Щасливиця - Дара Корній Щоденник Мавки Передмова Збірка таємниць\nЩоденник Мавки Остання сторінка\nУсе проходить, а любов – ніколи. Григорій Сковорода Ранок понеділка видався доволі теплим та сонячним. Олексій вийшов на подвір’я, вдихнув на повні груди росяної свіжості. Тиша… Анітелень. Він любив травневі ранки. Спокійні, прохолодні, неквапні. Вітру не було, навіть найменшого. Світ мляво прокидався. Олексію подобалося вставати рано, навіть раніше від сонця, від вітру, від думок. Найліпший лікар – час, то правда. Він заліковує добре, та не виліковує. Бо досі болить, тупий біль усередині нікуди не дівся. Згадав, як тяжко давалося те лікування. Дуже довго щоночі йому снилася Мавка… Наполегливо пхалася у сни і не давала душі спокою. Ні-ні, вона не була войовничою. Зазвичай вона сідала на кухні за столом, брала до рук полотно та… Порола й шила щось, шила та порола. Він навіть пробував розмовляти з нею, але вона його не чула, захопившись роботою. А йому так кортіло, бодай у сні, торкнутися її волосся, уст, поцілувати очі. Та щось сковувало рухи, і він міг або дивитися на неї, або забратися геть з кухні, щоб не бачити її. Останнє було теж неможливо. Хай так, хай лишень так – але вона поруч. Ненавидів себе за цю слабкість, шпетив уранці, бо ніяк не міг позбутися мани. Та біда була геть в іншому. Мавка – не мана. Вона – то вона. Зрештою, змирився зі снами. Прийняв їх як буденність. Правду казав батько Дніпро: треба чекати. Тепер знає чого. Чекати, коли врешті звикнеш жити без неї і жити з пам’яттю про неї. Так, напевно, каліка не відразу звикає жити без руки чи без ноги. Час від часу турбує його фантомний біль… І Олексія він турбував. Тож мусив прийняти се або здуріти. Прийняв, звикся, і життя враз повернулося у звичну колію, з єдиною відмінністю – вів літочислення після Мавки. Три роки минуло, спливло. І ось вона майже перестала снитися. А цієї ночі раптом намарилася. Олексій сів під дубом, запалив люльку. Мавка – дивна жінка, його жінка, яка з’явилася тоді, коли не просив. «Людина планує, а пан Бог керує» – так каже мудрий народ. Мусив прийняти се керування, відразу пустив жінку у своє серце. А вона? Вийняла душу та не повернула? Та ні… Усе набагато простіше. Вона лишень жінка. І вона прагне щастя. Чи хотіла б стати щасливою поруч з ним? Напевне так… Того він ніколи не дізнається. Бо великий світ затісний для Мамая і завеликий для Олексія. Магдалена у великому світі зараз має все – вона успішна, щаслива… без нього. Звідки він знає, що щаслива? Він то бачив на власні очі – нещасна жінка не може мати такий приголомшливий вигляд. Він вертався до Львова, щоб подивитися на неї, переконатися в протилежному не раз, і не два, і не три. За тих три роки, ох, і наїздився до Львова. І щоразу почувався зуроченим… Аж поки не намалював картину. Усміхнена Мавка. Цей портрет зараз висить у нього над ліжком. Уже не сумні очі. Щаслива, та не його Мавка… Трохи відпустило. Бо хіба він може бажати недолі тому, кого любить? І сни відтоді приймав не як покару, а як подорож у гості до коханої. Слово «любов» – іменник, і воно не має минулого часу. Любов залишається з нами назавжди. А сьогоднішній сон? Зітхнув, заплющив очі, притулився спиною до дуба. Просив у нього сили та вміння розуміти те, що заховано за плахтою сутіні. Магдалена стояла посеред його колишньої старої майстерні в Києві. Та майстерня була на п’ятнадцятому поверсі чотирнадцятиповерхівки. Так-так, отаке диво. Вище тільки хмари і київське закіптюжене небо. Він любив свою майстерню: триметрова стеля і одне величезне вікно на цілу стіну. І в нічному видиві його Мавка стояла посеред майстерні. Зовсім не така, як у попередніх снах: дуже далека і разом з тим надто реальна. Міг розгледіти складку між бровами, тонкі пальці, що тримали пензель, стулені вуста та дуже серйозні очі. Стояла перед мольбертом і малювала. А та картина… Згадував і відчував тривогу. Це було неправильно. Цей сон. Адже вона щаслива, він бачив на власні очі. Бачив чи переконав себе, що так воно і є? Гнав якнайдалі сумніви. «Дурне спить – дурне йому і снить», – казала його бабуся в дитинстві, коли він прокидався вранці і розповідав різні дивовижі зі своїх снів, часто приперчені вигадками. Може, й цей сон – вигадка його підсвідомого? Згадав картину Мавки, яку вона малювала уві сні. Урвище над водою… На краєчку жінка в довгій білій сорочці, руде волосся спадає на плечі. Вона розвела руки, наче птаха для польоту, вся її постать спрямована вперед, мить – і вона полетить: або вниз, або вгору… Небо затулене важкими хмарами, зоране блискавицями. Дощ стіною, злива. Ріка внизу, під кручею, сатаніє. Моторошно, чорнота, і наче свічечка – жінка в білій льолі, готова до польоту… Він не бачить її обличчя, але впізнає. Мавка повертає до нього голову, і її губи щось шепочуть. Та він не може дібрати що… Через громовицю не чути. Сердито стукнув рукою по стовбуру. Спогад про сон не давав спокою. Навіть незчувся, як пропустив схід сонця. Він зараз найдужче у світі хотів не миру у всьому світі, не довголіття для себе чи батьків, він хотів, щоб та жінка і в білому посеред грозової ночі була щасливою. Згадав слова Сковороди:\nНе піду я до багатого міста —\nбуду жити на полях.\nБуду свій вік вікувати, де тихо час іде до сна.\nО діброво! О зелена! Мати моя рідна!\nВ тобі життя звеселене,\nв тобі спокій, тишина.\nЩо ж він соплі жує? Козак ти, Олексію, чи кізяк? Правильно, діброва моя рідна. Якраз спланував з’їздити сьогодні до лісу… Там ще від минулої зими дерево, звалене буревієм, лежало, то він його порубав, щоб легше було транспортувати… Дивне коріння в того бука. Наче густе волосся дівчини, мо’, якась фігура з того і вийде… Останнім часом тягнуло на творчість містичну – от і не відвертався від лісових подарунків. Уже під хатою стояли липовий дід Ох із зеленими вусами, вишнева сова Мудра, хитрий котяра Коцький, якого зробив з дикої груші, підкинутої восени буревієм під ворота…\nУвечері повертався додому втомлений та наповнений. Ліс завжди зціляв душу. Здавався собі мудрим та впевненим, мінімум Буддою. Згадав давню притчу про чоловіка, який зайшов у крамницю до Бога й зажадав щастя, здоров’я та слави. Господь чемно вислухав прохання і впевнено простягнув йому невеличку дерев’яну скриньку. Чоловік недовірливо взяв її, відкрив та ахнув. Бог це помітив та сумно прорік: «Я продаю лишень насіння – усе решта залежить від тебе…» Олексій попорав худібку, зводив до водопою коня. Погомонів з мамою по телефону і лиш тоді поплентався до хати. Жалів, і то вже не вперше, що стер номер телефону Мавки з пам’яті мобільного та із власної теж. Бо знав, яка то небезпека – не втриматися, зателефонувати, порушити спокій у душі коханої людини. Дуб сонно гойднув віттям, підперши перші зорі на небі. Зачинали свою поки тиху розмову цикади, десь удалині мляво перегукувалися жаби… Задоволений собою та гарною Божою дниною, подався до хати. І вранішній сон уже не муляв. Схопився за ручку дверей, підняв ногу, щоб переступити через поріг, і завмер. На порозі лежав невеличкий пакунок. Поверх нього масивний чорний камінь, який притискав складений удвоє білий аркуш паперу. Відкинув камінь, розгорнув аркуш. Руку він впізнав. Це був почерк листоноші з сусіднього села, до якого було приписане його обійстя. Кожна людина в цій державі повинна мати прописку, правда, тепер це називалося місцем реєстрації, та хоч би там як… Не дуже пручався, бо його надто рідко турбували, лише під час виборів чи коли приходила нагла телеграма в ті далекі часи, коли не теренах Придніпров’я мобільний зв’язок ще був дивовижею. Тож почерк листоноші він добре знав. «Дай Боже добра, козаче Олексію, – Петро тільки так до нього звертався. – Ця бандеролька надійшла на вашу адресу з умовою – передати руки в руки. Вас не діждався, почало темніти, тож набрався нахабства й розписався за вас. Якщо матимете якісь претензії – ласкаво прошу до мене, у всьому розберемося. Коли все добре і я нічого злого не сотворив, то будемо вважати, що я передав посилку руки в руки. Слава козакам! Петро, листоноша». Олексій стенув плечима, підкрутив вуса і нахилився ще раз, уже за пакунком, запихаючи послання собі до кишені. Неквапом взяв пакунок, відчинив двері. Увімкнув світло на веранді, сів за довгий дубовий стіл. Удивлявся в літери на пакунку. Знайомим красивим почерком було виведено ім’я адресата та отримувача. Лунко загупало серце. У горлі пересохло. Налив кухоль води, залпом осушив. Тремтіли руки. Не знав, скільки отак просидів, по-дурному витріщаючись на пакунок: п’ять хвилин чи годин. Він знав від кого цей пакунок. Він цей почерк упізнає серед мільярдів. Ним було написано «Щоденник Мавки», його Мавки. Врешті переборов себе, приклав пакунок до вуха, вчулася музика сопілки… Як солодко грає,\nрозтинає мені груди,\nВідсахнувся, кинув пакунок на стіл. Ще раз напружив слух. Над лампою били крильцями нічні метелики, створюючи власну мелодію, на вулиці глухо витискали ритм цикади. Прочинив вікно, пускаючи до середини, разом з ритмом цикад свіжість великої ріки та квітучої травневої ночі. Руки перестали зрадливо тремтіти. От, боягуз. Чого боїшся, козаче? Хіба вона привид? І що зробить отой пакуночок, не вкусить – уже точно. Чи вкусить? Боявся зараз самого себе. Як ампутований боїться і водночас жадає бодай на пару хвилин отримати в подарунок утрачену руку чи ногу… Та тут гірше – йшлося про ампутовану частини душі… Бо можна було на хвильку і повернутися, але навряд чи залишитися… Почухав потилицю, мовчки вилаяв себе за нерішучість, ривком підійшов до столу, розірвав упаковку… Усередині була книга. З обкладинки дивилися знайомі сумні очі Мавки, пробиваючись крізь блискавиці та громи ночі. Обкладинка книги, змальована з його сну. То Мавка цю картину сотворила. Ось і сон у руку. На вулиці, десь зовсім далеко, загрозливо загуло. Аж підстрибнув від несподіванки. Тю, дурень. Сам же бачив у лісі – трава в полудень плакала, а то на дощ. Чого ж тоді злякався? Заплющив очі. Набрав повні груди свіжого повітря, що легко та впевнено заходило з вулиці в розчинене вікно. Услухався. Гримнуло та загуло ще раз, набагато впевненіше. Точно, наближалася гроза. Розплющив очі, небо за вікном ледь помітно блимало. Гроза вже гриміла над Каневом. Нарешті видихнув і лиш тоді перевів очі на обкладинку книги. Провів пальцями по глянцю. Срібними звивистими буквами було написано: Магдалена Вишневецька «Історія однієї Мавки». Серце в грудях набатом колотилося, як дурне. Розгорнув книгу навмання і прочитав те, що вже знав, що колись уже читав із її щоденника, сидячи на тахті під пічкою… Закрив похапцем… Повагом дістав люльку, набив її тютюном. Прочинив навстіж двері, запалив. Милувався небом, частина якого ще зоріла світлячками-зорями, а інша – на півдні, мережилася блискавками. Гроза невблаганно наближалася. Докурив люльку, замкнув двері та вікна – хай собі і грім та блискавка владарюють на вулиці, але не в нього в хаті, бо він щойно на цілу ніч отримав роботу і ніхто та ніщо не має жодного права його відволікати. Запалив товсту свічу з воску… У хаті запахло бджолами, і м’яке тепле сяйво заполонило кімнату. Влігся на лежанці, повернув голову в бік подушки, на якій колись спала Мавка, історія якої зараз була загорнута в сторінки книги, захищені від недоброго ока блискавицями. Провів ніжно по подушці, наче по волоссю Мавки… Розгорнув книжку на першій сторінці… Вона щойно з друкарні і пахне фарбою. Свіжий хліб пахне новоспеченням… А книга? Новоспечена книга? Гм! Почав читати… Про автора пара слів в анотації: «Четверта книга письменниці, успішна, талановита, друкується в Польщі, у Франції, у Німеччині…» Купа епітетів, далі красномовна передмова… Пробіг її очима, поспіхом перегортаючи сторінки, бо знав: мусить читати, щоб швидше дістатися до кінця й дізнатись, чому вона прислала цю книгу. А відповідь, як завжди, на останній сторінці, між рядками: «…Мені часто сниться цей сон. І я знаю тепер, хто він – мій Чугайстер. Я можу назвати вам його ім’я, прізвище, місце роботи та домашню адресу. О, я щоразу прокидаюся, коли, відриваючись від землі, в останній момент озирнувшись, замість закоханих очей Чугайстра натикаюся на очі вбивці, очі звіра, лихі, чорні провалля… І я, я сполохано падаю. Не знаю тільки: в небо чи вниз, бо… Я – Мавка… І це моя історія. Де сон став реальністю, і я додивлюся його до кінця…» Читав цілу ніч, навіть не чув, як за вікном лютувала буря впереміш із грозою, як пінився та нервував Дніпро, приймаючи у свої обійми гострі блискавиці. Як падали в лісі, що сьогодні так гостинно зустрічав його, старі та молоді дерева, бо хтось нещадною рукою виривав та шматував їх… Олексій не знав, що в селі у того самого листоноші Петра та його односельців позривало дахи та пообривало дроти на стовпах і що половина Канівського району залишилася без електрики… Він дізнається про це згодом, бо за дивним збігом його хутірець негода обійде боком, наче хтось чи щось берегтиме його, затуляючи долонями, а може, словами, а може, подихом, а може – думками… На останній сторінці написано: «Тобі. Без тебе нічого б у мене не вийшло». І вже Мавчиною рукою дописано: «На згадку. Оця книга – моя улюблена друкована дитина. Дякую, Мамаю, що всі ці роки-дні-години-хвилини-секунди, скільки знаємося, був поруч. Я відчувала твою янгольську присутність завжди. Крила за вікном посеред похмурого дня, сон з небесними хорами посеред темного мороку ночі, місток через безодню з тендітних долонь бога… Там завжди був ти – я знаю. Беріг від необачних вчинків, спокус, рятував мою душу, загублену душу Мавки. Думкою, молитвою, словом. Ти – мій янгол і мій учитель. Мавки також мають власних янголів. Кожна з нас має. Та не кожна, на жаль, про це здогадується. Однак я особлива, тому й знаю. У мене все дуже добре. Матимеш час, приїжджай на презентацію, Мамаю, ласкаво запрошую!» Далі адреса, число, година. Онімів. Утратив відчуття присутності в реальності. Вона завжди знала, що він поруч. Знала і жодного разу не схибила, не дала зрозуміти, бодай натяком, що потребує не лишень янгола у своєму житті, а потребує його фізичної присутності поруч. Отже, не потребує. І не потребувала. Гребувала… «Матимеш час, приїжджай на презентацію, Мамаю, ласкаво запрошую…» – слова з листа… «А ти маєш час, Мамаю?» – питало вранці в нього синє небо. «А ти маєш час, Мамаю?» – питали сонце, дуб, Дніпро, хмари… «Чи маю час?» – питав себе… І знав, що час він знайде, бо він мусить почути навіщо. І хто той «Тобі», котрому присвячена книга. І на першій сторінці роману дрібними літерами у верхньому кутику Мавка також рукою вивела-написала: «Тобі!» Навіть не сумнівався, що то присвята не для нього. Бо він, Мамай, то лишень янгол, святий з крильцями: для молитов, для благань, але не для життя. Ет! А твоя, Мамаю, плоть та кров тоді для чого? Давно хтось дуже мудрий сказав: «Чумацький шлях – то тільки маленька лінія на долоні великого Мамая». А хто тоді вона, Мавка, для Мамая? Зараз здавався собі маленькою родимкою на плечі ніжної Мавки. О, Всесвіте, ти геть чисто змалів! О, так. Книга присвячена іншому, а для тебе, Мамаю, оті слова наприкінці, виведені розхристаним почерком Мавки: «На згадку». Нехай. Він переживе. Бо той чоловік врешті зробив-вчинив-зумів-переборов-переміг Мавку, врятував її від Чугайстра. І він хоче її бачити? Так, її! Її та його, того, хто порятував Мавку від самої себе…\nВиставкова зала столичного готелю. На вході – охорона. Але в нього запрошення, і тому, попри його абсолютно «неканонічний» вигляд, бо шаровари та вишиванка не дуже пасують до гламурного закладу, козака впускають. Охоронець навіть спромігся натягнути на вуста фальшиву посмішку… Тут багато картин на стінах, більшість з них – неживі, неприродні. Такий вигляд мають штучні квіти. Так, наче того бідного митця довго мордували, запихаючи в голову всякі бздури, котрими так і кишить сучасне телебачення. Гидливо кривився, оглядаючи мазанину. Було багатолюдно. І йому, на щастя, доволі легко вдається загубитися в натовпі. Народ відверто витріщається на нього, як на мумію з минулого, і чи не вперше Мамай жаліє, що не зодягнувся у звичайні джинси та якусь там футболку. Бо найбільше бажання зараз мав – не виділятися серед натовпу. Час пік наближався, і юрба дружно рушила в бік центральної зали. Олексій і собі слідком за іншими. Прилаштувався на дерев’яній лавці за доволі широкою скульптурою зеленого чоловічка, з довгою аж до землі бородою… Люду прибувало і прибувало, всі сидячі місця були зайняті, народ уже стояв і навіть сидів навпочіпки в проходах, здебільшого то була молодь… Купа журналістів, камер, багато іноземців… Вона з’явилася наче з повітря, як і годиться Мавці. Щойно не було – і враз оплески, і вічно юна вона… Маленька, сонячна, усміхнена. Хотілося підбігти до неї, пригорнути, поцілувати, захистити. Та він уже знав, що в неї є той, хто це все доволі успішно робить, є той, з ким вона щаслива… Той, хто її береже. А для чого тоді запросила? Щоб поглумитися, типу глянь – ким я стала без твого неба і твоїх Мамаїв… Ні-ні, вона не така. То скоріше автоматично, бо вона вихована, не кепкуватиме з юродивого. Упевнена в собі… Говорила, розповідала, посміхалася ввічливо, відповідала на запитання, навіть іншими мовами – польською та англійською. За три роки – три книги. Презентована – четверта. Про що книга? Про кохання і про любов. До світу, до життя і до себе також. Якийсь молодий український режисер звернувся з проханням до неї написати сценарій для майбутнього фільму, за першою її книгою. Вона чемно всміхнулася і сказала, що вражена такою увагою до її скромної персони і, звісно, не проти. Потім був театральний режисер, не менш успішний, модний, молодий та дуже перспективний художник, який уже в наступному місяці відкриває виставку картин, присвячену її творчості. …і теде, і тепе… А вона? Щасливо посміхається. Правда, трішки втомлено. Правда, трішки неспокою в очах. Але то тимчасово – він певен, тимчасово… Наприкінці зустрічі зчинився страшний шарварок, тиснява за автографами, шум, обговорення… Він дочекався кінця, тупцяючи, ховаючись за скульптурами. Він мав побачити його, того, хто зараз поруч з нею. Того, хто зміг… І він побачив… Великий букет червоних троянд, квітів сто напевне, а вона, а вона… Та, що завжди любила червоне, та не троянди, а маки, крилато посміхалася тому, хто дарує, вдихаючи п’янкий аромат. Чоловік зашепотів їй щось на вухо, вона скуйовдила його волосся. Це був старший пан, набагато старший від неї. Невисокий, сивий, з хитрими маленькими очима. Але ті очі так палко дивилися на Магду, що відразу все ставало зрозумілим. Він кохає її. Олексій підступився ближче. Вона його не помічала. Почув, як Мавка мило називає того чоловіка з трояндами. – Ой, Карене. Це так розкішно! Дякую! Що ж – той не дозволить його Мавці впасти. І вона з ним таки стане щасливою. Так, щасливою… Він страшився цієї миті, боявся зазирати їй в очі, бо був переконаний: там жодного суму, того, який він знав, того, який завжди був у її очах, коли вона була його Мавкою. Сум зник, бо тепер вона ЩАСЛИВА… Олексій важко пригадує, як доплентався на Борщагівку до приятеля Славчика, як за ніч вони видули три півлітрових пляшки горілки, що тоді думав, бо ранок для нього настав аж через півтори доби… Від похмілля боліла голова… І душа не менше… Усе, усе… вона нарешті назавжди пішла з його життя… Так ефектно – під звуки фанфар, мідних труб, під овації та феєрверки, пішла до іншого, в інший вимір – уже без вороття. Вертав додому маршруткою, пригортав до серця Мавчину книгу. Треба було її спалити, то Славчик порадив. Переконував, що так Олексій позбудеться залежності. Але ж книги не горять, бо кожне слово Мавчиного щоденника й так сидить у голові та живе в серці. Відкрив останню сторінку роману, читав уже напевне всоте, шепочучи до себе, до неба, до Бога, мов молитву: «Мавко, будь щаслива! Мавко, будь щаслива!» Щоденник Мавки\n…Я стою на кручі, над бистрою рікою. Ріка бурхливо несе свої води. Я дивлюся вниз, я слухаю душу того, хто не дав мені впасти, слухаю голос Бога. Бог – то любов, велика і сильна любов. Бог – то ти і я, то зорі, місяць, сонце, галактики та ґрунт під ногами. Серце Мавки, вічне та справедливе! Душа мами верби! Я нарешті щаслива! Я навчилася бути собою. Я знайшла те, що шукала вже від народження, і тепер нізащо не відпущу. Я співаю, стаю небом, зорями, хмарами, вітром… І так солодко, і так велично в середині мене щось розростається, щось проситься на світ. Перший сонячний промінь ніжно ковзнув по воді. Торкнувся моїх губ, очей, мого чола. Велич світу проростала в мені, більшала, просилася в небо… О, як вабить це бездонне небо вгорі, як кличе безконечне небо внизу. Я – Мавка, що нарешті по-справжньому кохає не те, що собі вигадала, а справжнього чоловіка, такого, який знає, як зробити тебе щасливою. Небо низько прихилилося до мого чола, сонячна доріжка вабить за собою. І те, що проростало в мені, – врешті народжується. Не мукою і лементом, а музикою, піснею та співом. Бо що для кохання крила: хочеш літати – лети, і я… …полетіла! Бо коли складають докупи твої поламані крила – ти заново вчишся літати, бо коли тобі складають докупи твою потрощену душу – ти заново вчишся любити… Крила мої міцні. Бо я ЛЮБЛЮ!\nОлексій сьогодні знову говорив з батьком… Щиро говорив… Відразу після Києва, кинувши речі, поспіхом, навіть не замкнувши хати, побіг до ріки змивати сум’яття та великий гріх жадання чужого, того, що вже ніколи за жодних обставин йому не належатиме… Слова молитви, доброго та всепрощаючого Бога звучали голосно… Умиротворення вкупі з водою великої ріки вливалося у його серце…\nЗайшов у хату… Нарешті… Він удома. Тут відчував себе захищеним. Нарешті все так, як має бути. Усе по-справжньому. У нього в серці є одна любов, і він не має права з нею битися, бо від цього вона буде тільки страждати та кровити, занапащаючи того, хто її носить. То кому від того гірше? У нього над ліжком оберегом висить портрет Мавки. Зимової Мавки. Сумні очі, зелене волосся, і вона посеред лісу – зимового, холодного… А тут, над його ліжком, де завжди тепло, він так собі гадав – Мавці не має бути зимно… І правда, вона тепер не мерзне. Хтось знайшовся справжній, вона його називає Кареном і він старший від неї, і він її кохає, і він не дозволить її образити. То він відігрів її душу. Приготував сяку-таку вечерю, наче відкладав час повернення до спальні, до того моменту, коли треба ставати до нічної молитви перед образами, які висіли зовсім поруч з портретом Мавки… Аж розсердився на себе за нерішучість, запалив свічку, поплентався спати. Бо завтра новий день і справ у нього чимало – вісь тріснула у возі, треба підлатати кінську упряж, по городу з сапою пройтися, бо вже зела-бур’яну набралося. Поставив свічку перед образами, навіть не дивився ні в бік свого ліжка, ні в бік Мавчиного портрета (завтра при денному світлі він перевісить її в дальню кімнату для гостей), а зараз: «Отче наш, що єси на небесах…» Розвернувся в бік ліжка з рухом зняти сорочку і…\n…Вона лежала на ліжку, згорнувшись калачиком, рівно та глибоко дихаючи. Мавці снилися янголи, вона кутиками губ ніжно посміхалася. Його серце зупинилося. Ні-ні, йому ввижається, бо то не може бути правдою, аж ніяк не може бути… Він з’їхав з глузду. Разів п’ять закривав та відкривав очі. Мавка не щезла. Розглядав її. Тільки зараз помітив, що вона змінила колір волосся, стала трохи рудою. Як він позавчора то не помітив? Бовдур, бовдур, бовдур, котрий бачив тільки щасливі очі Мавки… Присів навколішки, поклав голову поруч з її і боявся навіть дихати, не вірячи тому, що зараз направду бачив. Чи не бачив? Зоровий глузд противився, душа співала: «То вона. Не витвір уяви. Справді вона…» Вона пахла так, як завжди пахла його Мавка: квітами польовими та степом… Серце оживало, зачало стукати. – Мавко, – не стримався, покликав пошерхлими губами. Боляче вкусив себе за язик. Що ти робиш, телепню? Вона ж мана… Відведи погляд, вона й розвіється. Увіп’явся очима, аж ті засльозилися і… Таки кліпнув, кліпнув. Ну, все, вона зараз зникне. Та Мавка не зникала. Вона солодко потягнулася, замуркала щось собі ледь чутно під ніс та розплющила очі. Очі в очі… Ніжні блискітки в сонному безмежжі зелено-карого моря… – Привіт, – прошепотіла ледь чутно. – Ти дочитав мій щоденник? Дочитав? До останньої букви? Він ствердно закивав. – Ти пам’ятаєш, Мамаю, слова, якими він починається? – говорила ледь чутно, ще спросоння, та він дуже добре чув, бачив, відчував, переповнювався. Кивнув і також ледь чутно відповів, бо слова не мали зараз великого значення, вона їх вгадувала, зазираючи йому в душу, читала вже давно у його серці: – Для щастя потрібні двоє… – і додав трохи недоречно: – Так сказала мама! Вона посміхнулася, рукою ніжно торкнулася його пересохлих губ: – Двоє, Мамаю. Двоє. Для щастя потрібні він та вона.\nКвітень 2013 – травень 2014 року notes\nНевеличка металева чи дерев’яна козацька чарчина, яка не ставилася на стіл, бо не мала плоского дна. Носилася козаком у шароварах.\nКозацький сигнальний маяк – піраміда з просмолених бочок. Вона була обов'язковою спорудою на кожному сторожовому посту.


