Curiosity готується до марсіанського тест-драйву - dt.ua\n22 серпня 2012 в 06:53\nТест-драйв буде коротким - близько трьох метрів вперед і стільки ж назад. Якщо не виникне проблем, то апарат буде у повній готовності, щоб почати свою місію, в ході якої він буде вивчати геологічний склад Марса.\nМарсохід Curiosity 22 серпня повинен здійснити свою першу поїздку по поверхні Червоної планети, куди він приземлився два тижні тому.\nТим часом напередодні повідомлялося про серйозні неполадки на марсоході. На борту Curiosity були виявлені проблеми сенсорних датчиків. Полагодити прилади неможливо. Прилади вийшли з ладу під час приземлення марсоходу або відразу після нього, бо при польоті всі дані надходили у звичайному режимі, вважають представники NASA.\nПри тестуванні інструментів метеостанції вже на Марсі датчики швидкості та напряму вітру, встановлені на одній зі щогл, передавали некоректні дані.\nДвоступенева ракета-носій Atlas V з марсоходом Curiosity була запущена в листопаді минулого року з мису Канаверал. Після восьмимісячного польоту 6 серпня апарат успішно здійснив посадку у кратері Гейла у південній частині Червоної планети, а потім передав на Землю перший кольоровий знімок Марса. Ключовими завданнями апарату, як повідомлялося, є пошук слідів води і відповідь на питання, чи існували коли-небудь на планеті форми життя. Термін служби мобільної лабораторії вартістю $ 2,5 млрд складе один марсіанський рік (686 земних днів).\nНагадаємо, 6 серпня найбільш важкий і складний марсохід здійснив успішну посадку в кратері Гейла у південній півкулі планети. Відразу після посадки ровер зробив кілька знімків за допомогою службових камер Hazcam, розташованих на корпусі апарату і призначених для виявлення перешкод на його шляху.\n20 серпня американський марсохід розплавив лазером свій перший марсіанський камінь. У результаті впливу інфрачервоного випромінювання потужністю більше мільйона ват, поверхня каменю випарувалася, давши можливість таким чином вивчити його хімічні складові\n21 серпня NASA оголосило про свої плани щодо запуску нового марсіанського апарату в 2016 році. Читайте також:\nNASA відправить на Марс ще один дослідницький апарат


Флешмоб у ПриватБанку або як юніори навчали банкірів азам танцювального мистецтва | Tusovka\nВ переддень нового навчального року студійці “Імперії Мистецтв “Форсайт” завітали до Кіровоградської філії ПриватБанку на екскурсію та до квест-кімнати.\n“З пустими руками в гості не приходять, - розповідає учасниця “Імперії Мистецтв “Форсайт” Анна Андрішевська. - Тому ми прийшли до ПриватБанку з драйвовою музикою, гарним настроєм та бажанням зробити флешмоб”.\n“Хто казав, що банкіри - строгі і поважні? Це зовсім не так. Вони відкриті і приязні, - запевнила Ніна Гаврилюк. - А ще вони не лише знаються на банківській справі, вони проводять цікаві екскурсії та вражають квест-кімнатою (хто міг подумати, що у банку є квест-кімната?!) Навзаєм ми всім колективом вирішили зробити подарунок і банкірам - ми навчали їх танцювати! А у нас вийшла крутецька прокачка перед навчальним роком”.\n“Ми знайшли вихід з квест-кімнати, зробили селфі з дівчатками з колл-центру та знайшли ботів:), - ділиться враженнями Лоліта Степашко. - Наші банкіри такі драйвові! Море емоцій! А як вони танцюють!”\n“Таких веселих, танцювальних юніорів в нас давно не було, - посміхається Вікторія Подкладенко, керівник ЮніорБанку Кіровоградської філії ПриватБанку. - Ми з задоволенням намагалися повторювати всі рухи. Правда не все відразу вдавалося, але не біда, форсайтівці обіцяли приходити і навчати, адже вони всі захотіли навчатися фінансовій грамоті. Тепер будемо навчатися всі - і вони, і ми:)”\nВсі танцюристи помчали додому за свідоцтвами про народження, бо вже і не знають, як тепер можна жити без Картки Юніора та Бізнес-Школи ЮніорБанку.\nУ вересні Бізнес-Школа ЮніорБанку змінила свій формат з offline на online. Тепер після нескладної реєстрації на сайті можна дистанційно пройти цикл тренінгів, перевірити свої знання у через тестування та отримати сертифікат про успішне завершення навчання.\nСвято-оксюморон або як в Україні Старий Новий Рік в давнину зустрічали?\nНі – тиші в бібліотеці, або Як шалений квест зруйнував стереотипи


Навчальний центр Enotti / Для чайників / Математика\n28.03.2015 Катарина Канивец\nЦією статтею закінчимо цикл статей, присвячених прогресіям. В попередній статті ми розібрали геометричну прогресію. Наголосимо, що мова йшла про скінченну геометричну прогресію. Сьогодні поговоримо про нескінченну геометричну прогресію зі знаменником менше одиниці.\nМетод додавання при розв’язку лінійних систем рівнянь\nДуже багато задач зводиться до розв’язку лінійних систем рівнянь.\nЯк множити многочлен на многочлен.\nБагато завдань першого рівня на ДПА з математики для 9 класу зустрічається на множення многочленів. Тому розберемо, як множити многочлен на многочлен.\nДуже багато задач про дослідження на парність входять в ДПА, ЗНО як в 9, так і в 11 класі.\nГрафічний метод розв’язання систем рівнянь з двома невідомими\nВ попередній статті ми розглядали метод додавання, сьогодні розглянемо не менш корисний та цікавий метод – графічний.\nЯк розв’язати задачу.\nДуже часто можна почути від учнів: "Я майже всю контрольну розв’язав без останнього завдання". Або на питання - чому не зробив задачу? - у відповідь: "Я навіть не знаю, з чого почати, адже в ній нічого не дано…"\nТригонометрія. Частина 4\n11.03.2015 Катарина Канивец\nВ попередніх статтях мова йдеться про тригонометричні функції гострого кута прямокутного трикутника. А що робити, якщо кут тупий? Або трикутник не прямокутний, то це що, ми не зможемо знайти синус, косинус, тангенс чи котангенс кута? Звісно, ні!\nТригонометрія. Частина 3\nЦією статтею продовжуємо вивчати тригонометрію, і показувати, що в ній нічого складного немає.\nТригонометрія. Частина 2\nВ цій статті продовжуємо розбивати міф про те, що тригонометрія важка тема. В попередній статті я описав, що таке синус, косинус, тангенс, котангенс гострого кута прямокутного трикутника, тому сьогодні рухаємось вперед і розберемо основну тригонометричну тотожність, яка вивчається в 9 класі та продовжує використовуватись протягом всього подальшого шкільного життя і не тільки в математиці, а в інших науках.\nВ попередній статті ми розглянули алгоритм розв’язку будь-якого квадратного рівняння. В цій статті розглянемо випадок , який спрощує пошук коренів квадратного рівняння.


Халепа на ігровому майданчику – ВІСНИК ШЕВЧЕНКОВОГО КРАЮ\n/ НОВИНИ / Халепа на ігровому майданчику\n17 липня на пункт зв’язку частини 4 ДПРЧ Управління ДСНС України у Черкаській області надійшло повідомлення, що на ігровому майданчику міста Городище дитина потрапила в пастку. Ніжка хлопчика провалилася між дерев’яними дощечками одного із ігрових комплексів і самовільно звідти він витягнути її не міг, оскільки вона була міцно затиснута між ними.\nРятувальники запаслись всім необхідним інструментом для деблокування та вирушили на допомогу. Прибувши на місце пригоди та оцінивши ситуацію, фахівці швидко звільнили хлопчика з пастки.\nГородищенський районний сектор Управління ДСНС України закликає батьків перевіряти ігрові комплекси перед тим, як відпускати дітей бавитись, оскільки не всі дитячі майданчики безпечні для дітлахів.\nЇздили до столиці відстоювати Хлистунівську ОТГ


Труба сталева безшовна: ГОСТ, ціна, купити труби сталеві безшовні в Україні (Київ)\nТруби безшовні сталеві - один з різновидів металопрокату. Особливістю цих труб є герметичність, міцність і надійність, тому що виробництво не передбачає наявності шва. Для виготовлення труби безшовної використовують вуглеводневу чи леговану сталь. Методи виробництва, якими користуються при виготовленні - це метод волочінням, плющенням, куванням або пресуванням.\nТрубу безшовну зазвичай використовують для особливо важливих об'єктів, які вимагають підвищених заходів безпеки. Наприклад, її використовують в нафтовидобувній промисловості, будівництві водо- і газопроводів, машинобудування та ін.\nНаша компанія пропонує клієнтам тільки якісну продукцію, весь сортамент металопрокату має сертифікати якості і необхідні протоколи випробувань. Ціна труби безшовної - конкурентна, тому що ми працюємо безпосередньо з металургійними комбінатами, без посередників.\n• труби круглі безшовні сталеві\n• труби прямокутні сталеві\n• труби квадратні сталеві\nЗробіть замовлення на нашому сайті або зателефонуйте менеджерам, і вони проконсультують вас по питаннях, що цікавлять. Також ви можете приїхати до філії нашої компанії, які знаходяться у всіх ключових містах країни, і упевниться в наявності якісного металопрокату і хорошого сервісу. Також можливо замовити доставку в будь-який населений пункт, зробивши замовлення в інтернет-магазині або по телефону.\nтруби сталеві безшовні / труба безшовна ціна / труби сталеві безшовні гарячекатані / / Купити труби у Вінниці / Купити труби в Дніпрі / Купити труби в Запоріжжі / Купити труби в Івано-Франківську / Купити труби в Кам'янець-Подільському / Купити труби в Києві / Купити труби в Кропивницькому/ Купити труби в Кривому Розі / Купити труби у Львові / Купити труби в Миколаєві / Купити труби в Одесі / Купити труби в Білгород-Дністровському / Купити труби в Ізмаїлі / Купити труби в Полтаві / Купити труби в Рівному / Купити труби в Сумах / Купити труби в Тернополі / Купити труби в Харкові / Купити труби в Херсоні / Купити труби в Хмельницькому / Купити труби в Черкасах / Купити труби в Чернігові / Купити труби в Житомирі / Купити труби в Вишгороді


Її доля осяяна талантом | Межівський меридіан\nВже стало доброю традицією у відділі обслуговування користувачів СКЗК «Межівська центральна публічна бібліотека» проводити зустрічі з цікавими людьми: поетами, художниками, майстрами декоративно-ужиткового мистецтва.\nЦього разу нашою гостею стала композиторка, доля якої осяяна талантом, Алла Володимирівна Тишковець – викладачка вокалу та гри на бандурі Межівської мистецької школи.\nВ народі кажуть, що талант – це Божий дар, який дається з дитинства.\nНародилася Алла Володимирівна 22 грудня 1967 року в селі Новопавлівка. Навчалася у Новопавлівській школі №1 до третього класу. Разом з батьками у 1977 році переїхала до Межової, де й закінчила 10 класів. Потім було навчання в Дніпропетровському музичному училищі імені Глінки. З 1987 року і по сьогодні Алла Володимирівна працює в музичній школі, а за сумісництвом ще й у межівських дитсадках «Барвінок» та «Сонечко». Хоча на певний час її викладацька робота переривалася: у 2004-2005 рр. працювала директором районного будинку культури.\nУ 1988 році Алла вийшла заміж. А вже через рік у молодій сім’ї народилася донька Катя, через 7 років – син Володя. Донечка вже і сама має двох діток – Діму та Єву. А отже, Алла Володимирівна – двічі бабуся.\nГоворять, радість життя у творчості, яку потрібно розвивати. У цьому переконуєшся, дізнавшись про музику в житті пані Алли. Музика – міжнародна мова, що зрозуміла всім. Вона може підбадьорити, підняти настрій, налаштувати на робочий лад, допомогти розслабитися… Вона може все. А люди, які з семи нот створюють справжні музичні шедеври, – зовсім всемогутні.\nІ вокал Алли Тишковець вирізняється інтонаційністю, заглибленням у сферу високих почуттів. Спілкуючись з нею, розумієш, що її світ дуже глибокий і духовно наповнений. Вона цікавий співрозмовник, може дати багато корисних порад і ніколи не відмовить у допомозі. Стримана і скромна, надзвичайно працьовита і наполеглива.\nЦі якості, такі необхідні у будь-який час, вона прищеплює і своїм вихованцям. За період творчої діяльності педагог виховала цілу плеяду талановитих учнів.\nГоворять, що ідеальних людей немає. А ми впевнені, що вони є, бо серед них Алла Володимирівна Тишковець – гарна жінка, ніжна мама, любляча бабуся, талановита викладачка, бандуристка і композиторка.\nНа зібранні були не лише шанувальники музичного мистецтва, а й колеги, знайомі та щирі друзі нашої гості. Теплі слова на адресу господині свята пролунали з вуст директорки СКЗПО «Межівська школа мистецтв» Наталії Півень, методиста СКЗК «Межівська ЦПБ» Людмили Коваленко. До них приєдналися Ірина Сальнікова, Валентина Лисенко, Світлана Гриценко, а також Петро Максимович Бабець.\nОсобливої атмосфери цій зустрічі додала пісня «Про життя» у виконанні Віки Оголь (вихованка Межівської школи мистецтв), гра на бандурі Анни Плахоті й Анни Нагорної.\nРодзинкою заходу став романс «Только раз бывают в жизни встречи», який виконала Алла Володимирівна.\n← Мудрі і багаті літами\nОголошено результати виборів до Синельниківської районної ради! (Список депутатів) →\nДіамантове весілля в Іванівці!\n14 Листопада, 2020 Redactor\n22 Січня, 2021 22 Січня, 2021 Golred


