КОРОТКА ХАРАКТЕРИСТИКА СИСТЕМАТИЧНИХ ГРУП ПРОКАРІОТІВ - СИСТЕМАТИКА МІКРООРГАНІЗМІВ - МІКРОБІОЛОГІЯ - М.Г.Сергійчук - 2008\nКОРОТКА ХАРАКТЕРИСТИКА СИСТЕМАТИЧНИХ ГРУП ПРОКАРІОТІВ\nГрупа 1. Спірохети. Група має порядок Spirochaetales із двома родинами: Spirochaetaceae і Leptospiraceae. Родина Spirochaetaceae має чотири роди: Spirochaeta, Cristispira, Treponema і Borrelia. Родина Leptospiraceae представлена лише одним родом - Leptospira. Це невелика група бактерій, які легко відрізняються від інших грамнегативних форм за морфологічною будовою клітини. Клітина спірохет сильно витягнута в довжину, спіральної форми, покрита еластичною клітинною стінкою, з одним або декількома витками спіралі. Спірохети характеризуються унікальним типом руху. Клітина має протоплазматичний циліндр, у якому локалізовані одна або декілька пар осьових ниток (фібрил). Кожна нитка відходить від диска, розташованого на полюсі клітини (циліндра). Скорочення фібрил супроводжується появою на поверхні клітини вторинної хвилі, що викликає її переміщення по субстрату.\nРозмножуються спірохети поперечним поділом клітини. Серед них є аероби (Leptospira interrogans), факультативні анаероби (Spirochaeta aurantia) та анаероби (S. litoralis). За типом живлення - це хемоорганотрофи. Розміри клітини коливаються в широких межах. Великі клітини (до 250 мкм завдовжки) мають спірохети, які належать до родів Spirochaeta і Cristispira. Короткі клітини мають спірохети родів Treponema (5,020,0 мкм), Borrelia (3,0-10,0 мкм) і Leptospira (4,0-8,0 мкм).\nПредставники родів Treponema, Borrelia і Leptospira є паразитами людини та інших хребетних: Treponema pallidum - збудник сифілісу; T. pertenuae - збудник фрамбезії, захворювання, яке нагадує сифіліс (зустрічається в Центральній Америці, тропічній Африці та Індонезії); Borrelia recurrentis - збудник зворотної лихоманки (тифу) людини; Leptospira interrogans - збудник лептоспірозу, гострого інфекційного захворювання людини, сільськогосподарських, диких і промислових тварин, гризунів.\nГрупа 2. Аеробні/мікроаерофільні, рухомі, спіралеподібні/віб- ріоїдні грамнегативні бактерії. Це досить гетерогенна група бактерій вібріоїдної або спіральної форми. У деяких видів при старінні культури частина клітин перетворюється в кокоподібні тіла з тонкою клітинною стінкою. Для представників роду Azospirillum характерне утворення великих цист. Клітини молодих культур забарвлюються за Грамом негативно. У старих культурах клітини представників роду Azospirillum можуть забарвлюватися позитивно. При вирощуванні в рідких поживних середовищах клітини мають джгутики, розташовані на одному полюсі (Azospirillum, Bdellovibrio, Cellvibrio, Vampirovibrio), обох полюсах (Aquaspirillum, Spirillum) або одному чи обох полюсах бактеріальної клітини (Campylobacter, Helicobacter). За типом живлення - хемоорганогетеротрофи, аероби або мікроаерофіли. Представники родів Azospirillum та Herbaspirillum у мікроаерофільних умовах здатні фіксувати молекулярний азот. Клітини Aquaspirillum magnetotacticumпроявляють таксис до магнітного поля.\nБактерії цієї групи виявляються в ґрунтах, прісних і солоних водоймах, на кореневій системі рослин, у кишковому тракті, ротовій порожнині людини та тварин. Представники родів Bdellovibno, Micavibrio і Vampirovibrio є хижаками щодо інших мікроорганізмів. Так, Bdellovibno bacteriovorus (лат. bdello - п'явка, vibrio - вібріон, тобто п'явко-вібріон) має один складний полярний джгутик (завтовшки до 50 мкм), який забезпечує досить швидкий рух клітини. За морфологічними і фізіологічними характеристиками бделовібріони мають двостадійний життєвий цикл, що складається зі стадії хижацтва, під час якої клітини не діляться, і репродуктивної стадії, що проходить у клітинах хазяїна. B. bacteriovorusприкріплюється до клітини хазяїна, втрачає джгутик, проникає крізь клітинну стінку (виділяючи літичні ферменти, які лізують клітинну стінку) у клітину-жертву і там розмножується. Цикл внутрішньоклітинного розвитку триває 3-5 год, потім клітини-паразити виходять із лізованої клітини-жертви і/або повторюють паразитичну фазу або утворюють цисти як форму спокою - дрібні, овальні чи сферичні клітини, покриті товстою оболонкою.\nБделовібріони лізують переважно грамнегативні бактерії, і насамперед псевдомонади та ентеробактерії.\nЗначний інтерес становлять представники роду Helicobacter - клітини у вигляді прямих чи зігнутих паличок або спіральної форми (0,5-1,0 х 2,55,0 мкм). Швидкий рух цих бактерій забезпечується численними джгутиками з чохлом, які розташовані на одному чи обох полюсах клітини, а інколи латерально. Мікроаерофіли. В атмосфері повітря, збагаченого 10 % СО2, і в анаеробних умовах ріст варіабельний. Усі штами швидко гідролізують сечовину. Ці бактерії було виділено зі слизової оболонки шлунка ссавців. Із наявністю деяких представників роду Helicbacter пов'язують захворювання гастритом та виразковою хворобою шлунка і 12-палої кишки, тому в останні роки змінилася стратегія лікування виразки. Типовим видом роду Helicobacter є H. pylori.\nГрупа 3. Нерухомі (або рідко рухомі) грамнегативні зігнуті бактерії. Представники даної групи мають зігнуті, S-подібні, спіральні або кільцеподібні клітини. У деяких випадках (бактерії роду Spirosoma) кінці клітин можуть перекриватися, утворюючи кільце із зовнішнім діаметром 1,5-3,0 мкм, а довжина синусоїдально зігнутої нитки досягає 50 мкм. Інколи дугоподібно зігнуті клітини розташовуються у вигляді листка конюшини (Branchyarcus), деякі утворюють скупчення рухомих клітин із джгутиками (Pelosigma). Можуть проявляти дихальний (Runella) або бродильний (Meniscus) тип метаболізму. Хемоорганотрофи. Облігатні аероби (Branchyarcus thiophilus), аеротолерантні анаероби (Meniscus glaucopis). Виявляються в ґрунтах, прісних та солоних водоймах.\nГрупа 4. Грамнегативні аеробні/мікроаерофільні палички та коки. Це досить гетерогенна група мікроорганізмів, але всі вони мають дихальний тип метаболізму і використовують як кінцевий акцептор електронів кисень. Майже всі представники (за винятком мікроа- ерофілів) ростуть в атмосфері повітря (21 % О2). Деякі здатні до анаеробного дихання з використанням нітрату, фумарату або інших кінцевих акцепторів електронів. Бактерії кількох родів можуть фіксувати молекулярний азот.\nДо родини Pseudomonadaceae належать представники родів Pseudomonas, Xanthomonas, Xanthobacter. Хемоорганотрофи, деякі види факультативні хемолітотрофи. Бактерії цієї родини значно поширені в ґрунті, прісних та солоних водоймах, у мулі та стічних водах, де викликають інтенсивні процеси мінералізації органічних речовин. Використовуються як продуценти біологічно активних речовин: органічних кислот (глюконової, α-кетаглутарової, піровиноградної), амінокислот (аспарагінової, валіну, глутаміну), ферментів (аспарагінази, пероксидази). Серед представників цієї родини є фітопатогени (Xanthomonas) і патогени для людини та тварин (Pseudomonas aeruginosa - синьогнійна паличка, яка може спричинити менінгіт, отит, пневмонію, післяопераційні нагноєння). Деякі види мають ентомопатогенні властивості та виявляють антибіотичну активність щодо бактерій, дріжджів та грибів.\nДо родини Azotobacteriaceae належать види, клітини яких мають тенденцію до поліморфізму - зміни морфології клітини залежно від фізіологічного стану культури та умов культивування. Деякі види утворюють цисти. Це облігатні аероби, хемоорганогетеротрофи, які виявляються в ґрунтах, на поверхні рослин та у водоймах. Характерною особливістю родини є здатність її представників фіксувати молекулярний азот. Azotobacter chroococcum - перший вільноживучий аеробний фіксатор молекулярного азоту, описаний М. Бейєринком у 1901 р. Клітини овальної форми, плеоморфні - від паличкоподібних до коків. Розташовуються парами або утворюють короткі ланцюжки, оточені загальною капсулою. При старінні утворюються цисти (форма спокою). Представники роду Azomonas (A. agilis) цист не утворюють.\nРодина Rhizobiaceae у 9-му виданні "Bergey's Manual of Systematic Bacteriology" представлена двома родами: Rhizobium та Agrobacterium, але останнім часом описано й офіційно визнано нові роди бульбочкових бактерій (Azorhizobium, Bradyrhizobium тощо). Рід Rhizobium об'єднує симбіотичні фіксатори N2. Це грамнегативні, хемоорганотрофні, рухомі (мають один полярний чи субполярний джгутик або перитри- хальне джгутикування) паличкоподібні бактерії, особливістю яких є здатність викликати розростання тканин кореневої системи з утворенням бульбочок і фіксувати азот атмосфери, перебуваючи в симбіотичних зв'язках із бобовою рослиною (рис. 7.6). В основу класифікації бульбочкових бактерій покладено їхню специфічність щодо рослини- хазяїна: R. leguminosarum b. viceae (бактерії гороху, вики, кормових бобів), R. leguminosarum b. trifolii (конюшини), R. leguminosarum b. phaseoli (квасолі), R. loti (люпину), R. meliloti (люцерни), R. galegae (козлятника). У тропічних і субтропічних широтах виявляються представники роду Bradyrhizobium (B. japonicum). Бактерії роду Agrobacterium - це пухлиноутворювальні фітопатогени (за винятком A. radiobacter). Вони викликають розростання тканин рослин у вигляді галів на кореневій системі та стеблах рослин - гал корончастий (бактеріальний), корінь волосяний, рак стебла бактеріальний. Індукція пухлин корелює з наявністю у клітинах бактерій великої пухлиноіндукуючої плазміди (Ti-плазміда). Типовий вид - A. tumefaciens.\nРодина Methylococcaceae об'єднує бактерії, які використовують як єдине джерело вуглецю одновуглецеві органічні сполуки - метан або метанол. Представники родів Methylomonas (M. methanica, рухомі) і Methylococcus (M. capsulatus, нерухомі) відрізняються за морфологією та здатністю до руху.\nРис. 7.6. Бульбочкові бактерії роду Rhizobium:\nа - клітини Rhizobium, що проникають до рослинної тканини; б - сформовані бульбочки на бобовій рослині\nРодина Halobacteriaceae об'єднує галотолерантів роду Halomonas (H. elongata), які здатні розвиватися за наявності в середовищі 0,0520 % NaCl. Метаболізм дихального типу, але деякі представники здатні до росту в анаеробних умовах з використанням нітратів як кінцевого акцептора електронів. Виділені з обладнання для добування грубої солі.\nХарактерною особливістю представників родини Acetobacteriaceae є здатність окиснювати спиртові розчини з утворенням оцтової кислоти. Клітини паличко- чи еліпсоподібної форми або зігнуті, розташовуються поодиноко, парами або утворюють ланцюжки клітин. Це облігатні аероби, рухомі (джгутикування перитрихальне чи латеральне) або нерухомі організми. Хемоорганотрофи, які виявляються у вині, сидрі, кефірі та ін. Родина представлена двома родами: Acetobacter (A. aceti) і Gluconobacter (G. oxydans).\nДо родини Neisseriaceae віднесено чотири роди: Neisseria, Moraxella, Kingella, Acinetobacter. Представники перших трьох родів - паразити слизових оболонок: Neisseriagonorrhoeae - збудник гонореї, N. meningitidis - збудник менінгіту, Moraxella lacunata та Kingella kingae - паразити слизових оболонок людини і теплокровних тварин. Ці бактерії потребують для свого розвитку складних поживних середовищ. Рід Acinetobacter представлений сапрофітними формами, які значно поширені у природі.