Фейк Марії Захарової: Євросоюз «забрехався», стверджуючи, що Росія не пускає іноземців у Крим | StopFake\nФейк Марії Захарової: Євросоюз «забрехався», стверджуючи, що Росія не пускає іноземців у Крим\nТАСС повідомляє про заяву представниці МЗС Марії Захарової, яку вона зробила на брифінгу в п’ятницю:\n«Євросоюз, сам різними способами блокуючи доступ своїх громадян на територію Криму, забрехався, звинувачуючи Росію в недопуску туди іноземців. Про це заявила в п’ятницю на брифінгу офіційний представник МЗС РФ Марія Захарова.\n“Що стосується недопуску будь-кого у Крим, про що зробив заяву постпред ФРН при ООН, я хотіла б <…> це заяву спростувати, – сказала вона. – Це ж ви [Євросоюз] вважаєте можливою дискримінацію навіть на візовому напрямку <…>, нібито піклуючись про права людини, а потім звинувачуючи нас, що ми не пускаємо когось до Криму. Та ви забрехалися вже”.\nДипломатка зазначила, що ЄС сам залякував своїх громадян санкціями за відвідування регіону, не видавав візи жителям Криму, блокував туристичні можливості на цьому напрямку.\nЗахарова додала, що російська сторона завжди виявляла готовність прийняти в суб’єктах країни, включно із Кримом, зі спеціальним візитом будь-які міжнародні контрольні механізми в галузі прав людини за умови, що вони будуть здійснюватися в рамках їхніх мандатів і згідно з процедурами, які можуть застосовуватися до такого візиту. “Ми також вітаємо відвідування Криму політиками, журналістами, громадськими діячами, тому що вважаємо це найбільш ефективним способом донесення до світової громадськості правдивої інформації про ситуацію на півострові”, – зазначила вона».\nРосія дійсно не забороняє іноземцям, які мають візу, відвідувати Крим і навіть вітає такі поїздки, час від часу в пропагандистських цілях влаштовуючи візити деяких зарубіжних делегацій на анексований півострів. Але офіційні особи ЄС ніколи і не стверджували протилежного.\nОбурення Захарової, мабуть, викликано опублікованою напередодні «Заявою Верховного представника ЄС від імені Європейського Союзу щодо неправомірної анексії Криму і Севастополя, Україна». У ній очільник європейської дипломатії Жозеп Боррель говорить (текст наведено зі скороченнями):\n«Через сім років після насильницької, неправомірної анексії Автономної Республіки Крим та міста Севастополя Російською Федерацією Європейський Союз зберігає тверду прихильність до суверенітету і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах.\nРосійська Федерація посилює мілітаризацію півострова, в тому числі проведенням численних військових навчань і будівництвом військових кораблів, що продовжує негативно впливати на ситуацію у сфері безпеки в регіоні Чорного моря. На порушення міжнародного гуманітарного права Росія змушує жителів Криму приймати російське громадянство і проходити службу в своїх збройних силах. Російська Федерація повинна припинити спроби змінити демографічний склад населення на півострові шляхом переселення туди власного цивільного населення.\nЄвропейський Союз засуджує той факт, що будівництво моста через Керченську протоку і відкриття руху по його залізничній частині здійснювалося без згоди України. Це подальші кроки з насильницької інтеграції з Росією неправомірно включеного півострова і чергове порушення суверенітету та територіальної цілісності України. ЄС очікує, що Росія забезпечить безперешкодний і вільний прохід усіх суден через Керченську протоку в Азовське море і вихід із нього відповідно до міжнародного права.\nПісля неправомірної анексії Російською Федерацією становище в галузі прав людини на Кримському півострові значно погіршився. Жителі півострова стикаються з систематичними обмеженнями основних свобод, зокрема, свободи вираження думок, свободи релігії або переконань, свободи асоціації та права на мирні зібрання. Журналісти, правозахисники та адвокати захисту при виконанні своєї роботи стикаються із втручанням і залякуванням. Триває неприйнятне переслідування кримських татар, чинення на них тиску і серйозне порушення їх прав.\nВкрай важливо забезпечити безперешкодний доступ регіональних і міжнародних місій зі спостереження за правами людини і правозахисних некомерційних організацій на територію Криму і Севастополя. Необхідно ретельно розслідувати всі справи, які перебувають на розгляді, про такі порушення і зловживання в сфері прав людини, як насильницькі зникнення, тортури і вбивства, насильство, політично мотивоване судове переслідування, дискримінація та утиски. Росія також повинна вжити заходів для поліпшення екологічної ситуації, яка значно погіршилася після неправомірної анексії».\nТаким чином, претензії ЄС до Росії полягають зовсім не в тому, що вона не дає відвідувати Крим іноземним громадянам, а в тому, що вона не надає доступу на півострів місіям із моніторингу прав людини.\nЗахарова стверджує, що Росія не має нічого проти роботи міжнародних контрольних механізмів на півострові, але обумовлює це дотриманням певних процедур. За фактом це означає умову фактичного визнання міжнародними організаціями приналежності Криму Росії, що, зрозуміло, неможливо виконати.\nУ 2016 році постійний представник Росії при ОБСЄ Олександр Лукашевич стверджував, що Москва не надаватиме доступу до Криму спостерігачам Спеціальної моніторингової місії ОБСЄ в Україні, оскільки місія «розуміє, що вона не має ніяких прав працювати в Криму», і «не рветься до Криму, розуміючи, що все обмежено нинішньою територією України, на якій вона діє, тому питання навіть немає».\nУ грудні 2020 року той же Лукашевич заявив:\n«Західні колеги завжди звертають увагу на те, що на всій території [України], включно з Кримом. Ми чітко щоразу даємо зрозуміти: дорогі друзі, руками не чіпати, це [Крим] не ваше. Це вже давно суб’єкт Російської Федерації – Крим і місто федерального значення Севастополь. Поки ще не дуже доходить, але будемо далі “приземляти” фантазерів з їхніми планами, щоб СММ працювала на кримському напрямку».\nТему допуску спостережних місій у Крим обговорювали і на засіданні Генасамблеї ООН, присвяченому ситуації на тимчасово окупованих територіях України, яке відбулося 23 лютого. Представник Німеччини Крістоф Хойсген заявив:\n– Я питаю представника Росії, чому Росія не надає доступ незалежним місіям, спостерігачам, щоб ті перевірили ситуацію з правами людини в Криму.\nРосійський представник Дмитро Полянський над цим посміявся:\n– Особисто вас, до речі, і ми, і кримчани в Крим запрошували. Можливо, ви просто витратилися і натякаєте, щоб ми вам квиток купили? Так скажіть прямо, навіщо темнити.\nЗрозуміло, російські представники, роблячи такі заяви, нічим не ризикують: для більшості держав світу і міжнародних організацій де-факто визнання російського статусу Криму завідомо неприйнятне, тож незалежний моніторинг ситуації з правами людини на півострові залишається неможливим.