Дантріум ціна, купити Україна. Дантріум ціна, купити\nДантріум препарат (Dantrium)\n4.5 50 5 1\n3400932156009 1247 5 5 John Smith\nЦiна Дантріум (Dantrium):\n1062.17 1062.17 USD 1\nЦена $1 062.17 за 1 упак\nТеги: неврологія, гіпертермія, розсіяний склероз\nДіючою речовиною у складі Дантріуму является дантролен. Цей препарат належить до фармакологічної групи міорелаксуючих засобів. Він застосовується для профілактики та лікування злоякісної гіпертермії, яка може виникати після проведення загального наркозу та операційних втручань. Крім того, Дантріум використовується в боротьбі зі спастичними скороченнями мускулатури при травмах спинного мозку, запаленнях м’язової тканини, розсіяному склерозі і т.д.\nПринцип фармакологічної дії Дантріуму на даний момент вивчений не повністю. Є підстави вважати, що цей препарат має здатність гальмувати вивільнення іонів кальцію з саркоплазми, а значить і передачу нервових імпульсів від нервових клітин до м’язових. Завдяки цьому, він пригнічує вираженість рефлекторних скорочень мускулатури, а отже, пригнічує її спастичні скорочення.\nПротокол застосування Дантріуму\nПри внутрішньовенному введенні для профілактики післяопераційної та постанестетичної гіпертермії стандартне дозування Дантріуму становить 2,5 мг на 1 кг маси тіла пацієнта. При лікуванні цього синдрому початкова доза препарату становить 1 мг на 1 кг маси тіла. Потім кількість препарату поступово збільшується до зникнення симптоматики (але не більше 10 мг/кг на добу). При пероральному прийомі стандартна доза становить від 4 до 8 мг на 1 кг маси тіла на добу. При терапії спастичних скорочень початкова доза Дантріуму становить 25 мг на добу. Потім вона щотижня збільшується на 25 мг (але не більше 400 мг на добу) до отримання клінічного результату.\nРезультативність Дантріуму підтверджується його досить давнім і успішним застосуванням у терапії злоякісної гіпертермії та спастичного синдрому. Цей препарат входить до багатьох схем премедикації, що використовуються перед операційними втручаннями.\nалергічні реакції на дантролен, а також будь-які інші компоненти, що входять до складу Дантріуму;\nнедостатність серцево-судинної та дихальної систем;\nвік пацієнта менше 5 років;\nПобічні ефекти Дантріуму:\nмовні та зорові порушення;\nгепатит при тривалому застосуванні.\nДантріум заборонено змішувати з фізіологічним розчином та розчином глюкози. Препарат з обережністю застосовується одночасно з:\nблокаторами кальцієвих каналів;\nпрепаратами, що містять естрогени.\nПри перевезенні та зберіганні Дантріуму необхідно дотримуватися температурного режиму, що не перевищує 30 °С, а також захищати препарат від дії прямих сонячних променів.\nДантріум препарат (Dantrium) Інструкція\nІнструкція по прийому Дантріум препарат (Dantrium) міститься всередині упаковки. Радимо використовувати препаратом тільки суворо інструкції чи пораді фармацевта, не займайтеся самолікуванням. Ще ви маєте можливість дізнатися інструкцію до Дантріум препарат (Dantrium) у нас.\nСклад Дантріум препарат (Dantrium)\nСклад Дантріум препарат (Dantrium) являє собою суміш діючих інгредієнтів і допоміжних компонентів. За бажанням переглянути склад Дантріум препарат (Dantrium), Ви можете знайти його на вкладці з інструкцією до препарату.\nПоказання до застосування Дантріум препарат (Dantrium) найчастіше являють собою перелік хвороб для лікування котрих призначили даний препарат. Повний список показань до Дантріум препарат (Dantrium) знаходиться в аптеці Ізраїлю TLV.\nПротипоказання Дантріум препарат (Dantrium) являють собою хвороби при яких заборонено приймати препарат. Також може з'явитися несприятлива дія чи вплив на організм що виникає від прийому Дантріум препарат (Dantrium) в занадто великих обсягах. В разі проявлення симптомів надмірного вживання Вам бажано зв'язатися зі швидкою допомогою.\nПісля вживання Дантріум препарат (Dantrium) бувають побічні ефекти, прості та в тяжкій формі, починаючи від сонливості аж до розладу. При вживанні Дантріум препарат (Dantrium) обов'язково перегляньте весь перелік побічних ефектів даного медикаменту.\nЩоб отримати купон на знижку при покупці препарату Дантріум (Dantrium) в аптеці, заповніть цю форму.\nАвонекс (інтерферон бета-1а)\nДантріум препарат (Dantrium) з доставкою по Україні:


Коркові шпалери |\nКоркові шпалери для стін – один з видів натуральних шпалер. Вони дуже невибагливі і відносно недорогі. Зазвичай такі шпалери додатково не фарбують, тому вони зберігають природне забарвлення, який дарує відчуття затишку в приміщенні.\nКоркові шпалери для зручності виробляються на самоклеїться основі. Це значно спрощує процес обклеювання приміщення і економить час (не треба розмішувати клей, наносити його, розрівнювати). У той же час необхідно дуже уважно прикладати шпалери до стіни, адже якщо кілька разів неправильно приклеїти шпалери на поверхню, то вони прийдуть в непридатність.\nДля того щоб пробкові шпалери для стін трималися міцно, необхідно ретельно підготувати поверхню до обклеювання. Для цього необхідно замазати на стіні всі тріщини і зашліфувати її. Після цього губкою прибрати утворилася пил. Шпалери можна клеїти тільки з попередньою підготовкою.\nЧасто пробкові шпалери використовують не тільки для обклеювання стін, а й для відновлення зовнішнього вигляду меблів. Коркові шпалери можна протирати вологою губкою, користуватися пилососом для прибирання. Адже якщо обклеїти шафа, то на його горизонтальних поверхнях точно буде накопичуватися пил. Якщо ви вирішили використовувати такі шпалери на кухні чи у ванній, то необхідно вибрати шпалери з восковою просоченням, це допоможе запобігти розмоканню і гниття матеріалу.\nЯкщо стіни будуть випадково забруднені і усунути забруднення за допомогою води не вдасться, то можна це місце акуратно зашліфувати.\nТакі шпалери не вбирають сторонні запахи, забезпечують збереження тепла в приміщенні і добре ізолюють звуки.\nЦю статтю для вас підготував мій хороший знайомий, власник компанії яка займається дизайном інтер’єру квартир, котеджів і офісів, вони часто використовують у своїй роботі пробкові шпалери, і накопичили багато інформації про цю чудову покритті.


У Раді Європи переплутали Росію з… Сан-Марино. ФОТО - Новинарня\nHome / Світ / Європа / У Раді Європи переплутали Росію з… Сан-Марино. ФОТО\nПрапор президента Росії в РЄ замість прапора Сан-Марино. Фото: FB Володимир Ар'єв\nУ Раді Європи переплутали прапори Сан-Марино й Росії під час прийняття в Страсбурзі очільника карликової Республіки Сан-Марино.\nПро це у своєму “Фейсбуці” повідомив голова української делегації в ПАРЄ, депутат від БПП Володимир Ар’єв, опублікувавши відповідне фото.\n“Українська делегація сьогодні врятувала Раду Європи від ганьби, – написав Ар’єв. – Йшли вранці на сесію голова секретаріату Андрій Корнійчук та перекладач Олександр Самбрус. Раптом – російський прапор біля будівлі, і не просто російський, а цілий президентський штандарт і купа охорони навколо. У наших очі на лоба: Путін припхався?! Підходять до охоронців поцікавитися. Ті в шоці:\n– Який Путін? Візит голови Сан-Маріно.\n– Так прапор російський!\n– Хіба? А який у Сан-Маріно?\n– Біло-синій і з гербом.\nВтікає. За кілька хвилин прилітає дядько з правильним прапором:\n– Дякуємо за допомогу!”\n“А ви – Росія, Росія… З Сан-Маріно плутають!” – резюмував Ар’єв.\nДля порівняння: штандарт президента Росії і прапор Сан-Марино.\n“Ну ось РФ і дожилася. Плутають із Сан-Маріно”, – додала ще одна учасниця української делегації Ірина Геращенко.