\nГрупа 5. Факультативно анаеробні грамнегативні палички. Ця група об'єднує представників трьох родин: Enterobacteriaceae, Vibrionaceae і Pasteurellaceae. До родини Enterobacteriaceae віднесено рухомі (перитрихи), аспорогенні, хемоорганотрофні, сапрофітні та патогенні організми. Метаболізм дихального або бродильного типу. Поширені в ґрунті, воді, виявляються на овочах, рослинах, в організмі людини і тварин. Певні серотипи E. coli, представники родів Klebsiella, Enterobacter, Proteus, Providencia можуть спричиняти внутрішньолікарняні інфекції. Типовий рід - Escherichia, типовий вид - E. coli (кишкова паличка). Представники цього роду добре ростуть на звичайних поживних середовищах при температурі 37 0С з утворенням колоній двох типів: S-колонії (гладенькі) - слабкоопуклі, вологі з блискучою поверхнею і рівним краєм, сіруваті, добре емульгуються в сольовому розчині; R-колонії (шорсткі) - сухі, не емульгуються в сольовому розчині. Для диференціації використовують середовище Ендо, на якому кишкова паличка утворює рожеві колонії з металевим блиском, та серологічні реакції. До роду Escherichia належить також E. blattae.\nБлизькими до E. coli є коліформні бактерії родів Salmonella, Shigella і Citrobacter. До роду Salmonella належать види, які можуть бути збудниками черевного тифу (S. typhi), паратифу (S. paratyphi) та внутрішньолікарняних сальмонельозів (S. typhimurium). Шигели - збудники бактеріальної дизентерії: S. dysenteriae, S. flexneri, S. sonnei.\nОкремі види роду Proteus можуть спричинити післяопераційні ускладнення. Фітопатогенні види зустрічаються серед бактерій родів Erwinia, Serratia, Hafnia та Enterobacter. Бактерії роду Yersinia мають овальні або паличкоподібні клітини, рухомі, але їхня рухомість залежить від температури культивування. Y. pestis (збудник чуми) був описаний у 1894 р. Йєрсеном.\nДо родини Vibrionaceae належать прямі або зігнуті рухомі палички, які виявляються у водоймах, на поверхні та в організмі водних тварин. Бактерії роду Aeromonas - мешканці прісних водойм, вони можуть викликати захворювання жаб, риб або інфікувати організм людини, що супроводжується явищами діареї та бактеріємії. Vibho cholerae - збудник холери - гострого інфекційного захворювання з великою тенденцією до епідемічного поширення. Більшість штамів бактерій роду Photobacterium ростуть у мінеральному середовищі, виготовленому на основі морської води за наявності D-глюкози і NH4CI. Два види цього роду (P. leiognathi, P. phosphoreum) здатні до біолюмінесценції. Ці бактерії\nможна виділити з морських риб. Якщо морську рибу в неглибокому посуді залити солоною водою (~ 3 % NaCl) і залишити на декілька діб у холодильнику, то на поверхні риб з'являються колонії, які світяться.\nРодина Pasteurellaceae представлена плеоморфними, нерухомими, аеробними або факультативно анаеробними бактеріями. Клітини - від кокоподібних до прямих паличок, які можуть роздуватися або формувати ниткоподібні структури. Хемоорганотрофи з дихальним і бродильним типами метаболізму. Це паразити хребетних, переважно ссавців і птахів. Pasteurella multocida - збудник геморагічної септицемії великої рогатої худоби, холери птахів і пневмонії сільськогосподарських тварин. Haemophilus influenzae - основний збудник менінгіту в дітей, також може бути причиною запалення середнього вуха, хронічного бронхіту, пневмонії. Цей вид уперше було описано в 1889 р. як етіологічний фактор грипу. H. ducreyi - збудник м'якого шанкру, або шанкроїду.\nГрупа 6. Грамнегативні, анаеробні, прямі, зігнуті й спіральні бактерії. Це облігатні анаероби, хемоорганотрофи, нерухомі або рухомі палички, які тяжіють до плеоморфізму. Бактерії різних родів відрізняються за кінцевими продуктами бродіння: Butyrovibrio - з глюкози утворюють бутират; Succinovibdo - сукцинат, ацетат, форміат та ін.; Fusobactedum - масляну кислоту; Leptotrhichia - молочну кислоту; Bacteroides - суміш кислот (янтарної, оцтової, мурашиної та ін.). Бактерії цієї групи виявляються в травному тракті людини, тварин (Selenomonas sputigena - мешканець ротової порожнини людини; S. ruminantium - рубця жуйних). Окремі види Fusobactedum виділяються з крові та осередків нагноєння.\nГрупа 7. Бактерії, які здійснюють дисиміляційне відновлення сульфату або сірки. До цієї групи належать хемолітотрофні облігатні анаероби. Сульфатредукуючі бактерії відновлюють сульфат або сірку до H2S. Донорами електронів служать H2 або органічні сполуки. Окиснення органічних сполук може бути неповним (з утворенням ацетату як кінцевого продукту) або повним (з утворенням СО2). У багатьох видів донорами електронів виступають Н2, лактат, жирні кислоти, етанол або дикарбонові кислоти. Можливий автотрофний ріст за рахунок асиміляції Н2, СО2 і сульфатів. Типові місця виявлення - безкисневі осади або придонний шар у прісних, морських чи засолених водоймах. Термофільні види зустрічаються в гарячих джерелах та підводних вивідних каналах гідротерм. Група гетерогенна за своїми морфологічними, фізіологічними та біохімічними ознаками. Термофільні сульфатредукуючі архебактерії та екстремально термофільні архебактерії віднесено до груп 32 і 35 відповідно. До цієї групи належать представники декількох родів: Desulfolobus, Desulfomicrobium, Desulfomonas, Desulfovibrio, Thermodesulfobacterium.\nГрупа 8. Анаеробні грамнегативні коки. Коки діаметром від 0,3-0,5 до 2,5 мкм. Розташовуються парами, поодиноко, формують нехарактерні угруповання або ланцюжки нерухомих клітин. Грамнегативні, але мають тенденцію стійкості до знебарвлення. Хемоорганотрофи, вибагливі до поживних речовин. Представники родів Acidaminococcus, Magasphaera та Veillonella мають метаболізм бродильного типу. Для деяких родів характерне зброджування лактату з утворенням СО2, Н2 і різних летких жирних кислот з 2-6 атомами вуглецю. Види роду Syntrophococcus мають дихальний тип метаболізму і потребують для свого росту наявності в середовищі цукрів як донорів електронів, а також форміату як екзогенної електрон-акцепторної системи. Виявляються переважно в організмі жуйних тварин, гризунів, свиней, а також людини. Magasphaera cerevisiae зустрічається в пиві при тривалому його зберіганні.\nГрупа 9. Рикетсії та хламідії. Поділяються на два порядки: Rickettsiales і Chlamidiales. Рикетсії представлені організмами, які мають клітини паличкоподібної форми, грамнегативні, нерухомі, розмножуються бінарним поділом усередині клітин хазяїна, де паразитують, не ростуть на звичайних поживних середовищах. Але кожна з цих ознак може мати певні винятки: деякі рикетсії рухомі (мають один джгутик); у фарбованих препаратах мають кільцеподібну форму; можуть забарвлюватися за Грамом позитивно. Паразитичні види рикетсій асоціюються з ретикулоендотеліальними клітинами й клітинами ендотелію судин або еритроцитів крові хребетних. За несприятливих умов здатні утворювати форми спокою і дегенеративні форми. Форма спокою являє собою клітину з ущільненою клітинною стінкою і цитоплазмою. На підставі специфічності існування в організмі хазяїна їх поділяють на три родини: Rickettsiaceae, Anaplasmataceae, Bartonellaceae.\nДо родини Rickettsiaceae належать внутрішньоклітинні паразити, які поділяються на три триби: Rickettsieae (роди Rickettsia, Rochalimaea, Coxiella) - патогенні форми; Erlichieae(роди Erlichia, Cowdria, Neorickettsia) - непатогенні для людини види; Wolbachieae (роди Wolbachia, Rickettsiella) - представлена непатогенними для хребетних видами, які не культивуються на безклітинних середовищах.\nРикетсії триби Rickettsieae є збудниками багатьох небезпечних для людини захворювань: висипного тифу (R. typhi, R. prowazekii), кліщових плямистих лихоманок (R. sibirica), лихоманки Q (англ. query - неясний), збудником якої є Coxiella burnetii.\nРодина Anaplasmataceae представлена облігатними паразитами, які виявляються в еритроцитах, на поверхні еритроцитів або у плазмі крові диких і свійських хребетних - корів, кіз, оленів (роди Anaplasma, Aegyptianella, Haemobartonella, Eperytozoon).\nРикетсії родини Bartonellaceae мають паличкоподібні, сферичні або кільцеподібні клітини, які виявляються в еритроцитах або на поверхні еритроцитів людини, у клітинах тканин (рід Bartonella), а також в еритроцитах тварин (рід Grahamella).\nПорядок Chlamidiales має родину Chlamidiaceae і рід Chlamidia. Це кокоподібні мікроорганізми (0,2-1,5 мкм) з характерним внутрішньоклітинним способом розмноження. Першим етапом інфекційного процесу є адсорбція елементарного тільця (ЕТ) хламідій на плазмалемі чутливої клітини організму хазяїна. Елементарні тільця - це інфекційна форма хламідій розміром 0,2-0,4 мкм, які не здатні до розмноження, але здатні до інфікування (проникнення) клітини-хазяїна. Проникнення хламідій відбувається шляхом ендоцитозу протягом 710 год. При цьому ЕТ при проникненні в клітину використовує для росту клітинну АТФ і через 6-8 год перетворюється на ретикулярне тільце (РТ). Ретикулярні тільця (неінфекційна форма) - це великі (0,81,5 мкм) комірчасті сфероїди, здатні до активного ділення. РТ утворюють мікроколонії - хламідійні включення (тільця Гальберштадтера - Провачека). Протягом 18-24 год вони локалізовані в цитоплазматичному пухирці, утвореному з мембрани клітини хазяїна. У мікроколоніях може міститися від 100 до 500 клітин. Процес визрівання (проміжні тільця) і трансформація РТ шляхом ділення в ЕТ триває 3642 год. Цикл завершується руйнуванням ураженої клітини. Хламідії можуть вивільнятися з інфікованої клітини, зберігаючи життєздатність клітини-хазяїна (при виході ЕТ шляхом екзоцитозу), що призводить до безсимптомного перебігу захворювання (рис. 7.7).\nРис. 7.7. Життєвий цикл хламідій:\nа - адсорбція елементарного тільця (ЕТ) хламідії на плазмалемі еукаріотичної клітини; б - проникнення ЕТ всередину клітини; в - трансформація ЕТ та РТ; г - обмежене ділення; д - абератні форми хламідій; е - розмноження шляхом бінарного ділення; є - трансформація РТ в ЕТ\nПід час вивчення механізмів персистенції хламідій було отримано дані, згідно з якими в цитоплазматичних включеннях, окрім повноцінних інфекційних (елементарних) тілець, виявляються анормальні форми: гігантські форми, у тому числі сферопластоподібні тіла, діаметром до 5000 нм; дрібні, позбавлені клітинної стінки структури розміром 100-250 нм; пухирцеподібні форми діаметром 30-80 нм.\nВважається, що за деякими ознаками хламідії займають проміжне положення між бактеріями та вірусами. Комплекс бактеріоподібних властивостей хламідій забезпечує: збереження морфологічної суті протягом усього життєвого циклу; поділ вегетативних форм; наявність клітинної стінки грамнегативного типу бактерій; наявність ДНК, РНК, ферментативної активності; здатність забарвлюватися аніліновими барвниками; чутливість до антибіотиків широкого спектра дії; наявність родоспецифічного антигену, загального для всіх хламідій.\nЗ вірусами їх зближує: дрібні розміри (вони фільтруються через бактеріальні фільтри); нездатність до росту на штучних поживних середовищах (безклітинних субстратах); здатність до тривалої персистенції в організмі хазяїна, прояв енергетичного паразитизму.\nХламідії - паразити людини, ссавців, птахів; вони викликають ряд захворювань у людини: трахому, венеричну лімфогранулому, інклюзій - ний кон'юнктивіт (C. trachomatis), орнітоз (C. psittaci). У 1988 р. Юридична комісія Міжнародної асоціації мікробіологічних товариств офіційно визнала третій вид хламідій - C. pneumoniae, який викликає респіраторну патологію людини. У 1990 р. японські мікробіологи описали четвертий вид - C. pecorum, з яким пов'язують розвиток патології суглобів. А в 2000 р. було затверджено нову міжнародну класифікацію хламідій, яка базується на наявності > 95 % гомології в нуклеотидній послідовності генів 16S і 23S рРНК для всіх представників роду і > 90 % - родини. Згідно з новою класифікацією до порядку Chlamydiales увійшло чотири родини: Chlamydiaceae, Parachlamydiaceae, Simkaniaceae, Waddliaceae. Найрадикальніші зміни відбулися в систематиці родини Chlamydiaceae, в якій на даний момент виділено два роди: Clamydia (C. trachomatis, C. suis, C. mundarum) i Clamydophila (C. pneumoniae, C. pecorum, C. psittaci, C. abortus, Ccaviae, C. felis). Інші три родини включають по одному роду з єдиним представником: Parachlamydia (P acanthamoebae); Simkania (S. nagavensis); Waddlia (W. chondrophila).