Повідомлення enginer » 13 лютого 2009, 11:01\nХотів був щось сказати на темат оборонців чину, але затім стер і подумав, що в даному випадку - краще помовчати.....\nПовідомлення Cardinal » 13 лютого 2009, 15:34\nenginer писав: Хотів був щось сказати на темат оборонців чину, але затім стер і подумав, що в даному випадку - краще помовчати.....\nА ще краще було б жувати , але вже, як захотіли казати то кажіть!\nПовідомлення Kaktus » 16 березня 2010, 20:09\nВасиліяни репрезентують латинізоване минуле нашої Церкви, а їй потрібно йти в майбутнє. Тому нові єпископи з ЧСВВ автоматично шкодять УГКЦ, її екуменічній місії та поверненню до візантійської ідентичності. Колись цей чин, який замінив східне монашество (а це було Студійського уставу) мав монополь на ієрархію і тому й владу в уніатській Церкві, а тепер він противиться назрілим реформам, наприклад ревізантинізації літургії та проголошенню патріархату. Напевно було б краще для УГКЦ, якщо цей чин взагалі був би скасований, а його монастирі передані Студитам – справжнім монахам. Прецедент скасування одного чину вже існує, адже орден Єзуїтів був скасований 1773 р., хоча пізніше він і був поновлений 1814 р. На загал василіяни підтримують негативне ідейне середовище – антиекуменізм (почитання Йосафата), фанатизм (ненависть навіть до самого слова «православний»), мракобісся (непідтверджені об’яви св. Богородиці), з якого потім виростають різні схизми типу «підгорецької» і лефевристів.\nПовідомлення romanm » 16 березня 2010, 22:42\n]Василіяни репрезентують латинізоване минуле нашої Церкви, а їй потрібно йти в майбутнє.\nЯка латинізація? Яка візантійськість? Я би ще зрозумів якби річ йшла про візантійсько - українськість, якою називається УгкЦ говорячи про обряд. Чи я помиляюсь?\nТому нові єпископи з ЧСВВ автоматично шкодять УГКЦ, її екуменічній місії та поверненню до візантійської ідентичності.\nІмена єпископів - василіян, шкідників УгкЦ , в студію! Інакше я буду вимушений констатувати, що ви все - таки проводити Ваші дописи, в стилі індійської поліції (спочатку стріляє, потім дивиться в кого). Як же ш нашкодив василіянин Шептицький. Аааа, точно, він же Студитів привів, але й тут він недопрацював. Бо врятував мало євреїв, та ... привів латинників - редемтористів. Ай яй яй. А те, що студити також були не ангели(причитати листи бл. Л. Фйодорова з Сербії до Шептицького, чи підсумки перебування в студитських монастирях) думаю можна самим побачити. Це буває в усіх конгрегаціях. Це буває завжди там, деє люди а не ангели.\nНапевно було б краще для УГКЦ, якщо цей чин взагалі був би скасований, а його монастирі передані Студитам – справжнім монахам.\nНа чомуВи базуєтеся, говорячи, що студити - справжні, василіяни- виходить НІ. Чи тільки на своїх думках, чи мо маєте документи Церкви? Прошу Вас привестиїх, інакше, знову ж наклепницькі, нічим не підтвердженні заяви і все.\nПрецедент скасування одного чину вже існує, адже орден Єзуїтів був скасований 1773 р., хоча пізніше він і був поновлений 1814 р. На загал василіяни підтримують негативне ідейне середовище – антиекуменізм (почитання Йосафата), фанатизм (ненависть навіть до самого слова «православний»), мракобісся (непідтверджені об’яви св. Богородиці), з якого потім виростають різні схизми типу «підгорецької» і лефевристів.\nПадлєци василіяни, вони собі позволили почитати Йосафата, (я тоже, виходить, падлєц) А от студити - пєсня, особливо коли на іконостасів К храмі присутня ікона православного, який виступав проти уніатів. Просто казка. Тут навіть говорити немає прощо. З таким самим успіхом, я можу сказати, що християнство виховало комунізм, нацизм, Гітлера і іже с нім.\nПовідомлення Yuriy D » 16 березня 2010, 23:56\nKaktus писав: Колись цей чин, який замінив східне монашество (а це було Студійського уставу) мав монополь на ієрархію і тому й владу в уніатській Церкві...\nА ви часом не помиляєтесь? Наскільки я знаю Чин василіан виник раніше ніж з'явилися студити. Теодор Студит уклав Типікон монастиря в Студіоні, в основу взявши чернечі правила св. Василія Великого - цю історію можна почитати на першій же сторінці офіційного веб-сайту студитів http://studyty.org.ua/\nІ відносно василіанских єпископів ви не праві - чин дав УГКЦ багато хороших єпископів. Митрополит Андрей Шептицький теж до речі був василіяном.\nІ взагалі, мені дивно як вас ще не забанили за ваш стиль висловлювання на форумі\nПовідомлення ієром. Діонисій » 17 березня 2010, 10:42\nДумаю, питання поставлене слушно, бо серед більшої кількості людей можна знайти більше достойних кандидатів на те чи інше становище. Поки що василіян в УГКЦ більше, ніж представників інших Чинів.\nЯкась відповідь має бути, але важливо, щоб не давати відповідей завідомо неправдивих, наклепницьких або поспішних.\nХто знає церковну історію, той зуміє розпізнати безглуздість вчорашнього допису п. Кактуса, хоч щодо його особи я нічого поганого не маю.\nЄ така приказка: "Собаки гавкають -- караван іде".\nЯкщо дивитися об’єктивно на діяльність василіян в Україні -- без них наша Церква була б набагато убогіша. Взяти хоча б видавничу справу, місійну діяльність, католицьке шкільництво.\nІ все-таки, за двадцять років -- ні одного єпископа-василіянина з України.\nПовідомлення romanm » 17 березня 2010, 11:26\nОтче, я, особисто, не бачу в цьому ніяких проблем. Вони працюють для добра Церкви? Хай продовжують. Формально, не поминають кард.Гузара як патріарха, вони праві. Підпорядковуються комусь там напряму? Це хіба великий недостаток?\nПросто я не можу побачити різниці між питаннями: Чому немає єпископів-василіян, та Чому немає Пап українців чи чорношкірих? Відсутність того впливає на "ходу" Церкви? Звичайно є людські інтриги всюди, і духовеньство від них не є імунне, але робити з цього проблему? Для мирян взагалі це питання не має мати ніякого сенсу. Хай василіяни самі думають і роблять висновки чому так. Якщо для них це якась проблема.\nПовідомлення Cardinal » 17 березня 2010, 11:33\nУГКЦ має свій обряд! Відмінний від МП! А от обряд МП відмінний від інших православних церков, але чомусь ми хочемо відновити буцімто наш обряд МП!\nА говорити типу латинізація нашого обряду відбулася через Василіян це взагалі нісенітниця, жодної латинізації не має і не було! А деякі москофілізують нашу церкву і ганьбу їм за це!\nПовідомлення romanm » 17 березня 2010, 11:39\nЗвичайно, еталон візантійскості - греки, чи МП? Таке враження, що в багатьох богословів і поборників візантинізації УгКЦ- "стокгольмський синдром".\nПовідомлення о.Олег » 18 березня 2010, 12:43\nCardinal писав: УГКЦ має свій обряд! Відмінний від МП! А от обряд МП відмінний від інших православних церков, але чомусь ми хочемо відновити буцімто наш обряд МП!\nмолячись у різних храмах Галичини більше скажу: ми маємо обряди (а не обряд). Просто противимось це визнати.\nCardinal писав: А говорити типу латинізація нашого обряду відбулася через Василіян це взагалі нісенітниця, жодної латинізації не має і не було! А деякі москофілізують нашу церкву і ганьбу їм за це!\nпід словом "латинізація" розуміють впровадження латинських елементів у Богослуження/обряди, законодавство і, відповідно, ментальність вірних/клиру будь-якої Східної Церкви і я грішний не погоджуюсь не з тим, що запозичення не було чи не мало права бути (насправді - кожен обряд творився і твориться у взаємодії з іншими), а з тим, що у "латинізація" вкладається негативний зміст засвоєння чогось чужого, супротивного духові Східної Церкви.\nПовідомлення о.Олег » 18 березня 2010, 12:57\nце коли жертва виправдовує насильника? Дійсно гарне порівняння...\nПовідомлення о.Олег » 18 березня 2010, 16:58\nKaktus писав: Василіяни репрезентують латинізоване минуле нашої Церкви, а їй потрібно йти в майбутнє.\nНе знаю, чи Ви замислювалися над тим, що "Василіани репрезентують" не лише "латинізоване", а усе минуле нашої Церкви, а судячи з кількості покликань (більше, аніж усі інші українські греко-католицькі монастирі) і дієвості, смію твердити, що це (слава Богу ) і наша сучасність, і майбуття\nKaktus писав: Тому нові єпископи з ЧСВВ автоматично шкодять УГКЦ, її екуменічній місії та поверненню до візантійської ідентичності.\nпевні проблеми існують - де ж без них, однак при подібних розмовах часто не розуміється того що, власне, розуміємо під екуменізм (хотілося б почути від Вас, що маєте на увазі), рівно ж як і часто забувається той факт, що ідентичність УГКЦ ніхто не відбирав (це не можливо допоки ми є ) і всі розмови про "візантієзацію" чи "делатинізацію" - це розмови про подальший шлях розвитку УГКЦ, про який саме і молимося. При чому - розвитку всієї УГКЦ, а не якоїсь її частини.\nKaktus писав: Колись цей чин, який замінив східне монашество (а це було Студійського уставу) мав монополь на ієрархію і тому й владу в уніатській Церкві, а тепер він противиться назрілим реформам, наприклад ревізантинізації літургії та проголошенню патріархату.\nустави міняються і цьому є свої добрі причини. Стосовно ж противленню проголошення Патріархату - прошу подати цитати/посилання.\nKaktus писав: Напевно було б краще для УГКЦ, якщо цей чин взагалі був би скасований, а його монастирі передані Студитам – справжнім монахам.\nможна було б роздумувати і над тим, щоб вигнати і Вас з Вашого дому і віддати "справжньому Кактусу" , проте прошу зрозуміти, що Студити мають і свої проблеми з вже існуючими власними посілостями/монастирями, а Вам\nKaktus попередження за висловлення неповаги монашого подвигу Отців Чину Св.Василія Великого. Ініціюю для Вас обмеження кількості надісланих повідомлень на добу, про що Вас буде повідомлено приватно\nKaktus писав: Прецедент скасування одного чину вже існує, адже орден Єзуїтів був скасований 1773 р., хоча пізніше він і був поновлений 1814 р.\nскасування Ордену Ісуса дійсно мало місце, однак причини його закриття були надто нецерковними, а от поновлення - відповідь на потреби Церкви. Якщо маєте охоту - поговорімо про це у іншій темі. Відкривайте.\nKaktus писав: На загал василіяни підтримують негативне ідейне середовище – антиекуменізм (почитання Йосафата),\nЙосафат не просто якийсь собі дядько - Святий Йосафат. Як вже писав Вам приватно - Ви добровільно хочете брати участь у діяльності Форуму УГКЦ і ми Вас вітаємо і приймаємо з надією, що зможете писати відповідно до Правил Форуму. Стосовно ж почитання Святого Йосафата - тоді вся УГКЦ (як і загалом КЦ) "підтримує негативне ідейне середовище – антиекуменізм": ми його почитаємо і є за що.\nKaktus писав: фанатизм (ненависть навіть до самого слова «православний»),\nбачите - слово "православний" використовують ті, хто нищив нашу Церкву, тому не дивно, що василіани важко його приймають. Це як із терміном "україна" на Закарпатті: асоціюється з нищенням всього народного, християнського - тому і важко там приживається... Ви пишите про "фанатизм" (доведена до крайнощів, нестямна відданість своїй вірі, переконанням, що поєднується з крайньою нетерпимістю до інших вірувань і поглядів) але це не є ознакою василіан. Знову вживаєте бездоказові лозунги. Шкода...\nKaktus писав: мракобісся (непідтверджені об’яви св. Богородиці), з якого потім виростають різні схизми типу «підгорецької» і лефевристів.\nтут чесний автор мав би, думаю, надати факти віри (принаймі - великої кількості) василіан у непідтверджені з`яви і певний причинно-наслідковий зв`язок цього явища з названим. Інакше це наклеп. Мені дуже шкода, що Ви так безвідповідально кидаєтеся звинуваченнями...\nПовідомлення Kaktus » 19 березня 2010, 17:51\nНаскільки я знаю Чин василіан виник раніше ніж з'явилися студити. Теодор Студит уклав Типікон монастиря в Студіоні, в основу взявши чернечі правила св. Василія Великого - цю історію можна почитати на першій же сторінці офіційного веб-сайту студитів http://studyty.org.ua/\nВасиліяни не мають прямого відношення до Василія Великого, бо він був автором "правила", а не засновником чину - в Східній Церкві чинів немає взагалі. Натомість наші василіяни були засновані після унії.\nШептицький мусив стати василіянином, якщо хотів стати монахом, бо інших чинів тоді не існувало, а Замойського синод навіть був вирішив, що кожний єпископ має походити з ЧСВВ. Звичайно, серед василіян були і добрі єпископи, та й зараз є такі, але їм важко позбавитися латинізаторської ідеології чину, в якій вони були виховані.\nПовідомлення Kaktus » 19 березня 2010, 18:01\nЯ повністю погоджуюся з Вами, ба більше - не уявляю собі нашої Церкви без василіян, але я бажав би, щоб вони реформувалися, повернулися до східної духовності - так вони зможуть послужити Церкві набагато більше. Я знаю небагатьох василіян, можливо, тому моя оцінка ЧСВВ і є необ'єктивною, а судження занадто радикальними. Але на основі тих фактів і осіб, яких я знаю, ставлюся до чину як цілого дуже критично. На даний час він є носієм передусім негативного "баласту" в УГКЦ. Від реформи василіян залежить і доля цілої нашої Церкви, а їй потрібно йти вперед.\nПовідомлення romanm » 19 березня 2010, 18:05\nТеперішні студити мають відношення до Т. Студита крім залишків регули і борід? Щось я дуже сумніваюся!\nГоворячи про латинізацію василіянами, не враховуємо ще одного фактору: звідки ж взялася "латинізація" де василіян і в очі не бачили? Та й зрештою, чим ліпша "візинтанізація" студитів, що інока студитського не відрізниш від московського? Чи про приклад який я писав що в К. храмі(студитському) в іконостасі є присутній православний святий? Якщо такі ревні поборники ввізантійськості, тоді чому не ходять одягнені як грецькі монахи, може це дурниця, але для мене важливо. З цього роблю вивід: всі крики про повернення до візантійської ідентичності, є ніщо інше як розмови про вподобання, щось типу мені подобається кока-кола а йому пепсі. Обряд і церква суть живі, і якщо зробити штучне(де попи як нашкодивші школярі собі своє читають за закритими Царськими вратами, хор щось своє співає, нород говорить між собою) як в більшості храмах МП, то тоді дійсно буде справжній візинтанізм аля МП.\nДе є еталон якою має бути УгкЦі якою немає бути? Мода? Не впевнений.\nПовідомлення Yuriy D » 19 березня 2010, 18:40\nKaktus писав: Василіяни не мають прямого відношення до Василія Великого...\nВи знову помиляєтесь . Мають відношення безпосереднє. Читаємо на офіційному веб-сайті василіян розділ про дату заснування і засновника чину\n"Засновником василіянських монастирів у роках 357–358 є святий Василій Великий (329-379), уродженець Кесарії Кападокійської, який походив з вельми заможної і глибоко побожної християнської родини, яка дала багато святих. Найстарша сестра Василія св. Макрина замолоду посвятилася чернечому життю (вона багато спричинилася до зростання побожности Василія і до його монашого покликання). Двоє його братів стали єпископами (Петро і св. Григорій з Нісси)."\nХоча в дечому ви праві - в східній церкві (маю на увазі православну) є один чин, чи навіть правильніше сказати мова про чини не йде. Якщо про когось кажуть, що він православний монах, то немає сенсу уточнювати якого він чину - він православний монах. Особисто я ніде не зустрічав, що православні монахи мають назву чину і її використовують.\nВ КЦ монаших чинів є багато і кожен має свою специфіку і особливі напрямки діяльності, тому людина, яка хоче вступити до монастиря, може обрати чин який їй більше підходить.\nПовідомлення Yuriy D » 19 березня 2010, 19:05\nromanm писав: Та й зрештою, чим ліпша "візинтанізація" студитів, що інока студитського не відрізниш від московського? Чи про приклад який я писав що в К. храмі(студитському) в іконостасі є присутній православний святий? Якщо такі ревні поборники ввізантійськості, тоді чому не ходять одягнені як грецькі монахи, може це дурниця, але для мене важливо.\nДісно, зовнішньо студити дуже схожі до православних іноків (МП в тому числі), але відрізняються по суті. З історії відновлення чину студитів, яку розпочав митр. Андрей Шептицький, відомо що крім досвіду православних монахів був використаний також і досвід католицьких монахів венедектинців - є хороша наукова стаття єрм. Теодора Мартинюка http://studyty.org.ua/index.php?option= ... &Itemid=64\nВідмінностей є дуже багато, зараз всі перелічувати не буду. Відносно зображень православних святих - їх у греко-католицьких храмах є багато, не тільки у студитів. Не забувайте, що більше 40 років греко-католицькі храми належали православним - всі вони лишилися з тих часів.\nІМХО, ваш допис про студитів чимось схожий на попередні дописи про василіян\nПовідомлення o.Mykil » 19 березня 2010, 19:13\n"Напевно було б краще для УГКЦ, якщо цей Чин взагалі був би би скасований, а його монастирі передані Студитам – справжнім монахам..."\nБачу, що тут дехто собі явно суперечить, заявляючи спочатку про скасування авторитетного в Католицькій Церкві Чину (папського права, а не патріаршого чи ще якогось, якби комусь хотілось), потім уже веде мову тільки про його реформування... Ну василіяни існують по численних державах світу, всюди мають свої особливості, пристосовані до тамтешніх звичаїв-культур, і не можна на основі якихось знайомств із кількома його представниками робити висновок про весь Чин, який має свою чітку харизму, правила, потверджені Апостольским Престолом і т.п. Де об'єктивність поділась?\nРаджу прочитати для подолання різних стереотипів книгу львівського письменника п. Петра Шкраб'юка (тепер д-ра історичних наук) "Монаший Чин Отців Василіян у суспільно-культурному житті України", де він у світлі наукових пошуків висвітлює :\n–\tзасади і цілі ЧСВВ, що впливали на формування релігійно-духовних цінностей та суспільно-культурних пріоритетів українського народу;\n–\tроль василіян в процесі утвердження в церковному житті, передусім у проповідях, народної української мови;\n–\tвиникнення і розвиток василіянського книговидання;\n–\tстворення преси ЧСВВ, організацію та характер радіопередач;\n–\tпринципи формування василіянських бібліотек та архівів;\n–\tсуть та особливості василіянського шкільництва;\n–\tпедагогічно-наукову і письменницьку діяльність василіян;\n–\tсуспільну місію василіян у національно-політичних процесах.\nПовідомлення romanm » 19 березня 2010, 19:47\nХм, якщо я вдягнутий у форму міліції то на це є 2 пояснення:\n1. або я міліціянт і живу по законах.\n2. або я самозванець.\nКоли я,проста людина, бачуквазі московського монаха, а це студит, то мені потрібно залазити в наукові твори щоби зрозуміти що це таке? Цікаво.\nІ що з того що були 40 років у них? З таким самим успіхом язичеські капища не треба було переробляти під храми азалишати так як було. Нерозумію логіки. Чому , тоді мою фотку в іконостасі не ставлять? Аджеж перед КЦ і я, і "прославлений " в ПЦ людина є на одному і тому рівні. Чи я помиляюсь? Чи перед КЦ прославлений "святий! не є "святий" але трошки святійший за нас з вами? Якщо завтра Сталіна прославлять, його теж студити залишать в іконостасі мотивуючи, що вони були православними?\nПовідомлення Yuriy D » 19 березня 2010, 20:23\nА з чого ви взяли, що студити ходять в формі одягу монахів МП?\nСтудити мають свою давню історію в Україні, яка сягає часів, коли МП ще і в помині не було. Почитайте історію і не пишіть дурниць - для цього власне і є наукові праці.\nМитр. Андрей Шептицький відновив (вдумайтесь у слово відновив) цей древній тип монашества, а отже він був і раніше!\nЛогіка таких дописів получається як в анекдоті про блондинку, яка казала: "Я не люблю Паваротті, бо він співає пісні Баскова"\nДальше офтопити не хочу, це тема про василіанських єпископів.\nПовідомлення romanm » 20 березня 2010, 06:02\nЗ того що ябачу яка Мпі які студити\n. Дивнощо Ви звинувачуєте мене внаписанні дурниць,коли це явні факти. Це незначить,що я нповажаю студитів, значить, просто. що факти є фактами.\nПовідомлення o.Mykil » 20 березня 2010, 22:32\nВасиліяни репрезентують латинізоване минуле нашої Церкви, а їй потрібно йти в майбутнє. Тому нові єпископи з ЧСВВ автоматично шкодять УГКЦ, її екуменічній місії та поверненню до візантійської ідентичності.\nЩе залишилося василіянам відправляти латиною... А ще, до речі, мене мене недавно "просвітив" один львівський семінарист, який начебто дуже шанує ЧСВВ, що василіяни знищили в підпіллі наш обряд... Навіть і не знав такого... Цікаво, де той обряд існував цілком у "чистому" вигляді? Найперше, він має бути нібито живим організмом і , отже, велика небезпека впасти в так звану єресь обрядовщини. Та й ми є в центрі Євпропи (між Сходом і Заходом), наша Церква немовби дихає двома легенями (східною та західною), як на цьому акцентував увагу світлої пам'яті Іван Павло II. І як розповідали трохи старші, василіяни підготували наших вірних до тривожного підпілля і ніколи їх не лишали у буремні для УГКЦ часи. Вони мусіли триматися чітко Рима, триматися дещо і "латинського" у вірності Вселенському Архиєреєві, щоб зберегти свою ідентичність, адже Москва ("чорний чобіт") безкомпромісно наступала... І на нашу УГКЦ б вплинула жахливіше, мабуть... Скільки тільки місій дали в ті часи, коли студити чи редемптористи починали тільки розвиватися... Забулося? А добрі вдячні люди пам'ятають. Тому така дискрімінація може нашкодити комусь, як на мене. Василіяни як Чин папського права, навіть крім обітів євангельський рад складають ще, як знаємо, четвертий обіт вірності Вселенському Архиєрею (зауважте, не локальному патріархові, а попадають просто в "десятку"); вони, безперечно, авторитетні серед вірних та в Церкві зокрема, мабуть, стоятьтепер більш на нейтральних позиціях, не впадаючи надмірно в обрядовому плані у смішні крайності. Моя особиста така думка.\nа тепер він противиться назрілим реформам, наприклад ревізантинізації літургії та проголошенню патріархату\nНу, багато хто ще не сприймає проголошення патріархату в між неожнозначним населенням України, бо не дозріли ще до нього, як кажуть. І якщо ще не затверджено його Апостольскою Столицею, то навіщо робити з цього комедії чи трагедії та забігати наперед?\nА як же право власності, справедливості, на яке василіяни теж мають законне право поряд з іншими?.. Ви шануєте державно-церковні закони? Не одне вже їхнє монастирське добро пішло під загальну власність Церкви. Взяти хоча б собор святою Юра у Львові, чи не так?\nНа загал василіяни підтримують негативне ідейне середовище – антиекуменізм (почитання Йосафата)\nЗвісно, як не шанувати великого українського святого-чудотворця, василіянина, що віддав своє життя за єдність святої Христової Церкви. Гріхом би було забувати за Йосафатові діла та за нього самого, якого Всевишній прославив після смерті багатьма чудами?\nфанатизм (ненависть навіть до самого слова «православний»)\nНа мій погляд, правдиві католики, що є у потрібній єдності з Апостольським Престолом та в автентичному послусі та вірностю з Папою Римським, маючи до всіх правдиву християнську любов без надмірного прив'язання до зовнішнього боку віри-обряду, і є православними у суті http://www.catholiconline.ru/node/113\nДумаю, більший фанатизм у "великих східних" поки що проявляється по-східному, менш раціонально. Щодо "православних" (а православ'я зараз прерізне включно з московським "казенним"), рідновіри-язичники теж себе так іменують, та менше з тим. Взяти хоча б Служебник, який видали василіяни у 2007 році з підписом Любомира Гузара як Верховного Архиєпископа. Користають з нього чи не всі. Є там те неоднозначне слово теж. Та ж було прийнято раніше в Церкві, навіть на Синоді УГКЦ начебто то розглядалося, що де вживали те слово, то хай вживають, а де не вживали, то- ні. Якось так, щоб не дразнити людей. Тим більше Україна специфічна в цьому плані територія. В декого ще немовби дух підпілля витає в голові. Тому варто може почекати, поки прийде нова генерація. Чому такі узагальнення та суб'єктивізм, що є повсякчас ворогом правди? Корисно, мабуть, буде всім нам згадати в контексті притчу Ісуса про скалку та колоду в оці... Наприклад, у самій столиці України, Києві, василіяни вже не один рік поспіль вживають слово "православний", тому що люди там у більшості і вважають себе православними, тож пристосовуються до місцевого населення, подібно як наше духовенство в Одесі і т.д. У величезній державі Канаді вживається те слово у ЧСВВ. На Галичині не все так просто. Треба трохи рахуватися зі сумлінням наших вірних. А доходить мало не до того, що на Львівщині можуть майже насильницьким способом піднімати з колін на Причастя, як запевняють очевидці. І "виграють" згодом вигравали потім такі як "ковпаківці", "догналівці", "івашківці" тощо. Не шукайте проблем тільки у ЧСВВ (медаль двобока), бо вони безмежні як і хвороби УГКЦ, мало не вкючно з тим, що чи не кожен священик має у своїй парафії... "свій типік". Майже по-східному виходить?..\nмракобісся (непідтверджені об’яви св. Богородиці),\nКонкретні факти, де василіяни офіційно прийняли якесь об'явлення, що суперечить загальному Божому Об'явленню, всупереч явним пересторогам церковної влади, що його всіма можливими засобами пропагують тощо?.. Ще скажіть, що десь на якомусь офіційному сайті розмістили інформацію про подібне і т. п.\nз якого потім виростають різні схизми типу «підгорецької» і лефевристів.\nА вже згадував про причини "греко-католицьких" хворіб. І не варто шукати проблем тільки у традиційних василіян, бо ми одна Церква свого права, один Божий народ. І крім обрядовщини ще є ой як багато насущних на сьогодні проблем, включно з безпритульними дітьми, проституцією, наркоманією, зверненням вірних до окультних практик, кризою віри... І згадаймо, що Спаситель картав у св. Писанні фарисеїв за подібне...\nДякую за увагу. Слава Ісусу Христу!\nПовідомлення Kaktus » 02 квітня 2010, 09:10\nЦікаво, де той обряд існував цілком у "чистому" вигляді? Найперше, він має бути нібито живим організмом і , отже, велика небезпека впасти в так звану єресь обрядовщини. Та й ми є в центрі Європи (між Сходом і Заходом), наша Церква немовби дихає двома легенями (східною та західною), як на цьому акцентував увагу світлої пам'яті Іван Павло II. … Вони мусіли триматися чітко Рима, триматися дещо і "латинського" у вірності Вселенському Архиєреєві, щоб зберегти свою ідентичність, адже Москва ("чорний чобіт") безкомпромісно наступала...\nВасиліяни як Чин папського права, навіть крім обітів євангельський рад складають ще, як знаємо, четвертий обіт вірності Вселенському Архиєрею (зауважте, не локальному патріархові, а попадають просто в "десятку"); вони, безперечно, авторитетні серед вірних та в Церкві зокрема, мабуть, стоять тепер більш на нейтральних позиціях, не впадаючи надмірно в обрядовому плані у смішні крайності. Моя особиста така думка.\nПерший раз чую про єресь «обрядовщини». Може, підкажете, яким собором вона була засуджена ? Ви помиляєтеся, кажучи, Іван Павло ІІ мав на увазі нашу Церкву – це Вселенська повинна дихати двома легенями, але ж якщо Східні Католицькі Церкви златинізуються, то Католицька Церква ризикуватиме задихнутися, бо в неї залишиться тільки одна легеня – латинська. Безперечно, не можна закидати підпільній Церкві латинізації, але є це не виправдовує тих, які все ще не помітили, що підпілля давно вже немає. Добре, що Ви звернули увагу на четвертий обіт василіян – напевно, це наслідок реформування їх єзуїтами наприкінці 19-го ст, які також такий мають, проте від їхнього заснування. Отже, це підтверджує мою тезу: василіяни – це не зовсім східні монахи. Про їхній авторитет у Церкві багато хто може посперечатися, а позиція їхня не нейтральна, як у Його Святості Л. Гузара, адже наша Церква за визначенням є Східною, а не Західно-Східною, Греко-Католицькою, а не Римо-Греко-Католицькою.\nІ якщо ще не затверджено його Апостольскою Столицею, то навіщо робити з цього комедії чи трагедії та забігати наперед?\nПатріархат – це не милість Риму, а наше повне право як Церкви Східної, тому його потрібно проголосити самостійно і не надто зважати на римське визнання.\nЯ не заперечую святості Йосафата, а кажу, що його подальша прослава не відповідає духові екуменізму. Вона робить недостовірними екуменічні потуги УГКЦ в очах православних і саме тому її потрібно поступово припиняти. Не переживайте, якщо Йосафат і справді є святим, то він від цього не постраждає, а навпаки – буде радий, що ще раз пожертвував себе за єдність Христової Церкви.\nТреба бути передусім вірним Христові, а вже потім патріархові чи папі. А любов до обряду є виразом православної віри, бо ж наша віра – в нашому обряді. Там ми прославляємо Св. Трійцю і Христа-Боголюдину, підтверджуємо догмати святих вселенських соборів.\nСтосовно ж почитання Святого Йосафата - тоді вся УГКЦ (як і загалом КЦ) "підтримує негативне ідейне середовище – антиекуменізм"\nПогоджуюся, що це – загальноцерковна проблема.\nВи пишите про "фанатизм" (доведена до крайнощів, нестямна відданість своїй вірі, переконанням, що поєднується з крайньою нетерпимістю до інших вірувань і поглядів) але це не є ознакою василіан. Знову вживаєте бездоказові лозунги. Шкода...\nЗнаю особисто василіан, котрі й дотепер називають православних не інакше як «схизматиками». Хіба це не доказ ?\nПогляньте, в яких саме, тобто очолюваних на той час василіянами єпархіях, вело активну діяльність «Товариство свв. Кирила і Методія» (до речі, діяльність котрого була заборонена в кількох німецьких католицьких єпархіях), що напр. пропагувало появу Богородиці у Літмановій (Словаччина), і тоді Ви зрозумієте, що мої звинувачення далеко небезпідставні.\nПовідомлення Analityk » 02 квітня 2010, 22:41\nShanownomu Kaktusu...washi "teolohichni" dopysu-rozdumy na ciu tamu pro Wasylyjan w Ukraini shkoda komentuwaty...tratyty chas, z bahatma rechamy zhidnyj z o. Mychajlom! w reshti resht wsi my je liudy i ne wykliuchaju shcho pewni liudski pomylky ("prohrichy") u nych jak swiashchennykiw traplialys i trapliajutsia...ale ce shchos zowsim inshe jak tema rozwytku Cerkwy za ichnioju Cerkownoju "Koncepcijeju"...my tut pro nej dyskutujemo, charakteryzujemo! Wy harno skazaly na inshij Tematyci UGKC-Forumu za "tradycijni" rechi, lefewryzm u Katolyckij Cerkwi...dozwoliu sobi shche raz zacytuwaty...chy ne zdajetsia Wam, shcho Wlasne Wasylyjany prytrymujutsia w ciomu pytanni ta w bahatioch inshych prawylnishoj i wywarhenishoj pozycij???!!!\n...inshe...ja bachu wy je trochy "obiznani" w nimeckych Cerkownych realijach...proshu FAKTY.. jaki ce nibyto za duchom katolycki Eparchij w Nimechyni zaboronyly towarystwo "Kyryla i Mefodija"? Chy morhe ce wlasne buly ti Eparchij ta ichni klyryky jaki dali za washoju cytatoju "що попри неправильне поняття традиції, лефевризм на відміну від догналізму не є формальною псевдохаризматичною єрессю, а радше реакцією на іншу в корені неправильну крайність – фетишизацію 2-го Ватиканськогот собору та на ті дійсні зловживання, котрі постали після нього й ініціатори котрих покликалися на рішення собору для їхнього оправдання" ???....\nMorhe Archyeparchija Kölnu, de shanownoj pamiati Pan de Wolf maw osidok swoho prawdywo chrystyjanskoho ta katol. po duchu Towarystwa? Widpowid: ni bo wlasne tam wona takorh uspishno rozwywalas, win zbyraw porhertwy na rizni dobri sprawy! A siohodni ce towarystwo i nadali wydaje swoj cikawi i dobri pysma i rozwywajetsia, i morhe dawaty dobri plody praci w Cerkwi, jak by malo taku choroshu pidtrymku jak ranishe!!!\nПовідомлення o.Mykil » 03 квітня 2010, 02:09\nAnalityk писав: z bahatma rechamy zhidnyj z o. Mychajlom!\nДякую... Тільки з о. Миколою. На Україні на Миколу у давнину казали теж і "Микіл". Гарних великодніх свят!\nПовідомлення o.Mykil » 10 травня 2010, 23:55\nУ відповідності до чого "справжнім"? Чув якось, що А. Шептицький створив для студитів "Типікон" більше на основі московського (!!), а саме, щоб студити мали успішну місію на теренах Росії... Багато їх там є нині, як ідуть із цим справи на російських теренах? Просто цікаво...\nПовідомлення о.Олег » 11 травня 2010, 08:51\nПовідомлення ієром. Діонисій » 11 травня 2010, 09:12\nЯ все-таки вважаю, що зараз, використовуючи слова Когелета: час лікувати рани, будувати, збирати каміння (а не розкидати в ближніх), час любити, час миру...\nПовідомлення romanm » 11 травня 2010, 23:25\nБагато їх там є нині, як ідуть із цим справи на російських теренах? Просто цікаво...\nНі,не йдуть. Та й московські монахи мають інший устав ніж студити. Є василіяни в сибіру, десь редемтористи, (УГКЦ), але все робиться для того, щоби не образити братів РПЦ.\nПовідомлення o.Mykil » 14 липня 2010, 22:06\nKaktus писав: Напевно було б краще для УГКЦ, якщо цей чин взагалі був би скасований, а його монастирі передані Студитам – справжнім монахам. Прецедент скасування одного чину вже існує, адже орден Єзуїтів був скасований 1773 р., хоча пізніше він і був поновлений 1814 р. На загал василіяни підтримують негативне ідейне середовище – антиекуменізм (почитання Йосафата)\nЗнайомі словечка, що перегукуються, певним чином, зі словами колишнього галицього москофіла С. Бендасюка, який на зборах петербурзького "Гал.-русского благотворительнаго общества" ще 27 вересня 1914 р. у своєму рефераті про православний рух у Галичині подав присутнім ось такий "план":\nТреба прилучувати до православ'я уніятів лише тоді, коли самі просять; всяке вмішування урядових чинників або й приватних осіб принесе лише шкоду Росії. Після прилучення треба лишити всі давніші обряди. Конечно треба знести Орден Єзуїтів-Василіян і сконфіскувати їх майно на річ місцевих парохій. Треба увільнити від обов'язків Митрополита Шептицького, як провідника Єзуїтів (?) і т. д.\nДжерело: http://dsl.sf.ukrtel.net/biblio/index.p ... f=un11.htm