Псоріаз: лікування, симптоми, як починається | Журнал "Фармацевт Практик"\nПро псоріаз кажуть, що це одне з «проклять роду людського», оскільки він дуже важко піддається лікуванню. Американський письменник Джон Апдайк сказав про пацієнтів із псоріазом: «Спочатку ви помічаєте, що людям незручно на вас дивитися. Потім ви самі побоюєтеся поглянути на себе в дзеркало. Образно кажучи, ім’я цієї хвороби — приниження». Тож поглянемо на це захворювання очима спеціаліста і поговоримо про його важливі проблеми та методи лікування\nПсоріаз — хвороба-космополіт\nЦе означає, що псоріаз уражає людей в усіх країнах світу, незважаючи на расову приналежність. Вчені лише відмічають більш низьку захворюваність на цю недугу в азійських, африканських та латиноамериканських країнах (лише 0,3–1% популяції). Псоріаз — одне з найпоширеніших шкірних захворювань, з яким людство стикалося ще в стародавні часи. На псоріаз хворіли багато відомих історичних постатей: Вінстон Черчилль, Бенджамін Франклін, Генрі Форд, Йосип Сталін, Володимир Набоков.\nЩо ж до статистики захворюваності, то на псоріаз хворіє близько 3% населення земної кулі та, очевидно, понад 1 200 000 українців, хоча реальні дані статистики щодо його поширення в Україні є заниженими. Псоріаз уражує чоловіків, жінок, дітей та навіть новонароджених. Але виділяють два вікових піки захворюваності на псоріаз: І тип (ранній або молодий вік) — від періоду новонародженості до 25 років, який розглядають як генетично обумовлений, та ІІ тип — без генетичної складової, який виникає у віці старше 50 років.\nЩо говорить клінічна генетика?\nЗ точки зору сучасної генетики, псоріаз — це захворювання з полігенним успадковуванням. Якщо хворий один із батьків, то ризик виникнення псорізу у дитини становить 8%; якщо ж на псоріаз страждають і батько, і мати — 41%. У хворих часто виявляють HLA2 класу I: HLA-B13, HLA-B17, HLA-Bw57, HLA-Cw6. Для «запуску» захворювання у носія гена необхідним є вплив провокуючих чинників, до яких належать інфекції, порушення обміну, стресові або токсичні впливи тощо.\nСеред токсичних впливів можуть бути і лікарські засоби для системного застосування — кортикостероїди, солі літію, протималярійні препарати, інтерферони, бета-адреноблокатори; кортикостероїди максимальної сили дії для зовнішнього застосування. Крім того, вживання алкоголю може загострювати перебіг псоріазу або спричиняти псоріатичні висипання.\nПатогенез псоріазу багато в чому неясний. Не виключено, що це не одне, а ціла група захворювань, в розвитку яких провідну роль відіграє зміна кінетики проліферації кератиноцитів, коли клітинний цикл зменшується з 311 до 36 год. У результаті кератиноцитів утворюється в 28 разів більше, ніж в нормі. Причина цих порушень поки не з’ясована. Можливо, вона криється в зміні властивостей самих кератиноцитів базального шару епідермісу; можливо також, що пусковим фактором служить запальна реакція дерми.\nЧималу роль відіграють й імунні порушення та нервовий стрес. Доказом тому служить швидке настання ремісії при лікуванні імунодепресантами (циклоспорином, метотрексатом, антитілами до інтерлійкіну-17А тощо) та кортикостероїдами. Судини сосочкового шару дерми в ділянці бляшок оточені Т-лімфоцитами, які за спектром продукування цитокінів належать до Т-хелперів типу I. Безперервність патологічного процесу при псоріазі обумовлена, вірогідно, хронічною автоімунною реакцією.\nУраження шкіри при псоріазі є досить характерними і важливими компонентами діагностики цього захворювання при огляді досвідченим спеціалістом. У рамках даної статті ми розкажемо про стандартні елементи висипу на шкірі хворого на псоріаз. Зазвичай це папули і бляшки з чіткими межами, вкриті лусочками сріблясто-білого кольору, що нагадують слюду (див. рисунок). Специфічним для псоріазу є симптом «феномена кров’яної роси», коли під час вишкрібання лусочок папул отримують точкові, що не зливаються між собою, крапельки крові. Шкіра в місцях ураження має рожевий або «лососевий» колір.\nНайпоширеніша локалізація псоріазу — лікті, коліна, волосиста частина голови, шкірні складки. Ураження обличчя при псоріазі виникає рідко і свідчить про його тяжкий перебіг. При «каплеподібних» висипах, або крапельному псоріазі, виявляють розсіяні дрібні папули, які не мають типової локалізації. Каплеподібний псоріаз діагностують переважно у молодих людей (менше 2% випадків), часто він виникає після ангіни. У значної частини пацієнтів (15–30%) захворювання може прогресувати із розвитком запального ураження суглобів — псоріатичного артриту.\nЧим і як лікують псоріаз сьогодні?\nПопередження важких наслідків псоріазу й інвалідності залежить від своєчасного та адекватного лікування, метою якого є досягнення ремісії хвороби. Підходи до лікування псоріазу залежать від віку, статі хворого, ступеня ураження тіла (тільки шкіри ліктів, колін, нігтів і шкіри голови; тяжких уражень більше 30–40% поверхні тіла; ураження суглобів тощо). Рекомендації доказової медицини (англійською мовою EBM) з лікування псоріазу, які включають місцеву, системну та фототерапію, викладено на сайті МОЗ України. Ця інформація доступна після реєстрації. Основні методи лікування зазначені у таблиці.\nХворому слід пояснити, що під час місцевого лікування не можна терти і чесати бляшки, оскільки це призводить до появи нових висипань (феномен Кебнера). Застосовують мазі із фторованими кортикостероїдами (сильнодіючими або максимальної сили дії) — бетаметазону валеріанат, бетаметазону дипропіонат, флуоцинолон, клобетазол. Уражене місце вимочують у воді (краще після прийому ванни, душу або ванночок чи компресів з ізотонічним розчином натрію хлориду) для видалення лусочок, потім прямо на вологу шкіру накладають мазь, зверху вкривають поліетиленовою плівкою чи надягають рукавички і залишають на ніч. Клобетазол настільки активний, що добре діє без будь-якої пов’язки. Застосовують і пластирі з кортикостероїдами (флудроксикортид). Ефективні пов’язки з гідроколоїдами (готові засоби недоступні в Україні), які залишають на шкірі на 24–48 год. Крім лікувальної дії, вони перешкоджають розчісуванню.\nДобру дію на шкіру чинять пом’якшувальні засоби із сечовиною (Карбодерм-Дарниця, ексипіал лосьйон тощо). Сечовина є натуральним зволожувальним фактором зроговілого шару епідермісу, впливає на зв’язування води внутрішньоклітинних білків, не розчиняє кератин, але пом’якшує його та підвищує бар’єрну функцію.\nУ денний час застосовують креми з кортикостероїдами, сильнодіючими або максимальної сили дії, без пов’язки. Проблемою застосування місцевих стероїдів є те, що при тривалому лікуванні до них розвивається звикання. Крім того, попереджають пацієнтів, що тривале лікування фторованими кортикостероїдами призводить до атрофії шкіри, розвитку стрий і телеангіектазій. Доза кортикостероїдів максимальної сили дії не повинна перевищувати 50 г на тиждень, щоб уникнути системних побічних ефектів. У невеликі бляшки (діаметром менше 4 см) підшкірно вводять тріамцинолон у формі стерильної водної суспензії в дозі 0,1 мг/мм .\nДитранол — 1,8-диоксіантранол (мазь або крем) при правильному використанні є дуже ефективним. Він уповільнює процес мітозу і проліферації епідермальних клітин, зменшує швидкість синтезу протеїнів, чинить кератолітичний, кератопластичний і цитостатичний ефект. Під час нанесення мазі доцільно використовувати одноразові рукавички. Слід берегти обличчя і слизові оболонки очей. Не можна втирати мазь в зморшки і поглиблення шкіри. Виражене почервоніння шкіри по контуру псоріатичних ділянок є показанням до відміни препарату.\nАналоги вітаміну D3 (кальципотріол у формі мазі або крему) мають рівень рекомендацій «А» при тривалому лікуванні псоріазу. В Україні представлені генерик Форкал та комбінована мазь з бетаметазону дипропіонатом Дайвобет. Такі мазі наносять на бляшки двічі на добу. Порівняно з кортикостероїдами їхній ефект настає повільніше, але є тривалішим. Площа оброблюваної поверхні не повинна перевищувати 40% площі поверхні тіла; доза препарату — не вище 100 г на тиждень.\nЧитайте також: Рекомендації пацієнтам з псоріазом щодо способу життя та харчування\nДля лікування псоріазу в усьому світі широко застосовують метод вузькосмугової фототерапії, який полягає в дії на шкіру ультрафіолету з довжиною хвилі 311 нм, що чинить протизапальну, імуномодулюючу і протисвербіжну дію. Метод вузькосмугової фототерапії входить до протоколів та стандартів лікування псоріазу в усіх розвинених країнах світу, тому його можна застосовувати для лікування дітей, починаючи з п’яти років, а також жінок в період вагітності та годування груддю. Окрім того, метод вузькосмугової фототерапії ефективний у лікуванні низки інших захворювань шкіри, таких як атопічний дерматит, вітиліго, алопеція тощо. Курс лікування становить 20–25 процедур, тривалість однієї процедури — 15 хв. Такі процедури проводять 2–4 рази на тиждень в амбулаторних умовах, без відриву від роботи чи навчання. Фототерапія у поєднанні з препаратами дьогтю відома як метод Гекермана (перед опромінюванням на бляшки наносять препарати дьогтю).\nХворих з генералізованими висипаннями лікують в спеціалізованих дерматологічних клініках або в центрах з лікування псоріазу. В Україні існує 18 спеціалізованих центрів для лікування псоріазу, чотири з яких розташовані в Києві, а решта — в регіонах. На рівні спеціалізованої допомоги застосовують: 1) фототерапію (УФ-В) у поєднанні з пом’якшувальними засобами; 2) PUVA-терапію; 3) метотрексат (1 раз на тиждень); 4) комбінацію PUVA-терапії з метотрексатом або ретиноїдами (етретинат, ацитретин, з третиноїном (чоловікам призначають етретинат, жінкам — ізотретиноїн), адже на сьогодні це найефективніші методи лікування псоріазу, що мають рівень доказовості «А»); 5) циклоспорин.\nНа жаль, навіть з допомогою сучасних методів псоріаз неможливо вилікувати, але перебіг захворювання можна і треба контролювати, щоб його прояви на шкірі були мінімальними і він не заважав повсякденному життю.\nFitzpatrick’s Color Atlasand Synopsisof Clinical Dermatology, Eighth Edition Copyright © 2017 by McGraw-Hill Education.\nЛюдський лейкоцитарний антиген (англ. Human leukocyte antigen) — група білків людини, класу головного комплексу гістосумісності.