\nГрупа 10. Аноксигенні фототрофні бактерії. Фотосинтезуючі бактерії, які характеризуються специфічним набором пігментів (бактеріохлорофіли і каротиноїди) та особливим типом фотосинтезу, що не супроводжується виділенням кисню (аноксигенний). Морфологічно це гетерогенна група - коки, палички, звивисті форми, нерухомі й рухомі. Клітини розташовуються поодиноко або в угрупованнях правильної чи неправильної форми. Зустрічаються також одноклітинні або однорядні багатоклітинні нитчасті форми. Довжина клітини коливається в межах 1,0-5,0 мкм (інколи досягає 100 мкм), а її товщина - 0,3-6,0 мкм. Ендоспор не утворюють, грамнегативні, розмножуються бінарним поділом, деякі види (Rhodopseudomonas palustris, R. viridis) - брунькуванням.\nФотосинтетичні пігменти можуть бути локалізовані в: ЦПМ (Heliobacillus - мають джгутики, Heliobacterium - мають ковзний тип руху); цитоплазматичних мембранних структурах (Amoebobacter, Chromatium, Thiospirillum); хлоросомах (Chlorobium, Ancalochloris, Chloroflexus, Chloronema).\nЕнергетичний метаболізм більшості видів проходить при освітленні (фотосинтез), але в деяких видів може відбуватися в темряві або за наявності кисню (окиснення, Thiocapsa), чи в анаеробних умовах під час ферментативного перетворення органічних сполук (деякі пурпурові бактерії).\nГрупа 11. Оксигенні фототрофні бактерії. Ця група представлена ціанобактеріями і прохлорофітами.\nЦіанобактерії (раніше відомі як синьозелені водорості) - сферичні, паличкоподібні, зігнуті одноклітинні, колоніальні і багатоклітинні (нитчасті), грамнегативні організми, які мають ригідну клітинну стінку, покриту капсулою, і ковзний тип руху (Chroococcales, Pleurocapsales, Oscillatoriales, Nostocales, Stigonematales). Розмножуються бінарним поділом, брунькуванням, гормогоніями, спорами, акінетами, уламками трихом. У тилакоїдах виявляється комплекс фотосинтетичних пігментів - хлорофіл а, алофікоціанін, фікоціанін, фікоерітрини.\nПорядок FTochlorales (прохлорофіти) об'єднує одноклітинні або нитчасті (розгалужені чи нерозгалужені) прокаріоти, які нагадують ціанобактерії, але на відміну від останніх містять хлорофіли а та в і позбавлені додаткових червоних чи синіх білінових пігментів. Виявляються виключно як позаклітинні симбіонти в асоціаціях з колоніальними асцидіями в тропічних чи субтропічних морських середовищах.\nГрупа 12. Аеробні хемолітотрофні бактерії і родинні організми. Ця група прокаріотів поділяється на три підгрупи: 1) безбарвні сіркоокиснювальні бактерії; 2) залізо- і манганоокиснювальні і/або бактерії, які їх осаджують; 3) нітрифікуючі бактерії.\nБезбарвні сіркоокиснювальні бактерії представлені всіма відомими морфологічними формами. Здатні до росту при pH від 1,0 до 10,5. Гра- мнегативні, хемолітотрофи, які виявляються в місцях, де є відновлені сполуки сірки: ґрунт, на межі аеробних та анаеробних зон водойм, вивідних каналах гідротерм (Macromonas, Thiobacterium, Thiobacillus).\nЗалізо- і манганоокиснювальні і/або бактерії, що їх осаджують, - це гетерогенна група мікроорганізмів, які часто утворюють специфічні агрегати. У таких агрегатах визначаються структури, забарвлені оксидами заліза або мангану. Клітина паличкоподібна (Thiobacillus), паличка зігнута (Leptospirillum), коки неправильної форми (Sulfolobus). Клітина може мати вирости у вигляді простек (простекобактерії - Hyphomicrobium) або стеблинок (стеблинкові бактерії - Gallionella). Зустрічаються нитчасті бактерії з чохлами, просоченими оксидами (Lepthothrix). За Грамом забарвлюються позитивно чи негативно або не мають клітинної стінки. Це мікроаерофіли, але деякі з них ростуть при звичайних парціальних тисках О2.\nЗалежно від субстрату, який окиснюється, нітрифікуючі бактерії поділяються на дві секції: секція А - бактерії, які окиснюють нітрит (Nitrobacter, Nitrospina, Nitrococcus, Nitrospira) і секція В - бактерії, які окиснюють аміак (Nitrosomonas, Nitrosococcus, Nitrosospira,\nГрупа 13. Бактерії, які брунькуються і/або мають вирости.\nДо цієї групи належать бактерії незвичної форми з виростами та складними клітинними циклами (рис. 7.8).\nРис. 7.8. Стадії життєвого циклу Hyphomicrobium\nУ межах групи виділяють три підгрупи.\nПідгрупа 1. Простекобактерії - це одноклітинні бактерії, які утворюють одну або більше простек на клітину. Розмноження відбувається шляхом брунькування або бінарного поперечного поділу. Клітини без простек - паличкоподібні, вібріоїдні, кокоподібні або тетраедричні. Простеки можуть надавати клітині форму булави, зірки, спіралі. Гетеротрофи, більшість представників - аероби (Caulobacter, Dchotomicrobium, Hyphomicrobium, Pedomicrobium, Prosthecomicrobium, Stella), деякі - факультативні анаероби (Ancalomicrobium). Олігокарбофіли, добре ростуть на розведених середовищах. Одні види краще ростуть за наявності дріжджового екстракту, інші - потребують вітаміни. Виявляються у водоймах та ґрунтах.\nПідгрупа 2. Порядок Planctomycetales - це одноклітинні бактерії, які утворюють розетки або нитки. Клітини кокоподібні, овальні або грушоподібні. Розмножуються брунькуванням, можуть утворювати вирости, які називаються стеблинками. Виявляються в прісних, морських та інших солоних водоймах (Planctomyces).\nПідгрупа 3. Бактерії, які брунькуються і/або мають вирости. Так, представники роду Nevskia мають довгі (1,0-6,0 х 3,0-12,0 мкм), паличкоподібні клітини з прозорими стеблинками. Стеблинки - це капсульна речовина, яка виділяється з одного боку клітини. Після завершення бінарного поперечного поділу дочірні клітини утримуються разом стеблинками, утворюючи Y-подібні гілки. У природних середовищах вони виявляються у вигляді агрегатів, які нагадують кольорову капусту (N. ramosa).\nГрупа 14. Бактерії, які мають чохол. Ростуть у вигляді ланцюжків клітин - ниток, завширшки 0,4-7,0 мкм. Грамнегативні. Нитки ростуть у трубочках з позаклітинного матеріалу, який класифікується як чохол. Інколи чохол настільки тоненький, що його важко виявити при фазово-контрастній мікроскопії. Чохли в результаті осадження оксидів заліза й мангану можуть бути забарвленими. Бактерії, які виявляють здатність до руху, мають джгутики. Аероби. Хемоорганогетеротрофи. Деякі осаджують оксиди заліза та мангану в чохлі або на його поверхні, можуть окиснювати Fe(II) і Mn(II). Виявляються у водних середовищах. Представники роду Crenothrix мають клітини від циліндричних до дископодібних, діляться шляхом утворення поперечних перетинок і формують нитки завдовжки до 1 см у чохлах, які можуть прикріплюватися до щільного субстрату. Чохол може бути безбарвним на вершині або покритий оксидом заліза чи мангану в основі. У нитках можна спостерігати збільшення поперечного септу- вання на одному чи обох кінцях з утворенням сферичних клітин розмноження - "макрогонідій".\nГрупа 15. Нефотосинтезуючі ковзні бактерії, що не утворюють плодових тіл. Група морфологічно гетерогенна - об'єднує бактерії у формі коків, спіралей, довгих гнучких паличок, покритих чи непокритих чохлом ниток, гнучких трихом і розеток, які здійснюють ковзний рух. Деякі представники можуть мати газові вакуолі, інші містять включення сірки. Бактерії роду Beggiatoa ростуть хемоавтотрофно, всі інші - хемогетеротрофно, деякі здатні до міксотрофного росту. Серед них є одноклітинні паличкоподібні (Cytophaga, Flexibacter, Sporocytophaga), плоскі нитчасті (Alysiella) та сіркоокиснювальні ковзні бактерії (Achromatium, Beggiatoa, Thiothrix).\nГрупа 16. Ковзні бактерії, які утворюють плодові тіла: міксобактерії. Паличкоподібні грамнегативні бактерії, які здатні до ковзного руху, утворюють плодові тіла і стійкі до висушування міксоспори. Клітини (0,6-1,2 х 2,0-10,0 мкм) двох морфологічних типів: а) тонкі гнучкі палички зі звуженими кінцями; б) відносно товсті палички циліндричної форми із заокругленими кінцями. У результаті ковзного руху клітин колонії міксобактерій поширюються по поверхні субстрату, і тому вони мають назву швармів. Усередині шварма клітини розподілені нерівномірно, концентруючись у радіальних тяжах або в масивних складках по периферії шварма.\nВ умовах голодування клітини скупчуються або агрегують у певних ділянках шварма, утворюючи великі глобулярні або гребенеподібні маси, які містять 104-106 клітин. Ці маси диференціюються в плодові тіла, форма й будова яких залежить від виду (рис. 7.9). Плодові тіла можуть бути простими, без спорангіолей (Myxococcus, Angiococcus, Archangium), і складними, тобто складатися з кількох одиниць (Cystobacter, Stigmatella, Polyangium, Chondromyces). Розмір плодових тіл варіює від 100 до 600 мкм. Під час дозрівання плодового тіла вегетативні клітини перетворюються в міксоспори - форма спокою (стара назва - мікроцисти).\nРис. 7.9. Вегетативні клітини (а) і плодове тіло (б) Chondromyces crocatus\nЗа типом живлення міксобактерії - хемоорганотрофи, здатні до деструкції різних біомакромолекул. Виявляються в ґрунтах, деревині, корі живих і відмерлих дерев, воді.\nГрупа 17. Грампозитивні коки. Це численна і гетерогенна група мікроорганізмів, об'єднаних в одну на підставі таких загальних ознак, як сферична форма клітини і позитивна реакція при забарвлюванні за Грамом. Серед них є аероби (Micrococcus, Planococcus, Deinococcus), факультативні анаероби (Staphylococcus, Stomatococcus, Streptococcus, Leuconostoc, Pediococcus, Aerococcus), анаеробні роди (Peptococcus, Peptostreptococcus, Ruminococcus, Coprococcus, Sarcina).\nГрупа має дві родини (Micrococcaceae і Deinococcaceae) і ряд родів, які займають незалежне систематичне положення.\nДо родини Micrococcaceae належать об'єкти з досить різноманітними харчовими потребами. Вони ростуть за умов вмісту в середовищі 5 % NaCl, а деякі штами здатні розвиватися за наявності 10 % NaCl. Деякі види патогенні для людини і тварин. До цієї родини віднесено роди Micrococcus (M. lylae, M. roseus, M. agilis, M. knstinae),Stomatococcus (S. mucilaginosus), Planococcus (P. citreus), Staphylococcus (S. aureus, S. epidermidis, S. haemolyticus, S. saprophyticus, S. warned).\nДо роду Staphylococcus належать бактерії, які мають сферичну форму клітини діаметром 0,5-1,5 мкм. У препаратах виявляються поодинокі клітини, інколи вони розташовуються парами або утворюють характерні угруповання (грона винограду), що є результатом поділу\nклітини більш як в одній площині. У клітинних стінках визначаються як пептидоглікан, так і тейхоєві кислоти. Діамінокислотою пептидоглікану є L-лізин. Оптимальна температура росту - 35-40 0С, температурний діапазон росту - 15-45 0С. Оптимум pH - 7,0-7,5, межі pH - від 4,2 до 9,3. Представники деяких видів (S. aureus, S. cohnii, S. intermedius, S. epidermidis) проявляють гемолітичну активність.\nДо родини Deinococcaceae входить один рід - Deinococcus (D. radiodurans), клітини представників якого мають сферичну форму (діаметр 0,5-3,5 мкм), розташовуються парами, а частіше формують тетради. Нерухомі, хемоорганотрофи з дихальним типом метаболізму.\nЗа такими ознаками, як здатність до росту при температурі 10 0С і 45 0С у середовищі з 6,5 % NaCl, при pH 9,6 у середовищі, що містить 40 % жовчі, спричиняти α- або β-гемоліз, гідролізувати аргінін, крохмаль і гіпурат, здатність до росту в анаеробних умовах, представників роду Streptococcus поділяють на декілька груп:\n- піогенні стрептококи (S. pyogenes, S. agalactiae, S. equi, S. pneumoniae);\n- стрептококи ротової порожнини (S. salivarius, S. sanguis, S. mutans, S. sobrinus);\n- ентерококи (S. faecalis, S. faecium);\n- молочнокислі стрептококи (S. lactis, S. raffinolactis);\n- анаеробні стрептококи (S. hansenii, S. pleomorphus);\n- інші стрептококи (S. thermophillus, S. bovis).\nВарто зазначити, що представники таких фізіологічних груп, як ентерококи та молочнокислі стрептококи, отримали відповідні родові назви Enterococcus та Lactococcus і розглядаються паралельно у відповідних таксономічних групах. Тобто слід пам'ятати, що такі представники, як Streptococcus lactis та Enterococcus lactis, є ідентичними.