Фіолетова морква - родич сучасної моркви - Bonduelle\nФіолетова морква – різниця не тільки в кольорі\nФіолетова морква – правда чи вигадка\nДо 17 століття майже вся культивована морква була фіолетовою. Добре відому помаранчеву моркву виростили голландські садівники наприкінці 16 століття. Вони використовували мутуючі різновиди фіолетової моркви та крок за кроком розробили помаранчеву, яку ми полюбляємо їсти зараз. До цього моменту майже вся морква мала фіолетовий колір, інколи траплялися жовті чи білі коренеплоди. Але вони виростали рідко та їм не вистачало фіолетового пігменту антоціану.\nПоява помаранчевої моркви, швидше за все, була результатом мутації жовтої, білої та дикої моркви, яка відрізняється від культивованої. Дикі предки моркви походять з території сучасного Ірану та Афганістану, саме на цих територіях можна знайти багато дикої моркви.\nУ чому полягає "крутизна" фіолетової моркви?\nФіолетова морква - не просто щось новеньке. Унікальний кольор цього овоча відображає його фітохімічні складові. На відміну від свого помаранчевого побратима, в своєму арсеналі цей фіолетовий супергерой має не тільки вітамін А та бета-каротин. Додатково цей овоч є багатим на антоціан - антиоксидантну речовину, яка надає йому характерний, як у чорниці, фіолетовий колір. Дослідження виявили, що ці сині та фіолетові пігменти мають здатність поліпшувати пам'ять, зір, попереджують серцевий напад, мають протизапальні властивості та навіть допомагають контролювати вагу тіла.\nЗапіканка "Овочевий мікс"\nТаку страву можна запропонувати не лише дорослим, а й діткам. Вона легка та корисна.


