривши по валютному курсу. Наприклад, на початку липня портфель ОВДП у нерезидентів досяг нового історичного рекорду — понад 60 млрд грн, що у 9,5 разів більше, ніж на початок року. І хоча дохідність вдалося знизити з більш ніж 20% (на початку року) до 17–18%, це все одно дуже багато. До того ж, папери випускаються на короткий термін (3–6 місяців). При виході з паперів при зниженні їх дохідності, нерезиденти будуть конвертувати їх назад у валюту.