Відкриття фотовиставки «Ми бачили Хюгге» у Києві | Культурный Тренд\nВідкриття фотовиставки «Ми бачили Хюгге» у Києві\n19 січня у київському клубі «Видиво та вино» о 17.00 відкривається виставка фотографій «Ми бачили Хюгге», яка представить роботи випускників школи-студії «ФОТОМАЙСТЕР», а саме Вікторії Михальської, Ксенії Денисенко та Анни Заікіной. Куратор проекту Олег Малов.\n«Як відтворити у візуальному мистецтві те, що насправді ніяк не виглядає? Саме з цим питанням зіштовхнулись учасники проекту “Я бачив хюгге”, оскільки мова йшла про суто внутрішнє відчуття щастя і комфорту, яке хоч і може бути пов’язане з якимись зовнішніми речами, але знаходиться виключно в сфері відчуттів та особистого світогляду.\nПоняття хюгге прийшло до нас з далекої Данії, мешканці якої вважаються одними з найщасливіших у світі. В чому полягає їх секрет та як досягти відчуття хюгге? Використовуючи мову фотографії, ми спробували візуалізувати своє бачення і своє розуміння датської “технології відтворення побутового щастя”. Ми спробували стати трохи датчанами, залишаючись при цьому українцями», – ділиться Олег Малов, куратор проекту\nВиставка триватиме до 2 лютого 2019 року у клубі «Видиво та вино» за адресою: Київ, вул. Січових Стрільців, 1.\nМихальська Вікторія Валеріївна\nНародилася в місті Києві 21-го січня у 1991 році.\nЗакінчила Національний медичний університет ім. О.О. Богомольця за спеціальністю «Медична психологія» у 2014 році. Ще на перших курсах медичного вона захопилась фотографією та почала самостійно розвиватись в цій сфері.\nВ 2014-му пройшла індивідуальний курс фотографії у Василя Ніловича Кривенко в фото-школі Олексія Абрамова. Майстер настільки вразив Вікторію, що влітку 2017 вона повернулась до школи Абрамова на курс Василя Ніловича «Креативна фотографія». Взимку 2017-2018 закінчила ще один курс Майстра «Чорно-білої фотографії». Після цього Вікторія вирішила, що хоче досягти більш професійного рівня в фотографії і пройшла курс «професійної спеціалізації» Ігоря Терика в тій самій школі.\nВ своїх роботах Вікторія любить працювати з формою та лініями. Улюблені напрями: StreetPhoto, Soulportrait, а також Fashion.\nПрофесійний фотограф. Народилася 9 червня 1982 року.\nПройшла повний курс навчання у школі-студії «Фотомайстер» імені Олексія Абрамова. Навчалася на курсі фотографії для початківців у Романа Наумовича Гінзбурга та пройшла його авторський курс для фотохудожників «Малюємо світлом».Постпродакшен та особливості Photoshop вивчала на курсі Євгенія Перепелиці. Професійну спеціалізацію комерційного фотографа отримала на курсі Ігоря Терика. Успішно працює комерційним фотографом та викладає фотографам-початківцям у фотошколі. Має досвід студійної та репортажної фотографії. Улюблені напрями: Портрет, StreetPhoto та Пейзаж.\nФотограф-початківець. Захоплюється фотографією з 2018 року. Сприймає фотографію як хоббі, яке допомагає привнести творчість у своє життя. Знімає у жанрах FineArt, StreetPhoto, робить спроби створювати концептуальні, жанрові, мінімалістичні та абстрактні фотографії. Вивчає фотомистецтво у школі-студії «Фотомайстер» ім. Олексія Абрамова, де завершила курси «Креативна фотографія для початківців», «Photo-sapiens – магія чорно-білої фотографії» В. Кривенко та «Бесіди про сучасну фотографію» О. Малова.