“Неймовірне виконання!”: DANTES вперше заспівав українською. Ця пісня створена для всіх, хто боїться змінювати мовні звички (відео) – Hot News\nYou are here: Home / Україна / “Неймовірне виконання!”: DANTES вперше заспівав українською. Ця пісня створена для всіх, хто боїться змінювати мовні звички (відео)\n“Неймовірне виконання!”: DANTES вперше заспівав українською. Ця пісня створена для всіх, хто боїться змінювати мовні звички (відео)\n“Неймовірне виконання!”: DANTES вперше заспівав українською. Ця пісня створена для всіх, хто боїться змінювати мовні звички.\nВолодимир Дантес, як і багато українців, зараз переходить на українську мову. Нова пісня “ОБІЙМИ” присвячена українському народу та мовним стереотипам. Артист, який зараз змінює свої звички у спілкуванні, закликає інших робити те саме\nП’ятниця – традиційний день прем’єр. Після неймовірного хіта Макса Барських ділимося новинкою від Володимира Дантеса.\nПрем’єра DANTES “ОБІЙМИ” примітна тим, що це перша написана артистом пісня українською мовою.\nВітаю. Я Вова, я з Харкова, мені 33 роки, і всі ці 33 роки я говорив російською. Це погано чи добре? У мене немає відповіді, але є розуміння, що робити далі. Я ніколи не писав українською, бо в мене просто не виходило. Тепер я думаю, що просто не докладав достатньо зусиль.\nТепер артист, який, як і багато інших українців, активно переходить на українську мову, хоче допомогти іншим подолати страх.\nСьогодні я, як і багато моїх російськомовних знайомих, переходимо на українську мову. І я точно знаю, що серед них існує проблема – це страх перед невдачею та помилками, страх сказати щось не те й не так. Тому я написав цю пісню, сидячи вдома та вивчаючи акаунти своїх друзів та інших артистів, які раніше спілкувалися російською.\nТакож Дантес бореться з мовними стереотипами та підбадьорює українців у новій пісні:\nЦим треком я хочу підбадьорити всіх, хто намагається, докладає зусиль і йде цим шляхом. А тим, хто досі боїться перейти на українську, я хочу сказати: друзі, нічого страшного в цьому немає. З мене жодного разу не посміялися, а навіть навпаки – стільки підтримки я ще не отримував.