§ 5. Повноваження суду касаційної інстанції : Цивільне процеесуальне право України - Комаров В.В. : Книги по праву, правоведение\n§ 5. Повноваження суду касаційної інстанції\nПовноваження суду касаційної Інстанції — це сукупність його прав і обов'язків, які можуть бути здійснені в процесі і в результаті розгляду ним касаційної скарги або подання. Проте повноваження ці трактують часто значно вужче — тільки як компетенцію переглянути рішення. Не зовсім вдала в цьому розумінні і ст. 311 ЦПК «Повноваження касаційної інстанції», котра, якщо не тлумачити її в системі з іншими статтями даної глави ЦПК, призводить до висновку, що касаційний суд наділений тільки правами і тільки щодо постанов суду першої інстанції, які переглядаються. При такому підході з кола повноважень суду касаційної інстанції виключається ряд прав і обов'язків (наприклад, право на обов'язкові вказівки, обов'язок перевірки справи у повному обсязі тощо).\nПовноваження суду касаційної інстанції можна поділити на такі групи: 1) повноваження відносно рішення, що переглядається (ст. 311 ЦПК); 2) повноваження відносно нових матеріалів (ст. 300 ЦПК та ін.); 3) повноваження відносно справи, що переглядається (ст. 310 ЦПК); 4) повноваження по впливу на рух справи (ст. 305 ЦПК та ін.); 5) повноваження, які зв'язані з певним підсумком розгляду справи (статті 316, 317, 320, 322, 323 ЦПК); 6) повноваження відносно усунення недоліків рішення та касаційної ухвали.\nНайбільш істотними є повноваження відносно рішення, що переглядається. Згідно із ст. 311 ЦПК суд, розглянувши справу в касаційному порядку, вправі своєю ухвалою: 1) залишити рішення без зміни, а касаційну скаргу або подання — без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і направити справу на новий розгляд до того ж суду в іншому складі суддів або до іншого суду першої інстанції; 3) скасувати рішення повністю або частково і закрити провадження в справі або залишити заяву без розгляду; 4) змінити рішення або постановити нове рішення, не передаючи справи на новий розгляд, якщо по справі не вимагається збирання або додаткової перевірки доказів, обставини справи встановлені судом першої інстанції повно і правильно, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права.\nПраво касаційного суду залишити рішення без зміни, а касаційну скаргу або подання — без задоволення здійснюється тоді, коли рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, немає підстав для його скасування як з мотивів скарги, так і з інших мотивів. Іноді суди касаційної інстанції змінюють мотиви відмови у позові або в його задоволенні, виключають з рішення помилкові вказівки суду першої інстанції, а в касаційній ухвалі зазначають про залишення рішення без зміни. Однак залишення рішення без зміни передбачає невторгнення суду касаційної інстанції в рішення, а значить, і в його мотиви.\nПовноваження касаційного суду скасувати рішення повністю або частково і направити справу на новий розгляд до того ж суду в іншому складі судців або до іншого суду першої інстанції реалізується при незаконності і необґрунтованості судових рішень. /\nПраво суду касаційної інстанції скасувати рішення повністю або частково і закрити провадження в справі або залишити заяву без розгляду дозволяє йому впливати як на рішення суду, так і на провадження по справі в цілому. Суд касаційної інстанції скасовує рішення і закриває провадження в справі або залишає заяву без розгляду на підставах, передбачених статтями 227, 229 ЦПК.\nПовноваження суду касаційної інстанції змінити рішення суду першої інстанції або постановити нове рішення, не передаючи справи на новий розгляд, обумовлене вимогою процесуальної економії. Реалізуючи це повноваження, касаційні суди зустрічаються принаймні з двома проблемами: в яких межах і за яких умов можна змінити рішення суду першої інстанції або винести нове. В цивільно-процесуальній літературі має місце думка про те, що будь-яка змінена рішення — це не що інше, як постанова нового рішення. Даний висновок є спірним. Якщо суд касаційної інстанції, наприклад, з мотивувальної частини рішення виключає посилання на неналежний закон, навряд чи таке рішення слід вважати новим, а не зміненим.\nЗміна рішення необхідна тоді, коли судом касаційної інстанції виявлені такі порушення норм матеріального і процесуального права, котрі не впливають на головний висновок суду першої інстанції про права та обов'язки сторін по справі. До випадків зміни рішень належать, наприклад, збільшення або зменшення розміру стягнення, виключення неналежних посилань на закон, усунення неточностей у рішенні суду першої інстанції тощо. Винесення ж нового рішення судом касаційної інстанції необхідно тоді, коли порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права вплинуло на кінцевий висновок про права та обов'язки сторін і третіх осіб.\nРішення суду першої інстанції може бути змінено або постановлено нове рішення при умові, якщо по справі не вимагається збирання або додаткової перевірки доказів, обставини справи встановлені судом першої інстанції повно і правильно, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права. Порушення цих вимог закону тягне скасування судових рішень.\nТак, президія Львівського обласного суду скасувала ухвалу судової колегії в цивільних справах, якою було змінено рішення Червоноградського міського суду про задоволення позову громадянки 3., оскільки судова колегія, змінюючи рішення, виходила з неправильності визначення судом першої інстанції кількості вихідних днів, заробіток за виконання роботи в які враховується вщиовідно до постанови уряду при обчисленні середнього заробітку. Таким чином, рішення суду першої інстанції змінено у зв'язку з тим, що його висновки не відповідають обставинам справи, а тому рішення необхідно було скасувати1.\nПовноваження касаційного суду відносно нових (додаткових) матеріалів випливають із ст. 300 ЦПК, яка передбачає право сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, як до початку, так і під час розгляду справи в суді касаційної інстанції подавати додаткові матеріали, що стверджують або спростовують скаргу чи протест. Тому суд касаційної інстанції повинен приймати такі матеріали, оскільки вони мають значення для перевірки обґрунтованості і законності судового рішення.\nСуд касаційної інстанції не тільки повинен прилучати додаткові матеріали до справи, він має право витребувати їх. Таке право випливає із ст. 15 ЦПК. До цієї групи повноважень належить і право суду касаційної інстанції оцінювати докази та додаткові матеріали, оскільки інакше не можна зробити висновок щодо законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції.\nПовноваження суду касаційної інстанції щодо справи, яка переглядається, ґрунтуються на ревізійній суті даного провадження. Згідно із ст. 310 ЦПК суд касаційної інстанції перевіряє справу в повному обсязі як щодо осіб, які подали скаргу, так щодо тих, які не подавали скарг на рішення, як оскаржені, так і не оскаржені правовідносини, як по наявних в справі, так і по додаткових матеріалах. Дані правила узгоджуються як з принципом дис-позитивності, так і з вимогою процесуальності економії.\nПовноваження суду касаційної інстанції щодо руху справи виявляються перш за все у можливості суду відкласти розгляд цієї справи. Відкладення розгляду справи є наслідком виникнення перепон на шляху розвитку касаційного провадження. Його необхідно відрізняти від перенесення розгляду справи. Згідно із ст. 291і ЦПК питання про перенесення розгляду справи вирішує голова відповідного суду до початку його розгляду, а відкладає розгляд справи суд касаційної інстанції колегіально в судовому засіданні; перенесення розгляду справи може оформлятися резолюцією голови суду, а відкладення розгляду справи повинно оформлятися ухвалою суду.\nЗупинення касаційного провадження не передбачається цивільним процесуальним законодавством, але судова практика відчуває потребу у такому інституті. В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 жовтня 1985 р. № 8 «Про практику розгляду судами України цивільних справ у касаційному порядку»1 передбачено, що в разі смерті громадянина, який був стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, суд касаційної інстанції відкладає розгляд справи до вступу правонаступника або законного представника у справу. Але відкладення розгляду справи — це перенесення судового засідання на інший, точно визначений день, а в даному разі цього зробити не можна. Крім того, дана підстава для суду першої інстанції є підставою для зупинення провадження в справі, а не відкладення її розгляду. До того ж у судовій практиці виникають й інші підстави для зупинення провадження в справі, наприклад, втрата стороною дієздатності, перебування сторони в тривалому службовому відрядженні тощо. В зв'язку з цим у главу 40 ЦПК необхідно внести норму права, яка б передбачала інститут зупинення провадження при касаційному перегляді.\nУ випадках, передбачених процесуальним законом, суд касаційної інстанції має право скасувати рішення суду першої інстанції з закриттям провадження в справі або залишенням заяви без розгляду (статті 227, 229, 309 ЦПК).\nВ цивільному процесуальному законодавстві не вирішено питання про право суду залишити касаційну скаргу або подання без розгляду. Таке право повинно бути передбачено у випадках: 1) якщо касаційну скаргу було прийнято від недієздатної особи; 2) якщо касаційну скаргу від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на оскарження рішення; 3) якщо касаційне подання внесено помічником прокурора або прокурором відділу чи управління, які не брали участі у розгляді даної справи в суді першої інстанції.\nПовноваження суду касаційної інстанції, пов'язані з певним підсумком розгляду справи, виявляються у його обов'язку в разі повторного скасування рішення суду першої інстанції обговорити питання про прийняття справи до розгляду відповідного суду по першій інстанції (ст. 316 ЦПК). До цієї групи повноважень відноситься і право постановити окрему ухвалу. Згідно із ст. 320 ЦПК суд касаційної інстанції, виявивши під час розгляду справи помилки суду першої інстанції, а також недоліки в роботі підприємств, установ і службових осіб, постановляє окрему ухвалу і надсилає її для вжиття заходів.\nНайважливішим повноваженням з цієї групи є повноваження суду касаційної інстанції постановити касаційну ухвалу (ст. 317 ЦПК). На наш погляд, ці ухвали повинні постановлятися ім'ям України, оскільки у них суд касаційної інстанції вирішує питання про рішення суду першої інстанції, яке винесене ім'ям держави.\nЗгідно із ст. 322 ЦПК суд касаційної інстанції має право постановити і додаткову касаційну ухвалу по скаргах, які надійшли до нього після розгляду справи в касаційному порядку.\nСуд касаційної інстанції за певним підсумком розгляду справи також вправі давати обов'язкові вказівки суду, який заново розглядає дану справу по суті (ст. 319 ЦПК). Але він не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті судом першої інстанції, вирішувати наперед питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а також про те, яка має бути застосована норма матеріального права і яке рішення має бути постановлене при новому розгляді справи.\nОстання група повноважень — повноваження суду касаційної інстанції щодо недоліків судового рішення і касаційної ухвали. Якщо суд касаційної інстанції змінює рішення суду першої інстанції, він вправі виправити допущені в ньому описки чи явні арифметичні помилки. В процесуальному законі не передбачена можливість подібної процесуальної дії щодо касаційної ухвали, але таке право, на наш погляд, випливає із ст. 213 ЦПК, оскільки норми права, які регулюють провадження в суді першої інстанції, мають значення для вирішення тотожних питань і в інших процесуальних провадженнях. Здається, що суд касаційної інстанції вправі ще доповнити і роз'яснити судове рішення та касаційну ухвалу, а також вирішити питання про розстрочку або відстрочку виконання, про зміну засобу та порядку виконання рішення.


Шмигаль пообіцяв українцям збільшення мінімальної зарплати | Новости в 'Час Пик'\nШмигаль пообіцяв українцям збільшення мінімальної зарплати\n"ПриватБанк" та "Ощадбанк" можуть приватизувати згідно з новими умовами МВФЗеленський анонсував створення нової авіакомпанії та будівництво трьох аеропортівПідвищення пенсій, мінімалки та прожиткового мінімуму: кому збільшать виплати вже з 1 грудня\nЦього року мінімальна заробітна плата в Україні зросте на 500 гривень, зростання також передбачене наступного року.\nПро це повідомив під час прес-конференції 14 вересня прем’єр-міністр Денис Шмигаль, передає Час Пік.\n«Підвищення мінімальної заробітної плати більшою мірою впливає на бюджетну сферу. Але це також створює додаткове навантаження на бізнес, який прозоро виплачує зарплати. Тож важливо вибрати вдалий момент для збільшення мінімальної зарплати, щоб воно дало результат», - сказав Шмигаль.\nПрем’єр-міністр підкреслив, що наразі такий результат спостерігається: «По-перше, збільшуються доходи державного бюджету. Завдяки надходженням ЄСВ збалансовується пенсійний фонд. Деякі підприємства почали сплачувати податок на прибуток на 70% більше, фактично при тому самому рівні доходів. Це означає, що вони виходять працювати в прозору площину», - підкреслив очільник Уряду.\nКрім того, Шмигаль зазначив, що Уряд спільно з профільними комітетами Верховної Ради зараз шукає оптимальний варіант для реформування в Україні прожиткового мінімуму й збільшення мінімальної заробітної плати.\nНагадаємо, що збільшення мінімальної зарплати до 6500 гривень заплановано на 1 грудня 2021 року.\nЧитайте ще: Перший симптом коронавірусу в українців став іншим: лікар розповів, як змінилася хвороба


БЕРШАДЬ :: Новини :: Знай наших :: сторінка 9\n" ЖАРТУВАЛА БАБА З КОЛЕСОМ, ТА В СПИЦЯХ ЗАСТРЯЛА "\nБЕРШАДЬ / Новини / Знай наших / сторінка 9\n[ 07.09.2005-17:17 ] « ВІН БУВ ВЕЛИКОЮ ЛЮДИНОЮ І ЛЮБИВ ЖИТТЯ\nВасиль Стус – відомий український поет і перекладач, правозахисник, один із найбезкомпромісніших в'язнів совісті колишньої тоталітарної епохи. Крамольне у 70-80-х роках ім'я поета забороняли вимовляти у їхній присутності навіть ті, хто сьогодні на весь голос називає себе його друзями. Але "поет повинен бути людиною. Такою, що повна любові... А людина – це насамперед добродій. Якби було краще жити, я б віршів не писав, а робив би коло землі... Ще ціную здатність чесно померти". Він завжди залишався Українцем, чиї поетичні та політичні погляди були цілісні. Народився Василь Семенович Стус 8 січня 1938 року в селі Рахнівці Гайсинського району Вінницької області у родині селянина. Закінчив українське відділення історико-філологічного факультету Донецького педагогічного інституту. Працював учителем на Кіровоградщині, потім служив в армії.\n[ 22.08.2005-20:30 ] « МИСТЕЦЬКА ПОТАШНЯ\nПоташня – село мистецьке. У цьому ще раз переконалися учасники другого міжнародного пленеру, який проходив тут у першій половині серпня, а також гості вернісажу-виставки, які прибули минулої неділі у мальовниче село, аби поспілкуватися з митцями, ознайомитися з їхніми роботами. То було справжнє свято високого мистецтва, духовності. Про це говорили і відомий художник Прокіп Колісник (на знімку вгорі), і почесні гості Поташні. До присутніх на вернісажі зверталися голова райдержадміністрації С.Л. Шульц, директор ТОВ "Явір-Агросеріс" В.А. Данильченко, сільський голова Д.С. Коцюба, письменники і художники із Києва, Чернівців, Миколаєва...\n[ 17.08.2005-0:07 ] « «КРАЄЗНАВЦІ ВІННИЧЧИНИ»\nЩойно у вінницькому видавництві "Книга-Вега" вийшов біобібліографічний довідник "Краєзнавці Вінниччини". Атор-упорядник книги – директор обласного державного архіву, кандидат історичних наук Сергій Гальчак. У книзі вміщено 281 біографію краєзнавців Вінниччини, перелік їхніх основних праць, а також літератури про них.\nУ передмові до видання пишеться про те, що цей довідник саме про краєзнавців – людей одержимих і самовідданих, невтомних і безкорисливих дослідників місцевої історії, котрі народилися на Вінниччині або для яких вона стала рідною, котрі в різний час жили і працювали в області, або ж несуть краєзнавчу естафету минулих поколінь тепер. В серці кожного з них струменить любов до краси України – Поділля, його багатої історії, бережливе ставлення до традицій та культурної спадщини краю, до відродження і збереження неоціненного скарбу – історичної пам'яті.\n[ 23.07.2005-10:31 ] « Родом з Бершаді: Марина Ставнійчук\n[ 13.07.2005-3:00 ] « ВИСОКА ВІДЗНАКА ЗЕМЛЯКА\n«Ділова людина України»\n– так називається Всеукраїнський конкурс, що його щороку проводить Асамблея ділових кіл України. Нещодавно відбулася ХХVІІІ сесія Асамблеї. Перед делегатами, які зібралися в Будинку урочистих прийомів Державної резиденції Президента України, виступили відомі громадські і політичні діячі: Патріарх Київський і всієї Руси-України Філарет, міністр культури та туризму Оксана Білозір, перший заступник голови комітету Верховної ради України з питань культури та духовності Павло Мовчан, голова Національної спілки журналістів України Ігор Лубченко та інші.\nВівторок, 28 Січня 2020p 14:12\nDB 5 за 0.00675 сек