74.07 USD і більше\nЯк усі ми давно знаємо, що з приходом весни все навкруги розцвітає та стає радіснішим та яскравішим. Саме в цей час наступає пора тюльпанів, цих хрумких, запашних красунчиків в царстві квітів. Щасливчикам які мають змогу потрапити в Королівський парк квітів Кейкенхоф, що у Нідерландах, який прославився на весь світ своїми неймовірними тюльпанами, раз і назавжди закохаються саме в ці весняні квіти. В цілому парк Кейкенхоф (Keukenhof) складається з 500 доглянутих садів, в яких вирощують не тільки безліч видів тюльпанів, а й амариліси, гортензії, гербери, антурії, бромелії, фрезії, цибулинні і горшкові квіти, а також квітучі чагарники і дерева. Тут є сотні клумб, які рясніють всіма кольорами і відтінками веселки.\nЗанурившись в світ тюльпанів, ви дізнаєтесь про надзвичайну кількість сортів та видів. Над виведенням нового сорту працюють тисячі селекціонерів, аби досягнути неповторного результату. Щоб у нас була можливість порадувати наших близьких, та подарувати «оберемок весни».\nРозглянемо класифікацію тюльпанів трішки детальніше, та розділимо на декілька груп.\nРанні прості тюльпани. Відомі нам ще з 17 ст., ці тюльпани мають чашоподібну форму та є дуже стійкими, що не бояться ні дощу ні сильних вітрів. Забарвлення бутона не є різноманітним, адже існують преважно червоні та жовті окраси. Використовують переважно для прикраси садів та клумб.\nМахрові тюльпани мають невисокий квітконіс, переважно 25-30 см. Забарвлення квітки більш різноманітне, проте переважно усі теплих світлих тонів. Ці тюльпани також дуже стійкі до зовнішніх факторів та будуть довго радувати око.\nТюльпани Тріумф мають високий квітконіс (50-70см) та наділені келихоподібною формою квітки. Ця група до сьогодні залишається найбільш популярною, адже тюльпани є дуже стійкі та представлена у широкій кольоровій гамі, від білого до темно-фіолетового.\nПізні махрові тюльпани, їх ще називають піоновидними, адже через велику кількість пелюсток та за своєю округлою формою нагадують піони. Стебло не є високим, переважно 25-30 см, та на жаль не є дуже стійкими до погодніх умов. Проте у них найдовший період цвітіння, а також вони відрізняються надзвичайною кольоровою гамою, від найсвітліших до темних, навіть чорних відтінків, не рідко бувають в двоколірні.\nПопугайні тюльпани відрізняються особливою формою, вони глибоко порізані по краях, часто вигнуті, хвилясті схожі на скуйовджене пір'я птахів. Виглядають квіти дуже незвично. Можливі у найрізнлматнішому окрасі, від найсвітліших до найтемніших, у двох та трьох кольорах.\nНа сьогоднішній день, для того аби побачити цю всю неймовірну різноманітність не обов`язково їхати у Голандію, достатньо піти у флористичний бутик чи замовити доставку квітів у Львові, та за лічені години отримати прекрасний подарунок. Особливо актуальними тюльпани стають напередодні 8 березня, свята усіх жінок.\nСаме для цього свята ідеально підійдуть монобукети із тюльпанів, різних сортів та кольорів .


Моя освіта - реферати, ЗНО, ДПА, шпори, конспекти, поради > Фінанси > Матеріально-технічна база\nМатеріально-технічна база – всі засоби виробництва, матеріальні і речові, які потрібні для виробництва в організації.\nЦе поняття сукупність галузей інфраструктури, які беруть участь в економічних процесах. Під цим терміном розуміють всі об’єкти, які вимагають фінансування або ж поповнюють бюджет.\nМатеріально-технічна база економіки – це сукупність галузей інфраструктури\nПри обліку бази підприємства потрібно звертати увагу не тільки на матеріальні ресурси, але і на технічне оснащення. До уваги приймаються також вік обладнання, пристосованість будівель до умов виробництва, наявність фінансування на своєчасне оновлення парку обладнання.\nОдин з компонентів бази підприємства – це виробничо-технічна база, що включає в себе всі основні інструменти, що вимагаються для процесу безперервного виробництва та безперебійної роботи організації. По суті, вона являє собою сукупність обладнання, транспортних засобів, площ, і інших матеріальних ресурсів, які потрібні для процесу виробництва. Матеріальні ресурси в неї не входять.\nМатеріально-технічна база постійно знаходиться в процесі розвитку: вводяться технологічні рішення, закуповується нове обладнання. На стан бази впливає безліч факторів: передбачуваний термін служби обладнання, рівень автоматизації виробництва, плани реконструкції та модернізації, фінансування технологічних фондів.\nФормування матеріально-технічної бази схильне до дії деяких факторів:\nТип товару, що випускається або послуги.\nМетодики організації виробничого процесу.\nСпеціалізація, як засобів виробництва, так і співробітників.\nХарактеристики матеріально-технічної бази підприємства\nДля оцінки бази підприємства використовують комплексний підхід, який дозволяє оцінити всі тактико-економічні показники. В першу чергу відстежують рівень технічного оснащення, вік обладнання, потім організацію процесів виробництва, ефективність управління грошовими фондами і розподіл матеріальних благ за галузями. Щоб оцінити роботу організації використовують такі показники як коефіцієнт технічного оснащення, автоматизації, рівень відповідності вимогам експлуатації. Щоб визначити, наскільки ефективно використовується матеріально-технічна база, розраховують випуск товару на 1 грн. вартості фондів. Цей показник називається фондовіддача.\nДо матеріально-технічній базі також належить продукція підприємства. Її оцінюють за такими показниками: швидкість виробництва, якість, надійність, відповідність стандартам.\nПісля аналізу матеріально-технічної бази складають документ, що відображає стан виробництва – паспорт підприємства. Він дозволяє відстежити, на що витрачаються виробничі потужності, а також скласти план роботи підприємства на майбутні звітні періоди.\nПаспорт матеріально-технічної бази\nЗгідно з цими положеннями про паспорт, документ складається на 5 років. В цей документ вносять відомості не тільки про основні ресурсах, задіяних в процесі виробництва, але і про допоміжних. У нього заносяться всі засоби господарської діяльності. Сумарно в паспорті повинно бути відображено не менш 200 показників по 38 різними параметрами виробництва.\n« Матеріаломісткі виробництва Матеріально-технічне забезпечення »