Перш ніж говорити про проблематику і головних героїв роману у віршах "Євгеній Онєгін", необхідно чітко усвідомити особливості жанру цього твору. Жанр "Євгенія Онєгіна" - ліро-епічний. Отже, роман будується на нерозривній взаємодії двох сюжетів: епічного (головні герої якого Онєгін і Тетяна) і ліричного (де головний герой - оповідач, від чийого особи ведеться розповідь). Ліричний сюжет не просто рівноправний в романі - він домінує, бо всі події реального життя і романного буття героїв підносяться читачеві крізь призму авторського сприйняття, авторської оцінки.\nКлючова, центральна в романі - проблема мети і сенсу життя, бо в переломні моменти історії, яким стала для Росії епоха після декабристського повстання, у свідомості людей відбувається кардинальна переоцінка цінностей. І в такий час вищий моральний обов'язок художника вказати суспільству на вічні цінності, дати тверді моральні орієнтири. Кращі люди пушкінського - декабристського - покоління як би "виходять з гри": вони або розчаровані в колишніх ідеалах, або не мають можливості в нових умовах боротися за них, втілювати їх у життя. Наступне ж покоління - те, яке Лермонтов назве "натовпом похмуро і скоро забутою" - спочатку "поставлено на коліна". У силу особливостей жанру в романі, який літературознавство справедливо тлумачить як своєрідний "ліричний щоденник" автора, відображений сам процес переоцінки всієї системи моральних цінностей. Час в романі тече так, що ми бачимо героїв у динаміці, простежуємо їх духовний шлях. Всі основні герої на наших очах переживають період становлення, болісно шукають істину, визначають своє місце у світі, призначення свого існування.\nЦентральний образ роману - образ автора. При всій автобіографічності цього персонажа, його ні в якому разі не можна ідентифікувати з Пушкіним, хоча б тому, що світ роману - світ ідеальний, вигаданий. Тому, коли ми говоримо про спосіб автора, то маємо на увазі не особисто Олександра Сергійовича Пушкіна, а ліричного героя роману "Євгеній Онєгін".\nОтже, перед нами ліричний щоденник автора; відверта розмова з читачем, де сповідальні моменти перемежовуються легкої балачками. Автор то серйозний, то легковажний, іноді зло іронічний, іноді просто веселий, іноді сумний і завжди гострий. І головне - завжди абсолютно щирий з читачем. Ліричні відступи відображають зміни почуттів автора, його здатність і до легкого флірту (властивому "вітряної младости"), і до глибокого схиляння перед коханої (порівняйте строфи XXXII і XXXIII першого розділу роману).\nДля автора одним з найважливіших критеріїв духовного зміни людини стає ставлення до шлюбу, до боргу. Юність не сприймає нудного сталості:\n... Ми, вороги гімена,\nУ домашній бачимо житті один\nРяд утомливих картин ...\nЧоловік сприймається як об'єкт для насмішок:\n... Рогоносець величавий,\nЗавжди задоволений сам собою,\nСвоїм обідом і дружиною.\nАле звернімо увагу на протистояння цих віршів і рядків "Уривків\nз подорожі Онєгіна ":\nМій ідеал тепер - хазяйка,\nТа щей горщик, та сам - великий.\nТе, що в юності здавалося ознакою обмеженості, духовної і розумової убогості, в зрілі роки виявляється єдино правильним, моральним шляхом. І в жодному разі не можна запідозрити автора в ханжество: мова йде про духовне дорослішання людини, про нормальну зміну ціннісних критеріїв:\nБлажен, хто вчасно дозрів.\nТрагедія головного героя багато в чому виникає якраз через невміння Онєгіна "вчасно дозріти", з "передчасної старості душі". Те, що в житті автора відбулося гармонійно, хоча і не безболісно, в долі його героя стало причиною трагедії.\nПошук сенсу життя проходить в різних площинах існування. Сюжет роману будується на любові основних героїв. Тому прояв суті людини у виборі коханого, в характері почуття - найважливіша риса образу, що визначає всі його ставлення до життя. Любов для автора і для його героїні Тетяни - величезна, напружена духовна робота. Для Ленського - необхідний романтичний атрибут, тому-то він і вибирає позбавлену індивідуальності Ольгу, в якій злилися всі типові риси героїнь сентиментальних романів:\nЇї портрет, він дуже милий,\nДля Онєгіна любов - "наука пристрасті ніжною". Істинне почуття пізнає він до кінця роману, коли прийде досвід страждань.\n"Євгеній Онєгін" - твір реалістичний, а реалізм, на відміну від інших художніх методів, не передбачає якогось остаточного і єдино вірного вирішення основної проблеми. Навпаки, він вимагає неоднозначності трактування цієї проблеми:\nУ суперечностях своїх.\nУміння відобразити "схильність" людської натури "до суперечностях", складність і мінливість самосвідомості особистості у світі - відмінні риси пушкінського реалізму. Двоїстість образу самого автора полягає в тому, що він оцінює своє покоління в його цілісності, не припиняючи при цьому відчувати себе представником покоління, наділеним спільними з ним достоїнствами і недоліками. Пушкін підкреслює цю подвійність самовідчуття ліричного героя роману: "Ми всі вчилися потроху ..."," Ми вшановуємо всіх нулями ...", "Ми всі дивимось в Наполеони", "Так люди, перший каюсь я, / / Від робити нічого друзі ... "\nСвідомість людини, систему його життєвих цінностей багато в чому формують моральні закони, прийняті в суспільстві. Вплив вищого світу сам автор розцінює неоднозначно. Перший розділ дає різко сатиричне зображення світла і проведення часу світської молоді. Трагічна другий розділ, де гине юний поет, закінчується ліричним відступом: роздуми автора про віковий рубежі, який він готується переступити: "Невже мені скоро тридцять років?" І він закликає "молоде натхнення" врятувати "душу поета" від загибелі, не дати "... закам'яніти / / У людській захват світла, / / В сем вирі, де з вами я / / Купаюся, любі друзі!". Отже, вир, мертвущий душу. Але ось 8-ая глава:\nІ нині музу я вперше\nНа світський раут привожу.\nЇй до вподоби лад бадьорий\nІ холод гордощів суворий,\nІ ця суміш років та чинів.\nДуже вірно пояснює це протиріччя Ю.М. Лотман: "Образ світла отримував подвійне освітлення: з одного боку, світ бездушний і механістичний, він залишався об'єктом осуду, з іншого - як сфера, в якій розвивається російська культура, життя одухотворяється грою інтелектуальних і духовних сил, поезією, гордістю, як світ Карамзіна і декабристів, Жуковського і самого автора "Євгенія Онєгіна", він зберігає безумовну цінність. Суспільство неоднорідне. Від самої людини залежить, чи прийме він моральні закони легкодухого більшості або кращих представників світу "(Лотман Ю. М. Роман А. С. Пушкіна" Євгеній Онєгін ": Коментар. СПб., 1995).\n"Малодушне більшість", "друзі", які оточують людину в "людській" "вирі світла", з'являються в романі невипадково. Як карикатурою на справжню любов стала "наука пристрасті ніжною", так карикатурою на справжню дружбу - світська приятелювання. "Від робити нічого друзі" - такий вирок автора дружнім відносинам Онєгіна і Ленського. Дружба без глибокої духовної спільності - лише тимчасовий порожній союз. І ця карикатурність світських дружб призводить автора в лють: "... Від друзів порятуй нас, Боже!" Порівняйте уїдливі рядки про наклеп "друзів" у четвертому розділі роману з проникливими віршами про няню (строфа XXXV):\nЗ дитинства подрузі моїй ...\nНеможлива повноцінне життя без безкорисливої самовіддачі в дружбі - тому так страшні автору ці світські "дружби". Бо в істинній дружбу зрада - гріх найстрашніший, який нічим не можна виправдати, у світській ж пародії на дружбу зрада - в порядку речей, нормально. Для автора невміння дружити - страшний ознака моральної деградації сучасного суспільства.\nА одиниці - себе.\nМи всі дивимось в Наполеони,\nНам почуття дико і смішно.\nЗвернемо увагу на ці вірші, вони - одні з найважливіших, центральних у російській літературі XIX століття. Пушкінська формула ляже в основу "Злочину і покарання", "Війни і миру". Наполеонівська тема вперше усвідомлена і сформульована Пушкіним як проблема мети життя людини. Наполеон тут фігурує не як романтичний образ, а як символ психологічного настрою, згідно з яким особистість заради своїх бажань готова придушити, знищити будь-яку перешкоду: адже навколишні люди - лише "двоногі тварюки"!\nСам автор бачить сенс життя у виконанні свого призначення. Весь роман насичений глибокими роздумами про мистецтво, образ автора в цьому сенсі однозначний: він перш за все поет, життя його немислима поза творчістю, поза напруженої духовної роботи.\nУ цьому йому прямо протилежний Євген. І зовсім не тому, що він на наших очах не оре і не сіє. У нього немає потреби в праці, в пошуку свого призначення. І освіта Онєгіна, і його спроби зануритися в читання, і його зусилля писати ("позіхаючи, засів") автор сприймає іронічно: "Праця завзятий йому був тошен". Це один з найсерйозніших моментів для розуміння роману. Хоча дія роману закінчується до повстання на Сенатській площі, в Євгенії часто вгадуються риси людини миколаївської епохи. Тяжким хрестом для цього покоління стане неможливість знайти своє покликання, розгадати призначення. Цей мотив - центральний у творчості Лермонтова, осмислює цю проблему і Тургенєв в образі Павла Петровича Кірсанова.\nОсобливо важлива в "Євгенії Онєгіні" проблема боргу і щастя. По суті, Тетяна Ларіна - не любовна героїня, це героїня совісті. З'явившись на сторінках роману сімнадцятирічної провінційною дівчиною, яка мріє про щастя з коханим, вона на наших очах виростає в дивно цільну героїню, для якої поняття честі і обов'язку - понад усе. Ольга, наречена Ленського, скоро забула загиблого юнака: "Млада улан її полонив". Для Тетяни смерть Ленського - катастрофа. Вона проклинає себе за те, що продовжує любити Онєгіна: "Вона повинна в ньому ненавидіти / / Вбивцю брата свого". Загострене почуття обов'язку - домінанта образу Тетяни. Щастя з Онєгіним для неї неможливо: немає щастя, побудованого на безчестя, на нещастя іншої людини. Вибір Тетяни - глибоко моральний вибір, сенс життя для неї - відповідно вищим моральним критеріям. Про це писав Ф.М. Достоєвський у нарисі "Пушкін": "... Тетяна - це тип твердий, що стоїть твердо на своїй грунті. Вона глибше Онєгіна і, звичайно, розумніші за нього. Вона вже одним благородним інстинктом своїм передчуває, де і в чому правда, що і виразилося у фіналі поеми. Може бути, Пушкін навіть краще б зробив, якби назвав свою поему іменем Тетяни, а не Онєгіна, бо безперечно вона головна героїня поеми. Це позитивний тип, а не негативний, це тип позитивної краси, це апофеозу російської жінки, і їй призначив поет висловити думку поеми в знаменитій сцені останньої зустрічі Тетяни з Онєгіним. Можна навіть сказати, що такої краси позитивний тип російської жінки майже вже і не повторювався в нашій художній літературі - крім хіба образу Лізи в "Дворянському гнізді" Тургенєва. Але манера дивитися зверхньо зробила те, що Онєгін зовсім навіть не впізнав Тетяну, коли зустрів її в перший раз, в глушині, в скромному\nобразі чистої, невинної дівчини, так сторопілі перед ним з першого разу. Він не зумів відрізнити в бідній дівчинці закінченості і досконалості і дійсно, може бути, взяв її за "моральний ембріон". Це вона-то ембріон, це після листа-то її до Онєгіна! Якщо є хтось моральний ембріон в поемі, так це, звичайно, він сам, Онєгін, і це безперечно. Та й зовсім не міг він дізнатися її: Чи він знає душу людську? Це абстрактний людина, це неспокійний мрійник у всю його життя. Не впізнав він її і потім, в Петербурзі, в образі знатної дами, коли, за його ж словами, в листі до Тетяни, "осягав душею все її досконалості". Але це тільки слова: вона пройшла в його житті повз нього, не впізнана і не оцінена ним; в тому і трагедія їхнього роману <...>.\nДо речі, хто сказав, що світська, придворне життя згубно торкнулася її душі і що саме сан світської пані та нові світські поняття були частково причиною відмови її Онєгіна? Ні, це не так було. Ні, це та ж Таня, та ж колишня сільська Таня! Вона не зіпсована, вона, навпаки, пригнічена цією пишною петербурзької життям, надламана і страждає, вона ненавидить свій сан світської пані, і хто судить про неї інакше, той зовсім не розуміє того, що хотів сказати Пушкін. І ось вона твердо каже Онєгіна:\nВисловила вона це саме як російська жінка, в цьому її апофеозу. Вона висловлює правду поеми. О, я ні слова не скажу про її релігійні переконання, про погляд на таїнство шлюбу - ні, цього я не торкнуся. Але що ж: тому вона відмовилася йти за ним, незважаючи на те, що сама ж сказала йому: "Я вас люблю", тому, що вона, "як російська жінка" (а не південна або не французька яка-небудь) , не здатна на сміливий крок, не в силах порвати свої пута, не в силах пожертвувати чарівністю чесний, багатства, світського свого значення, умовами чесноти? Ні, російська жінка сміла. Російська жінка сміливо піде за тим, у що повірить, і вона довела це. Але вона "іншому віддана і буде вік йому вірна" <...>. Так, вірна цього генерала, її чоловікові, чесній людині, її люблячому, її поважає і нею пишається. Нехай її "благала мати", але ж вона, а не хто інша, дала згоду, адже вона, вона сама присягнулася йому бути чесною дружиною його. Нехай вона вийшла за нього з відчаю, але тепер він її чоловік, і зрада її покриє його ганьбою, соромом і вб'є його. А хіба може людина заснувати своє щастя на нещасті іншого? Щастя не в одних тільки насолоди любові, а й у вищій гармонії духу. Чим заспокоїти дух, якщо позаду стоїть нечесний, безжальний, нелюдський вчинок? Їй втекти з-за того тільки, що тут моє щастя? Але яке ж може бути щастя, коли вона грунтується на чужому нещасті? Дозвольте, уявіть, що ви самі зводите будівлю долі людської з метою в фіналі ощасливити людей, дати їм нарешті мир і спокій. І от уявіть собі теж, що для цього необхідно і неминуче треба замучити всього лише одна людська істота, мало того - нехай навіть не настільки гідне, смішне навіть на інший погляд істота, не Шекспіра якого-небудь, а просто чесного старого, чоловіка молодий дружини, у любов якої він вірить сліпо, хоча серця її не знає зовсім, поважає її, пишається нею, щасливий нею та спокійний. І от тільки його треба зганьбити, збезчестити і замучити і на сльозах цього збезчещеного старого звести ваш будинок! Чи погодитеся ви бути архітектором такої будівлі на цій умові? Ось питання. І чи можете ви допустити хоч на хвилину ідею, що люди, для яких ви будували цей будинок, погодилися б самі взяти від вас таке щастя, якщо у фундаменті його закладено страждання <...>. Скажіть, чи могла вирішити інакше Тетяна, з її високою душею, з її серцем, настільки постраждалим? Ні <...>. Тетяна відсилає Онєгіна <...>. У нього ніякого грунту, це билина, носимая вітром. Не така вона зовсім: у ній і в розпачі і в страждальницькому свідомості, що загинула її життя, все-таки є щось тверде і непорушне, на що спирається її душа. Це її спогади дитинства, спогади батьківщини, сільській глушині, в якій почалася її смиренна, чисте життя, - це "хрест і тінь гілок над могилою її бідній няні". О, ці спогади і колишні образи їй тепер всього дорогоцінніше, ці образи одні тільки й залишилися їй, але вони і рятують її душу від остаточного відчаю. І цього чимало, ні, тут вже багато чого, тому що тут ціле підставу, тут щось непорушне і неразрушимое. Тут зіткнення з батьківщиною, з рідним народом, з його святість <...>. "\nКульмінаційний момент сюжету - шоста глава, дуель Онєгіна і Ленського. Цінність життя перевіряється смертю. Трагічну помилку робить Онєгін. У цей момент особливо яскраво протиставлення його розуміння честі і обов'язку тому змісту, який вкладає у ці слова Тетяна. Для Онєгіна поняття "світської честі" виявляється значніше морального боргу - і він платить страшну ціну за допущене зсув моральних критеріїв: на нього навіки кров убитого ним приятеля.\nАвтор зіставляє два можливих шляхи Ленського: піднесений ("для блага світу, иль хоч слави був народжений") і приземлений ("звичайний доля"). І для нього важливо не те, яка доля реальніше - важливо, що ніякої не буде, Ленський убитий. Для світла, не відає істинного сенсу життя, саме життя людське не має цінності. Для автора вона - цінність найбільша, онтологічна. Тому так чітко видно авторські симпатії і антипатії у романі "Євгеній Онєгін".\nСтавлення автора до героїв роману завжди виразно і недвозначно. Відзначимо ще раз небажання Пушкіна, щоб його ототожнювали з Євгеній Онєгін: "Завжди я радий помітити різницю / / Між Онєгіним і мною". Нагадаємо про неоднозначність оцінки автором Євгена: у міру написання роману його ставлення до героя змінюється: роки йдуть, змінюється сам автор, змінюється і Онєгін. Герой на початку і наприкінці роману - дві різні людини: у фіналі Онєгін - "обличчя трагічне". Для автора головна трагедія Онєгіна полягає у розриві між його щирими людськими можливостями і тією роллю, яку він грає: це одна з центральних проблем Онегинская покоління. Щиро люблячи свого героя, Пушкін не може не засудити його за страх порушити світські умовності.\nТетяна - улюблена героїня Пушкіна, найбільш близький автору образ. Поет назве її "милим ідеалом". Духовна близькість автора і Тетяни грунтується на подібності основних життєвих принципів: безкорисливого ставлення до світу, близькості з природою, національної свідомості.\nСтавлення автора до Ленського - любовно-іронічне. Романтичне світовідчуття Ленського в чому штучно (згадаємо сцену Ленський на могилі Дмитра Ларіна). Трагедія Ленського для автора в тому, що за право зіграти роль романтичного героя Володимир жертвує життям: жертва безглузда і безглузда. Трагедія відбулася особистості - теж знак часу.\nОсоблива розмова - ставлення автора до другорядним і епізодичним персонажам. Він багато в чому виявляє в них не індивідуальні, але типові риси. Так створюється ставлення автора до суспільства в цілому. Світське суспільство в романі неоднорідне. Це і "світська чернь", що зробила головним принципом життя погоню за модою - в переконаннях, поведінці, у читанні і т.д. І в той же час коло людей, прийнятих в петербурзькому салоні Тетяни, - істинна інтелігенція. Провінційне суспільство постає в романі карикатурою на вищий світ. Одне явище на іменинах Тетяни подружжя Скотініних (вони ж - герої комедії Фонвізіна "Наталка Полтавка") показує, що за п'ятдесят років, що відокремлюють сучасну Пушкіну провінцію від провінції, описаної Фонвізіним, нічого не змінилося. Але в той же час саме в російській провінції можлива поява Тетяни.\nПідводячи підсумки, слід сказати, що долі героїв роману насамперед залежать від істинності (або хибності) цінностей, прийнятих ними за основні життєві принципи.\nЛотман Ю.М. Роман Пушкіна "Євгеній Онєгін": Коментар. СПб .- 1995\nПушкін а. с. - Проблематика роману а. с. пушкіна Євгеній Онєгін\nПушкін а. с. - Що читають і про що сперечаються герої роману а. с. пушкіна Євгеній Онєгін\nОбрази роману Євгеній Онєгін\nПоетика роману А С Пушкіна Євгеній Онєгін\nПушкін а. с. - Реалізм роману а. с. пушкіна Євгеній Онєгін\nМораль героїв роману А С Пушкіна Євгеній Онєгін\nОсобливості перекладів роману А С Пушкіна Євгеній Онєгін на прикладі\nПушкін а. с. - Ідейно-художня своєрідність роману у віршах Євгеній Онєгін\nПушкін а. с. - Мої враження від перших розділів роману а. с. пушкіна Євгеній Онєгін