\nПредставники роду Leuconostoc (L. mesenteroides, L. paramesenteroides, L. lactis) мають клітини сочевицеподібної форми, розташовуються парами або формують ланцюжки, нерухомі, хемоорганотрофи, які потребують багатих поживних середовищ. Оптимальна температура росту - 20-30 0С, але здатні рости в температурних межах 5-30 0С. На середовищах із сахарозою (α-глюкозил-β-фруктоза) продукують значну кількість слизу, чим завдають значних збитків під час виробництва цукру ("хвороба жаб'ячої ікри»).\nДо роду Sarcina належать представники, які мають майже сферичні клітини (1,8-3,0 мкм) і утворюють характерні угруповання - пакети, що містять 8, 16, 32... клітини. Нерухомі, пігменти не синтезують. Метаболізм бродильного типу, облігатні анаероби. S. ventriculi\nвиділяється з ґрунту, організму людей із хворим шлунком, поверхні насіння злакових. Клітина має додатковий зовнішній целюлозний шар. S. maxima виділяється з насіння злакових, клітина не має зовнішнього додаткового шару.\nГрупа 18. Грампозитивні палички й коки, які утворюють ендоспори. Таксономічні зв'язки в межах цієї групи вивчені недостатньо. Клітини більшості представників мають паличкоподібну форму. Виняток становлять штами, віднесені до роду Sporosarcina; вони представлені кокоподібними клітинами, які здатні до утворення тетрад або пакетів. Товщина клітини більшості представників коливається в межах 0,3-2,0 мкм. Винятком є штами роду Oscillospira, діаметр клітин яких досягає 3,0-6,0 мкм клітини мають паличкоподібну форму або утворюють нитки, розділені перетинками на дископодібні клітини.\nБільшість забарвлюється за Грамом позитивно, але можуть бути грамваріабельними або грамнегативними. Як правило, рухомі, з перитрихальним типом джгутикування. Метаболізм та екологія різних представників сильно варіює. До даної групи віднесено ряд родів, які займають незалежне систематичне положення: Amphibacillus, Bacillus, Clostridium, Desulfotomaculum, Oscillospira, Sporohalactobacter,\nSporolactobacillus, Sporosarcina, Sulfobacillus. За відношенням до кисню ендоспороутворювальні бактерії представлені всіма типами: облігатні аероби (Sporosarcina), аероби та факультативні анаероби (Bacillus), факультативні анаероби (Sporolactobacillus), облігатні анаероби (Clostridium, Desulfotomaculum, Oscillospira). Серед представників цієї групи є збудники маслянокислого (Clostridium butyricum) та аце- тонобутилового бродіння (C. acetobutylicum), уролітичні бактерії (Sporosarcina ureae, Bacillus pasteurii), вільноживучі фіксатори молекулярного азоту (C. pasteurianum), продуценти антибіотиків, зокрема, граміцидину С (B. brevis var. G.-B.), поліміксину (B. polymyxa), субтиліну (B. subtilis), а також ферментів - протеаз (B. subtilis), амілаз (B. licheniformis), амінокислот - L-глутамату (B. megaterium), L-триптофану (B. subtilis), ентомоцидних токсинів (B. thuringiensis) та інших біологічно активних речовин.\nЩодо екології - це космополіти, які виявляються в ґрунті, мулі, прісних та солоних водоймах, на тваринних і рослинних рештках, в організмі комах, тварин та людини. Є патогенні для людини види: B. anthracis - збудник сибірки; C. botulinum - збудник ботулізму; C. perfringens - збудник газової гангрени; C. tetani - збудник правцю. Деякі представники роду Bacillus, які вважались сапрофітами, віднесені до умовно-патогенних бактерій, наприклад B. cereus. Останніми роками описано ряд захворювань, які провокуються B. subtilis.\nГрупа 19. Грампозитивні неспороутворювальні палички правильної форми. Бактерії, віднесені до даної групи, мають паличкоподібну форму, яка може варіювати від коротких паличок (майже коків) до довгих паличок, ниток або трихом, але всі вони мають правильну форму - плеоморфізм виражений слабо. Клітини грампозитивні, спор не утворюють, рідко пігментовані. Організми цієї групи - мезофіли, факультативні або облігатні анаероби, які здійснюють гомо- або гетероферментативне молочнокисле бродіння, здатні рости лише на складних поживних середовищах. Зустрічаються, як правило, в асоціаціях із рослинами чи тваринами або в органічній речовині, що розкладається. Є патогенні організми. Особливий інтерес становлять представники роду Lactobacillus і Listeria. Бактерії роду Lactobacillus виявляються в молоці, змивах молокопереробного обладнання, зернових і м'ясних продуктах, вині, фруктових соках, ротовій порожнині, кишковому тракті людини. Клітини - від довгих до коротких паличок (кокобацил), часто утворюють ланцюжки. Нерухомі, якщо рухомі, то мають перит- рихальний тип джгутикування. Грампозитивні, але при старінні культури і підвищенні кислотності середовища за Грамом не забарвлюються. У процесі зброджування цукрів утворюють лактат (до 50 %), ацетат, форміат, сукцінат, етанол та СО2. Типовим видом роду є L. delbrueckii.\nТиповим видом роду Listeria є L. monocytogenes - збудник лістеріозу, гострого інфекційного захворювання, яке супроводжується ураженням заглоткових та інших залоз, мононуклеарною реакцією білої крові, часто - явищами септицемії.\nГрупа 20. Грампозитивні неспороутворювальні палички неправильної форми. Більшість представників даної групи - це грампозитивні палички (Acetobacterium, Actinomyces, Arthrobacter, Bifidobacterium, Brevibacterium, Corynebacterium, Propionibacterium) неправильної форми, аероби (Arthrobacter, Brevibacterium), деякі рухомі. Інші - факультативні анаероби (Actinomyces, Corynebacterium, Propionibacterium), облігатні анаероби (Acetobacterium, Acetogenium, Bifidobacterium) або грамнегативні (Acetogenium).\nГрупа 21. Мікобактерії. До цієї групи віднесено рід Mycobacterium. Клітини паличкоподібної форми, кислотостійкі, аеробні, ростуть повільно, вільноживучі або паразити хребетних. Кислотостійкість зумовлена наявністю восків у складі клітинної стінки, що особливо важливо для визначення мікобактерій. Клітини мікобактерій можуть утворювати нитки, які нагадують міцелій, але вони легко розпадаються на палички або коки. За Грамом забарвлюються з утрудненням, але вважається, що вони грампозитивні. Нерухомі, аероби і хемоорганотрофи. Типовий вид - M. tuberculosis.\nМікобактерії здатні до утворення спор. При цьому плазма розпадається на окремі ділянки (фрагменти), які стискаються й ущільнюються (рис. 7.10). Такі фрагменти і є самостійними зародковими тільцями - спорами. На утворення спор витрачається весь вміст клітини. При формуванні спор оболонка клітини ослизнюється, стає менш помітною, майже зникає, а спори вивільнюються. За способом утворення і біологічним значенням спори мікобактерій суттєво відрізняються від таких в ендоспороутворювальних бактерій. У клітині мікобактерій утворюються не одна, а декілька нестійких до дії несприятливих факторів спор.\nРис. 7.10. Спороутворення в мікобактерій:\nа - концентрація плазми на окремі фрагменти; б, в - ущільнення фрагментів та їх перетворення у спори; г - розчинення оболонки клітин; д - зрілі спори\nГрупи 22-29. Актиноміцети. Грампозитивні бактерії, які здатні до утворення ниток (галуження) діаметром 0,5-1,0 мкм. Нитки можуть розпадатися на елементи різних розмірів або зберігатися цілими й утворювати артроспори. Спори поодинокі, у ланцюжках різної довжини або в спорангіях, як правило, нерухомі, але в деяких родів спори мають джгутики. Роди актиноміцетів відрізняються морфологічними ознаками, наприклад формою спороносців, а також наявністю маркерних хімічних компонентів клітинної стінки, мембран і гідролізатів цілих клітин (рис. 7.11). У більшості випадків це аероби, але деякі роди представлені факультативними чи облігатними анаеробами. Хемогетеротрофи. Деякі види патогенні для людини, тварин і рослин.\nРис. 7.11. Деякі типи спороносців актиноміцетів\nНокардіоформні актиноміцети утворюють нитки, які розпадаються на короткі елементи. Деякі роди утворюють повітряний міцелій з ланцюжками спор. Поділ на роди базується, перш за все, на хемотипі клітинної стінки, наявності чи відсутності міколових кислот та інших хімічних характеристиках. Ця підгрупа представлена родами Nocardia і Rhodococcus. Вегетативні гіфи роду Nocardia від рудиментарних до сильно розгалужених, діаметром 0,5-1,2 мкм, які ростуть на поверхні і проникають у товщу агаризованого середовища. Гіфи часто розпадаються на бактероїдні елементи - від паличко- до коко- подібних. Майже завжди утворюють повітряні гіфи. На повітряних, а інколи на субстратних гіфах виявляються ланцюжки спор. За Грамом забарвлюються позитивно або варіабельно. Аероби, частково кислотостійкі. Колонії мають плівчасту або бархатисту поверхню, коричневого, рижувато-коричневого, рожевого, оранжевого, червоного, пурпурового, сірого або білого кольору, гладенькі або зернисті. У представників роду Rhodococcus можливе утворення різних морфологічних форм - від паличок до розгалуженого вегетативного міцелію. Морфогенетичний цикл розпочинається зі стадії коків або коротких паличок, які переходять у послідовний ряд морфологічних змін, що завершують життєвий цикл. Так, коки можуть проростати в короткі палички, утворювати нитки з бічними виростами чи елементами галуження або сильно розгалужені гіфи. Наступна генерація коків або коротких паличок утворюється під час фрагментації паличок, ниток та гіфів. Грампозитивні, частково кислотостійкі, аероби.\nДо родів із багатогніздовими спорангіями віднесено: Dermatophilus, Frankia, Geodermatophilus. Повітряний міцелій у представників роду Dermatophilus розвивається в атмосфері СО2. Субстратний міцелій складається з довгих, звужених на кінці ниток, які галузяться латерально під прямими кутами. Перегородки, які утворюються в поперечній, горизонтальній і вертикальній площинах дають початок восьми паралельним рядам кокоподібних клітин (спор), кожна з яких рухається за допомогою джгутика. Грампозитивні, аероби і факультативні анаероби, які ростуть на складних поживних середовищах. Паразити ссавців (переважно сільськогосподарських тварин). D. congolensis є збудником ексудативного дерматиту. Представники роду Frankia. не утворюють повітряного міцелію. Вегетативні гіфи слабко або сильно галузяться. Багатогніздові спорангії, округлі або неправильної форми, утворюються термінально, латерально чи інтеркалярно на вегетативних гіфах. Спорангіоспори нерухомі, розміром 1,0-5,0 мкм, від незабарвлених до чорних. Міколати не виявляються. Аероби або мікроаерофіли. Ростуть повільно (час генерації 17 діб). Більшість штамів здатні фіксувати атмосферний азот in vitro і в рослинах - вони є симбіонтами ряду покритонасінних рослин, які індукують утворення бульбочок (F. alni).\nАктиноплани утворюють тонкий збіднений міцелій, який галузиться, але не розпадається. Утворюють пігменти різних кольорів, які добре дифундують у середовище. Спори сферичної форми утворюються всередині спорангіїв (спорових везикул), розташовані на спорангіофорах або сидячі. Потрапляючи у воду, спори вивільнюються із спорангіїв, рухаються за рахунок полярних джгутиків. Грампозитивні, але частина гіф може не забарвлюватися за Грамом. Виявляються в ґрунті та рослинному матеріалі, який розкладається, - Actinoplanes philippinensis. Представники роду Micromonospora мають добре розвинений, розгалужений і септований міцелій діаметром 0,5 мкм. Нерухомі спори утворюються по одній на коротких або довгих спороносцях, які часто розташовані розгалуженими пучками (рис. 7.12). Спороносці утворюються моноподіально чи симподіально. Повітряний міцелій не виявляється. Грампозитивні, не кислотостійкі, хемоорганотрофи. Виявляються в ґрунтах, воді, морському середовищі, мулі - M. chalcea.