Дитина екстраверт: як зрозуміти та правильно виховати | Журнал для турботливих батьків\nГоловна Діти Дитина екстраверт: як зрозуміти та правильно виховати\nГаласливі, рухливі, допитливі, оптимістично налаштовані – це діти-екстраверти. Такі хлопчики і дівчатка дуже товариські, легко сходяться з однолітками і дорослими людьми. Тому екстраверти не страждають від нестачі друзів. А ще їм та їхнім батькам ніколи не буває нудно. Як визначити тип особистості сина чи дочки, а потім – підібрати метод виховання? Давайте дізнаємося.\nЯкий він, екстраверт?\nУ попередньому матеріалі ми розбирали поведінку дитини-інтроверта. Якщо пам’ятаєте, його відрізняють спокій, мрійливість, малорухливість, прагнення перебувати на самоті. Дитина-екстраверт має зовсім протилежний набір якостей.\nВаш нащадок екстраверт, якщо:\n· Йому складно всидіти на місці, хочеться постійно рухатися і щось робити;\n· Він не любить тишу і самотність, прагне туди, де багато людей, навіть незнайомих;\n· Постійно проявляє свої емоції. Коли йому весело – нікого не соромлячись, сміється; коли сумно – плаче, не приховуючи сліз;\n· Голосно і багато говорить. Екстраверти – хороші оратори, оскільки не соромляться перебувати в центрі уваги;\n· Береться за кілька справ одночасно, постійно пробує щось нове, але при цьому швидко втрачає до цього інтерес і не доводить почате до кінця;\n· Любить бувати в незнайомих місцях, заводити знайомства, постійно шукає пригод;\n· У вільний час на противагу читанню обере веселу командну гру у дворі;\n· Здатний залишатися активним і життєрадісним протягом усього дня. Навіть до вечора у нього багато нерозтраченої енергії. Багатогодинне спілкування, заняття в школі, поїздка на дачу – все це практично не позбавляє дитину сил, він як і раніше готовий до нових подвигів;\n· Любить вчитися: спілкуватися з однокласниками, педагогами, відповідати біля дошки, привертаючи до себе загальну увагу, задавати питання;\n· Часто озвучує те, про що думає – промовляє думки вголос.\nНа думку психологів, виявити екстраверта серед дітей набагато простіше, ніж серед дорослих. При цьому фахівці відзначають, що стовідсоткових представників того чи іншого типу не буває, в кожному з нас присутні якості як екстравертів так і інтровертів, просто одні превалюють над іншими. Це означає, що іноді у вашої емоційної та активної дитини-екстраверта можуть проявлятися особливості тихого і скромного інтроверта. Не дивуйтеся і не турбуйтеся – це нормально.\nПоради тим, хто виховують екстравертів\nБути екстравертом – добре. Цю точку зору поділяє більшість. Воно й зрозуміло, адже екстраверти легко налагоджують контакти з людьми, мають невичерпний енергетичний потенціал і ведуть активне життя, отримуючи від нього задоволення. На думку психологів і соціологів, саме екстраверти багато чого домагаються в житті: стають улюбленцями шкільних вчителів, заводять безліч друзів в студентські роки, а подорослішавши – влаштовуються на престижну роботу.\nЕкстравертам можна позаздрити. Проте і у них бувають емоційні вигорання, проблеми в спілкуванні, навчанні та розвитку. Причина багатьох бід криється в надмірній рухливості екстравертів, невмінні зосередитися на одній справі, брати на себе відповідальність за виконання складного завдання. Екстраверти часто запальні. Деяких надто харизматичних екстравертів не сприймають серйозно. З усіма цими побічними ефектами екстравертам необхідно навчитися справлятися ще в дитинстві, щоб у дорослому житті відчувати мінімум психологічного дискомфорту.\n· Забезпечте дитині належну фізичну активність\nДіти-екстраверти в більшості своїй люблять спорт і рухливі ігри. Поцікавтеся у дитини, яку спортивну секцію вона б хотіла би відвідувати. Для домашніх ігор дівчаткам підійдуть фітнес-м’ячі, а для хлопчиків можна встановити в дверному отворі турнік.\n· Дайте дитині простір для творчості\nЯкщо дитину не цікавлять спортивні активності, можливо, малечі захочеться займатися творчістю: малювати, в’язати, вишивати, випалювати по дереву, робити орігамі. Допоможіть синові або дочці з вибором заняття і не переживайте, якщо через якийсь час інтерес до нього послабшає. Дитина напевно знайде альтернативу хобі що наскучило.\n· Подаруйте дитині можливість конструктивного спілкування\nЕкстраверти люблять говорити, а це означає, що вам доведеться постійно вступати з дитиною в діалог, навіть якщо ви втомилися або вас не цікавить тема обговорення. Не справляєтеся з роллю чуйного співрозмовника? Тоді не заважайте синові або дочці шукати таких у найближчому оточенні. Не осмикуйте дитини, коли вона заводить розмову з незнайомим пасажиром в громадському транспорті або з сусідкою по сходовій клітці. Просто слідкуйте за тим, щоб це спілкування не приносило шкоди.\n· Допоможіть дитині дотримуватися розпорядку дня\nРозклад, складений на тиждень вперед, допоможе дитині стати більш організованим і спокійним. Навіжених екстравертів дуже важливо привчати до порядку з раннього дитинства.\nЦі рекомендації допоможуть направити енергію дитини-екстраверта в потрібне русло. Частіше цікавтеся починаннями й успіхами вашого малюка, подавайте йому позитивний приклад і спільно шукайте шляхи вирішення виникаючих проблем.


Україна, 18 Березень 2017\nсубота 18 Березень 2017\nСвяткування Дня святого Патрика у США. Відео\nТрадицію святкування Дня святого Патрика до США привезли ірландські іммігранти. Вони ж понад 250 років тому започаткували у Нью-Йорку парад на честь святого. Сьогодні щоби продовжити їхню традицію близько 150 тисяч мешканців Нью-Йорка та гостей міста пройшлися вулицями великого яблука.\nЯкі виклики та питання стоять перед внутрішньо переміщеними особами розглядають в ООН жінки-лідери. Відео\nГість студії: президент «Ла-Страда» центру в України Катерина Левченко.\nПрезидент США Дональд Трамп під час спільної прес-конференції з Анґелою Меркель подякував їй за лідерство у вирішенні конфлікту на сході України. Меркель заявила, що дуже задоволена тим, що Білий дім, і особисто президент, відданий підтримці Мінського процесу.\nМайкл Карпентер, що безпосередньо займався питаннями військової допомоги Україні при адміністрації Барака Обами, окреслив кроки, якими має піти нова адміністрація Трампа для стримування агресії Путіна.


ЄС узгодив нові санкції проти окупаційної влади в Криму » Слово і Діло\nВ ЄС узгодили нові санкції проти окупантів у Криму\n8 листопада 2016, 18:17\nМіністри фінансів ЄС домовилися запровадити нові санкцій проти московських окупантів Криму в зв'язку з анексією півострова.\nЙдеться про запровадження нових персональних санкцій щодо кримських чиновників.\n«Рада схвалила нові списки імен у межах обмежувальних заходів через дії, що підривають територіальну цілісність України», – заявив на прес-конференції після засідання Ради міністрів фінансів ЄС міністр фінансів Словаччини Петер Казимир, відповідаючи на питання про запровадження нових санкцій щодо кримських чиновників.\nУкраїнські санкції проти Росії набули чинностіУказ Президента України №467/2016 від 16 вересня 2016 року щодо антиросійських санкцій набув чинності. 31 жовтня 2016, 09:29\nСписок складається зі 151 людини та 37 організацій. На них поширюються візові заборони та замороження активів у ЄС за їхню роль в анексії Криму Росією або підтримку російської збройної агресії на сході України.\nНагадаємо, що 15 вересня Європейський Союз затвердив рішення про продовження ще на півроку санкцій, застосованих проти 146 громадян і 37 компаній за порушення територіальної цілісності та суверенітету України. Рішення було ухвалено без обговорення, за письмовою процедурою.\nЕкономічні санкції, направлені на конкретні сектори російської економіки, продовжені до 31 січня 2017 року. Обмежувальні заходи у відповідь на незаконну анексію Криму й Севастополя продовжені до 23 червня 2017 року.\nДо санкцій проти Росії долучилися ще чотири країни – Могеріні 25 жовтня 2016, 07:20\nУкраїна буде домагатися продовження санкцій проти РФ на 2017 рік 24 жовтня 2016, 07:42\nГлава Європарламенту: режим антиросійських санкцій збережеться 20 жовтня 2016, 18:55


Вінничани запропонували відремонтуват...\nЗбір підписів триває на сайті Єдиної системи місцевих петицій.\nАвтор петиції Ігор Чорний просить небайдужих вінничан долучитися до цієї ідеї.\n“Площа Перемоги є центральною частиною міста, тому багато людей, як місцевих так і приїжджих, щодня бачить, в якому стані знаходиться монумент на честь створення ВПС України, що є неприпустимим, особливо, зважаючи на те, що головний авіаційний штаб країни знаходиться саме у нашому місті.\nЛітак іржавіє і знаходиться у жахливому стані. А забарвлення у синьо-жовтий колір є неякісним та виглядає неорганічно. Пропоную місцевій владі схвалити петицію та привести літак до ладу по всім канонам військової авіації (забарвлення, та дрібні деталі літака) або ж замінити його на більш сучасний літак”, - йдеться у зверненні.\nСтаном на 24 червня петицію підписали 45 осіб. До кінця збору підписів залишилось 10 днів. Якщо петиція отримає 350 необхідних підписів, вона буде розглянута місцевою владою. Долучитися до підписання петиції можна тут.\nВід ЛЮ 24 червня 2019 - 14:59\nТеги: звернення площа Перемоги