Редакція Перейти до переліку статей номеру 2012:#3\nКамерна сцена ім. Сергія Данченка\n19 березня 2012 року в театрі ім. І. Франка виставою «Увертюра, до побачення» відкрилася нова камерна сцена ім. Сергія Данченка. Її будівництво тривало понад 20 років. У пам’ять про видатного режисера також відкрили меморіальну дошку. 2 квітня на новій сцені пройшла прем’єра вистави режисера Максима Голенка «Сон смішної людини» за однойменним оповіданням Федора Достоєвського. Основою сюжетної лінії вистави є історія самотнього героя, що вирішив покінчити життя самогубством, але перед роковим пострілом засинає та уві сні потрапляє на ідеальну планету, яка ще не застала гріхопадіння. В оповіданні та виставі порушуються основні проблеми, притаманні творчості Достоєвського: в чому сенс життя, в якому існують страждання та зло, і який шлях очищення недосконалого світу.\nЗавершено конкурс кіносценаріїв до 200-річчя Тараса Шевченка\n5 березня в Українському домі відбулася відкрита презентація кінопроектів завершального етапу конкурсу, організованого фондом «Велика родина», присвячених 200-річчю з дня народження Тараса Шевченка. До складу журі увійшли: кінознавець, автор книги «Історія українського кінематографа» Любомир Госейко, кінооператор Юрій Гармаш, кінодраматург Наталія Ворожбит, директор Інституту літератури ім. Тараса Шевченка НАНУ Микола Жулинський, кінопродюсер, власник мережі «Кінопалац» Богдан Батрух, кінорежисер Володимир Тихий, директор МКФ «Молодість» Андрій Халпахчі, арт-директор Одеського міжнародного кінофестивалю Олександр Шпилюк та ін. На суд журі було винесено два сценарії: «Прощання з пустелею» Олександра Денисенка та «Історія одного доносу» Олександра Гавроша. Переможцем журі одностайно визначило О. Денисенка, йому присуджено винагороду у розмірі 120 тисяч грн. Сценарій відтворює останні роки перебування Тараса Шевченка в Новопетровському укріпленні, куди його відправили 14 жовтня 1850 року. Під час перебування там Шевченко шість років не писав поезій, зате залишив 179 малюнків, в тому числі пейзажів Каратау. Сюжет розгортається навколо рядового Шевченка та коменданта Іраклія Олександровича Ускова, що прибув на місце померлого коменданта А. П. Маєвського, який прихильно ставився до поета. За сценарій «Історія одного доносу» журі також присудило приз О. Гаврошу, — грошову винагороду у сумі 80 тисяч грн. Цей сценарій є вивіреною за історичними джерелами історією зради студентом Київського університету Олексієм Петровим членів Кирило-Мефодіївського товариства. За умовами участі в конкурсі, отримані грошові призи мають бути використані для організації знімального процесу, який завершиться створенням повнометражного художнього фільму про Тараса Шевченка.\nПро козацьку Кубань: двадцять років по тому\nУ лютому в Будинку кіно показали фільм Валентина Сперкача «Кубанські козаки. А вже літ двісті…», знятого ще 1992 року. Режисер із «Укркінохроніки» першим узявся розповісти про цей досі мало досліджений сюжет української історії і здійснив дослідницьку експедицію по місцях компактного проживання українців Кубані, знявши їхній побут, умови існування й взявши не один десяток інтерв’ю, в яких нащадки перших українських переселенців розповідають і про історію, і про сучасність.\nІ, як з’ясувалося, фільм Сперкача і сьогодні є чи не найновішою і чи наймасштабнішою українською стрічкою, присвяченою цій проблематиці.\nПочинається він присвятою «запорожцям, що висадилися на Тамані 25 серпня 1792 року». Власне, це — точно зафіксована дата, коли група запорожців уперше прибула на кубанські землі. Прибула після ліквідації Запорозької Січі Катериною ІІ з тим, щоб тут оселитися й спробувати хоча б частково відродити те, що було примусово ліквідовано на «материку».\nЩо ж до історії української Кубані, то принаймні в ХХ столітті вона була не менш трагічною, ніж у самій Україні: ті-таки терор 1918–1919-го, розкуркулення, примусові депортації на Північ, голод, масові розстріли. Тих же, що вижили, чекала прискорена асиміляція, покликана аж ніяк не зрівняти всіх у правах, а радше затерти будь-які етнічні, соціальні, культурно-історичні та національні особливості.\nСтрічка, починаючись із голосних і навіть дещо пафосних розповідей про відродження традиції запорозького козацтва вже в умовах після розвалу СРСР (а саме на початку 1990-х, нагадаємо, романтичне сподівання відродити Україну через «воскресіння козацтва» було особливо сильним), усе ж поступово розставляє чимало важливих і, на жаль, не надто оптимістичних акцентів. Нащадки запорожців, які на запитання режисера, ким вони є, розгублено усміхаючись, називають себе «русскімі, но особєннимі» (ще одна яскрава відповідь про типаж українського кубанця — «козак із балалайкою»). Розповідь про український театр, який колись був улюбленим місцем тутешніх розваг і щоразу збирав аншлаги, а тепер, по суті, припинив існування. І, зрештою, майже повна руйнація матеріальної пам’яті про козацьке (а заразом і українське) минуле, пам’яті, що давала би змогу зберегти для нащадків історію їхніх предків.\nРежисер разом зі знімальною групою проїхав усю Кубань, знімаючи в дуже стислі терміни і затримуючись у кожній станиці щонайбільше на день-два. Миготять картинки, колоритні постаті в кадрі змінюють одна одну, множаться розповіді про історії родин або ж і загальну українсько-кубанську історію. Один із персонажів скрушно зауважує, що Україна не виявляє бажання визнати тамтешніх співвітчизників «своїми», а вони, нащадки козаків-переселенців, — такі ж українці, як і ті, що живуть по обидва береги Дніпра. І це — ще один непростий сюжет, який потребував би окремої уваги і дослідників, і режисерів.\nЗагалом робота Валентина Сперкача ставить більше запитань, аніж дає відповідей. Та іншого й важко сподіватися від годинного фільму, що вперше порушує відразу стільки непростих питань і проблем. Але, повторюся, і сьогодні стрічка (яка, на жаль, збереглася в доволі поганій якості) є чи не найсучаснішою і досі чи не єдиною в Україні з документальних робіт на цю тему.\nРежисер розповів про умови зйомок фільму, про цікаві сюжети й людей, з якими довелося зіткнутися, про знімальну групу (оператор — Сергій Лисецький, співавтор сценарію — Богдан Дяденко, звукооператор — Віктор Лукаш, слово від автора начитував Богдан Ступка). Ювілейний вечір фільму, який зібрав повний зал глядачів, вів голова НСКУ Сергій Тримбач.\n26 квітня в Києві в Будинку кіно відбулася прем'єра повнометражного документального фільму "Таємна свобода", знятого за сценарієм Людмили Лємєшевої режисером Сергієм Лисенком (студія "Контакт"). Фільм задумано як віртуальне дружнє застілля для Івана Миколайчука - від його рідного села Чорториї до Києва. Автори зробили відважну спробу в жанрі кіноколажу створити колективний портрет режисерів-шістдесятників, цих останніх поетів українського авторського кіно з його піввіковою блискучою та драматичною долею. Їхні власні унікальні особистості і є головною цінністю культурної епохи, що минає.