Главная » Неонова стрічка: області застосування, варіанти підключення та монтажу\nОпубликованно 25.12.2018 02:42\nЯк кажуть фахівці, гарний ремонт в квартирі – це тільки півсправи. Основне завдання — правильно виставити освітлення, щоб воно не підкреслювало, а приховувало огріхи обробки, які практично неминучі. При цьому важлива краса і естетика. Допомогти в цьому може неонова стрічка або трубка, світіння якої не тільки вигідно підкреслить цікавий дизайн, але і його облагородить. Сьогодні мова піде саме про цей виріб. Неон: що він собою являє?\nСьогодні подібну підсвічування виготовляють трохи інакше. Всередині силіконового рукава розміщується світлодіодна неонова стрічка, яка більш практична, її можна укласти в будь-якому напрямку, незалежно від вигинів. При цьому немає необхідності використовувати спеціалізовані інструменти і пальники, здатні розм'якшити скло. Комутація неонової стрічки: як підключається такий освітлювальний прилад?\nНапруга звичайної домашньої мережі 220 В тут не підійде – лампа вмить вийде з ладу. Для підключення необхідний спеціальний високочастотний перетворювач. В залежності від характеристик приладу він може працювати від мережі 220 або 12 Ст.\nЯкщо подібна підсвічування виготовлена на основі світлодіодів, для підключення використовується індивідуальний блок живлення необхідної потужності. Його вихідна напруга може бути дорівнює 12, 24 або 36 Ст. Такі стрічки або трубки мають спеціальне маркування у місцях, де дозволено їх розрізати. Виходить, що якщо гнучка неонова стрічка довжиною 5 м занадто велика, можна прибрати непотрібну частину без якого-небудь збитку для функціональності.\nНюанси монтажу та області застосування\nТут є де розгулятися фантазії. М'який, немов растекающийся світло створить романтичну обстановку або, навпаки, розставить акценти на певних об'єктах. Головна зручність неонових стрічок або трубок в тому, що монтувати їх дуже просто і з подібною роботою впорається навіть домашній майстер, що абсолютно не має такого досвіду.\nПереваг у такого підсвічування досить багато. Її можна розмістити в самих важкодоступних місцях, вибрати будь-які кольори, вона безпечна для зору. Основною відмінністю від звичайної світлодіодної стрічки можна назвати те, що при роботі між елементами не помітні розриви, затемнені ділянки. Величезний плюс ще й у тому, що під час роботи трубка практично не нагрівається.\nВарто застерегти бажаючих змонтувати неонову підсвітку у ванній. Подібні дії виправдані тільки у разі розміщення трубок на стелі – потрапляння води вони можуть не витримати. Для таких цілей можна використовувати клейку смугу, що накопичувала світло, що не вимагає підключення до мережі, однак вона буде видна лише в темряві. В іншому обмежень за способом і місцем монтажу ні, саме це і сприяє постійному зростанню популярності неонових стрічок. Провід - ще один різновид неону\nЗ кожним роком інженери створюють все нові джерела світла, які використовуються для створення різних дизайнів приміщень. Можливо, що завтра з'явиться що-небудь нове, але на сьогоднішній день неонові стрічки та трубки можна назвати найбільш прийнятними для ремонту в квартирі або надання неповторності автомобілю. Автор: Євген Вахідов 15 Листопада, 2018


Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 989 від 24.10.2012 «Про затвердження Порядку проведення громадського обговорення під час розгляду питань про присвоєння юридичним особам та об’єктам права власності, які за ними закріплені, об’єктам права власності, які належать фізичним особам, імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій», вимог рішення Київської міської ради від 13.11.2013 № 432/9920 „Про затвердження Порядку найменування об'єктів міського підпорядкування, присвоєння юридичним особам та об'єктам міського підпорядкування імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв та історичних подій у місті Києві”, рішення Комісії з питань найменувань Київської міської ради та з метою врахування думки громадськості Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація виносить на громадське обговорення питання перейменування Центральної районної бібліотеки імені Аркадія Гайдара для дітей.\nСвої пропозиції та зауваження просимо подавати у письмовій або усній формі, надсилати електронною поштою із зазначенням прізвища, імені, по батькові та адреси особи, яка їх подає, до Централізованої бібліотечної системи Оболонського району м. Києва за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 16, тел. 419-84-11, контактна особа – Дорогих Вікторія Валеріївна, E-mail: obolonbibl@ukr.net .


Фільм-лекція «Остання дуель» (мовою оригіналу) (2021) — відгуки глядачів, рецензії кінокритиків, рейтинг | Планета Кіно\nФільм-лекція «Остання дуель» (мовою оригіналу) (16+)\nФільм-лекція «The Last Duel»\nУ Дніпрі, Одесі, Львові, Сумах та Києві оголошено «червону зону» карантину, а у Харкові посилили карантинні заходи. Щоб потрапити на сеанс, візьми з собою один з наступних документів у будь-якій формі:\n- сертифікат повної вакцинації, у Харкові — про отримання однієї або двох доз вакцини;\n18 грудня, о 18:00 – лекція кінознавця Родіона Броннікова про найкращий фільм Сера Рідлі Скотта за довгий час, сценарій, що вони створили вчотирьох з Беном Аффлеком, Меттом Деймоном і Ніколь Голофценер. Про використаний «Ефект Расьомона» (за культовою класикою Акіри Куросави). Повторний та єдиний показ стрічки в оригіналі з субтитрами – тільки в ПроКіно-Харків у Планеті Кіно.!\nОпис фільму: «Події розгортаються у Нормандії у ХІV столітті, у часи володарювання короля Карла VI. Лицар Жан де Карруж (Метт Деймон) повернувшись з війни дізнається, що поки його не було вдома, його дружину Маргаріт зґвалтував його сусід та давній супротивник Жак Ле Грі (Адам Драйвер). Свідченням жінки ніхто не вірить, тож Жан звертається по допомогу до самого короля. Карл каже, що суперечку потрібно вирішувати на дуелі. Переможець буде визнаний правим. Але у разі програшу Жака його дружину мають спалити на вогні за неправдиві свідчення.\nДрама «Остання дуель» є екранізацією однойменного роману Еріка Ягера. Книга, заснована на реальних подіях, вийшла друком у 2005 році. За свідченнями істориків, описаний двобій став останньою легальною дуеллю у Франції».\nБен Аффлек, Адам Драйвер, Метт Деймон, Джоді Комер\nБен Аффлек, Метт Деймон, Ніколь Голофценер\nФільм-лекція «Остання дуель» \_(мовою оригіналу\_) (1970) — розклад сеансів і продаж квитків на фільм у кінотеатрах Планета Кіно: Київ, Харків, Одеса, Львів, Суми.\nДата виходу Фільм-лекція «Остання дуель» \_(мовою оригіналу\_) в Україні — з 01 січня 1970, орієнтовно до 01 січня 1970. В головних ролях знялися актори — Бен Аффлек. Розклад сеансів (афіша) Фільм-лекція «Остання дуель» \_(мовою оригіналу\_) буде оновлена в середу, за тиждень до прем'єри фільму. Трейлер фільму Фільм-лекція «Остання дуель» \_(мовою оригіналу\_) вже доступний для ознайомлення.\nФільм-лекція «Остання дуель» (мовою оригіналу)