Кулькова ручка Сергія Коляди подібна до ракети СС20 Kolyada.com\nwww.kolyada.com, 10 жовтня 2003 р.\nКулькова ручка Сергія Коляди подібна до ракети "СС20", що пролітає над реальністю\n1. Записна книжка Сергій Коляда працює над кожною своєю картиною від одного до двох місяців. Це досить великий проміжок часу і, як каже художник, він замислює набагато більше, ніж малює. Ідеї можуть прийти несподівано: у дорозі, уві сні, під час роботи. Замість малювати, Сергій Коляда часто записує сюжет майбутніх картин до своїх блокнотів. Інколи записані там ідеї таки втілюються в чорно-білій графіці. Висловлене може бути і сказаним, і зримим. Але, здається, воно ніколи не буде роз'ясненим, до кінця розтлумаченим. Художник принципово не дає назв своїм картинам, уникаючи цілісності та певної спрямованості як окремих картин, так і всієї творчості. Єдина авторська мовна співвіднесеність картин міститься у блокнотах, але вона ним не публікується. Отже, пишучи статтю про графіку Сергія Коляди, я маю зовсім небагато орієнтирів і ризикую зовсім не наблизитися до того, що насправді він хоче висловити образами своїх картин. Проте не покидає відчуття, що і це передбачено ним і записано десь між рядками його записних книжок.\n2. Цитати і джерела\nКоли вести мову про улюблених художників Сергія Коляди, то кожен глядач може визначити їх за цитатами: Тарас Шевченко, Сальвадор Далі та Енді Воргол. Втім, цитати є не тільки з творів цих художників, але важливо те, що Коляда намагається використати також їхні прийоми. У Шевченка Сергій вчився створювати психологічні портрети, використовуючи незвичайні рухи, жести, освітлення, творячи приховану внутрішню динаміку образів. Також йому імпонує елегійний, трохи меланхолійний настрій, притаманний багатьом картинам Шевченка. Крім того, чи не найбільше Коляда цінує шевченків досвід наділяти соціальну сатиру неповсякденними і непрагматичними смислами і тонким психологізмом. Особливо подобається Сергієві полотно Шевченка "Катерина", він часто повторює мотиви з нього, переміщуючи головний персонаж то на нью-йоркську вулицю, то заповнюючи простір довкола нього сучасними рекламними логотипами й торговими марками, то розташовуючи його на одній з картин на уявному поштовому конверті із запрошенням на власну виставку.\nВід Сальвадора Далі Сергій Коляда взяв собі сюрреалістичний принцип композиції, що дає змогу вільного поєднання між собою образів різної художньої природи і семантики, як в одній з картин - сцена з родинного життя, такі собі запросини на свіжоспечений пиріг, колона на Майдані Незалежності в Києві та унітази, на яких сидять усміхнені дівчата-фотомоделі так, неначе вони беруть участь в якомусь модному шоу. Таке поєднання притаманне сну, поетику якого активно використовували і розробляли сюрреалісти. Сюрреалізм, будучи ідейно пов'язаним з фрейдизмом, трактує сон як реалізацію неясних несвідомих бажань, здебільшого таких, які з моральних або з практичних міркувань у житті не можуть бути втілені і тому витісняються до сфери несвідомого. Фрейдизм у тій формі, що подана в таких роботах З.Фройда, як "Вступ до психоаналізу" чи "Тлумачення сновидінь", має справу зі сном як з виявом індивідуального несвідомого. У вченні К.Г. Юнга, яке продовжує і розвиває фрейдизм, йдеться про так зване колективне несвідоме, яке, щоправда, відображається у формах, відмінних від сну: міфології та архетипічних образах. Картини Сергія Коляди якраз і є, напевно, спробою художньої реконструкції цієї неявленої форми - колективного сну. У цьому сні нездійсненні у реальній дійсності бажання - бути багатим, знаменитим, мати розкішні автомобілі, любов найгарніших у світі жінок, яку ті з легкістю готові дарувати - не витісняють, а, навпаки, химерно поєднуються з такими небажаними реаліями, як бідність, жебрацтво, вбивство, голод, старість, хвороби і смерть. Подібно Сальвадорові Далі, Сергій Коляда хоче надати цим видінням-реконструкціям форми, найбільш близької до документальної. Документальною візуальною формою в ХХ і тепер вже в ХХІ столітті є фотографія. Сергій Коляда знайшов власний, і досить вдалий спосіб наслідувати фотографії - техніку малювання чорною кульковою ручкою, досягнувши майстерної передачі півтонів, а також створення таких фотоефектів, як глибина різкості (розмитий задній (передній) план), фотомонтаж і таке інше.\nАмериканський художник Енді Воргол уперше перетворив промислове виробництво на один з художніх прийомів. Звичайно, майстерня Сергія Коляди, де одна картина може створюватися й понад два місяці, не йде в порівняння зі знаменитою "фабрикою" Енді Воргола, яка випускала в світ цілі партії натюрмортів з банок супу "Кемпбелл", портретів Мерілін Монро. Але сам прецедент створення творів мистецтва за допомогою друкарської машини створює передумови для "зрівняння в правах", наприклад, образів високого мистецтва і реклами, а також іронічного ставлення і до тих і до інших, бо й ті, й інші можуть безкінечно повторюватися і тиражуватися, можуть бути страшенно нав'язливими, заповнюючи увесь довколишній життєвий простір.\nОстаннім часом здається, що Україна все більше переймає західні, насамперед американські, цінності, спосіб життя. Це, як вважається, призводить до того, що екрани наших телевізорів і вулиці наших міст заповнюються рекламою, насамперед торгових марок, які прийнято називати "всесвітніми", у моді носити джинси та їздити в дорогих автомобілях закордонного виробництва; в усе більш стійкій переконаності в авторитеті грошей як життєвої цінності. Що характерно, не можна сказати, щоб українці захотіли стати подібними до американців, вести західний спосіб життя, геть забувши щось своє, знайоме з дитинства. В Україну, як і всюди в світі, прийшли новітні, технологізовані засоби комунікації, поширилися комп'ютери, Інтернет, мобільні телефони, цифрова фотографія та відео. Всі ці технічні дива виникли не в Україні і, будучи засобом комунікації, вже самі в собі несли повідомлення зі світу, що їх створив. Як вчив канадський теоретик мас-медіа М. Мак Клюен, форма повідомлення вже і є самим повідомленням. Пригадується, як в роки "перебудови" повсюди відкрилися відеосалони, де показували до того недоступні американські бойовики і фільми жахів, і в масовий свідомості відеомагнітофон пов'язувався з саме такими фільмами - у голові пересічного відвідувача таких салонів якось і гадки не виникало, що по відео можна було прокрутити хоча б фільми про Велику Вітчизняну війну, радянські комедії або документальні фільми. Ні, для цього існували кінотеатри, що показували "звичайне" 35-мм кіно, і таким чином відмінність у технічних засобах показу означали й дуже істотну різницю в змісті того, що показується. Потрібен був дуже великий час, поки з'явились записи вітчизняних фільмів на відео. Завжди національній культурі, усьому комплексу світобачення, міфології, способу життя, мови потрібно було завойовувати право на життя в середовищі нових засобів комунікації. На магнітофонах крутили спочатку майже тільки західну музику, спочатку комп'ютери, а тепер мобільні телефони змушують пристосовувати українську мову до латиниці. Зазвичай процес підкорення медія, що з'явилися, національному культурному полю був досить тривалим, розтягувався на десятиліття, навіть століття (так, як це було з книгодрукуванням), але тепер усе нові й нові засоби комунікації з'являються дуже швидко, відповідно тиск тих повідомлень з іншого культурного середовища, які вони несуть з собою, посилився, і багато культурних фактів, таких, як традиція вишивки або народна пісня, зникають через зменшення простору існування, так само, як рідкісні рослини і тварини зникли після розорення степів. Показово, наприклад, що жоден з п'яти українських операторів мобільного зв'язку і переважна більшість інтернет-провайдерів не мають україномовної назви або торгової марки.\nКартини Сергія Коляди активно експлуатують образи з "нових" комунікаційних каналів: реклами, телебачення, англомовних київських газет. Оскільки в Україні продається дуже багато імпортованих товарів, то й реклама часто буває імпортованою. Відтак в українському культурному полі взаємодіють народні давні традиції, класичне мистецтво, численні культурні реалії радянської доби і новітня, здебільшого імпортна, мас-культура. Яку мистецьку форму знайти для цієї взаємодії, яка скоріше є боротьбою за існування? Сергій Коляда обирає гротеск: на одній з картин він відтворює відомий автопортрет Т. Шевченка зі свічкою, вивішений у рекламному призмотроні, лише замість свічки на цьому ніби рекламному зображенні Шевченко тримає пляшку "Кока Кола". Інша картина являє глядачам хрестоматійний для гротеску сюжет, ледве не емблему гротеску - голі товсті баби в масках, що танцюють. Гротеск - слово італійське, означало воно первісно "химерні візерунки, намальовані в печері". Потім гротеск став терміном мистецтвознавства, що означає таке поєднання предметів, образів або культурних явищ, коли вони втрачають звичні риси та набувають несподіваного вигляду або змісту. Гротеск, напевне, є найкращою формою вираження "колективного сну", про який йшлося вище.\n(Ліричний відступ) Кулькова ручка Сергія Коляди подібна до ракети "СС20", що пролітає над реальністю. Це єдиний, але дуже міцний і незаперечний з нею зв'язок. Подібність у формі, польоті та приналежності до фалічних символів не наділяє її такою ж руйнівною силою, але і те, й інше - вітчизняні вироби, що, напевне, мають десь великі недоліки, проте це єдине, що можна протиставити "їхнім" "Томагавкам". Крім того, кулькова ручка Сергія Коляди подібна до СС20 лише в польоті, за межами реальності. Кулькова ручка Сергія Коляди, що лежить, як казав З.Фройд, "всього лише ручка".\nВедуться пошуки інтерактивності мистецтва, тобто такої його форми, коли глядач, слухач або читач може вплинути не лише на процес сприймання твору (пустити, наприклад, стрічку відеомагнітофона в зворотньому напрямку, читати, пропускаючи сторінки в книзі тощо), а й на творення самого твору (наприклад, бути присутнім у самому творі чи то безпосередньо, чи то в його структурах). З появою нових технологій, комп'ютерів, Інтернету подібні проекти починають втілюватись у життя. А як же бути художникові, що традиційно створює картини на папері або полотні, чи може його мистецтво бути інтерактивним? Звичайно, незаперечно те, що глядач може вплинути на картину і на творчість художника, купуючи або не купуючи її. Але продаж - це тільки одна з численних форм комунікації і, можливо, для інтерактивності потрібно не так вже багато - діалог художника з глядачем. Для цього ми спільними зусиллями створили Інтернет-сайт художника Сергія Коляди. Отже, з побажанням приємної співтворчості - Повєткін Євген.


«Розумію артистів, які виїжджають до Росії»: Полякова зробила несподівану заяву » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nПопулярна українська артистка Оля Полякова висловилася про українських зірок-гастролерів, які їздять виступати в Росію, несподівано заявивши, що розуміє їх.\nТак, при цьому Полякова додала, що сама також їздить до Росії, але тільки тому, що у неї там живе мама. На території країни-агресора вона не виступає, і це її принципова позиція, пише “Комсомольская правда”.\n“Не можу сказати, що не їжджу в Росію до мами. Я не їжджу туди з виступами, це моя принципова позиція, зайнята в кінці 2014 року, коли став зрозумілим масштаб того, що відбувається і не залишилося ілюзій. Мама, звичайно, частіше приїжджає в Україну, ніж я їжджу до неї “, – висловилася Полякова.\nЩо стосується зірок, які їздять виступати і заробляти гроші в РФ, Оля заявила, що розуміє їх, так як в РФ шоу-бізнес більш розвинений і дає широкі можливості артисту. При цьому Полякова не уточнила, чи підтримує вона особисто гастролерів.\n“У наших сусідів (в РФ), наприклад, в шоубізі прийнято дружити і підтримувати один одного, ходити на концерти. Саме тому у них і є шоу-бізнес. А у нас цього немає. Я розумію колег, які хочуть виїхати в Росію, тому що там артисти один одного підтримують. там не тільки гроші, як люблять про це говорити. Там ще є визнання”, – вказала українська поп-діва.\nВона також додала, що в Україні немає законів, офіційно забороняють гастролювати по Росії, і тому українські артисти безперешкодно їдуть туди.\n“З одного боку, артистам кажуть – гастролі в Росії на їх совісті. Мовляв, їдьте і будете зрадниками. Або ж якщо відмовитеся, то ми вас запишемо в патріоти. Видайте тоді закон, що українські артисти не мають права гастролювати в країні-агресорі. І тоді кожен з нас подумає, порушувати закон чи ні”, – підсумувала Полякова.\nТеги - Оля Полякова, Зірка, співачка, скандал, Росія


Еко-продукція ірпінських майстринь буде представлена на благодійному аукціоні в Мадриді – ITV\nЕко-продукція ірпінських майстринь буде представлена на благодійному аукціоні в Мадриді\n01 бер 14:26, 2019\nТорбинки із текстилю, які же стали трендом нашого часу, виготовляють у громадському Центрі по роботі із внутрішньоперміщеними особами Ірпеня. Унікальна продукція швидко набуває популярності в Україні та за її межами.\nНа початку створення ірпінського Центру по роботі із внутрішньоперміщеними особами був також заснований гурток «хенд мейд» для людей похилого віку. Завойовувати прихильників бабусі почали фартухами. Фото розмістили у соцмережах – так почали надходити замовлення. Потім перейнялися темою охорони довкілля і перейшли на текстильні торбинки. Кожна торбинка унікальна за дизайном та виготовлена з клаптиків тканини.\n“Вже їздили наші торбинки і на Херсон і на Закарпаття, в різні області України. А також відправлялись і в Мадрид, а зараз є замовлення на Валенсію”, – каже Надія Філімонова голова ГО «Фундація добрих справ».\nПродукція також буде представлена на благодійному аукціоні у Мадриді. Виручені кошти підуть тамтешнім дитячим будинкам.


Компанія iT.Artel та Олексій Бардаков на Merezha за підтримки ЄБРР - iT.Artel Компанія iT.Artel та Олексій Бардаков на Merezha за підтримки ЄБРР - iT.Artel\nКомпанія iT.Artel та Олексій Бардаков на Merezha за підтримки ЄБРР\nМинулого року розпочала свою діяльність онлайн-платформа для бізнесу Merezha, яка має на меті поєднання бізнесу та експертизи.\nЩо таке Merezha та для чого вона існує\nПерша унікальна бізнесова мережа, що об’єднує представників малого та середнього бізнесу з експертизою від реальних практиків. Цей проєкт в Україні фінансується ЄС у рамках ініціативи #EU4Business та впроваджується ЄБРР. Він має на меті надавати професійні рішення, за допомогою залучених бізнес-експертів в Merezha, аби українські підприємства вирішували свої питання в бізнес-процесах швидко та доступно.\nПошук рішень витрачає ресурси, яких в малого та середнього бізнесу й так обмаль. Складно в такому широкому інформаційному полі, де безліч різних компаній-підрядників пропонують свої послуги, знайти того, хто допоможе вирішити поставлені перед Вашим бізнесом завдання.\nНа платформі вже є експерти з понад 50-ти сфер бізнесу (маркетинг, операційна ефективність, IT, HR тощо), які довели свій професійний рівень по заявлених напрямках. Підприємцеві варто лише зареєструватися, зазначити бізнес-процес, в якому потрібна допомога фахівця та Merezha запропонує з поміж 200 експертів, потрібних для конкретної задачі – вибирайте свого по профайлу та кейсам.\nЧи навпаки: Ви можете стати експертом та надати свій досвід і напрацювання для тих, хто шукає фахової підтримки.\nОлексій Бардаков на Merezha\nДля експертності в питаннях IT-процесів був запрошений Олексій Бардаков, який є засновником та директором компанії-інтегратора iT.Artel. Компанія автоматизує бізнес-процеси вже 18 років в комерційних та держбюджетних підприємствах, на виробництві та в сервісних компаніях, обслуговуючих установах.\nОлексій Бардаков виступає експертом з трьох напрямків:\nрозробка та впровадження IT-рішень;\nОлексій приєднався до мережі експертів, оскільки мета проекту від ЄБРР перетинається з декількома цінностями нашої компанії і ми не змогли залишитись осторонь:\nЛюди для людей. Ми вбачаємо, що ІТ-продукти – це не просто програма, яку треба встановити та піти – це рішення, які створюють люди для людей. За успішними компаніями стоїть команда. Чи вони експерти в своїй справі, чи вас розуміють, чи комфортно з ними спілкуватися – це все важливо визначити для себе при пошуку підрядників, бо вам з ними працювати.\nЗнання та технології. Це ресурси, яким немає меж. Проте й все охопити неможливо. Ми завжди раді поділитися цим ресурсом в сфері діджиталізації для бізнесу.\nПро автоматизацію бізнес-проців багато хто чув, та мало хто розуміє, що це й як це працює. Незрозуміло, з чого розпочати діджиталізацію та хто це буде робити. Чи потрібна на підприємстві ERP і скільки це коштує. Немає ніяких методичок чи пояснювальних відео, щоб розібратися.\nПідприємцеві не треба витрачати час на пошук цих відповідей! Є експерти з практичним досвідом, які їх нададуть. В нашому арсеналі напрацьовані рішення з досвіду в автоматизації, велика експертиза в питаннях діджиталізації бізнес-процесів, впровадженні ERP-системи, розробці та впровадженні IT-рішень.\nВ чому сила Мережі\nОбирайте експерта. В акаунті Олексія Бардакова на сторінці Мережі Ви зможете ознайомитись з реалізованими кейсами та призначити особисту онлайн-зустріч, на якій попрацювати разом з Олексієм над рішенням для свого питання.\nПрямо на онлайн-платформі призначайте зустрічі, ставте задачі, отримуйте професійні відповіді, беріть участь у створених експертом онлайн-подіях, переглядайте його успішні кейси та переймайте досвід, яким він ділиться у своєму акаунті.\nВся інформація, яка опублікована на сторінках експертів адмініструється Мережею та перевіряється. Кейси є реальними підтвердженими впровадженнями, які були перевірені та доведені цифрами, й отримали дозвіл на опублікування від клієнта особисто представниками Мережі.\nНаразі у вільному доступі на сторінці Олексія є 4 дієвих кейса, в яких показані результати автоматизації конкретних випадків, що можна імплементувати чи змінювати під Вас.\nЯк ми автоматизували збір інформації на металобазі з кранів та вагів, та покращили роботу управління складом.\nЯк ми інтегрували лінійки продуктів BAS з сервісом “CONTR AGENT” від Ліга:Закон та працюємо в одному інтерфейсі, економлячи час на створенні карток та гроші на юридичній перевірці.\nЯк ми розробили веб-інтерфейс планувальника візитів для СТО та збільшили їм швидкість обслуговування на 40%.\nЯк на швейному виробництві, що вже розрослося в потребах управлінського обліку, перейшли з 1С:Управління торговим підприємством на BAS ERP та підвищили реалізацію виробничих процесів.\nУ спілкуванні з нами можна знайти рішення з автоматизації виробництва у різних сферах: легка, харчова, переробна, енергетична промисловість. Головна наша компетенція – у системах ERP-класу.Заходьте в Merezha, підписуйтесь на сторінку Олексія Бардакова та отримуйте релевантні своєму запиту знання особисто від засновника компанії та експерта з 20-річним досвідом роботи в ІТ.