- Аватари Форум Рідного Міста\nФорум Рідного Міста » Про Форум » Відгуки, побажання, підказки » Аватари Виберіть форум Життя Міста » Львів, Україна, Світ - Політика » Медіа » Транспорт, автомобілі та дороги » Підприємництво, економіка, юриспруденція » Організація власного бізнесу. Курси та поради » Наука та освіта » Філософія та релігія » Зв'язок » Медицина та здоров'я » Культура » Музика » Хіт-парад » Туризм, відпочинок, старовинне місто » Кіно » Cпорт » Львівський футбол, ФК Карпати » Вибрані теми розділів Життя та Львів Львів » Львів. Афіша » Львів. Порядок у місті » Львів. Вода, електрика ... Cвіт інформаційних технологій » Проблеми та перспективи українського Інтернету » Аналітика » Львів та Інтернет » Програмне забезпечення » Комп'ютери та обладнання » Інтернет та мережі » Сайти форумчан. Цікаві ресурси Інтернет. » Комп'ютерна балачка » Новини ІТ Всяка всячина » Творчість, роздуми ... » Добрий господар » Фотографія » Макрофото » Адам і Єва » Дитячий світ » Балачка » Взаємодопомога та рекламні оголошення Про Форум » Відгуки, побажання, підказки » Перепис\nАвтор: Тема: Аватари\nнаписано 5-12-2002 у 00:38\nЯк можна удостоїтись можливості відображати свій аватар?\nнаписано 5-12-2002 у 01:16\nОтче, потрібно або стати президентом (500 повідомлень) , у вашому випадку напевно - ієрархом\nАбо модератором у якомусь розділі - потрібно стати активним і суспільно корисним дописувачем.\nВзагалі кажучи, аватар Ви можете і так виставити, тільки біля повідомлень його не буде.\nМоже в майбутньому щось зміниться.\nнаписано 2-1-2003 у 16:17\nВиставили. Мені сподобалось. Лише не поділились як Ви це зробили. Напишіть, будьте ласкаві, трохи більше про :"ЩО таке Аватар".\nнаписано 2-1-2003 у 18:00\nАватар - це "перевтілення", якщо не помиляюся. У загально прийнятій "форумній" термінології - невелика світлина, яка уособлює дописувача (його фото, улюблений мультперсонаж або щось подібне). Я особисто симпатизую справжньому фото (як ви могли помітити, я взагалі прохолодно ставлюся до Інтернет-анонімності)\nНа деяких форумах аватари виводяться біля імені дописувача у кожному повідомленні.\nНа нашому Форумі аватари раніше виводилися лише для модераторів. На разі я взагалі прибрав вивід аватарів. Самі аватари можна переглянути у лише профілі користувача.\nАватари я прибрав тому, що мені здалося (помимо інших моментів), що їхнє завантаження суттєво сповільнює роботу Форуму і на так повільних\nз'єднаннях, які на жаль і є основному у Львові та Україні. Крім того, знаю, що є кілька користувачів Форуму, які платять за трафік, і вони не надто в захопленні від того, щоб платити за право переглянути чужу фізіономію\nБуде в нас кращий Інет - включимо аватари.\nРозмістити свій аватар не складно - потрібно лише в профілі вказати точну URL-ку (інтернет-адресу) вашого фото. Інше діло, що саме фото повинне бути перед тим десь виставлене в Інеті (наприклад, на безкоштовному хостінгу). Якщо не маєте де розмістити - вишліть на misto@ridne.net - і я його розміщу на цьому сайті.\nнаписано 2-1-2003 у 18:22\nЩе хіба залишилось навести словникове тлумаченя таких слів як фото та інтернет\nЯ взагалі просив не так детально, але дякую вашій клавіатурі за наполегливість. Ну разом з тим і Вам.\nнаписано 3-1-2003 у 01:44\nВ принципі, можна поставити ліміт на розмір аватару (в пікселях та в байтах - наприклад, 100x100 і 8K - так було на одному форумі, який я колись відвідував). Для користувачів, що платять за трафік - ввести опцію відключення відображення аватарів біля повідомлень.\nЛіміт це однозначно потрібен. Але крім того ніщо не заважає людині яка платить за трафік вимкнути малюнки в конкретному вікні браузера. Не знаю як в ІЕ, бо не користуюся, а от в надстройці над ним MyIE таке можливе. І всім добре... В інших вікнах малюнки грузятся, а в форумі ні.\nТакож я думаю в багатьох стоять файрволи, а в такому як Outpost, є різалка малюнків по розміру, по лінках.. Тому моя думка з цього приводу, є такою, що проблема скоріш за все надумана.. Її як такої не існує..\nнаписано 3-1-2003 у 12:45\nХочу, щоб ви мене зрозуміли.\nНа жаль, софт цього форуму не дозволяє виставляти розмір аватарів, воно й зрозуміло - вони не лежать на форумі а тянуться з Інету. Наприклад - в Прокопія - з якогось народівського сайту.\nА файрволами користуються не всі, і радити для когось використовути файрвол складно, тому що цей форум не профільний по ІТ, і далеко не всі знають що таке файрвол і як його настроїти.\nВ режимі "без графіки" цей (як і інші форуми) відображається досить зле.\nКрім наведених вище аргументів, є ще один момент, про який я мовчав - учасниками Форуму є цікаві люди, з якими приємно поспілкуватися. Але все таки час від часу (а далі напевно і частіше) на Форумі реєструються гості, які ведуть себе дещо дивно (кілька таких я вже прибрав з Форуму). І в такому разі можливі різні неприємності. У тому числі і з аватарами (наприклад, втисне якусь гидоту, і будуть усі її розглядати, поки я її не витру). А я чи інші адміни не сижу на Форумі 24 години на добу.\nА vovka мене розмішив - мовляв "вішайте малюнки, вішайте - я все рівно їх повідрізаю"\nЯкщо знайдуться добровольці, то можна буде написати приблуду для форуму, щоб коли йде запрос на відображення аватара, то запускати скрипт, котрий би викачував аватар, і на льоту його масштабував до заданих розмірів. На ПШП таке написати нескладно.\nі далеко не всі знають що таке файрвол і як його настроїти.\nДля того щоб відрізати малюнки які приносять лишній трафік, там нічого надто складного робити не треба.. Як на мене це навіть легше чим встановити Офіс або аську.\nНє, це я говорив про тих хто береже трафік. Той і повідрізає. А я ні, так як лишні 10 секунд діалапу мені не шкода на загрузку аватара.\nнаписано 4-1-2003 у 08:49\nАле все таки час від часу (а далі напевно і частіше) на Форумі реєструються гості, які ведуть себе дещо дивно (кілька таких я вже прибрав з Форуму). І в такому разі можливі різні неприємності. У тому числі і з аватарами (наприклад, втисне якусь гидоту, і будуть усі її розглядати, поки я її не витру).\n...Але, як Ви написали вище, для цього їм необхідно буде настрочити аж 500 повідомлень! Навряд чи в когось з "провокаторів" вистачить терпіння.\nІ взагалі, з таким лімітом аватари почнуть з'являтись в обговореннях не раніше березня-квітня 2004 року. +)\nнаписано 7-1-2003 у 01:10\nВсякі доробки робляться. Якщо vovka хоче - той його можна підключити до цього процесу , але на разі плануємо перехід на новішу версію софта, то напевне краще доробляти і тоді.\nА пиши більше та частіше, то й швидше буде.\nнаписано 7-1-2003 у 20:44\nМене можна підключати.. А на який софт ви плануєте перейти ?\nЧи залишитеся на XMB ?\nнаписано 7-1-2003 у 22:16\nНа ХМБ. Вже звик. Тай ніби непогано справується. І Коммюніті там хороше. Завджи можуть помогти. І істаляцій ХМБ кількасот тисяч.\nА дрібні глюки всюди є.\nХороший і дуже популярний VBulletin - але він платний. Крім того, що грошей шкода - це трохи справа принципу - якщо є щось не дуже гірше безкоштовне (зі софта маю на увазі) - використовую його.\nА для наших потреб і VBulletin треба досить заточувати.\nнаписано 7-1-2003 у 23:42\nНе знаю як вам, але мені більше подобається IkonBoard. Мене задовільняє не сама нова версія 2.1.7, а зараз є нова 3.х (не пам'ятаю точно). Можливості 2.1.7 в порівнянні з ХМВ ( принаймі з цьою версією ) порівняти важко. Та й зручніший він....\nнаписано 8-1-2003 у 00:32\nМені здається, що в першу чергу важливо хто приймає участь на Форумі. І я радий бачити на Форумі таких приємних та розумних співрозмовників.\nА технічних можливостей для спілкування і на цьому Форумі достатньо ІМХО.\nнаписано 8-1-2003 у 15:32\nІ тим не менше, кількість учасників форуму з аватарами не зросла. Переглядав щойно аватари по учасниках - навіть п"яти не назбиралось.\nА приємно спотерігати за фотками....\nМожливо кредо анонімності заважає розміщувати вищезгадане інетчудо?\nнаписано 8-1-2003 у 16:10\nНУ комусь ліньки, хтось соромиться, хтось не має оцифрованої фотографії.\nЯ, наприклад, вважаю, що в житті я кращий ніж на світлині\nнаписано 13-1-2003 у 11:49\nСуперова фотка, детальніше див. U2U.\nнаписано 14-1-2003 у 13:48\nТо моя проблема, чи знову зміни на форумі?\nнаписано 14-1-2003 у 21:18\nВже з'явилися. То в мене вчора "рука дрогнула", коли переглядав настройки Форуму\nSchool review 196


У Приморському районі ремонтують тротуар - Главком\nУ Приморському районі ремонтують тротуар\n26 Травня, 2020, 09:39 glavcom.ua\nРемонтні роботи проводять по вулиці Академічній\nВ Одесі розпочався капітальний ремонт тротуару на парному боці вул. Академічної, на ділянці від Курортного провулка до вул. Академічної, 30.\nПроєктом капремонту передбачено заміну покриття тротуару на нове з тротуарної плитки з укладанням тактильної плитки на пандусах. Також заплановано заміну дощоприймальних решіток, підняття горловин колодязів, встановлення гранітного бортового каменю.\nКрім того, у процесі капремонту тротуару буде облаштовано паркувальну кишеню. Завершальним етапом ремонтних робіт стане встановлення 5 нових урн для сміття, 18 дорожніх знаків і нанесення дорожньої розмітки.\nНаразі проводяться роботи з демонтажу старої асфальтобетонної основи, встановлюється новий бортовий камінь.\nЗавершення робіт заплановано на кінець червня - початок липня поточного року.\nЗамовником робіт виступає управління дорожнього господарства Одеської міськради.\nТеги: дороги Одеса ремонт\nКомунальники повернули гарячу воду у 2,6 тис. київських багатоповерхівок\nВ Одесі минулого тижня народилися 169 малюків\nВ Одесі після серії обвалів проводять перевірку старих будинків


Звенигородські ДАІшники радіють, що за годину знайшли викрадений автомобіль | Про все - Черкаські новини. Життя міста Черкаси та Черкаської області\nЗвенигородські ДАІшники радіють, що за годину знайшли викрадений автомобіль\n10 листопада 2014, 21:41\n8 листопада в районне відділення міліції міста Звенигородка звернулась 37-річна місцева жителька, із заявою про те, що період часу з 22.00 до 23.00 години по вулиці Червоноармійській, від будинку № 44 невідома особа незаконно заволоділа її автомобілем «ВАЗ-21043».\nОтримавши повідомлення про викрадений автомобіль, правоохоронці одразу виїхали на його пошуки. До розшуку даного транспортного засобу негайно було задіяно весь особовий склад Звенигородського ВДАІ і вже за годину автомобіль було знайдено.\nЗа неймовірним збігом обставин злодій катався на краденому авто вулицями міста. Помітивши Державтоінспекторів, він одразу почав тікати, але спроба виявилась даремною. Злодієм виявився 30-річний місцевий житель. За словами чоловіка викрадати автомобіль він не збирався, хотів тільки поцупити магнітофон, але помітивши, що автомобіль відчинений та ще й ключі в замку запалювання є, вирішив скористатися такою нагодою та покататися містом.\nЗлочинця затримано. Автомобіль доставлено в районне відділення міліції міста Звенигородка.\nСтало відомо, де стався вибух, який стурбував черкащан\n01 квітня 2015, 16:38\nУже все поділили і роздерибанили, – черкаський боєць


12 квітня 2021, Київ 20:03\n18 лютого 2011, 21:10\nВирішила відвідати могилу Шевченка у Каневі. Поет, як завжди, дивився на новоприбулі автобуси і «лани та кручі» з Чернечої гори. Все як і було десятки років тому, і нібито нічого не змінилось Піднімаючись сходами до могили Кобзаря, переживала ті самі почуття, що й у шкільні роки. Ось зараз покладу квіти на могилу. Піду в музей і порину у світ народного оспівування поета. Та цього разу музей зустрів мене інакше. Нині відвідувачам про велич постаті Шевченка розповідають стримана експозиція, сірі стіни та граніт. Про що ж тепер говорить одна з найважливіших експозицій в Україні – не зрозуміло. До кого вона говорить, – ще більша таємниця.\nМи більше не любимо Шевченка. Ні, точніше ми любимо його, але камінно-гранітно та гіпсокартонно. Загалом, ми любимо його холодно. Але саме так треба шанувати Шевченка, на думку архітектора Лариси Скорик, керівника проекту перебудови музею. Так шанують, по-сучасному, по-європейському, гадає вона. А все, що було в музеї до фундаментальної перебудови – це, за словами архітекторки, «мальовидло».\nА саме таке «мальовидло», у 30-х роках минулого століття насправді задумав творець автентичного проекту музею Василь Кричевський. Його задум музею у стилі модерн, навпаки не мав стриманих кольорів, і мав більше національних стильових рис, ніж проект Скорик. За ескізами Кричевського ззовні музей мав бути розписаний українськими орнаментами, виконаними у техніці майоліки. Так само всередині мали бути барвисті розписи в еклектичному стилі. На стелях залів мали б бути кесони з кольоровими розетками. У холі – яскраві вітражі….\nАле вітражі демонтували. Орнаменти на стінах зашили гіпсокартоном. Вишиті майстринями з усієї України рушники зняли, а на стелі більше нема квіткового розпису, тепер тут натяжна стеля.\n90% експонатів з тих, що були тут раніше, відвідувачі більше не побачать. Напевно списали їх, так само через їхній «неєвропейський» вигляд. Хоча, здається, саме на старовинні експонати приходять подивитися у такі музеї, – на шматочки життя та епохи, у якій ти не жив, про яку хочеш дізнатися більше?\nПідлога у музеї вже не паркетна, а гранітна. Адже, керівник проекту Лариса Скорик вирішила, що паркет – це теж не сучасно. Хоча я мушу наголосити, що у багатьох європейських музеях, які так прагнула наслідувати Скорик, саме паркет. До того ж під час перебудови музею Шевченка виникли побоювання, що вагу граніту на підлозі другого поверху, може не витримати перекриття з дерев’яних балок. Але і на це архітектор теж не зважила. Більше того, зверху на граніт у холі музею поклали величезну камінну глибу, вкрили її червоною китайкою та накрили скляним кубом. Так утворилась головна інсталяція музею під назвою «Наріжний камінь». За моїми спостереженнями, вже повз перший експонат музею Шевченка відвідувачі проходять так нічого і не зрозумівши…Тепер ясно, чому архітекторка якось неоднозначно наголосила, що музей таки не для всіх.\nХто був у музеї до реформ Лариси Скорик, той пам’ятає численні розписи на стінах, рушники та вишивані портрети. Музей розповідав про життя Шевченка, про все, що оточувало його такою доступною і яскравою мовою, що навіть школярам було зрозуміло. Саме тут діти дізнавались щось більше про Шевченка, а не лише те, що Кобзар у їхньому віці пас ягнята за селом. Діти починали усвідомлювати, що перед ними справді велична постать – поет, художник, пророк. Я поставила себе на місце школяра, який прийде на екскурсію у новий музей. Що він побачить тут. Як він сприйме Шевченка? Чи захоче взяти в руки «Кобзаря»?\nЄдине, за що можна подякувати проектувальникам – це справді капітальну реконструкцію будівлі музею, вона високого рівня. Але в гонитві за сучасністю та європейськими лініями автори проекту загубили українську ідентичність, загубили власне мету, з якою існував усі ці роки музей Шевченка на Чернечій горі, загубили його неповторне наповнення та дух, що царював у залах музею.\nТепер з музею зникла пам'ять народна – більше не знайдеш на стендах фотографій тих, хто приїздив сюди вшанувати пам'ять поета, – цілими класами, групами, піонерськими загонами. Більше не знайдеш портретів Шевченка, що їх вишивали українські жінки довгими ночам, – так ніби вишивали ікону….\nТакі зміни в музеї Шевченка руйнують ланцюжок пам’яті та традиції українського народу, який їхав з усієї України та світу до Канева. Їхав з однією метою - доторкнутися до енергетики Великого Кобзаря, і вкотре подякувати Богу за те, що ми – українці.