\nРис. 7.12. Утворення спор у мікромоноспор:\nа - Micromonospora - спори сидять на поверхні у вигляді горбочків або коротких ланцюжків на коротких ніжках-спороносцях; б - Microbispora - двоклітинні спори на коротких ніжках; в - Micropolyspora - ланцюжки спор, прямі або спірально зігнуті; г - Actinobifida - дихотомічне галуження пороносних гілок, по одній спорі на кінці гілки\nСтрептоміцети і близькі роди. Актиноміцети цієї групи утворюють міцелій, який галузиться (діаметром близько 1,0 мкм) і має тенденцію розпадатися на фрагменти. Рід Streptomyces має вегетативні гіфи діаметром 0,5-2,0 мкм, які утворюють сильно розгалужений міцелій, що рідко розпадається на фрагменти (S. albus, S. antibioticus, S. diastaticus,\nS. albidoflavus, S. gHseoviHdis). Повітряний міцелій у зрілому стані несе ланцюжки з трьох чи більше нерухомих спор. Деякі види можуть формувати склероціо-, пікнідіо- і спорангіоподібні структури. Колонії шкірясті або маслянисті. Поверхня колонії на початку гладенька, але з часом формується переплетення повітряного міцелію, яке може бути пластів - цевого, зернистого, порошкоподібного чи бархатистого типу. Утворюють різні пігменти, які визначають колір субстратного і повітряного міцелію. Часто синтезують також пігменти, які дифундують у середовище. Багато штамів продукують один або декілька антибіотиків. Оптимум температури - 25-35 0С, оптимальний для росту діапазон pH - 6,5-8,0. Значно поширені в ґрунті, включаючи компости. Деякі види патогенні для тварин і людини, інші - фітопатогени. Рід Streptoverticillium має розгалужений субстратний міцелій діаметром 0,8-1,2 мкм. Повітряний міцелій складається з довгих прямих гіфів, на яких розташовані мутовки гілочок. Кожна гілочка-мутовка має на кінчику зонтик з ланцюжка сферичних та еліпсоподібних шипуватих чи волосистих спор (S. baldaccii, S. griseocameum, S. viridoflavum).\nГрупа 30. Мікоплазми (молікути): бактерії без клітинної стінки. Мікоплазми не мають істинної клітинної стінки, не здатні синтезувати таких її попередників, як мурамова і диамінопімелінова кислоти. Клітини дуже дрібні, інколи до ультрамікроскопічних (~200 нм), плеоморфні. За морфологією клітин - від коків до ниток, які здатні до утворення міцелієподібних структур. Розмноження відбувається за рахунок утворення в нитках кокоподібних структур - елементарних тілець, визначається також бінарний поділ і брунькування. За Грамом не забарвлюються.\nМікоплазми (відділ Tenericutes) об'єднані у клас Mollicutes, який має порядок Mycoplasmatales з трьома родинами: Mycoplasmataceae, Acholeplasmataceae і Spiroplasmataceae. Поділ мікоплазм на родини базується на їх вимогах до стеринів, стійкості до дигітоніну, наявності лактатдегідрогенази, величині геному, здатності до синтезу жирних кислот з ацетату тощо. Так, стеринозалежні мікоплазми родини Mycoplasmataceae потребують стеринів, які є основним компонентом мембранних ліпідів паразитичних форм. Стеринозалежні мікоплазми родини Spiroplasmataceae із спіралеподібною формою клітини характеризуються в деяких фазах (у lag-фазі - сферичні й короткі спіральні клітини, у стаціонарній - довгі) здатністю до обертального і гвинтоподібного руху (джгутики чи аксіальні фібрили відсутні).\nРодина Mycoplasmataceae представлена двома родами: Mycoplasma і Ureaplasma. Діаметр кулястої клітини коливається від 125 до 250 нм, а довжина ниткоподібних форм може досягати 150 мкм. При старінні культури нитки розпадаються на ланцюжки кокоподібних клітин. На щільних поживних середовищах вони утворюють дрібні, напівсферич- ні, сплющені колонії діаметром 10-600 мкм, інколи колонія досягає 4 мм. Типові колонії двофазні і мають вигляд "вилитої яєчні». Вони складаються з каламутної, гранулярної центральної частини, яка вростає в середовище, і плоскої периферійної зони, що просвічується. Розмножуються бінарним поділом, брунькуванням або множинним вивільненням елементарних тілець. Елементарні тільця - це структури ~ 100 нм, які виявляються в загальній масі колонії. Вважається, що вони утворюються внаслідок якихось дегенеративних процесів, які мають місце в екстремальних умовах, тобто в умовах, коли клітина має загинути. При загибелі клітини вивільнюються частинки типу спор, які, потрапивши в оптимальні умови, дають початок новому поколінню. Мікоплазми є паразитами широкого кола хазяїв - ссавців і птахів. Вони можуть викликати гострі і хронічні патологічні процеси, які перебігають за типом латентних інфекцій. Доведена роль у патології людини M. pneumoniae. M. hominis часто висівається з урогенітального тракту і, можливо, провокує уретрити та інші запальні процеси. M. arthritidis висівається із синовіальної рідини уражених суглобів. M. salivarium і M. oral є коменсалами ротової порожнини. Типовим видом роду є M. agalactiae. Особливістю представників роду Ureaplasma (U. diversum, U. felinum, U. urealiticum) є здатність гідролізувати сечовину.\nАхолеплазми не потребують для свого розвитку стеринів. На щільних поживних середовищах вони утворюють досить великі колонії (~ 3 мм). Це факультативні анаероби, хемоорганотрофи з бродильним типом метаболізму. Серед них є вільноживучі сапрофіти, паразити і, можливо, патогени ссавців і птахів. Типовий вид - Acholeplasma laidlawii.\nОпис родини Spiroplasmataceae вперше зробив І. Скрипаль у 1978 р. Діаметр сферичної клітини коливається від 0,1 до 0,25 мкм. У рідкому середовищі домінують спіральні клітини діаметром ~ 0,12 мкм і завдовжки до 2-4 мкм. На щільних середовищах формуються округлі, неспіралеподібні форми. На щільних субстратах утворюють характерні для молікутів колонії - типу яєчні з чіткими краями. На середовищі з вологою поверхнею формуються гранульовані колонії з дифузною межею. По краях колонії з'являються "дочірні" колонії, які утворюються в результаті пересування окремих клітин з первинної колонії. Розмір колонії коливається в межах 0,2 мм. Факультативні анаероби. Температурний діапазон - 20-37 0С, температурний оптимум - 32 0С. Виділяються з листків цитрусових рослин, але захворювання не відтворюється експериментально. Типовий вид - Spiroplasma citri.\nЗа філогенетичною систематикою відділ Tenericutes скасовано, а клас Mollicutes входить до групи грампозитивних бактерій (Firmicutes). Філогенентични зв'язки класу молікут а також шляхи їхньої еволюції дискутуються до цього часу. Так, на базі порівняльного аналізу 16S рРНК мікоплазм із грампозитивними бактеріями було підтверджено їхню спорідненість з представниками роду Clostridium.\nГрупа 31. Метаногени. Грамнегативні або грампозитивні бактерії, у яких клітинна стінка не має ні муреїну, ні зовнішньої мембрани. Мембрани складаються з ізопреноїдів, зв'язаних ефірними зв'язками.\nОблігатні анаероби. Хемоавтотрофи або хемогетеротрофи, які завжди утворюють метан як продукт метаболізму. Крім метаногенів, жодні інші організми метан не утворюють. Як джерело вуглецю й енергії використовують H2 + CO2, форміат, ацетат, сполуки, які містять метильну групу (метанол, метиламіни, метилсульфіди) та ін. Клітина може бути паличко-, ланцето- або кокоподібної форми; асимілюють H2 + CO2, форміат або Н2 + метанол. Клітинна стінка містить псевдомуреїн - MethanobacteHum (M. formicicum), Methanobrevibacter (M. ruminantium), Methanosphaera (M. stadtmanae), Methanothermus (M. fervidus). Бактерії, які мають клітини коко-, паличко-, спірале- або пластинкоподібної форми, використовують Н2 + СО2, форміат або спирти + СО2, а клітинні стінки не містять псевдомуреїну, віднесено до родів: Methanococcus (M. vannielii), Methanogenium (M. cariaci), Methanomicrobium (M. mobile), Methanospinllum (M. hungatei). Псевдосарцини, коки або покриті чохлом палички, які використовують як субстрат для росту триметиламін або ацетат, становлять підгрупу, яка об'єднує роди: Methanococcoides (M. methylutens), Methanolobus (M. tindarius), Methanosarcina (M. barkeri).\nГрупа 32. Сульфатредукуючі археї. Мають клітини неправильної форми, часто трикутні, діаметром 0,4-1,3 мкм, поодинокі, у парах, із джгутиками або без них. За Грамом не забарвлюються. При освітленні світлом із довжиною хвилі 420 нм дають блакитно-зелену флуоресценцію. На щільних середовищах утворюють зеленкувато-чорні гладенькі колонії діаметром 1-2 мм. Облігатні анаероби. Хемолітотрофи, хемоор- ганотрофи або хемоміксотрофи. Для автотрофного росту потребують тіосульфат і Н2, у присутності сульфату ріст слабкий. Утворюють H2S. Можуть відновлювати S0. Температурний діапазон росту 60-95 0С, температурний оптимум - близько 83 0С. Діапазон pH - 4,5-7,5, оптимум - 6,0. Виділяються з мілководних і глибоководних морських гідротермальних екосистем. До даної групи віднесено рід Archaeoglobus (A. fulgidus).\nГрупа 33. Екстремально галофільні аеробні архебактерії (гало-бактерії). Представлені організмами кокоподібної форми (0,82,0 мкм) або неправильних паличок (0,3-1,2 х 1,0-15,0 мкм). Рухомі за рахунок пучків полярних джгутиків або нерухомі. Грамнегативні (палички) або грамваріабельні (коки). Паличкоподібні клітини лізуються при суспендуванні в дистильованій воді. Колонії забарвлені в червоний колір різних відтінків за рахунок вмісту у клітинах каротиноїд- них пігментів. Аероби, але деякі представники здатні до анаеробного росту у присутності нітрату. Хемогетеротрофи, потребують для росту не менш як 1,5М NaCl; для більшості оптимальна концентрація NaCl - 2,0-4,0 М. Виявляються в солоних і лужних озерах, солеварнях та засолених ґрунтах: Halobacterium (H. salinarium), Halococcus (H. morrhuae), Natronobacterium (N. gregoryi), Natronococcus (N. occultus).\nГрупа 34. Архебактерії, позбавлені клітинної стінки. Група представлена родом Thermoplasma, який об'єднує плеоморфні клітини з варіаціями форми від сферичної (0,1-5,0 мкм) до ниткоподібної. Клітини позбавлені клітинної стінки й оточені лише клітинною мембраною завтовшки близько 7 нм. Ліпіди клітинної мембрани представлені дибіфітанильними (С40) дигліцерольними тетраефірами. Грамнегативні, можуть бути рухомими за рахунок джгутиків. Облігатні термофіли (діапазон температур для росту 33-67 0С); облігатні ацидофіли (ростуть при pH 0,5-4,0). За умов нейтральних pH відбувається лізис клітини. Факультативні анаероби. Анаеробний ріст стимулюється елементарною сіркою, яка відновлюється до H2S. Поширені у вугільних териконах. Типовий вид - T. acidophilum.\nГрупа 35. Екстремальні термофіли і гіпертермофіли, які метаболізують S0. Це грамнегативні рухомі або нерухомі палички, нитки, коки або клітини дископодібної форми. Серед них є аероби, факультативні або облігатні анаероби. Ростуть хемоавтотрофно або хемогетеротрофно. В анаеробних умовах окиснюють H2S або S0до H2SO4. Донорами електронів служать Н2 або органічні речовини. Діапазон температур для росту - 45-110 0С, оптимальна температура - 70-105 0С. Поширення - континентальні сольфатарні поля або морські гідротермальні системи. Група розділена на три підгрупи. Підгрупа 1 об'єднує термоацидофільні аеробні або факультативно анаеробні кокоподібні організми, які ростуть при pH нижче 4,0: рід Acidianus (A. infernus, температурний оптимум - 88 0С, максимальна температура для росту - 96 0С; A. brierleyi, оптимальна температура для росту - 70 0С, максимальна - 75 0С); рід Sulfolobus (S. acidocaldarius, діапазон температур - 55-87 0С, діапазон pH - 1,0-6,0). До підгрупи 2 належать паличко- або ниткоподібні бактерії, облігатні анаероби, які ростуть при pH понад 4,0. Рід Thermofilum (T. pendens, клітини паличкоподібної форми діаметром 0,15-0,35 мкм і завдовжки від 1,0 до ~100 мкм; діапазон pH - 4,0-6,7; інтервал температур - 70-95 0С). Підгрупа 3 об'єднує облігатні анаероби коко- або дископодібної форми, які ростуть при pH понад 4,0. Бактерії роду Desulfurococcusмають кокоподібні клітини грампозитивного типу, рухомі або нерухомі. Діапазон температури - 70-95 0С (оптимальна - 85 0С), діапазон pH - 4,57,0 (оптимальна - близько 6,0). Типовий вид - D. mucosus.


ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО КРОНОС — Код ЄДРПОУ 23278672\nПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО КРОНОС\n05.01.2006 (14 років 6 місяців)\nАдреса: 36028, ВУЛ.КАЛІНІНА, 48, К.38, М.ПОЛТАВА, ОКТЯБРСЬКИЙ Р-Н, ПОЛТАВСЬКА ОБЛАСТЬ, УКРАЇНА\nУчасники та бенефіціари 23278672\n24.10.1995 Змінився вид діяльності 80400 - ПОСЕРЕДНИЦЬКI ПОСЛУГИ ПРИ КУПIВЛI - ПРОДАЖI ПРОДУКЦIЇ ВИРОБНИЧО - ТЕХНIЧНОГО ПРИЗНАЧЕННЯ\n24.10.1995 Змінився розмір статутного капіталу 10 грн.\n24.10.1995 Змінилася адреса ПОЛТАВСЬКА ОБЛ.,М. ПОЛТАВА,КИЇВСЬКИЙ Р-Н, ВУЛ. ЗІНЬКІВСЬКА, Б.14, KB.81\nІнформація про компанію "КРОНОС"\nОтримайте ключові деталі про фірму "КРОНОС". Повноцінне досьє про фірму допоможе власнику в виборі, співпрацювати з партнером або краще не зв'язуватися. Ці дані містяться в держреєстрі. Такий набiр даних отримують завдяки ЄДРПОУ компанії 23278672.\nДані про компанію "КРОНОС"\nЗа кодом компанії, що називається ЄДРПОУ, можна дізнатися, в якому місті знаходиться ця компанія - для "КРОНОС" це Полтава, в нашому довіднику на букву П. Юридична адреса компанії 36028, ВУЛ.КАЛІНІНА, 48, К.38, М.ПОЛТАВА, ОКТЯБРСЬКИЙ Р-Н, ПОЛТАВСЬКА ОБЛАСТЬ, УКРАЇНА, а також більш докладні відомості можна дізнатися в повній версії нашого сервісу. За номером EГР на сайті містяться дані про засновників і тих, хто має право підпису, прізвища, імена та по батькові цих осіб. Ключові особи цієї компанії - , а також засновники . У повній версії системи знаходяться судові рішення по цій компанії, дані з податкового реєстру і сума статутного капіталу компанії. Форма власності компанії – ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО Дивіться інші компанії в Полтава або в каталозі на букву П\nПП "ПУСКОНАЛАГОДЖУВАЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ КВП І АВТОМАТИКИ"


Коензим Q10 з риб'ячим жиром, CoQ10, Now Foods, 60 мг, 120 капсул купити в Києві і Україні за найкращою ціною\n642 грн (знижка 3%)\n629 грн (знижка 5%)\nПоточний товар Коензим Q10 з риб'ячим жиром, CoQ10, Now Foods, 60 мг, 120 капсул\nВсього: 1603 грн\nРиб'ячий жир з коензиму, Now Foods є унікальною сумішшю з риб'ячого жиру, що поєднує в собі жирні кислоти і вітамін Е, а також коензим Q10, який є необхідним для виробництва енергії в мітохондріях. Ця формула є зручним і смачним способом підтримки здорової шкіри, суглобів, кісток і оптимальної імунної функції. З цієї, а також багатьма іншими добавками, ви зможете ознайомитися на сайті Біотус. Досвідчені консультанти зможуть підібрати продукт, який підійде саме вам.\nІнші інгредієнти: желатин, гліцерин, вода, ріжкове дерево, екстракт аннато, масло рисових зерен і жовтого бурачнику. Містить рибу і сою.\nВітамін Е (д - альфа токоферол і суміш токоферолів) 10 МО 33%\nКоензим Q10 (CoQ10) 60 мг **\nЕПК 40 мг **\nВідповідь:контент-менеджер сайта на 2 січня 2018 р.


У МЗС України відзначили роботу Волкера з Сурковим » Слово і Діло\nУ Клімкіна прокоментували зустрічі Волкера і Суркова\n26 грудня 2017, 23:16\nФормат переговорів, який вівся між представником Держдепу США Куртом Волкером і радником президента Росії Владиславом Сурковим був одним з найефективніших цьогоріч.\nЯк інформує «Слово і Діло», про це у вівторок, 26 грудня, заявила заступник міністра закордонних справ України з питань європейської інтеграції Олена Зеркаль в ефірі 5 каналу.\nМиротворці на Донбасі: Порошенко і Тіллерсон скоординували позиціїПрезидент України і держсекретар США провели телефонні переговори і обговорили загострення ситуації на сході України. 23 грудня 2017, 09:36\n«Немає іншого формату, тому всі підтримують Мінський формат ... Цьогоріч інтенсивніше працював формат Волкер - Сурков», - сказала вона в ефірі 5 каналу у вівторок.\nНагадаємо, остання тема, яка обговорювалася Волкером і Сурковим стосувалася теми миротворців на Донбасі.\nЗокрема, представник Держдепу передав російському дипломату доповнення до запропонованого Росією варіанту резолюції щодо розміщення місії ООН на Донбасі.


«Пізнання дитиною навколишнього світу і самого себе не повинно бути однобічним. Пізнаючи світ і сами - НОВА ПЕДАГОГІКА\nПедагогіка і виховання » Особливості морального виховання за Сухомлинським » Погляди на моральне виховання в педагогічні спадщині В.О.Сухомлинського\n«Пізнання дитиною навколишнього світу і самого себе не повинно бути однобічним. Пізнаючи світ і самих себе, діти зобов'язані по крупинці пізнавати свою відповідальність за матеріальні і духовні цінності, створені старшими поколіннями»,- писав педагог. На сторінках трилогії розкриваються головні, на думку Сухомлинського, умови виховання: пізнання, емоційне сприйняття, спілкування і діяльність - у їх діалектичному взаємозв'язку. Самим плідним шляхом пізнання Василь Олександрович вважав шлях від конкретного до абстрактного: «У молодшому віці вчитель для дитини - відкривач світу речей і явищ, а в отроцтві - відкривач світу ідей». Сухомлинський досліджував механізми пізнання - мотиви, емоції, стимули - уключив їх у систему активної педагогічної дії. Особливе значення у вихованні Василь Олександрович додавав емоційним переживанням. Він вважав, що «емоційна насиченість процесу навчання, особливо сприйняття навколишнього світу, - це вимога, висунута законами розвитку дитячого мислення». Педагог прагнув тонко і продумано організувати виховний вплив, розбудити у вихованця інтерес до предмета чи явища через почуття подиву і здивування. «Для дитини, - писав Сухомлинський кінцева мета оволодіння знаннями не може бути головним стимулом його розумових зусиль, як у дорослого. Джерело бажання учитися - у самому характері дитячої розумової праці, в емоційному фарбуванні думки, в інтелектуальних переживаннях. Якщо це джерело висихає, ніякими прийомами не змусиш дитину сидіти за книгою». Ще в більшій мірі це стосується процесів формування духовного світу особистості:\n«Емоційно-естетична оцінка ідей, принципів як найважливіший елемент ідейного виховання залежить від того, як глибоко здатна людина переживати в зв'язку з пізнанням навколишнього світу такі почуття, як радість, замилування, подив, сум, тривогу, сором, гнів, збурювання, зніяковілість, совісті й ін.». У роботах «Серце віддаю дітям», «Народження громадянина» і «Лист до сина» приділено багато уваги складному і багатоплановому процесу спілкування як педагогічної категорії. В.А. Сухомлинський проаналізував усі типи педагогічно значимого спілкування, торкнувся багато аспектів процесу спілкування дитини з природою, з навколишнім світом, із творами мистецтва, охарактеризував принципи спілкування дітей з педагогом, у колективі й один з одним, із представниками старшого покоління - дідусем і бабусею, батьком і матір'ю. «Тонкість почуттів, - писав Василь Олександрович, - виховується тільки в колективі, тільки завдяки постійному духовному спілкуванню з людьми .». При цьому ідею педагогічного спілкування він розглядав у єдності з діяльністю, із практикою. У трилогії розглянуті найрізноманітніші види педагогічно значимої діяльності: пізнавальна, навчальна, трудова, творча, моральна, емоційна; показане їх значення для формування колективу й особистості. Сухомлинський характеризує діяльність вихователя як педагогічно організований процес, спрямований на формування в дитини системи відносин до світу, до суспільства і до себе. Для успішної реалізації всіх умов виховання - активного пізнання, емоційного переживання, спілкування і діяльності - В. А. Сухомлинський спеціально організовував так називані «емоційні ситуації» (які трактує як педагогічні). У своїх роботах він обґрунтовує це поняття і показує його практичне застосування.


Фотоконкурс "Жіноче щастя"\nНаприкінці зимових свят "Твоє місто" вирішило потурбуватися про прекрасну половину людства і розпочати фотоконкурс "Жіноче щастя".\nДорогі щасливі представниці прекрасної половини людства, покажіть нам у світлинах як виглядає жіноче щастя для Вас. Можливо, це пара брендового взуття чи колекція сумок, або ж дитячий сміх чи улюблена робота, або коханий поруч …. У кожної це щастя своє...\n«Найщасливіша» за результатами голосування (найбільша кількість голосів за фото) отримає сертифікат на послуги компанії «Deta- Elis» та подарунковий набір від мережі парфюмерних магазинів «Brocard». Також буде визначено ще трьох переможниць, які матимуть 2, 3, та 4 місця, відповідно до голосування,і вони теж отримають приємні подарунки від «Brocard».\nОголошення переможців - 13 лютого 2013 року о 17.00 год.\nфотографії, що не мають підпису;\n6. З одного комп`ютера можна голосувати лише один раз. „Накручені” голоси будуть анульовані.\nКонкурс завершено! Вітаємо з перемогою Марію Пекарюк (головний приз за 1 місце), Лесю Коцько, Андрія Козака та Наталію Дацюк.\nНезначну кількість накручених голосів ми змушені були анулювати, забезпечуючи справедливі умови для всіх учасників конкурсу.