Новорічні свята | Найкращі тости і привітання\nГоловна » Тости українською мовою » Новорічні свята\nТости та привітання на новорічні свята\nЗичу сонця та світлих надій,Миру й втіхи на ...\nХай буде Новий рікСхожий на диво,Щоб кожен ...\nРозпитують одного електрика, цікава чи є у нього професія? - Професія у мене, звичайно, цікава, але небезпечна. З'єднаєш, наприклад, не ті дроти, і тебе трахнет! Так вип'ємо ж за те, щоб у новому році робота не вступала з нами в інтимні стосунки!\n- Професія у мене, звичайно, цікава, але небезпечна. З'єднаєш, наприклад, не ті дроти, і тебе трахнет!\nДавайте випємо за Діда Мороза та Снігуроньку, ...\nДрузі, настав і Новий рік. Забудемо старі ...\nЗабав, веселий ...\nОдного чоловіка питають\nОдного чоловіка питають : - Чому ти носиш взуття на два розміри меншу ? Той відповідає: - Навмисно . Дружина у мене негарна . До того ж зла. Готує погано! Син - двієчник ! Теща - відьма! ... Єдина ...\nДавайте випємо за той один день у рік, коли ...\nДавайте вип'ємо за той один день у рік, коли можна і на ялинку сісти ... і в лісі не побувати. За Новий рік!\n«Живи і радій! »\nЗустріч Нового року - це завжди підбиття підсумків старого . Але як би не осмислювався досвід , його вища філософія проста і зводиться до однієї фрази : «Живи і радій! »\nЯ хочу випити за те , щоб після дванадцятого ...\nЯ хочу випити за те , щоб після дванадцятого дзвону годинника Ваше найкраще у цьому році столо найгіршим у наступному\nЖиття прекрасне навіть тоді, коли по щоках ...\nЖиття прекрасне навіть тоді, коли по щоках течуть сльози. Так вип'ємо ж за те, щоб у Новому році нашими щоках текли тільки сльози радості і щастя.\nНехай у Новому році наше життя буде чистим, як ...\nЗгідно з народним повір'ям, є хвилини, коли побажання, висловлені вголос, виконуються. Це - перші хвилини нового року, коли ми дивимося в майбутнє з затаєними надіями та бажаннями. Нехай у ...


Аббас і Шарон домовилися про зустріч. Евакуація поселень триває - Korrespondent.net\nАббас і Шарон домовилися про зустріч. Евакуація поселень триває\nКорреспондент.net, 23 серпня 2005, 14:09\nПрем’єр-міністр Ізраїлю Аріель Шарон і голова Палестинської національної адміністрації Махмуд Аббас домовилися про зустріч "найближчим часом". Тим часом, ізраїльські солдати почали евакуювати поселення на Західному березі ріки Йордан.\nЯк сказано в інформаційному повідомленні канцелярії голови ізраїльського уряду, поширеному у вівторок, 23 серпня, Махмуд Аббас привітав ізраїльського керівника з завершенням евакуації еврейських поселенців із сектору Газа, і назвав це "мужнім історичним рішенням".\n"Голова Палестинської адміністрації висловив сподівання, що план розмежування відкриє новий розділ у відносинах між двома народами і підтвердив необхідність спільних дій заради досягнення миру, заради майбутнього обох народів і цілого регіону", – сказано в повідомленні.\nУ документі зазначено, що Шарон розцінив сформовану ситуацію як "реальний шанс для просування справи миру".\nУ повідомленні також зазначено, що Шарон і Аббас погодилися провести зустріч "найближчим часом". Конкретної дати зустрічі не названо. Останній раз лідери Ізраїлю і Палестинської автономії зустрічалися 21 червня в Єрусалимі.\nТим часом, ізраїльські військовослужбовці та поліцейські увійшли у вівторок у єврейські поселення на Західному березі ріки Йордан, мешканців яких мали евакуювати в межах процесу розмежування з палестинцями. Для проникнення на території поселень армія використовує важку будівельну техніку й автомашини з водяними пушками.\nУ селищах Санур і Хомеш забарикадувалися частина мешканців і сотні супротивників евакуації, озброєні металевими прутами, щитами і шумовими гранатами. За планом розмежування, Санур і Хомеш – останні населені пункти, які Ізраїль має намір передати під контроль палестинців.\nЗагалом, у операції евакуації поселенців із Санура і Хомеша беруть участь 5500 військовослужбовців Ізраїлю. Їм протистоять близько 2000 осіб, налаштованих на опір силам розмежування.\nЗа словами командувача Центральним військовим округом генерала Яїра Наве, на сили розмежування чекає "тяжка і болюча операція".\nІзраїльську солдати в поселенні Хомеш (АР)\nУже за кілька годин до її початку поселенці підпалили покришки на в’їзді до Санура. Поселенці, крім того, блокували в’їзд у Хомеш і дорогу, яка веде до цього поселення. На дорогах усередині поселення супротивники розмежування розлили олію, щоб утруднити переміщення армії і поліції.\nВійська розбирають споруджені на вулицях барикади, гасять багаття зі сміття, дошок і автопокришок. Радикально налаштована молодь закидає військовослужбовців пляшками і яйцями.\nКрім того, у Санурі підлітки, озброєні металевими прутами і саморобними щитами, забарикадувалися в колишньому будинку військового штабу і місцевій синагозі. Припускають, що серед них чимало членів ультраправого руху "Ках", і вони мають при собі вогнепальну зброя. До штурму укріплених будинків готуються спеціальні поліцейські загони боротьби з тероризмом.\nЗа останніми даним, після нетривалих переговорів із протестантами, котрі забарикадувалися в синагозі Санура, представники силових структур розрізали двері дисковою пилкою і увійшли до будинку. Більшість із підлітків, що були всередині синагоги, сиділи на підлозі, один юнак ходив із сувоєм Тори в руках.\nУсіх їх силоміць вивели назовні, і після цього поліція почала розчищати будинок від барикад, споруджених біля дверей, і від колючого дроту, яким молоді люди затягли вікна.\nПредставник ізраїльської поліції заявив, що в Хомеші ховаються два озброєних солдати-дезертири з ізраїльської армії. Раніше начальник генштабу армії Ізраїлю повідомив, що триває розшук 9 дезертирів, котрі втекли зі зброєю. Є припущення, що вони перебувають у рядах захисників поселень.\nКрім того, близько 70 людей зачинилися в бомбосховищі поселення Хомеш, двері та стіни якого можуть протистояти могутнім вибухам. Багато мешканців та правих екстремістів, котрі пристали до них, обплутали кілька житлових будинків колючим дротом і прикували себе ланцюгами до будинків.\nЦАХАЛ планує завершити евакуацію поселень Санур і Хомеш до вечора вівторка. Напередодні було завершено евакуацію всіх поселень (21) у секторі Газа. Жителі ще двох поселень (з 4, які належить евакуювати) на Західному березі Йордану добровільно виїхали з них.\nЗа матеріалами NEWSru.com, Лента.Ru, РІА "Новости"


Все частіше в сучасному суспільстві створюються сім’ї, в яких вік люблячих людей значно відрізняється. І якщо до дорослого чоловіка, який одружився на молодій дівчині, оточуючі ставляться поблажливо, то протилежна ситуація часто викликає чутки. Чи не буде проблем у пари, в якій чоловік молодший за дружину? Багато що залежить від різниці у віці, але, в будь-якому випадку, у таких відносин є і плюси, і мінуси.\nСеред плюсів нерівного шлюбу можна відзначити головний: молодий чоловік діє на жінку як еліксир молодості. Вона відразу розквітає, прагне підтримувати хорошу форму і завжди знаходиться в піднесеному настрої. У неї є прекрасний стимул для цього, адже молодому чоловікові потрібно відповідати.\nУ сексі у такої пари зазвичай панує повна ідилія. Чоловік сповнений сил і бажань, а дружина досягла піку своєї сексуальності і може здивувати партнера оригінальними стравами. Важливо, щоб ритм сексуального життя влаштовував обох партнерів. Молодий чоловік приносить в сім’ю енергію, легкість, романтику, чого так не вистачає дорослої і досвідченої жінки.\nДоросла жінка має масу переваг в порівнянні з молодими дівчатами. Вона бачить слабкі і сильні сторони партнера і може прощати недоліки, виступати в ролі порадника і друга. Поруч з нею молодий чоловік відчуває себе потрібним і сильним, вона не жартує над ним і не затіває скандалів через дрібниці. Фінансові вимоги, як правило, мінімальні, оскільки доросла жінка вже самоствердитися і може допомогти чоловікові побудувати кар’єру.\nЄ у шлюбу з молодим чоловіком і мінуси. Не кожна жінка згодна бути для чоловіка опорою і надійним плечем, постійно піклуватися про нього. Іноді жінка стає швидше мамою для чоловіка, ніж дружиною. У цьому варіанті подій таїться головна небезпека нерівного шлюбу: молодий чоловік може піти від «матері» до молодої коханки. Щоб уникнути такого сценарію, важливо відразу показати молодому чоловікові, що саме він — глава сім’ї і повинен вирішувати сімейні проблеми, дбати про свою «половинку».\nДуже важливий мінус нерівного шлюбу полягає в тому, що дружина не стає молодшою. Якщо різниця у віці невелика, а чоловік має досить спокійним темпераментом, то цієї проблеми можна уникнути. Але при різниці у віці понад 10 років після 10-15 років гармонійної подружнього життя можуть наступити деякі проблеми. Чоловік ще молодий і гарячий, а дружина з роками не стає бажанішим і здоровіше.\nНедоліками нерівного шлюбу можна вважати упереджене ставлення оточуючих до нього. Часто батьки нареченого не в захваті від «літній» подружжя, а друзі можуть сміятися над ним. Подолати всі неприємності може лише справжня любов.\nВідносини | Якщо дружина старша за чоловіка: плюси і мінуси