Населення Південної Африки: англо-африкандер, мулати, індійці\nДругу за чисельністю групу населення Південної Африки складають європейці - 2,5 млн. чол.\nЗ них в ЮАС жівет2372тис., в103А-35 тис. і в Південній Родезії-120 тис. чол.; в протекторатах європейців мало - це головним чином колоніальні чиновники і службовці європейських фірм . Європейське населення по відношенню до аборигенів займає панівне становище, але саме воно не монолітно ні в класовому, ні в національному відношенні.\nЄвропейське населення ЮАС і Південної Родезії складається головним чином з африкандер, нащадків перших колоністів, і англійців. У ЮАС африкандер становлять 60%, англійці 35% всього європейського населення.\nПредставники інших європейських національностей становлять лише 5%; із них найбільш численні німці та євреї: за переписом 1936 німців було 17 810, євреїв-17684 чол. 1 У Південно-Західній Африці, за даними 1937 р., 18 128 європейців говорили мовою африкандер - африкаанс, 9632 - на німецькому і 2395 - на англійській мові.\nУ таблиці показані зростання і процентне співвідношення європейського населення і банту починаючи з 1904 р. (в тис. чол.):\n% до загальної чисельності населення\n° /о до загальної чисельності населення\nСлід мати на увазі, що ці дані не відображають природного приросту населення. Число європейців збільшується не тільки шляхом природного приросту, але і в результаті прибуття нових поселенців, хоча після 1904 еміграція не брала менш значних розмірів. Число банту збільшується внаслідок припливу їх з інших територій Південної Африки. Тому про темпи природного приросту населення - європейців і банту - за цими даними судити не можна; тривалість життя банту коротше життя європейців, смертність\nбанту в результаті жорстокого національного гноблення в кілька разів вище смертності європейців.\nТретю за чисельністю групу населення Південної Африки складають мулати, або, як їх зазвичай називають у ЮАС, - «кольорові». У ранніі період колонізації співжиття білих колоністів з жінками готтентотів, головним чином з? Абинямі, носило масовий характер. Після звільнення рабів в 834 р. частина мулатів повернулася до своїх племенам, але більшість розселилося по всій Капської колонії. Зусиллями місіонерів, зокрема Андерсона, їх вдалося поселити декількома компактними групами; було створено три племінних об'єднання, з виборними вождями на чолі. Визначити чисельність мулатів важко, особливо там, де вони знову змішалися з готтентотами: число їх збільшується не тільки природним приростом, але і в результаті появи потомства від змішаних шлюбів представників різних рас.\nВелика частина мулатів (близько 900 тис.) живе в Капської провінції, по перевазі в містах, де їм відведено спеціальні квартали - локації, гетто, що представляють собою справжні нетрі. За родом занять самодіяльна частина мулатів ЮАС ділиться на наступні групи (перепис 1946 р.): 27% зайнято в сільському господарстві, це в основному батраки на фермах африкандер; 27% служать прислугою у європейців, в готелях, ресторанах; 21%-робітники в промисловості і т. д.\nМулати піддаються експлуатації і гноблення так само, як і все інше населення 1 , хоча в порівнянні з банту вони до останнього часу користувалися деякими формальними правами і привілеями . Імперіалістичні правителі ЮАС розраховували таким чином протиставити мулатів банту, не допустити об'єднання їх в єдиний фронт боротьби проти імперіалістичного поневолення.\nУ групу «кольорові», або «змішані», демографічна статистика Південної Африки поряд з мулатами включає готтентотів і бушменів. Тому встановити точну чисельність готтентотів і бушменів зараз неможливо. Останній раз готтентотів враховували окремо в Капської колонії в 1904 р.; їх було 87 030 чол. У Оранжева Вільна держава тоді ж налічувалося 2785 готтентотів. У ЮЗА, згідно зі звітом мандатария Лізі націй, в 1926 р. жило 15 376 готтентотів. В даний час Шапера визначає загальну чисельність готтентотів в 56 тис. 2\nУ результаті багатовікового колоніального гноблення велика частина готтентотів втратила свою самобутність. Вони вже давно звернені в християнство і значною мірою змішані з європейськими колоністами. Такі, наприклад, «рехоботскіе Бастардо», «бетанскіе готтентоти» та інші групи в ЮЗА. Деяким групам вдалося зберегти можливість жити відособленими общинами, котори??, Однак, підтримують зв'язок з християнськими місіями. У XIX в. із залишків розпалися племен утворилися нові об'єднання, пов'язані прагненням відстояти хоча б деяку частку незалежності. Найбільш значні з них-вітбоі в ЮЗА і гріква в ЮАС. Вони говорять в більшості своїй на мові африкандер, носять європейський одяг. Основна маса готтентотів працює батраками у бурських і англійських фермерів або чорноробами в промисловості. Залишки старої родоплемінної організації та самобутньої культури збереглися лише у дуже невеликої групи корану в ЮАС і нама в ЮЗА.\nЩе важче встановити число бушменів. За офіційними німецьким даними, в ЮЗА в 1913 р. було 8098 бушменів; за даними мандатария, в 1926 р. - тільки 3600. Більшість бушменів загнано в малярійних місцевість в північно-західній частині Калахарі, де вони швидко вимирають. За даними Шапера, всіх бушменів зараз залишилося не більше 7-7,5 тис.\nВ демографічних переписах ЮАС є графа «Asiatic» («азіати»). Перепис 1946 насчіти валу 285 260 чол.; Це головним чином індійці, за ними йдуть китайці, малайці та ін Перших індійців завезли в Південну Африку в 1860 р. європейські плантатори для роботи на цукрових плантаціях. Це були лантухи, контрактувати робітники, яким після закінчення терміну контракту дозволялося залишатися в Південній Африці і набувати земельну власність. Європейські плантатори і фабриканти потребували робочій силі і заохочували в'їзд індійців. Слідом за робітниками їхали купці, кустарі і люди вільних професій. Зараз переважна більшість індійців живе в провінції Наталь. За даними 1948 р., з 228 тис. живуть у провінції Наталь індійців 32% були зайняті у сільському господарстві (цукрові плантації і приміське городництво), 23% працювали в промисловості, 11% - прислугою і 15% займалися торгівлею.\nБільшість південноафриканських індійців народилося в Південній Африці Індії вони не знають і переселятися в Індію не збираються; вони вважають Південну Африку своєї новою батьківщиною і мають на це не менше прав, ніж бури і англійці , але уряд ЮАС піддає індійське населення жорстокої расової дискримінації.