Державний борг України | Politerno | Politerno\nТег: Державний борг України\nУкраїна винна Порошенкові і Януковичу?\nУкраїнська дійсність ставить непрості морально-етичні дилеми.\nДержборг України зріс на 1,5 мільярда\nОбсяг державного та гарантованого державою боргу України за підсумками січня-квітня 2019 року, зріс на $1,51 млрд, або на 1,9%, – до $79,82 млрд.\nДержавний борг України зріс на $540 мільйонів\nДержавний та гарантований Україною борг на початок квітня сягнув 78,78 млрд дол., що на 0,54 млрд дол., або 0,69% більше, ніж на початок березня.\nДержавний борг України перевищив $78 мільярдів\nСукупний державний і гарантований державою борг України в грудні 2018 року зріс в доларовому еквіваленті на 4,77%, в гривневому – на 2,17%. Про це йдеться в даних на офіційному сайті Міністерства фінансів. В цілому, розмір держборгу станом на 31 грудня становив 78,32 млрд доларів. В національній валюті держборг зріс на 46,15 млрд грн – до 2,169 трлн […]\nУкраїні має виплатити 14 мільярдів доларів держборгу у 2019 році\nМіністерство фінансів оцінює загальний обсяг платежів за державним боргом в 2019 році в 417 мільярдів гривень, або 14,2 мільярда доларів. Про це сказано в макроекономічному огляді та прогнозі за січень 2019 року, опублікованому на сайті Мінфіну. Зокрема, платежі в іноземній валюті становитимуть близько 9 млрд доларів. У 2019 році необхідно погасити 150,5 млрд грн внутрішнього і 121,8 […]\nПрем’єр-міністр Володимир Гройсман заявив, що нові запозичення Україні необхідні для того, аби розплатитися з держборгом, який був нарощенний у попередні роки. Про це він сказав під час засідання Кабінету міністрів у середу. За його словами, з 2005 по 2013 рік “супер-професіонали побили рекорди” і збільшили держборг з 12,5 мільярдів доларів до 60 мільярдів доларів. “Я […]\nПораховано, як зростає державний борг України\nСтаном на травень 2017 року сукупний державний борг України складав 74,7 млрд грн. В перерахунку на душу населення це означає, що кожен громадянин нашої країни винен сумарно внутрішнім і зовнішнім кредиторам 1,757 тис. дол. США. Як стверджують аналітики Слово і Діло, на початок року, а саме в січні, сукупний держборг складав 71,2 млрд дол. У лютому він виріс […]


Фондові ринки Азії зросли до максимуму майже трьох років - Korrespondent.net\nФондові ринки Азії зросли до максимуму майже трьох років\n1 квітня 2011, 14:19\nРинки акцій Азії, окрім Японії, зросли в п'ятницю до максимуму майже трьох років завдяки очікуванням впевненого відновлення глобальної економіки.\nІндекс фондових ринків країн Азіатсько-Тихоокеанського регіону, крім Японії, MSCI оновив максимум з травня 2008 року, піднявшись на 0,84% до 490,12 пункту.\nЗведений індекс Шанхайської фондової біржі Shanghai Composite зріс на 1,3% до 2.967,4 пункту завдяки зростанню котирувань фінансових компаній після сильних корпоративних звітів. За тиждень індекс втратив 0,3%. Індекс фінансових компаній закрився в плюсі 2,7%.\nОсновний індекс Гонконгської фондової біржі Hang Seng підвищився на 0,54% до 23.655,00 пункту. У лідерах зростання опинилися акції енергетичних компаній.\nКитайські ринки також підтримали дані про зростання промвиробництва в Піднебесній. Індекс менеджерів із закупівель (PMI) зріс у березні до 53,4 пункту, піднявшись з шестимісячного мінімуму, а фабрична інфляція знизилася.\nАле зведений індекс Токійської фондової біржі опустився на піввідсотка до кінця торгів у перший день нового фінансового року Японії, досягнувши ключового рівня опору. Протягом сесії індекс Nikkei оновив максимум двох тижнів, наблизившись до середньої ковзної 200 днів. До кінця торгів зведений індекс втратив 0,48%, опустившись до 9.708,39 пункту. Індекс акцій першого ешелону Topix опустився на 0,78% до 862,62 пункту.\nІндекс Сеульської фондової біржі Korea Composite Stock Price Index (KOSPI) завершив торги зростанням на 0,68% до 2.121,01 пункту - історичного максимуму закриття. Акції в Сеулі зросли сьому сесію поспіль завдяки купівлям з боку іноземних інвесторів і поліпшенню глобального економічного фону.


Чи жила Голда Меiр у Фастовi - Архів - Форум міста Фастів To Top\nЧи жила Голда Меiр у Фастовi\nАвтор темы News_Robot , 06 апр 2009 21:40\nОтправлено 06 Апрель 2009 - 21:40\nВстановили історичну правду намагається й інший фастівчанин В. Р. Борошенко. Володимир Рафаїлович — єврей, і ніколи не приховував і не соромився цього. До того ж у Фастові свого часу проживало немало людей цієї національності. Але так несправедливо поставилась доля до цього народу. Гнані звідусіль, нерідко вони не мали змоги добратись до своєї історичної батьківщини, та й там спокою не знаходили.\n«На початок двадцятого сторіччя, — пише Володимир Борошенко, — дев’ять тисяч чоловік, хто був родом з Фастова, склали вісімдесят відсотків жителів нашої діаспори. Тут, в злиднях тісних єврейських кварталів, народжувалися, жили і вмирали нащадки древнього племені Мойсея на берегах красивої річки Удава. Вони шанували шаббат, кожну весну пекли мацу і століттями молились Богу. А ще — навчали цьому своїх дітей в п’яти малих синагогах при одній головній та в трьох школах на ідиш для місцевої єврейської голоти. Не лише в Фастові селились євреї, але й в навколишніх селах: Фастівці, Трилісах, Дідівщині і хуторах».\nА далі Володимир Рафаїлович розповідає неймовірну історію. Її він почув від своїх батьків, від інших єврейських старожилів Фастова. Мова ж ось про що. Жив у нашому тоді ще містечку веселун Моше Мабович, якого, як підійшов строк, призвали в царську армію. Служба його проходила в білоруському Пінську. Там і зустрів молодий, стрункий солдат красиву мідноволосу Блюму. Незабаром закохані обвінчались і залишились жити в Пінську згодом молода сім’я збільшилась — народилась донечка Шейна, що в перекладі означає «красива». І все було б добре, та Моше дуже хотів переїхати в рідне для нього містечко. Адже там він народився і виріс. Нарешті він вмовив дружину і вже тут, у Фастові народилась їхня друга донечка Голда — «золота». Це була майбутня Голда Меір, з чиїм іменем пов’язані створення нової держави — Ізраїлю і підписання декларації про її незалежність, кого співвітчизники й понині називають «совістю єврейського народу».\nТа нестатки обсіли сім’ю, — продовжує В. Р. Борошенко. — Моше не міг знайти роботи столяра, в пошуках кращого життя Мабовичі вирушили до Києва. Батьки Голди, а згодом і вона сама напишуть у своїх спогадах, що в цьому великому місті вони були заїжджими нікому не потрібними.\nСправді, нещастя не обминали цей дім. Один за одним померли четверо дітей, а живі світили голодними оченятами. Ось чому Мабовичі знову перебираються до Пінська. Але єврейські погроми, які прокотилися в той час по всій Російській імперії, змусили спочатку главу родини, а через три роки — в 1906 році — і всю сім’ю переїхати до Америки в пошуках спокою і кращої долі.\n«Сьогодні бібліографи Голди Меір стверджують, що вона народилась у Києві, — підводить підсумки своїй розповіді наш дописувач. — Справді, хто й коли чув про провінційне містечко Фастів?»\nСьогодні, після того, як ще десятиліття тому, в нашому місті були знищені всі синагоги та равини, документально підтвердити істинність написаного Володимиром Рафаїловичем ніхто не зможе. Але кожне твердження заслуговує на те, щоб до нього прислухались і, при бажанні, самому вирішити: яке ж з них справді правдиве?\nХто така Голда Меiр?


Як проаналізувати онлайн-конкурентів: 5 способів від Serpstat\nЯк знайти онлайн-конкурентів:\n5 способів від Serpstat\nЩоб дізнатися про стратегію просування конкурентних проектів, необхідно аналізувати сайти конкурентів. А для цього, своєю чергою, потрібно знайти конкурентів сайту.\nУ статті показуємо, як визначити конкурентів сайту за допомогою пошукової видачі, спеціальних сервісів та прайс-агрегаторів. Прочитавши статтю, ви дізнаєтесь як швидко визначити конкурентів сайту та проаналізувати переваги та недоліки цих проектів.\nОператори пошукових систем\nSimilarWeb та інші сервіси для підрахунку відвідуваності\nSEO-сервіси для аналізу конкурентів\nЯк знайти конкурентів сайту за допомогою пошукової видачі\nОнлайн-конкуренти - це ресурси, які ранжуються в пошуковій видачі за ключовими словами з вашого семантичного ядра. Тому для невеликих проектів найпростіше визначити конкурентів сайту за допомогою пробивання ключа в потрібній пошуковій системі.\nВведіть ключову фразу в пошукову систему, щоб подивитися конкурентів сайту у видачі. Наприклад введемо в пошук Google ключову фразу «лак для нігтів» і отримаємо перелік таких посилань:\nСписок конкурентів у пошуковій видачі\nПовторіть це для всіх ключових слів у режимі інкогніто. Такий спосіб не дуже зручний і не повністю точний, а також не підходить для сайтів із великим семантичним ядром. Тому розглянемо інші варіанти перевірити конкурентів сайту.\nЯк дізнатися конкурентів сайту, використовуючи оператори пошукових систем\nОператори пошукової системи Google - додаткова можливість у веб-пошуку Googlе, завдяки якій можна задати чіткі параметри та здійснити пошук конкурентів сайту.\nПеревірка конкурентів сайту проводиться за допомогою спеціальних символів. Введемо запит у вигляді related: * ваш домен * (без пробілів), щоб знайти сторінки зі схожим змістом та визначити основних конкурентів проекту.\nПошук конкурентів у видачі за допомогою пошукових операторів\nЯк визначити конкурентів сайту за допомогою SimilarWeb\nТакі програми показують відвідуваність сайтів-конкурентів за різними метриками. Тут також можна отримати список цих сайтів. Щоб знайти конкурентів у SimilarWeb, потрібно зайти на сайт, ввести в пошук сервісу свій домен і скопіювати з розділу Similar Sites десятку сайтів-конкурентів:\nВиявлення сайтів конкурентів за допомогою Similar Web\nЯк знайти сайти конкурентів у прайс-агрегаторах\nHotline.ua або інші прайс-агрегатори — спеціальні онлайн-майданчики, які виконують дві функції: збирають в одному місці прайс-листи багатьох інтернет-магазинів та демонструють їх покупцям у зручному вигляді для порівняння цін. Відповідно, на подібних майданчиках також можна знайти своїх конкурентів за умови, що ви представник ринку e-commerce. Як це зробити?\nВведемо в пошук найменування товару (пошуковий запит), відсортуємо видачу за кількістю пропозицій — щоб отримати більше конкурентів і перейдемо на один з отриманих товарів. Тут клікнемо на кількість пропозицій і перейдемо до списку конкурентів:\nПошук конкурентів у прайс-агрегаторах\nБажаєте дізнатися, як за допомогою Serpstat знайти та проаналізувати конкурентів?\nЯк провести в Serpstat аналіз конкурентів\nSerpsat - сайт для аналізу конкурентів, в якому пошук конкурентів здійснюється на основі схожості пошукових запитів, що використовуються відвідувачами ресурсів. Сервіс дозволяє не тільки виявити конкурентів, але й надає детальні дані:\nяк конкуренти ведуть контекстні кампанії;\nяка відвідуваність сайту конкурентів;\nякі ключові фрази наводять відвідувачів на сайти конкурентів;\nякі сторінки конкурентів приваблюють найбільше трафіку та багато іншого.\nЩоб знайти конкурентів та провести конкурентний аналіз, введіть свій домен (або ключову фразу) у пошук та перейдіть до розділу «SEO-аналіз» → «Конкуренти»:\nПошук конкурентів у Serpstat\nТакож ви можете аналіз конкурентів у пошуку, ввівши домен у форму нижче:\nБільше інформації про конкурента шукайте в інших категоріях цього розділу.\nЯкщо у вас великий інтернет-магазин, складно знайти конкурентів, які на 100% схожі з вашим сайтом по всій групі товарів і категоріям. Тут правильно шукати конкурентів у кожній окремо обраній ніші, а потім проводити аналітику сайту конкурента. Це легко зробити за допомогою нашого модуля "Моніторинг позицій". Цей інструмент також дозволить вирішити 10 найпоширеніших проблем у просуванні.\nЩоб дізнатися про конкурентів сайту, завантажте перелік ключових фраз, що використовуються, і перейдіть до розділу «Конкуренти». Там можна побачити розподіл частки трафіку – яке місце займають ваші опоненти у ніші:\nПошук конкурентів за допомогою моніторингу позицій\nОписані методи визначення та аналітика сайту конкурентів використовуються для:\nШвидкої оцінки конкурентів у певній сфері, щоб визначити трудовитрати в контексті.\nОтримання списку ключових фраз конкурентів, які генерують трафік як для всього сайту, так і для окремої сторінки.\nОдержання втраченої семантики (відсутніх фраз), яка використовується конкурентами, але не використовується нами.\nАналізу текстів з метою текстової корекції вихідного сайту.\nАналізу структури сайтів-конкурентів з метою покращення структури свого сайту.\nСпособи є універсальними для будь-якої галузі — враховуйте досвід великих гравців ринку для результативного просування свого бізнесу в мережі.