Історія, яку треба повернути Україні\nМинулої середи Президент України Віктор Ющенко побував з робочою поїздкою на Тернопіллі.\nМинулої середи Президент України Віктор Ющенко побував з робочою поїздкою на Тернопіллі. Тут, як відомо, він провів свої студентські роки, Тернопіль й донині для нього "найкрасивіше місто в світі". Ще в юнацькі роки мав можливість ознайомитися з багатьма історичними, архітектурними та природними пам`ятками краю. Треба сказати, що на них область справді-таки багата. Варто хоча б нагадати, що тут є дві християнські святині - Успенська Почаївська лавра та Марійський духовний центр у Зарваниці. Нараховують понад сто печер, а "Оптимістична" найбільша за розміром в Європі, найбільша в світі серед гіпсових печер. У "Вертебі" ж кілька років тому відкрили музей археології та трипільської культури. На Тернопільщині збереглася третина всіх фортець України.\nВіктор Ющенко відвідав Тернопільський державний економічний університет, де на початку сімдесятих років він отримав вищу освіту.\nВ. Ющенко оглянув аудиторії рідного навчального закладу, бібліотеку та поспілкувався зі студентами, відповівши на їх запитання. Молодих людей, зокрема, цікавили питання щодо перспектив України у зв`язку з приєднанням до Болонського процесу, кредитування молодіжного житла та інші актуальні теми.\nВ університеті Президент також зустрівся зі своїми колишніми викладачами та однокурсниками і оглянув фотовиставку "Розвиток університету з 1971 року".\nУ Збаражі глава держави узяв участь у нараді з питань раціонального використання об`єктів культурної спадщини й природно-заповідного фонду для розвитку туризму в малих містах Тернопільської області. Разом з Віктором Ющенком прибули також міністри культури й туризму Ігор Ліховий та будівництва, архітектури і житлово-комунального господарства Павло Качур, а також перший заступник голови Секретаріату Президента Іван Васюник, інші.\nПрезидента України зустрічали представники громадськості Збаража. Верховний отаман Українського козацтва Ігор Вардинець разом зі своїми побратимами подарував главі держави та гетьману України Вікторові Ющенку старовинну ікону Пресвятої Богородиці, а також альбом світлин із Всеукраїнського фестивалю козацької пісні "Байда". Нинішнього серпня це пісенне свято відбудеться вп`яте. Запрошення на нього вручили керівникові країни.\nВідтак глава держави ознайомився з проектами відновлення замків у краї, й зокрема Збаразького. Треба сказати, що у нас створено національний історико-архітектурний заповідник "Замки Тернопілля". Всього ж в області понад тридцять твердинь. Щоправда, лише кілька за певного фінансування можна перетворити на музейно-паркові комплекси, інші - у руїнах. Але й ці об`єкти варто не просто законсервувати, а активно використовувати з туристичною метою. "Це та історія, яку треба заслужено повернути Україні", - підкреслив Віктор Ющенко в своєму слові на нараді. - Це дуже цікавий світ, про який не знає ще значна частина українців". Тож сьогодення вимагає вживляння історії в своє життя. Це не лише політичне питання, а й культурно-освітнє та економічне. Нині замки та палаци перебувають, як правило, в незадовільному стані. Але зараз у нас є, кажучи словами Президента України, можливість сформувати рух за збереження духовних, архітектурних та історичних святинь.\nГлава держави наголосив на необхідності цілковитої ревізії обсягу першочергових робіт у цій царині та консолідації зусиль органів центральної й місцевої влади, хоча в держави грошей не вистачає на подібні справи.\nЩоправда, цього року на збереження української архітектурної спадщини виділяють 47 мільйонів гривень, наступного планують навіть виділити майже 120 мільйонів гривень. Проте все одно замало. Тому, на думку Президента країни, має бути підготовлений план дій на цей та 2007 рік із збереження того чи іншого замку. Допомогти у відновленні фортець, палаців мали б і комерційні структури, і громадські організації. Такі приклади Україна, на щастя, вже може назвати. Власне, громадська ініціатива, меценатські пориви стали прикметними, скажімо, у реконструкції барокового палацу в Батурині, у відродженні Хортиці. Глава держави переконаний, що в такий спосіб будуть зібрані певні кошти і для Херсонеса та на втілення в життя грандіозного проекту - створення мистецького арсеналу в Києві. На Тернопільщині ж пропонуватимуть нинішнього літа студентам, молоді взяти участь у прибиранні територій старовинних замків.\nДо речі, керівник держави заявив, що вже цього року буде ініційований закон про меценатство. Він також дуже позитивно ставиться до ідеї передачі замків і палаців у приватну власність задля їх відновлення та збереження. "Це може бути реальною практикою в Україні", - підкреслив Віктор Ющенко.\nБезумовно, старовинні замки чи палаци, печери чи християнські святині, пам`ятки природи - добре підгрунтя для якнайширшого розвою туристичної галузі. На думку ж Президента, туризм - "надзвичайно велика економіка".\nТому насамперед місцевій владі треба подбати, аби поруч з відновленими пам`ятками архітектури активно існувала вся сучасна туристична інфраструктура - готелі, кав`ярні, заклади дозвілля... Адже це, крім усього, й нові робочі місця, й надходження до бюджету.\nПрезидент України дав доручення вирішити питання збереження об`єктів культурної спадщини й природно-заповідного фонду Тернопільщини та її раціонального використання задля розвитку туризму.\nВіктор Ющенко також провів у Збаражі прес-конференцію для журналістів.\nВідтак його шлях проліг до обласного центру. У годинному прямому телеефірі місцевого каналу "ТV- 4" глава держави відповідав на запитання репортерів з Тернопілля, Львівщини та Прикарпаття. Цю передачу могли бачити на Першому Національному всі телеглядачі країни.\nКоментуючи передвиборчі заяви окремих партій і блоків щодо необхідності надання російській мові статусу другої державної, Президент назвав їх "політичним авантюризмом".\nВіктор Ющенко вкотре наголосив, що в Україні не існує проблеми мови будь-якої національної меншини. Якщо ж говорити про Крим, то там, за його словами, існує одна мовна проблема - це проблема української мови, де є набагато менше українських шкіл, ніж, наприклад, їх має кримськотатарське населення.


Біля Майдану невідомі в масках відстрілювали журналістів з бойової зброї. «Надзвичайні новини»\nICTV / Надзвичайні новини / Біля Майдану невідомі в масках відстрілювали журналістів з бойової зброї. «Надзвичайні новини» / 19.02.2014 17:50\nНа разі, жодних коментарів від МВС за цією справою не надано. Більше того, місце, на якому стався цей і ще ряд інших злочинів, навіть не огороджено і не спостерігається жодних слідчих дій з боку правоохоронних органів.\n– Схоже журналісти – єдині, хто на себе взяв роль слідчих, – коментує ситуацію редактор «Надзвичайних новин» Михайло Дворянчук. – Багато було сказано про латунні спецкулі, патрони Fam Pionki та картеч. А от ще один доробок. На Великій Житомирській, де царство боротьби із екстремізмом і радикалами, тобто ГУ МВС у м. Києві, під стінами якого вчора 300 тітушок із бойової зброї розстрілювали журналістів, простих людей і усі машини, просто на вулиці валяється купа гільз від БОЙОВОГО (!!!не гумостріла!!!) 9 мм пістолета Макарова, картеч 4/0 (чотири нулі!!! – пам’ятаєте сині контейнери для рушниць беркутівських? Оце вони споряджені такою гидотою) ну і гумова кулька. Далі. У Михайлівському соборі, волонтерському медичному центрі, хірурги дістають ось такі сталеві кульки із тіл людей. Це від підшипників. У пакетики засипають, кладуть гранату і тримайте «тварини» – тобто всі ми. Ну і на останок: я вже мовчу, що за усіма законами місце злочину має бути обгороджено і на ньому мають працювати експерти-криміналісти. Зібрати ВСЕ. Від гільз до шматочків саплєй… Цього на Великій Житомирській, звісно, ніхто не робив. Там сьогодні побували десятки моїх колег. Натомість від МВС ми маємо чергове: «Наразі працівники міліції з’ясовують всі обставини події. Триває слідство…»


КП Луцька хочуть звільнити від податку на прибуток\n22 Березня 2018 18:47\nЗвільнити від сплати частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до бюджету, просять керівники комунальних підприємств ЛПЕ, «Луцький зоопарк» та «Луцьктепло».\nПро це розповіла директор департаменту фінансів та бюджету Лілія Єлова під час засідання постійної комісії Луцької міської ради з питань планування соціально-економічного розвитку, бюджету та фінансів 21 березня.\n«Узимку в зоопарк ходить дуже мало людей, прибуток вони мають вже в другому кварталі, але в третьому відбувається заготівля кормів, тому туди йдуть значні фінансові ресурси, які їм потрібні. Щодо ЛПЕ, то доходи невеликі – 2 мільйони гривень на місяць, а от видатків десь 4 мільйони на зарплату, плюс більше мільйона витрачають на оплату електроенергії, інші платежі. Окрім цього, ЛПЕ має багато боргів і гасить їх.\nБули сильні морози на початку року, ДКП «Луцьктепло» отримало прибуток, також надійшли гроші від ЄБРР для впровадження енергоощадних заходів. Але влітку вони знову цих коштів не матимуть, бо дохід надходить фактично взимку, в опалювальний сезон. Тому ці комунальні підприємства пропонуємо звільнити від згаданого податку», - інформувала головний економіст Луцька Єлова.\nЧлени засідання підтримали її звернення й рекомендують цю пропозицію затвердити під час чергового сесійного засідання.\nnatalka Показати IP 23 Березня 2018 09:57\nОргани місцевого самоврядування не можуть звільняти підприємства від сплати загальнодержавних податків. А податок на прибуток - це саме державний податок (а не місцевий). По ЛПЕ взагалі брєдове пояснення (зарплата і електроенергія - це витрати, які зменшують доходи і вони щомісячні) тому там немає ситуація як в зоопарку, і там немає бути прибутку і відповідно податку на прибуток (згідно даних, які наведені в статті).


Основні причини болю в грудях у жінок | ВІСТІPRO\nОсновні причини болю в грудях у жінок\n10 січня 2017 | 09:45\nПрактично кожній жінці знайоме відчуття болю у грудях. Частими причинами цього неприємного явища можуть бути критичні дні. Проте існує маса інших причин для болю в грудях.\nЗверніться до лікаря.\nНе варто панікувати при появі перших неприємних відчуттів. Далеко не завжди біль у грудях є тривожною ознакою раку молочної залози. Найчастіше причиною болю виступає мастопатія. Однак підтвердити цей діагноз зобов'язаний кваліфікований фахівець. Лікар зробить УЗД або мамографію і з'ясує причину неприємностей. Пам'ятайте, своєчасний діагноз допоможе позбутися від ускладнень і прискорить одужання.\nПеревірте свій бюстгальтер.\nДосить поширеною причиною хворобливих відчуттів в районі грудей може бути неправильно підібраний бюстгальтер. Якщо бюстгальтер з кісточками, сильно здавлює груди, він може викликати застій крові і неприємні відчуття в грудях.\nСпробуйте замінити ліфчик, або не носити його будь-який час.\nУ представниць прекрасної половини людства, які рідко або нерегулярно займаються сексом, часто виникають больові відчуття в грудях. Причиною цього є підвищення гормону естрогену.\nПоповнення в родині.\nВченими доведено, що ризик виникнення мастопатії знижує грудне вигодовування. У жінок, які годують груддю, вплив високих рівнів естрогену знижується. Тому вони рідше страждають від раку молочної залози. Якщо у тебе ще немає дітей, задумайся. Можливо, саме болем у грудях організм дає тобі зрозуміти, що пора обзавестися потомством і змусити молочні залози працювати.\nПридивіться до раціону.\nДуже часто болять груди у жінок, в організмі яких спостерігається нестача йоду. Доповніть свій раціон йодовмісними продуктами.\nДо складу дієти, якої потрібно дотримуватися, щоб не боліли груди, входять також такі продукти:\n- овочі червоного, помаранчевого, жовтого кольору (містять бета-каротин);\n- насіння, горіхи, цільні зерна (клітковина, вітамін Е, жирні кислоти Омега-3 і Омега-6).\nНамагайся вживати менше простих вуглеводів. Вони призводять до підвищення рівня естрогену.\nВсі ці рекомендації слід виконувати тільки паралельно з відвідуванням мамолога. Займатися самолікуванням мастопатії не можна!\nСвіжі фотожаби на тему виборів в РФ


Недбале ставлення батьків: на Хмельниччині в пожежі загинуло немовля ᐉ Народна Правда\nГоловна › Новини › Недбале ставлення батьків: на Хмельниччині в пожежі загинуло немовля\nНедбале ставлення батьків: на Хмельниччині в пожежі загинуло немовля\nАвтор Марія Петренко — 12:15, 20.09.2020 в Новини\nУ Хмельницькій області, в селі Новоселиця загинуло немовля через пожежу в приватному будинку, ще двох дітей, які також перебували вдома під час пожежі, вдалося врятувати.\n«На момент спалаху в будівлі знаходилися троє малолітніх дітей. Батьки закривши дітей вдома пішли у справах », – розповіли в прес-службі ГСЧС .\nЯк передає новинний портал Завтра , в першу чергу рятувати дітей кинулися найближчі сусіди. Їм вдалося відкрити двері будинку і винести назовні двох дівчаток 2-х і 4-х років, але 8-місячне немовля врятувати не вдалося.\nПричина загоряння пожежі – необережне поводження дітьми з вогнем.\n«Служба порятунку Хмельницької області застерігає: шановні батьки не залишайте дітей без нагляду! Легковажне поводження дітей з вогнем, незнання елементарних правил безпечної поведінки – першопричини сумних та трагічних наслідків. І виною цьому те, що батьки не дивляться за дітьми », – дали свій коментар в ГСЧС.\nНагадуємо, що в Орегоні лісові пожежі забрали життя десятки людей.\nТакож травмований 7-річний хлопчик під час гасіння пожежі в Житомирській області.\nРаніше жінка застрягла на 24-му поверсі: в Києві спалахнула пожежа у висотці.