Стоматит - вірусне захворювання, яке супроводжується запаленням ясен і порожнини рота, при цьому завдає чимало больових відчуттів пухнастому вихованцеві. Як правило, стоматит виникає при ослабленій імунній системі у тварини і нерідко призводить до втрати зубів у кішки. Також стоматит є наслідком таких захворювань, як вірус імунодефіциту або вірус лейкозу котячих. Отже, стоматит у кішок - захворювання серйозне, яке вимагає негайного лікування. При цьому нерідко для успішного лікування стоматиту кішкам видаляють велику кількість зубів. Щоб уникнути гострої стадії стоматиту у кішок, власникам пухнастих вихованців потрібно знати, як розпізнати захворювання і як правильно його лікувати.\nЯк правило, при стоматиті у кішок ясна розпухають і набувають яскраво-червоний відтінок, особливо в задній частині ротової порожнини. До того ж вихованець відмовляється від їжі або віддає перевагу виключно м'який вид корму. При стоматиті у кішки спостерігається неприємний запах з рота, рясне слинотеча, збільшення дихальних шумів. Шерсть кішки також може погано пахнути. Млявість, відсутність вираження любові до господарів, скритність або агресія вихованця повинні насторожити його власників і послужити приводом для термінового звернення до ветеринара.\nПри ускладненні стоматиту у кішок може спостерігатися втрата ваги, ослаблення емоційного зв'язку з господарем. Хворобливі відчуття можуть зробити кішку як агресивною, так млявою і прихованої. Тому якщо ви помітили зміни у поведінці кішки, обов'язково огляньте порожнину рота тварини (якщо кішка піддається). Якщо ви помітили, що в роті у кішки утворилися припухлості або ранки - негайно везіть вихованця до лікаря. У кішки зі стоматитом ветеринар обов'язково бере аналіз на вірус імунодефіциту, вірус лейкозу та кальціріс, щоб виключити або підтвердити їх наявність.\nПри легкій формі стоматиту застосовують іммунностімулятор - преднізалон або циклоспорин, який змінює реакцію імунної системи у кішки. У більшості випадків кішці видаляють кілька зубів, щоб придушити розвиток інфекції. Незважаючи на те, що цей метод лікування стоматиту може здатися варварським, більшість кішок відчуває полегшення після процедури видалення зубів. Більше того, уражені стоматитом зуби у кішки дуже сильно болять, тому тварина не в змозі використати їх «за призначенням». Після видалення зубів кішці призначають знеболюючі та антибіотики.\nВидалення зубів при стоматиті у кішок призводить до зниження запалення, проте залишкове запалення може зберегтися. Тому в деяких випадках для подальшого лікування призначають протизапальні препарати в поєднанні з болезаспокійливими ліками.\nПісля повного курсу лікування вихованця доведеться регулярно обстежувати у ветеринара, щоб підтвердити належне загоєння ран і оцінити реакцію на процедуру. Тому підготуйтеся до того, що протягом двох-трьох тижнів після початку лікування вам доведеться досить часто відвідувати ветеринарного лікаря.\nОзнакою одужання кішки після стоматиту служить повернення апетиту, поліпшення загального стану вихованця і посилення його любові до власників. При цьому після тривалої «голодовки» через хворобливих відчуттів при стоматиті багато кішки так «накидаються» на їжу, що набирають зайву вагу. Тому після лікування стоматиту дуже важливо стежити, що і в якій кількості їсть ваш вихованець, щоб уникнути розвитку ожиріння у тварини.\nНаостанок хотілося б зазначити, що стоматит у кішки, як правило, розвивається поступово, а такі симптоми, як млявість або скритність, з'являються лише з часом. Саме тому багато власників протягом довгого часу можуть і не помічати, що кішка захворіла. Уникнути цієї прикрої помилки допоможе регулярне оглядання ротової порожнини кішки, пильне спостереження за її поведінкою, особливо щодо їжі, і своєчасна консультація у ветеринара. Не соромтеся викликати лікаря, якщо вас насторожують або турбують зміни в поведінці або здоров'я вихованця. Адже будь-яке захворювання набагато легше попередити, ніж лікувати!\nmurkots.ru » Кішки » Стоматит у кішок


У Білорусі затримали три десятки бойовиків російської приватної військової компанії. | Збруч\nУ Білорусі затримали три десятки бойовиків російської приватної військової компанії.\nЗ’ясувалося, що це найманці сумнозвісної ПВК «Ваґнера», вони видавали себе за російських туристів, але викликали підозру тим, що не вживали алкоголю.\nСпівробітники правоохоронних органів Білорусі затримали під Мінськом 32-х бойовиків іноземної приватної військової компанії (ПВК). Про це повідомило інформаційне агентство БЕЛТА.\n«Сьогодні вночі співробітники правоохоронних органів Білорусі під Мінськом затримали 32 бойовиків іноземної приватної військової компанії», – йдеться в повідомленні БЕЛТА. Спершу агентство не уточнило, про яку саме ПВК і якої країни йдеться. Та згодом було оприлюднено інформацію, що йдеться саме про російських найманців з ПВК «Ваґнера».\nЯк розповіли джерела БЕЛТА в правоохоронних органах Білорусі, було отримано інформацію про прибуття до країни понад 200 бойовиків з Росії «для дестабілізації ситуації в період виборчої кампанії». Росіяни прибули до Мінська в ніч з 24 на 25 липня.\nЗгадані 32-є росіян прибули до Мінська в ніч з 24 на 25 липня. Група заселилася в один з готелів, де пробула до 27 липня. Потім російські найманці переїхала в один зі санаторіїв Мінського району.\nЗа даними адміністрації санаторію, приїжджі звернули на себе увагу нехарактерною для російських туристів поведінкою і одноманітним одягом в стилі мілітарі. Підозру викликало й те, що вони не вживали алкогольних напоїв, не відвідували розважальних закладів, трималися відособлено, намагаючись не привертати до себе уваги. Вони невеликими групами уважно вивчили територію навколо санаторію.\nЗатримання 32-х російських найманців здійснила групи «А» КДБ Білорусі за підтримки ЗМОП ГУВС Мінміськвиконкому. Окрім того, ще один російський диверсант був виявлений і затриманий на півдні країни. Щодо вказаних осіб Слідчим комітетом Республіки Білорусь проводиться перевірка.\nРаніше білоруські ЗМІ повідомляли, що у вівторок, 28 липня, біля Комітету держбезпеки і в самій будівлі було затримано понад пів сотні осіб, котрі прийшли подати клопотання про зміну запобіжного заходу для колишнього претендента в кандидати на виборах президента Віктора Бабарика та його сина Едуарда. Також були затримані журналісти, котрі мали намір висвітлити цю подію.\nЩе раніше білоруський лідер Олександр Лукашенко застерігав, що в країні «хочуть влаштувати революцію». Він також скаржився на іноземне втручання в передвиборчу кампанію з боку іноземних «лялькарів». Можна було зрозуміти, що на увазі він мав Росію, яка прагне мати поступливішого керівника Білорусі. Очевидно, що спецслужби Білорусі інформували Лукашенка про небезпеку, оскільки він превентивно в п'ятницю відвідав 5-у окрему бригаду спеціального призначення в Мар'їній Гірці, а вчора – батальйон спецназу (в/ч 3214 внутрішніх військ МВС), де зустрівся з керівництвом та особовим складом відомств системи забезпечення національної безпеки.\nПрезидентські вибори в Білорусі відбудуться дев’ятого серпня.\n«Вагнер» — приватна військова компанія, командиром якої є Дмитро Уткін. ПВК пов'язують з бізнесменом Євґєнієм Прігожиним, який, як вважається, входить в близьке оточення Путіна, яку він використовує як елемент гібридної війни Росії в інших країнах. За даними медіа, в різний час найманці «Вагнера» воювали в Донбасі, Сирії та Лівії.


Огляд сучасних тепловізорів: гаджети для полювання та охорони – Найцікавіший портал уанету\nДля піднесення настрою у 2020: різдвяна реклама про любов, яка...\nОгляд сучасних тепловізорів: гаджети для полювання та охорони\nТепловізор для полювання та охорони — це оптичний пристрій, принцип дії якого полягає у відстеженні теплового силуету на досить великій відстані. Прилад здатний вловлювати теплове випромінювання в різноманітних природних умовах, тому його використовують як для охорони приватних будинків, так і для полювання.\nПолювання з тепловізором дає необмежені можливості в пошуку будь-яких джерел тепла. тепловізори показує силуети тварин і птахів на екрані в кольоровому або монохромному варіанті. Об’єкти різної температури відображаються різними кольорами. Це дозволяє зробити картинку чіткою і зручною для впізнання.\nТепловізори для охорони найчастіше мають монохромні екрани. Така колірна гамма дає найбільшу контрастність, що потрібно для відстеження людей або тварин, що знаходяться на територіях, які охороняються.\nТепловізори використовується військовими, охоронцями, силовими структурами, а також мисливцями, рятувальниками та натуралістами.\nДалі ми оглянемо 5 моделей сучасних тепловізорів, які варті вашої уваги:\nОдним із найкращих тепловізорів для спостереження є Pulsar Axion LRF XQ38\nPulsar Axion LRF XQ38 використовує новітній тепловий сенсор який має високу чутливість, тому з його допомогою можна виявляти теплові сигнатури, віддаленість яких не перевищує 1700 м. Модель оснащена дисплеєм AMOLED з роздільною здатністю 1024×768 точок. Завдяки цьому картинки відображаються у високій якості, що допомагає розпізнавати знайдені теплові сигнатури. А завдяки мінімальній дистанції фокусування, складові 8 м, тепловізор дозволяє проводити спостереження на різних дистанціях.\nLeupold LTO-Tracker йде у комплекті з потужним акумулятором, що забезпечує резервне копіювання на термін понад 10 годин. Ручний тепловізор на 100% водонепроникний, і ви можете використовувати його в екстремальних умовах.\nДіапазон робочих температур також ширший, тому ви можете зручно використовувати його в різних умовах та кліматі.\nIR-Hunter має безліч нових функцій. Однією з основних є інструмент покращення розширеного розпізнавання цілей, який регулює частину зображення, щоб зосередитись на тому, де буде знаходитися ціль. Ви можете побачити все в одну мить з неймовірних відстаней, ймовірно, наві дальше, ніж багато людей можуть навіть стріляти.\nПерш за все, N-Vision Halo-LR використовує частоту оновлення 60 Гц, що відразу помітно в порівнянні з іншими нижчими частотами оновлення. Теплову оптику з високою частотою оновлення шалено складно виготовити, але схоже, що технології наздоганяють, і майбутнє теплової оптики виглядає не тільки яскравим, але і супер і ясним.\nATN Thor 384 — відносно легка конструкція, яка ідеально підходить для мисливців з обмеженим бюджетом. Thor 384 ідеальний для стрільби на пристойній відстані — в порівнянні з нічною зйомкою, звичайно ж. Thor — це «розумний» тепловізор з вбудованим Wi-Fi, GPS, далекоміром і сумісний з вашими iOS і Android.\nВикористання тепловізора інколи схоже на щось з науково-фантастичного фільму, але, на щастя, зараз 2020 рік, і всі ці круті гаджети широко доступні. А їх переваги відмічають все більше людей незалежно від мети їх покупки.\nPulsar Axion LRF XQ38, тепловізор


«Юнісфера» : на варті чистоти\nАвтор: Editor Опубліковано: Лютий - 11 - 2011\nОсь уже 13 років екологічне дитяче громадське об’єднання «Юнісфера» займається еколого-просвітницькою роботою з населенням та дбає про збереження у чистоті водойм міста.\nКиївська обласна організація «Юнісфера» заснована 1998 року, була легалізована в Боярці, де під керівництвом Семенової Ніни Олександрівни доклала чимало зусиль для утримання в належному стані річки Притварки та боярських ставків.\nОрганізація плідно співпрацює зі школами та дитячими садочками міста, Києво-Святошинською районною класичною гімназією, Києво-Святошинським центром соціально-психологічної реабілітації населення, Києво-Святошинським районним центром еколого-натуралістичної творчості учнівської молоді, районним відділом освіти та боярським міськвиконкомом. Членами організації є діти, їх батьки, вчителі та науковці.\n10 лютого 2011 року громадське дитяче об’єднання «Юнісфера» зібрало представників всіх цих організацій на звітно-виборчу конференцію у приміщенні гімназії, де ознайомила присутніх зі своїми досягненнями. Києво-Святошинський ЦСПР на конференції представляла Марія Кириленко – керівник інформаційно-аналітичної служби. Читати далі »\n--- Виїзна робота, --- Громадські організації, --- Екологічні заходи, --- Органи влади


На Тернопільщині втопився пенсіонер | Новини Тернополя\nСьогодні бучацькі поліцейські отримали повідомлення про те, що 5 листопада вийшов з дому та не повернувся 78-річний мешканець с. Бариш Бучацького району.\nОперативній групі на пошуки вистачило дві години і, близько 11.00 годин, тіло зниклого дідуся було виявлено в р. Баришка, повідомляє Погляд. Слід зазначити, що згідно офіційних даних, з початку року на водоймах області загинуло 32 мешканці краю, з яких 4 – діти.