Ренате Пунка: «Видавнича справа – не тільки культурна активність, але й бізнес» | Читомо\nЧитомо > Інтерв’ю > Ренате Пунка: «Видавнича справа – не тільки культурна активність, але й бізнес»\n02.08.2017 0 Автор: Алла Костовська\n– Які основні напрямки діяльності Асоціації видавців Латвії?\n– Асоціація видавців Латвії – це головна організація в Латвії, яка лобіює інтереси видавців, зокрема на рівні органів державної влади та у податкових питаннях. Також асоціація долучається до організаційної роботи на різних регіональних на міжнародних книжкових фестивалях, відповідає за наповнення стендів на великих подіях, як-от в Болоньї, Лондоні, Франкфурті, Лейпцигу.\nМи співпрацюємо зі Спілкою письменників Латвії. Наш найновіший спільний проект полягає в тому, щоб до Лондонського книжкового ярмарку 2018 року підтримати видання англійською кількох нон-фікшн книжок про культуру Латвії, які можуть дати іноземцю загальне розуміння деяких аспектів культурного життя нашої країни, традицій та менталітету її громадян. Якщо результат буде задовільний, то проект продовжиться.\n– Скільки в Латвії видавництв і скільки книжок виходить щороку?\n– Насправді в нас не так багато видавництв. Відповідно до статистики Національної бібліотеки Латвії, їх кілька сотень. Але, якщо чесно, повноцінних видавництв, які мають свій мінімальний штат працівників і видають принаймні кілька книжок на рік, десь 40-50.\nЗа статистикою Національної бібліотеки, на рік у Латвії виходить понад 2 000 найменувань. Більшість з них видані видавцями-членами нашої асоціації. Найбільше в країні видавництво публікує 400 – 500 найменувань на рік.\nНаступне за розміром – близько 100 найменувань. Але в середньому кількість книжок на рік у більшості видавництв коливається від 5 до 20.\n– У Латвії відчутний вплив радянського спадку у книговидавничій сфері чи вам вдалося цього позбутися?\n– У нас вже немає державних видавництв. Книжковий бізнес досить швидко пристосувався й освоїв знання, необхідні для функціювання в умовах ринкової економіки. Звісно, ринок у нас не такий великий, проте є можливість створювати нові книжки, ми вільні видавати, що хочемо. Починаючи з 1990-х, було видано багатьох відомих закордонних письменників у перекладі латвійською.\nЗвісно, інколи доводиться докласти зусиль, щоб знайти ресурси для підтримки високоякісних книжок. Видавничий сектор, на відміну від деяких інших культурних секторів, не фінансується державою, він позиціюється саме як бізнес, а не як культурна індустрія.\nНе знаю, як в Україні, але у Латвії більшість бібліотек підпорядковуються державі й отримують фінансування напряму. Також є муніципальні бібліотеки, які отримують кошти з місцевих бюджетів, від яких вони залежні. Деякі муніципалітети ставлять закупівлю книжок в пріоритет, а в деяким на це не вистачає коштів.\nДо того ж у світлі того, що люди переїжджають в міста і сіл стає дедалі менше, постає питання чи варто утримувати в них бібліотеки. Також через популярність інтернету, You Tube, появу і поширення електронних книжок, точаться дискусії про доцільність закупівлі паперових книжок в бібліотеки. Це важке і дискусійне питання сьогодні. Але бібліотеки не готові економити, відмовляючись від фізичних книжок, адже люди все ще цінують їх. Словом, багато вже зроблено, але ще багато справ належить зробити в майбутньому.\n– Чи багато книжок у Латвії видається російською мовою?\n– Якщо розглядати національний ринок Латвії, то 95% книжок видаються латвійською мовою. Російською – близько 4%. Для прикладу, є серія книжок-білінгв (латвійська і російська) поезії. Також російською виходять певні посібники та навчальна література від тих чи інших освітніх і наукових інституцій.\nЯкщо ж говорити про книжки, які видаються безпосередньо в Латвії, то відсоток продукції латвійською мовою зросте до 98. Така різниця пов’язана з тим, що натепер ми маємо 5-6 доволі великих мереж книжкових магазинів, і 2 з них займаються продажем переважно російськомовних книжок, завезених з Росії, Білорусі, України.\nЧитайте також: Література на експорт-2017: українські книжки в іноземних видавництвах\nЦі мережі існують, бо так простіше контролювати потоки. Раніше це була така собі «яткова» торгівля, і, гадаю, наше Міністерство фінансів і Міністерство культури вирішили, що краще, якщо ці книжки продаватимуться в книгарнях, і з них будуть сплачуватися податки. Це також дозволяє відстежувати асортимент. Були випадки, коли з’являлись якісь антинаціональні книжки, що не збігалися з політикою держави, були прохання вилучити окремі найменування.\nВвезення книжок з-за кордону – це причина того, що в Латвії російською мовою друкується дуже мало видань.\nЗгадані книжкові мережі сконцентровані на бізнес-торгівлі з закордонними видавцями, їм цікаво закуповуватись у великих видавництв, великих розповсюджувачів, що друкують великі наклади. Вони взагалі не хочуть мати справу з маленькими місцевими видавництвами, які можуть видавати одну книжку на рік, бо, на їхній погляд, це приносить більше метушні, ніж прибутку.\n– Якщо вже говорити про тиражі, то в Україні мінімальний тираж, в продажі якого видавець може бути впевнений, становить 1000-1500 примірників. У деяких сусідніх держав цей поріг вищий, попри те, що населення країн менше, ніж України. Яка ситуація в Латвії?\n– Якщо вірити аналітичним звітам, які публікує Національна бібліотека Латвії, то в 2015 році середній тираж становив 1350, що значно менше, ніж 5 років тому, коли було близько 1900. Це якщо говорити про паперові книжки.\n– А як продаються електронні?\n– Не дуже добре. Річ у тім, що, по-перше, немає якоїсь потужної платформи, яка б займалася продажем електронних книжки, і, по-друге, електронні книжки обкладаються податком у 21 відсоток у зв’язку з політикою Європейського союзу. Тобто читач є купує не саму книжку, а ліцензію на її прочитання, і ця ліцензія коштує не набагато дешевше, ніж паперова книжка.\nХоча, слід згадати, що є певні позитивні зрушення в цьому напрямку, можливо щось зміниться вже цього року і кожна держава ЄС зможе сама регулювати ставку цього податку. Можливо, тоді видавцям було б цікавіше працювати з таким форматом книжки, бо зараз вони тут не дуже активні. Інше питання, наскільки Міністерство фінансів буде зацікавлене у зниженні податків.\n– Що ще, на Вашу думку, окрім податкової політики, може зробити держава, аби посприяти розвитку видавничої справи загалом?\n– Наша головна проблема – немає читачів. Тому потрібно більше енергії спрямовувати саме на промоцію читання. Кількість людей, які читають латвійською мовою становить 1,5 млн, і це дуже оптимістичне число.\nБагато латвійців зараз живе за кордоном, в інших європейських країнах, хтось з них намагається й після переїзду читати рідною мовою, купувати книжки через інтернет, але вони теж не читають так багато, як читали б, якби була змога зайти в книжковий магазин і обрати щось до душі. У нас є дуже хороша програма промоції читання серед дітей – «Дитяче журі», що охоплює близько 600 бібліотек в Латвії й близько 70 за кордоном. Потрібно підтримувати бажання читати рідною мовою серед емігрантів.\n– З якими проблемами стикаються видавці-початківці в перший рік роботи?\n– Вони починають з надто ідеалістичними уявленнями про видавничий бізнес. Вірять, що всі тільки й чекали на їхній прихід, і що книжки, які вони планують видавати, – справді особливі й читачі їх миттєво розкуплять. Але в реальності все не завжди так.\nНе слід забувати, що видавнича справа – не тільки культурна активність, але й бізнес, де багато чого базується на фінансових питаннях. Потрібно докладати зусилля не тільки до роботи над самою книжкою, а й до її промоції, маркетингу.\nПрактика показує, що найважче видавцям-початківцям у перші три роки. До третього року вони вже вивчають особливості цього бізнесу, його специфіку, знають певні професійні хитрощі.\nТут можна згадати й про селф-паблішинг. Автори, які зважуються на те, щоб видати свою книжку самотужки, стикаються із багатьма труднощами. І навіть якщо спочатку вони цього не планували, згодом прагнуть співпрацювати із професійними видавцями, розуміючи, що самому дуже важко досягти того, що можуть запропонувати видавництва. Адже треба не тільки добре видати книжку, а й вміти її продавати, співпрацювати з медіа. Це набагато складніше, ніж здається.\n– В Литві проходить досить великий Ризький книжковий ярмарок. Знаю, що він започатковувався в один час із більш відомим тепер Вільнюським ярмарком, так?\n– Історія така, що спочатку був Балтійський книжковий ярмарок, який почався в середині 90-х в Таллінні. Через 2 роки він відбувся в Ризі, а ще через 2 роки – у Вільнюсі. Але і в Ризі, і у Вільнюсі інтерес виявився настільки великим, що ми продовжували влаштовувати такі ярмарки щороку, не називаючи їх балтійськими.\nВільнюський книжковий ярмарок наростив об’єм і набув великої популярності в останні 8 років. Можна простежити зв’язок цього факту із тим, що протягом останніх 15 років Литва як гість брала участь у Франкфуртському книжковому ярмарку, найбільшому в світі.\nЦе стимулювало індустрію розвиватись. Згодом вони брали участь в Болонському ярмарку, цього року були в Лейпцигу, у Варшаві… Книжкова галузь отримала певний поштовх, і вони зараз дуже зосереджено працюють над упізнаваністю Вільнюського ярмарку, над наповненням програми, планують заходи, запрошують гостей, залучають партнерів.\nЗавдання зробити Вільнюський ярмарок справді міжнародним дещо ускладнюється тим, що ця подія в часовому вимірі досить близько до Лондонського й Болонського ярмарків. Я щиро бажаю їм успіху і ми намагаємося за можливості відвідувати Вільнюс, але іноді Ризький ярмарок потрапляє в ті ж дати, це пов’язано з виставковими приміщеннями: Вільнюс співпрацює з однією виставковою компанією, а ми з іншою, і вони, ці компанії, конкурують між собою.\nЗвичайно, якщо порівнювати з Ригою, то в них вдвічі, а то й втричі більше читачів, тому наш ярмарок, який нараховує 20 000 відвідувачів цілком можна співвіднести з 70 000 відвідувачів у Вільнюсі. Але 70 000 – це справді велика цифра і чудовий результат. У Ризі є й інші, менші, регіональні виставки, відгалуження Ризького ярмарку. Але відбулось те, що відбулось. Вільнюс нас випередив, що зумовлено як розміром ринку і кількістю читачів, так і великим досвідом міжнародної співпраці, який вони здобули, і який допоміг створити базу для того, щоб фестиваль виріс до сьогоднішніх масштабів.\n– Які нові формати книжкових подій Ви зауважили останнім часом, беручи участь у міжнародних фестивалях?\n– На думку спадає дуже хороша ініціатива від Федерації європейських видавців. У Страсбурзі кожної осені зустрічаються для розмови запрошені автор і видавець однієї із найбільших країн Європи. Ця зустріч дає розуміння того, що автор – це всього лише одна ланка всього видавничого процесу. Федерації європейських видавців зазвичай обирає дуже хороші приклади, де й автор, і видавець отримують вигоду від співпраці, і можуть говорити про те, як видавництво може допомогти автору розвиватись, а автор видавництву – процвітати й створювати книжки, яких люди потребують. Такі заходи справді цікаві й корисні.\nМинулої осені в цій зустрічі брала участь одна видавчиня, яка обирає і видає у своєму видавництві десь 5 книжок на рік, якщо не помиляюсь. І є багато авторів які хотіли б, щоб їхні книжки вийшли саме в цьому маленькому видавництві. А все тому, що ця видавчиня справді добре працює з книжками, з кожним проектом, і про її книжки справді багато говорять, часто згадують у пресі, читачі пишуть огляди.\nЦей випадок свідчить про те, що і маленькі видавництва можуть бути сильними як гравці на ринку, створювати коло читачів і шанувальників, які довіряють і купують чи не всі книжки, й мати дуже хороші показники продажів. Це той випадок, коли виграють усі.\n– Латвійська асоціація видавців ініціювала конкурс на кращий книжковий дизайн, який проводиться уже 25 років. Наскільки конкурс вплинув на видавничу галузь, на якість дизайну і поліграфії книжок?\n– Конкурс на кращий книжковий дизайн – це одна з тих ініціатив, які ми плекаємо і намагаємося не віддати нікому іншому. Ми наголошуємо на тому, що видавець – дуже важлива людина, від якої залежить увесь процес створення книжки. Справді красива книжка починається з ідеї, змісту і видавець, який працює як продуцент, перетворює цей зміст у щось більше, надає йому форми, візуального обрамлення. Приз цього конкурсу – золоте яблуко – отримує і художник, і видавець.\nУ нас щороку продовжується дискусія щодо того, що значний відсоток номінованих і нагороджених книжок – це книжки, які видаються не видавництвами, а, наприклад, музеями, науковими інституціями, і які позиціюються як колекційні, видрукувані обмеженим тиражем і не розраховані на широкий продаж.\nТим не менш цей конкурс – велике свято, важливе для галузі. Конкурс впливає на якість видань, на те, що художникам, дизайнерам стає цікавіше працювати, вони прагнуть зробити якнайкраще, конкурують. В останні роки у нас навіть з’явився відділ книжкового дизайну в Академії мистецтв! А видавці в свою чергу, формуючи свій видавничий портфель, одразу обирають, які книжки будуть робитися з орієнтацією на участь у конкурсі.\n– А які критерії беруться до уваги під час оцінювання? І скільки книжок подається на конкурс щорічно?\n– Під час Франкфуртського книжкового ярмарку організовують виставку світового книжкового мистецтва. Ми взяли ті ж критерії, якими користуються під час оцінювання робіт цієї виставки та дещо їх адаптували під наші реалії. Намагаємось брати до уваги все: дизайн, ілюстрації, якість паперу, шрифти…\nЖурі конкурсу включає художників, когось з паперової індустрії, мистецтвознавців тощо. Але умова така, що журі затверджується після подачі всіх заявок, щоб уникнути особистої зацікавленості журі в якомусь проекті.\nЩороку подають близько 150 книжок.\nКонкурс Латвійської асоціаціії видавців на кращий книжковий дизайн має 9 номінації, і в кожній ми відзначаємо максимум 5 книжок. Буває й менше. Буває й так, що приз в номінації не дістається нікому: не було гідних, або ж всі були однаково добрі, але не настільки, щоб обрати когось одного.\n– Які останні тенденції спостерігаються в літературному процесі Латвії? На які книжки Ви б рекомендували звернути увагу українським видавцям?\n– У нас започатковано дуже цікаву, яка нараховуватиме 13 книжок. Ініціаторкою цієї серії стала Ґунда Репше (Gundegas Rep?e), яка подала ідею збірки оповідань серію «Ми. ХХ століття» («M?s. XX gadsimts»), в якій 12 латвійських письменників, досить відомих вже особистостей, пишуть про Латвію 20 століття. І це був ніби такий подарунок письменників видавництву Dienas Gr?mat з нагоди сторіччя держави Латвія, що відзначатиметься наступного року. Такий творчий цікавий проект, що подає 12 доволі унікальних поглядів.\nЗбірка оповідань вийшла, але також дала поштовх чомусь більшому – однойменній серії з 13 книжок, де кожен письменник обирає певний відрізок історії Латвії й вибудовує на його тлі свій роман.\nПершим у цій серії був роман Освальда Зебріса «В тіні півнячої гори» (Osvalds Zebris «Gai?u kalna ?n?»), який нещодавно отримав приз Європейського Союзу з літератури. У книжці мова йде про революцію 1905 року в Латвії, після якої, в 1906, були великі репресії вчителів. Цей факт здався письменнику дуже важливим, і він, пишучи роман, намагався зобразити світ очима освітян.\nЩе один чудовий роман, який здобув низку нагород, – «Материнське молоко» Нори Ікстени («M?tes piens», Nora Ikstena), що змальовує три покоління жінок і їх життя в часи Радянського Союзу, вплив радянського режиму на їхні долі. Частково, це біографічний роман. Книжка здобула титул найбільш продаваної у 2015 році. Цікаво, що в англійському перекладі, який зараз саме готується, роман матиме назву «Радянське молоко».\nІ ще один роман, про який я хочу згадати, – «Кімната» Лайми Кота («Istaba», Laima Kota), в якому мова йде про 80-ті роки і комунальну квартиру, що складається з 8 кімнат, 8 життєвих розповідей.\nТакож зауважу, що Спілка письменників Латвії надає гранти на переклад книжок наших авторів.\n– Які професійні видання Ви читаєте?\n– Мені подобається Publishing Perspectives, хоча й не систематично, а тоді, коли трапиться щось цікаве, або коли вдається відволіктись від всяких інших справ. Намагаюсь читати Bookseller, я отримую їхню розсилку. Це справді цікавий журнал, який подає аналіз галузі в Британії, і хоча в Британії доволі специфічний ринок, але багато проблем, що актуальні й для нас. Я думаю що Велика Британія особлива тим, що там дуже багато уваги звертають на освіту, це помітно навіть по тому, наскільки широка і добре продумана програма семінарів на Лондонському книжковому ярмарку.\nФото: www.getcaughtreading.eu, Ната Коваль\nзакордонний досвід, книговидавничий ринок, книговидання