Не кричали "полундра!", а билися за штурвал • SkeletInfo\nНе кричали «полундра!», а билися за штурвал\n«Володимир Борисович, на жаль, не бачив у кадрових питаннях призначення заступником міністра фінансів Яни Бугрімової. Відповідне внесення робилося вже чотири рази. Людина три рази пройшла спецперевірку. Призначення триває вже два роки. Я вважаю це нерозумінням важливості сфери, якою займається Мінфін, особливо зараз», — сказав міністр фінансів О.Данилюк на останньому засіданні Кабінету міністрів України, після чого трансляція обірвалася.\nПризначення Бугрімової — лише черговий із багатьох приводів для конфлікту міністра фінансів з прем’єром, якому прямолінійний і різкий Данилюк давно вже як кістка в горлі. Та й особистий інтерес у Володимира Борисовича є, адже він уже рік виношує ідею про пряме підпорядкування Державної фіскальної служби (ДФСУ) собі особисто в обхід Мінфіну. Щоб їм із земляком і другом Проданом (який раніше обіймав керівні посади в податкових Вінницької області й Вінниці) ніхто не заважав управляти фіскальними потоками країни. Ще в січні, поки Данилюк був у Вашингтоні, уряд скасував дві постанови, які передбачають реформування фіскальної служби, а прем’єр назвав реформу, прийняту ним же за рік до цього, «безглуздою абсолютно».\nПо-перше, уряд проголосував за внесення змін до Регламенту КМУ — Мінфін виключили з переліку відомств, чиє узгодження обов’язкове для документів, які подаються на розгляд уряду.\nНа сьогодні будь-які проекти актів Кабміну мають бути погоджені не тільки всіма зацікавленими сторонами, але й Мін’юстом, Мінекономрозвитку та Мінфіном. Це правильно, адже згідно з Бюджетним кодексом будь-які видатки з держбюджету й рішення, що впливають на бюджетну стабільність, мають узгоджуватися з центральним фінансовим відомством. Прийняті минулої середи зміни регламенту в цьому разі не дозволять Мінфіну контролювати (і за необхідності блокувати) рішення інших відомств про виділення коштів або зміну бюджетних програм. Тепер думку Мінфіну просто братимуть до уваги. Звичайно, прямі зміни держбюджету ще узгоджуватимуться з Міністерством фінансів, проте зміни усередині бюджетних програм — уже ні. Як і багато інших рішень, що прямо не стосуються бюджету, але мають вплив на його видатки або доходи. Умовно, якщо якесь відомство вирішить збільшити штат, Мінфін уже не зможе цьому завадити, навіть якщо коштів на зарплати для нових співробітників не буде.\nПо суті, ця зміна узаконить «дерибан» держбюджету, перетворивши Мінфін на міністерство бухгалтерії й залишивши йому лише головний біль бюджетного планування та складання формул. Багато міністрів неодноразово скаржилися, що нинішній міністр фінансів, на їхню думку, надто упереджений щодо витрат відомств і бюджетних програм. Просто так грошей у Мінфіну не одержати, і це багатьом не подобалося.\nВраховуючи явну суперечливість цього рішення, Мінфін, за нашою інформацією, готовий до адміністративного оскарження. А чи буде воно успішним, залежить від того, наскільки завзято й старанно міністр юстиції Петренко виконає доручення Гройсмана про оформлення змін до регламенту, отримане ним уже на закритій частині засідання Кабміну. Вже що-що, а забирати в Мін’юсті уміють, у тому числі й повноваження.\nОчевидні вже сьогодні проблеми з виконанням держбюджету 2018-го, яке п’ять місяців поспіль відстає від планових показників, після такого карт-бланшу в руках чиновників лише поглибляться. Дуже недоречно в роки пікових виплат за зовнішніми боргами України й напередодні передвиборного загострення популізму у політиків.\nНе даремно ж Гройсман регулярно публічно хвалить в.о. голови ДФСУ за нормалізацію відносин з бізнесом і численні позитивні зміни в роботі фіскальної служби. Щоправда, якщо зазирнути у звіт Ради бізнес-омбудсмена за перший квартал цього року, то виявиться, що 69% скарг від бізнесу стосувалися саме роботи фіскалів. Кількість скаржників на податкові перевірки порівняно з першим кварталом 2017-го зросла на страхаючий 71%, і навіть на зняття «мораторію на перевірки» цього не спишеш — фіскалів він не стосувався. Кількість тих, хто намагався оскаржити кримінальні виробництва, ініційовані податковою, з минулого року збільшилася на чверть. Утім, може, саме такі тренди прем’єр вважає «нормалізацією відносин з бізнесом».\nРеформа ДФСУ, яку Мінфіну два роки не дають провести, передбачала розрив корупційних ланцюжків між регіональними підрозділами служби й кінцевими бенефіціарами в столиці, зміну самої структури служби — реорганізацію обласних митниць, об’єднання податкових інспекцій, створення Міжрегіональної митниці й головного управління ДФСУ. І, звичайно, для таких глобальних перетворень міністрові фінансів був потрібен компетентний і відповідальний заступник, тим більше, що в структурі Мінфіну є вакантна посада заступника міністра, що курирує податкові питання, ДФСУ, фінмон. І Бугрімова, як компетентна, розумна й смілива, — мабуть, найкраща кандидатура для цієї кропіткої та невдячної роботи. Але Гройсман відповів, що її призначення «не на часі». Значно актуальніше для нього звільнення самого Данилюка. Це було третє, не проголосоване через відсутність законодавчої необхідності, але оголошене прем’єром на закритій частині засідання рішення. Одразу після того, як Данилюк пішов на ультиматум і заявив, що якщо прем’єр не готовий призначати Бугрімову, те нехай звільняє його з посади міністра, але полегшувати Гройсману життя й писати заяву власноруч відмовився.\nПозбутися Данилюка давно хотіли і Гройсман, і Порошенко. Першого не влаштовує, що міністр фінансів став між прем’єром і фіскальною службою, другого — що Данилюк не погодив із президентом позов Приватбанку проти екс-власників, позбавивши гаранта солодкого вибору «доїти чи добити» Коломойського. І це тільки маленька верхівка айсберга проблем у взаєминах очільника Мінфіну як із прем’єром, так і з президентом.\nЗатримка з відставкою Данилюка протягом останнього року полягала лише в тому, що у Гройсмана й Порошенка було різне бачення кадрового вирішення цього питання. Якщо Гройсмана (великого любителя виконувачів обов’язків) у ролі керівника Мінфіну влаштовує і перший заступник Данилюка Оксана Маркарова, то президент хотів бачити в кріслі міністра фінансів виключно Ніну Южаніну. Вона, звичайно, зробила блискучу кар’єру від бухгалтера до очільника парламентського податкового комітету, але чи достатньо її компетенцій, наприклад, для проведення переговорів з МВФ і Світовим банком, або роуд-шоу для потенційних покупців українських держоблігацій? Погодьтеся, складно уявити в ролі досвідченого переговірника людину, яка із завидною сталістю конфліктує з кожним новим міністром фінансів, багатьма чиновниками інших відомств і колегами в парламенті.\nНа застереження деяких міністрів про те, що відставка Данилюка вплине й на без того напружені відносини України та МВФ, Гройсман відповів, що сам з усім упорається. Володимир Борисович розраховує на своє віртуозне вміння «бути душкою». Крім того, як повідомляють джерела DT.UA, партнери з «Народного фронту» порадили не наполягати на Маркаровій і погодитися на кандидатуру Южаніної у кріслі міністра. По-перше, її скромний потенціал ставить Гройсмана у вигідне становище під час торгів з Порошенком за цю кандидатуру — бажану президентом Южаніну можна на багато чого обміняти. По-друге, у передвиборний рік у країні, яка неминуче матиме фінансові та боргові проблеми, так приємно мати для биття міністра фінансів — креатуру твого політичного опонента. Адже якщо бюджет затріщить по швах, кредити не прийдуть, а латати діри не буде чим, питатимуть не з Гройсмана і навіть не з Южаніної, а з Порошенка, який так наполегливо просував її на цю посаду.\nУся ця підкилимна метушня, віджимання сфер впливу й торги за місця біля штурвала відбуваються у надскладний для української економіки період. Дефіцит поточного платіжного балансу зростає і зростатиме (до 2,6% від ВВП до 2020 р. — прогноз НБУ), тобто приплив грошей у країну знижуватиметься, а тиск на гривню — посилюватиметься. Виконання держбюджету за п’ять місяців цього року так і не наблизилося до закладеного в держкошторис 21-відсоткового зростання, і для фінансування його дефіциту нам також знадобляться позикові кошти, чого Мінфін не приховує ні від влади, ні від обивателів.\nТа чи можлива нова програма, якщо ми й старої виконати не можемо? Якщо замість конструктивних обговорень ми регулярно стаємо в позу, якщо наш прем’єр на емоціях приймає рішення, здатне наробити купу дір у нашому кволому бюджеті, і члени Кабміну за це рішення голосують, якщо кандидатура міністра фінансів — розмінна монета й предмет торгу політиків, а Державна фіскальна служба — лише джерело доходів для політика, чиї амбіції перевищують наявні фінансові можливості?\nTags: Александр Данилюк ГВС Каюмин Минфин Мирослав Продан\n← У Грановского нашли незадекларированные особняк и авто\nЭксперт предупредил украинцев о подорожании масла →


Гороскоп стрижок на січень 2016 року\nДля того щоб ваше зовнішнє перетворення не тільки не залишилося непоміченим оточуючими, але і напевно принесло свої плоди, слід чітко керуватися порадами, які дає гороскоп стрижок на січень 2016 року. На цей місяць він рекомендує в якості дат для найбільш радикальної зміни іміджу або хоча б для того, щоб просто привести голову в порядок, наступні числа: 458 91014 171820 232527 29 і 30 січня.\nАле, згідно місячним календарем стрижки на січень 2016 року у цьому місяці є дні, в які категорично не рекомендується займатися стрижкою шевелюри. Це 136 71113 151619 212224 26 і 31 січня. Справа в тому, що навіть найменше втручання в свій імідж (наприклад, рівняння чубчика) в будь-який з цих днів може вилитися у таку халепу, як хвороба. Крім того, можлива поява недоброзичливців і заздрісників. Так що краще перечекати пару днів!\nНа життя і спілкування з оточуючими впливає навіть те, яким саме способом ви зробили сьогодні зачіску! Якщо на календарі – дата 236 91116 181927 29 січня, навіть якщо ви вже встигли спорудити на голові щось неймовірно прекрасне з допомогою шпильок, шпильок, невидимок, приколок, – безжально руйнуйте всю цю красу! На жаль, в ці дні присутність в зачісці металевих та інших предметів – загрожує непередбачуваними наслідками.\nА ось 157 131517 212326 28 січня – дати, прекрасно підходять для прикраси своєї головки складними зачісками, локонами, башточками А якщо цей шедевр підкреслити квітами, красивими химерними шпильками, а також шпильками з перлинами або невидимками зі стразами, – удача прилетить до вас!\nГороскоп стрижок на січень 2016 року і дає прогноз, що стосується фарбування волосся! Якщо ви плануєте провести подібну процедуру, то якими б не були ваші власні волосся – русявим або каштановими, рудими або кольору «шатен», вдаватися до допомоги фарби слід 246 101116 172124 29 або 31 січня. Фарбування в ці дні піде вашій шевелюрі тільки на користь. Волосся будуть довго тримати колір, блищати і переливатися, демонструючи рівність фарбування і здоровий вигляд. До речі, тим, хто вирішив радикально «змінити масть», слід мати на увазі, що зміна більш світлого тону на темний пророкує успіх і просування в особистому житті, а якщо ви вирішили освітлити волосся, то вам буде забезпечено матеріально-фінансове благополуччя!\nА ось 357 81314 212325 2730 січня волосся краще не фарбувати, бо це загрожує великими втратами у житті. Та й очікуваного вами ефекту зміни іміджу це не принесе, а якщо й принесе, тільки зі знаком «мінус».\nЯкщо 1912 151819 202528 січня вам потрібно буде обов'язково пофарбувати волосся, то робити це потрібно дуже обережно, а краще взагалі перенести дату процедури на більш підходящий день. Справа в тому, що, як говорить гороскоп стрижок на січень 2016 року, в ці дні активізується енергія заздрісників і недоброзичливців, які з задоволенням «клюнуть» на ваш новий вигляд і приділять вам своє «підвищену увагу». Правда, якщо зміна кольору дійсно дуже необхідна, то можна скористатися тонувальними складами, або застосувати фарбу «свого» природного кольору.\nДотримуйтеся порад, які дає гороскоп стрижок та зачісок на січень 2016 року – і буде вам щастя, здоров'я і удача!\nЧитачам, які цікавляться астрологією, рекомендуємо також почитати яким буде 2016 рік Мавпи.\n» Гороскоп стрижок на лютий 2016 року