Пожежа у приватному будинку у Одесі забрала життя жінки (фото)\n25.04.2021 18:53 222\nВ Одесі горів приватний будинок, у результаті загинула жінка та постраждав чоловік. Про це повідомили у ГУ ДСНС України в Одеській області.\n«24 квітня о 22:45 до Служби порятунку «101» надійшло повідомлення про загорання житлового будинку у м. Одеса, 2-й Соляний провулок, 7. По прибуттю на місце виклику рятувальники встановили, що горить дах в одноповерховому приватному житловому будинку», — йдеться у повідомленні.\nО 23:01 пожежа була локалізована та о 23:39 ліквідована на площі 50 кв.м.\n«Внаслідок пожежі постраждав чоловік 1977 р.н., якого з опіками 5-6 % поверхні тіла госпіталізовано до медичного закладу. Під час ліквідації пожежі виявлено загиблу жінку 1975 р.н.», — розповіли подробиці у пресслужбі.\nЭто интересно: Netflix анонсировал продолжение Энолы Холмс (ВИДЕО)\nВід ДСНС залучались 6 одиниць пожежної техніки та 26 чоловік особового складу.\nОбнаружен неожиданный вред хорошего настроения 77\nЧто ждет мэра Кличко после вала уголовных дел против киевской власти 309


Сильні дощі стали причиною виходу кількох річок з берегів на сході Швейцарії, що в результаті викликало справжню повінь. Затоплені підвали, пошкоджені дахи будинків та автомобілів, це тільки невелика частина пошкоджень, викликаних стихією. Доброю новиною стала відсутність інформації про людські жертви.\nГоворити про збитки, заподіяний стихією, влада поки не наважуються, враховуючи, що сильні дощі тривають, а в деяких регіонах синоптики прогнозують град. На даний момент рятувальні і пожежні служби вживають максимум заходів для нейтралізації впливу стихії, першочерговим завданням для них стало відкачування води з підвалів житлових будинків.\nНа північному заході Туреччини крім повені, зливи, що не припиняються кілька днів, також стали причиною сходу селевих потоків. Такий розгул стихії привів до загибелі дев'ятьох осіб, шість з яких маленькі діти, двадцять чоловік госпіталізовані з різними травмами.\nГоловним центром подій стала провінція Самсун, де були затоплені десятки житлових будинків, школи, лікарні, пошкоджено дороги і сільгоспугіддя. Губернатор провінції Хусейн Аксой заявив, що цього року кількість опадів значно перевищує норму, що природно могло стати причиною таких руйнувань.\nЗараз в районі лиха практично в цілодобовому режимі працюють рятувальники і пожежники, але навіть така інтенсивність не дозволяє реагувати на всі сигнали від місцевих жителів. Сума збитку поки не називається.\nАбсолютно протилежний сюрприз піднесла природа східній Європі, тут вже кілька днів тримається нестерпна спека. Температура доходить до 35 градусів вище нуля, а то і вище. Серед «щасливчиків» опинилися Білорусь, Україна, Молдова, Польща, Угорщина. Причиною такого спеки вважають гаряче повітря з Північної Африки.\nУ найближчі дні пониження температури не очікується, невеликі зміни в температурному режимі будуть простежуватися тільки з початку наступного тижня, але не радикальні.


Виступ заступника Голови НБУ, заступника голови Комітету з монетарної політики Дмитра Сологуба під час прес-брифінгу щодо рішень з монетарної політики\n12 квіт. 2018 14:15\nДоводжу до вашого відома, що Правління прийняло рішення залишити облікову ставку незмінною на рівні 17,0% річних. Після чотирьох підвищень облікової ставки поспіль монетарні умови наразі є досить жорсткими, щоб забезпечити зниження інфляції до цільових показників у середньостроковій перспективі.\nПоглянемо на динаміку інфляції за останній місяць\nУ березні споживча інфляція продовжила уповільнюватися і становила 13,2% у річному вимірі. Водночас вона залишалася вище цілей Національного банку. Базова інфляція також, як і в попередні місяці, була значною – 9,4%.\nОсновною причиною високої інфляції було подальше стрімке зростання цін на продукти харчування. Це відбувалося внаслідок активізації експорту продовольства на тлі зменшення обсягів виробництва окремих категорій сільськогосподарської продукції.\nТакож підтримувало інфляційний тиск продовження зростання виробничих витрат, зокрема на оплату праці. На цінах позначилося і швидке відновлення споживчого попиту внаслідок підвищення соціальних стандартів. Відповідно, залишалися високими й інфляційні очікування окремих груп економічних агентів.\nНатомість, проведення Національним банком жорсткої монетарної політики стримувало інфляційний тиск, зокрема через канал обмінного курсу. Як і очікувалося, попередні підвищення облікової ставки зробили більш привабливими фінансові інструменти в гривні. Це сприяло припливу іноземного капіталу.\nВодночас поступово зростали надходження валютної виручки від експортерів завдяки збереженню високих цін на метали, руди та зернові попри нещодавню корекцію. При цьому 46% продажу валюти у березні здійснювали гірничо-металургійні компанії. Ще 36% припадало на аграрні компанії, які збільшили продаж валюти для підготовки до посівної. Крім того, бізнес продавав валюту у зв’язку з необхідністю зробити податкові платежі, зокрема податку на прибуток за 2017 рік.\nВсі ці чинники спричинили перехід від девальваційного тренду до зміцнення гривні як відносно долара США, так і валют країн-торгівельних партнерів. Це, в свою чергу, позначилося насамперед на цінах палива та імпортних товарів. А в перспективі має сприятливо вплинути і на інфляційні очікування.\nЗа домінування пропозиції іноземної валюти над попитом Національний банк здійснював валютні інтервенції для поповнення міжнародних резервів. Їх накопичення збільшує потенціал Національного банку підтримувати макроекономічну стабільність, зокрема у випадку розвороту потоків капіталу, та досягати інфляційних цілей у середньостроковій перспективі. З початку року чиста купівля валюти Національним банком в резерви перевищила 1 млрд дол. США. При цьому ми не протидіяли руху курсу, визначеному ринковими факторами.\nЯкою буде подальша динаміка інфляції?\nМи залишили незмінним прогноз споживчої інфляції. Протягом поточного року інфляція буде поступово уповільнюватися – до 8,9% у грудні, проте залишатиметься вищою за цільові орієнтири.\nЗ одного боку, зміцнення курсу гривні у І кварталі буде стримувати зростання цін, насамперед на непродовольчі товари. Це, відповідно, забезпечить більш швидке зниження базової інфляції, ніж прогнозувалось у січні.\nКрім того, на нашу думку, попередні рішення з підвищення облікової ставки ще не повністю відобразилися на процентних ставках. Тому інфляцію буде стримувати подальше підвищення депозитних ставок комерційних банків.\nЗ іншого боку, підтримуватиме інфляційний тиск більш суттєве, ніж очікувалося раніше, зростання цін на продовольчі товари на тлі розширення їх експорту та посилення споживчого попиту внаслідок збільшення доходів населення.\nУ подальшому інфляція продовжить знижуватися завдяки збереженню жорсткої монетарної політики, збільшенню пропозиції продуктів харчування та уповільненню імпортованої інфляції.\nУ результаті інфляція повернеться до цільового діапазону в середині 2019 року і становитиме 5,8% на кінець наступного року.\nУ 2020 році вона уповільниться до 5,0%, що відповідатиме центральному значенню цільового діапазону (5,0% ± 1 в.п.).\nТакож ми залишили незмінним і прогноз економічного зростання на 2018-2020 роки\nУ минулому році українська економіка зросла на 2,5%, випередивши наші очікування. Підґрунтям для прискорення економічного зростання були більш суттєве розширення внутрішнього споживчого попиту та висока інвестиційна активність.\nЯк і раніше, ми прогнозуємо подальше прискорення зростання реального ВВП у поточному році до 3,4%.\nОсновним двигуном зростання економіки залишатиметься приватне споживання.\nПо-перше, будуть зберігатися високі темпи зростання реальних заробітних плат, простимульовані активними міграційними процесами.\nПо-друге, пом'якшується фіскальна політика, у тому числі через подальше підвищення соціальних стандартів.\nТакож, як і минулого року, збережеться активна інвестиційна діяльність підприємств.\nУ 2019 – 2020 роках зростання реального ВВП дещо уповільниться (до 2,9%). Це відбуватиметься через зниження ефектів фіскального пом’якшення та достатньо жорстку монетарну політику, необхідну для повернення інфляції до цільового рівня. Однак у випадку більш рішучого проведення структурних реформ темпи економічного зростання можуть бути й вищими.\nЕкспорт продовжить збільшуватися завдяки сприятливим умовам торгівлі, високому врожаю, розширенню доступу українських підприємств на зовнішні ринки. Водночас імпорт зростатиме швидше внаслідок підвищення внутрішнього споживчого й інвестиційного попиту та поступового зміцнення реального ефективного обмінного курсу.\nЯк наслідок, дефіцит поточного рахунку платіжного балансу помірно розшириться (з 1,9% від ВВП у 2017 році до 2,6% від ВВП у 2020 році). Збільшення грошових переказів через подальшу трудову міграцію, у тому числі внаслідок лібералізації умов працевлаштування у країнах-сусідах, буде частково компенсувати розширення дефіциту зовнішньої торгівлі.\nКлючовим припущенням окресленого сценарію залишається подальший поступ у здійсненні структурних реформ та співпраця з Міжнародним валютним фондом. Це дозволить зберегти доступ до офіційного фінансування і від інших організацій, а також до міжнародних ринків капіталу на прогнозному горизонті.\nУ 2018 році Національний банк очікує надходження близько 2 млрд дол. США від МВФ, а також отримання Урядом кредитів від ЄС та Світового банку. Це дасть змогу збільшити міжнародні резерви до 21,6 млрд дол. США на кінець поточного року.\nОднак у 2019 та 2020 роках через пікові виплати за зовнішнім державним боргом платіжний баланс буде зведено з дефіцитом, і міжнародні резерви дещо скоротяться.\nВідповідно, основним ризиком для реалізації зазначеного макроекономічного прогнозу ми вважаємо відсутність прогресу в проведенні структурних реформ, необхідних для збереження макрофінансової стабільності та подальшої співпраці з МВФ.\nВідтермінування необхідних кроків для відновлення співробітництва з офіційними кредиторами звужує вікно можливостей у залученні необхідного фінансування для здійснення пікових виплат за державним боргом у 2018-2020 роках. Тому, на наше переконання, для збереження макрофінансової стабільності України критично важливою є невідкладна активізація зусиль для продовження співпраці з МВФ.\nТакож вагомим ризиком є проведення Урядом більш м’якої фіскальної політики. Зокрема, подальше збільшення соціальних видатків вищими темпами, ніж загальне зростання продуктивності праці в економіці, може посилити інфляційний тиск.\nУ зовнішньому середовищі суттєво зросли ризики широкомасштабних торгівельних війн. Їх розгортання може зумовити різкі коливання світових товарних цін, погіршити умови доступу українських експортерів на зовнішні ринки та, відтак, зменшити валютні надходження. Розворот сприятливих тенденцій, що спостерігались у світовій економіці та на товарних ринках з початку 2016 року, може призвести до негативних наслідків для економіки України, яка залишається вразливою до зміни світової кон’юнктури.\nЧому ми вирішили зберегти облікову ставку без змін попри окреслені ризики?\nМи вважаємо, що поточні монетарні умови є достатньо жорсткими, щоб знизити інфляцію у середньостроковій перспективі. Однак у разі посилення фундаментальних інфляційних ризиків, ми можемо продовжити підвищення облікової ставки для повернення інфляції до цілей.\nВодночас Національний банк, як і раніше, буде балансувати між необхідністю, з одного боку, знизити інфляцію та, з іншого боку, мінімізувати негативні короткострокові наслідки для економічного зростання та відновлення кредитування. На нашу думку, досягнення цінової стабільності та покращення інфляційних очікувань є фундаментальними факторами для зниження кредитних ставок банків, відновлення кредитування та стійкого економічного зростання у середньостроковій перспективі.\nБільш детальний новий макроекономічний прогноз Національного банку подано в Інфляційному звіті, який буде опублікований традиційно за тиждень, 19 квітня.\nТакож ви зможете ознайомитися з підсумками дискусії членів Комітету монетарної політики, яка передувала прийняттю Правлінням даного рішення, 23 квітня.\nНаступна зустріч керівництва Національного банку з питань монетарної політики відбудеться 24 травня цього року.\nрішення з монетарної політики\nКолонка Олександра Залєтова "Як працюють фінансові компанії, лізингодавці та ломбарди під час війни – результати опитування Національного банку"\n21 черв. 2022 14:06\nПресбрифінг щодо презентації Звіту про фінансову стабільність\n21 черв. 2022 10:15\nІнтерв'ю заступника Голови НБУ Сергія Ніколайчука про ціни, валютний ринок, стан економіки та дії НБУ для підвищення стійкості фінансової системи\n20 черв. 2022 17:20