Італійська лотерея онлайн | MillionDAY на ProLotto\nТираж № 989, 22 Жовтня\nРозіграш відбудеться о 20:00\n№ 987 від 20.10.2020\nЛотерея Італії MillionDAY\nMillionDay - призова гра від Lottomatica, що дебютувала 7 лютого 2018 року. Саме в цей день стартував продаж білетів італійської лотереї MillionDay на перший тираж, який відбувся цього ж вечора. За невеликий термін існування гра встигла завоювати симпатію багатьох любителів азартних ігор далеко за межами Італії.\nПерший мільйон від лотереї MillionDay був розіграний через тиждень, 16 лютого 2018 року. Виграшний білет був куплений в місцевому магазині синьйори Оріани Файлья в Катанні.\nНапередодні жіночого дня, 7 березня, купити лотерейний білет стає можливим не тільки в точках продажу, але і через інтернет.\nУ п'ятницю, 25 травня 2018 року, лотерея оголосила про деякі зміни у своїх правилах. Грати в MillionDay можна до 10 ліній одночасно в межах одного тиражу, також з'явилася можливість вибору 9 номерів відразу, що становило 126 комбінацій. Через півроку італійська лотерея MillionDay впроваджують багатоваріантні і повторювані комбінації.\nMillionDay - це гра з фіксованими коефіцієнтами, за допомогою якої ви можете вигравати до мільйона євро кожен день. Порівняно з іншими лотереями приз досить скромний, але це компенсується високими шансами на виграш. Вірогідність зірвати джекпот становить 1 : 3 478 761. У разі, коли виграшну комбінацію вгадують 2 і більше учасників, джекпот MillionDAY не ділиться на всіх, як буває в інших лотереї. Кожен хто вгадав отримує свій мільйон євро.\nІталійська лотерея заснована на комбінації п'яти чисел, обраних гравцем в діапазоні від 1 до 55. Якщо ваші номери збіглися з виграшною комбінацією - джекпот ваш. Проте не варто засмучуватися, якщо цього не сталося, крім джекпота існують додаткові призи за правильний збіг двох, трьох або чотирьох номерів.\nВитяг 5 виграшних номерів відбувається через автоматизовану комп'ютерну систему, затверджену Агентством митниці і монополій, яке генерує послідовність випадкових чисел від 1 до 55 без повторення вже намальованих номерів. Розіграші лотереї проводяться щодня в Римі о 19:00 за місцевим часом. Продаж білетів припиняється за пару годин до розіграшу. Гравці, які не досягли 18-річного віку на момент купівлі білета, не можуть брати участь у розіграші.\nЗавдяки щоденній лотереї MillionDay ви можете кожен день випробовувати удачу в надії виграти один з призів.\nДжекпот: €1 мільйон\nШанс на виграш: 1 до 17.7\nФормат гри: 5 з 55


Невидима нерухомість родини Яценків (фото) • Портал АНТИКОР\nРідня «хрещеного батька» Тендерної палати володіє нерухомістю на десятки мільйонів у центрі Києва. І в деклараціях її не знайти.\nСьогодні, 23 лютого у Адміністрації президента має відбутись засідання комісії, яка нарешті приступить до обрання кандидатів на пост Директора Національного антикорупційного бюро. На жаль, новий орган діятиме по закону, який передбачає значні поступки майбутнім клієнтам Бюро. Наприклад, слідчим буде важко відібрати майно, передбачливо записане на родичів.\nКанонічним прикладом може слугувати історія “жебрацької” декларації про доходи народного депутата Антона Яценка і тисячі(!) квадратів елітної нерухомості у центрі Києва, офіційним власником яких записано тестя Яценка.\nАнтон Яценко (зправа) слухає одного з босів “БЮТ” Андрія Кожемякіна у пристуності свого патрона Сергія Осики.\nАнтон Яценко вперше обрався народним депутатом у 2007 році від Блоку Юлії Тимошенко , був головою підкомітету з питань регулювання ринку держзакупівель,держзамовлення у Верховній раді. Згодом Яценко став героєм численних журналістських розслідувань, присвячених його причетності до корупційних справ. У зв’язку з цим Яценка прозвали «хрещеним батьком тендерної мафії». З 2011 року Яценко приєднався до Партії регіонів. На останніх виборах Яценко пройшов до парламенту по мажоритарному округу, наразі безпартійний і входить до депутатської групи «Економічний розвиток» Ігоря Єрємєєва.\nКожен, хто хоч трохи займався держзакупівлями України, має знати про Яценка і його роль у становленні одіозної Тендерної палати. Цей орган з дозволу парламенту і уряду у середині 2000-х років мав долю у кожному(!) тендері. Але судячи з декларації Антона Володимировича він особисто з того великого зиску не мав. А ось його близькі багатіли шаленими темпами. «Нашим Грошам» вдалось знайти у Реєстрі речових прав на нерухоме майно знайти дані про тисячі квадратних метрів, записаних на рідню нардепа.\nСестра нардепа Дар’я Яценко має щонайменше три квартири. Це чотирикімнатна квартира повул.Володимирській, 51/53 площею 95 кв.м (тут і далі всі площі округлено до метра) і ще дві квартири у новозбудованому будинку на Круглоуніверситетській 3-5 поблизу Бессарабської площі і Хрещатика – чотирикімнатна площею 178 кв.м. і трикімнатна площею 115 кв.м.\nДружина нардепа Людмила Кравчук має 611 квадратів по вул. Артема,50 (на фото внизу зліва). І лише ці метри відображені у декларації Антона Яценка, у яку він згідно до чинного законодавства записав себе, дружину та дітей. До речі, доходи нардепа за 2013 рік у розмірі 233 тис грн. навряд чи могли б прогодувати ще дружину і трьох дітей. Тож у нагоді став мільйон гривень, зароблений дружиною на здачі майна в оренду. А майна цього, як ми бачимо, лише 611 кв м. Тож перейдемо до найбільш потужного рантьє у клані Яценка.\nТесть нардепа Іван Кравчук має значно більше нерухомості. Зокрема, йому належать дві квартири і чотири паркомісця в домі на Грушевського 9-а. (на фото вище зправа), де мають житло Віктор Янукович, доньки Юрія Іванющенка та Ігоря Калєтніка, і ще багато інших відомих людей. Кравчук володіє тут апартаментами по 303 кв.м і 247 кв.м, які він здає в оренду одеському губернатору Ігорю Палиці, одному з топ-менеджерів групи «Приват» Коломойського.\nТакож тесть нардепа має 5350 кв.м. у житловому будинку на вул. Артема,50, у якому 611 кв.м. записано на дружину Яценка. Загальна площа всього будинку понад 6000 кв.м. Вартість будинку свого часу оцінили у 28,73 млн грн. Хоча питання тут не у оцінці будинку, а у доходах, які можна отримати за його здачу у оренду. Якщо дружина нардепа отримала за рік мільйон за здачу своєї частки, до тесть мав би заробити близько 9 млн грн. (це ще при курсі 8 грн. за долар) за здачу удев’ятеро більшої частини будинку.\nЩе Іван Кравчук є власником 484 кв.м. нежилого приміщення у бізнес-центрі «Ботанік-Тауерс» по вул. Саксаганського, 119 (на фото нище зправа). У цій одинадцятиповерхівці 142 кв.м. має ще один поціновувач тендерних схем Володимир Доброскок. У витягу з реєстру вказано, що приміщення Доброскок придбав у вересні 2007 року і його вартість оцінювалась у 4,23 млн грн. (понад півмільйона доларів на той час).\nСаме в «Ботанік-Тауерс» на 11 поверсі свого часу розміщувались дітища Тендерної палати – офіс інформаційно-аналітичного бюлетеня «Державні закупівлі», університет при Тендерній палаті і ТОВ «Тендер груп».\nТакож вдалося знайти трикімнатну квартиру Івана Кравчука на бульварі Тараса Шевченка,11 (на фото вище зправа) площею 98 кв.м. У цьому ж буднику тесть Яценка має і більше нежиле приміщення на 378 кв.м і ще одне торгівельне приміщення площею 410 кв.м.\nЗгідно з офіційною декларацією Антона Яценка за 2013 рік, він не має жодної нерухомості. Задекларовано тільки приміщення площею 611 кв., яким володіє його дружина (йдеться про частину будинку на вул.Артема,50).\nСам Антон Яценко та його батьки раніше були прописані у квартирі по вул.Заньковецької,8 у Печерському районі Києва. У реєстрі знайти цю квартиру наразі не вдалося (реєстр досі має прогалини, але з часом він буде повнішим), відтак кому вона нині належить невідомо.\nСвого часу Яценко розповідав, що його дружина не займається бізнесом, хоча працює адвокатом. Судячи з того інтервю, його тесть сам заробив купу грошей на купу нерухомості: «Батько моєї дружини – бізнесмен. Це їх справи, я в них не вникаю, вважаю це неетичним».\nАле «Нашим Грошам» не вдалося знайти жодної комерційної фірми, власником якої був би Іван Кравчук. Відомо тільки, що у 2006-2008 рр. Іван Кравчук був зареєстрований як фізособа-підприємець.\nЄдина юридична особа, яку Кравчук заснував разом із донькою, – Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку «Артема,50». Це той самий будинок, де тесть і дружина Яценка мають в сумі 6 тисяч квадратних метрів, яку можна здавати в оренду за мільйони на рік.\nЩе Іван Кравчук у 2008 році працював гендиректором у ПАТ «Потенціал», коли фірмою володів народний депутат від Партії регіонів Валентин Ландик (відомий як власник виробництва холодильників «Норд»). Також Кравчук значився директором Торгівельно-посередницького підприємства «Темп» (сьогодні ліквідоване), що належало вже згаданому ПАТ «Потенціал». Підприємства знаходиться у Макарівському районі Київської області – саме в селі Маковище цього району донедавна мешкав Іван Кравчук і була прописана його донька.\nТож дозволимо собі дати невеличку пораду майбутнім борцям з корупцією – дані про нерухомість рідні високопосадовців можуть іноді розповісти набагато більше, ніж хитромудрі офшорні схеми.\n23 февраля 2015 г., 18:45 Просмотров: 14416


Корисні поради на всі випадки життя » Ремонт » Розміри балок. Вага і позначення балок\nІснує безліч видів балок. Їх поділяють за призначенням: фундаментні, для перекриттів, опорні; по матеріалу: металеві, дерев'яні, залізобетонні. У більшості випадків вся інформація закладена в назві елемента, але вона зрозуміла тільки спеціалістам. Щоб з'ясувати, що ховається за абревіатурами в назвах, як дізнатися розміри балок, визначити вагу, потрібний вид, розглянемо основні категорії будівельних виробів.\nБалка – горизонтальний несучий елемент конструктивної системи, що має від однієї до кількох точок опори. Вона може перекривати як один (розрізна), так і декілька прольотів (нерозрізна). По матеріалу балки поділяють на:\nЇх застосовують у будівництві в якості несучих конструкцій, що працюють на вигин, і у машинобудуванні (наприклад, як елемент мостового крана).\nНайбільша група. Класифікація, за якою можна отримати загальне уявлення про балках з металу:\n1. По робочій схемі:\n1.1. Однопрогонові (розрізні).\n1.2. Багатопрольотні (нерозрізні).\n1.3. Консольні (з однією опорою у вигляді защемлення).\nРозрізні є найбільш зручними для виготовлення і монтажу в порівнянні з многопролетними. Нерозрізні балки доцільно встановлювати на надійні опори, де немає небезпеки нерівномірного їх просідання.\n2. По виду перерізу:\n2.1. Прокатні (однотавровие, двотаврові, наскрізні).\n2.2. Складові: зварні, болтові, клепані.\nНайпоширенішими в застосуванні вважаються балки двотаврові – вони прості при виробництві та універсальні у використанні. Далі саме їх і розглянемо.\nПараметри двотаврової балки\nМеталеві вироби відрізняються своєю надійністю і високими технічними показниками. Двотаврові балки – не виняток. Їх відносять до розряду сортового прокату, виробництво ведеться за технічними умовами. У свою чергу, ТУ спираються на вимоги, яким повинна відповідати балка: ГОСТ 535-2005 «Прокат сортовий і фасонний із сталі вуглецевої звичайної якості» їх регламентує.\nПо виду профілю балки можуть бути:\n1) З паралельними поличками:\n1.1) Нормальні (Б).\n1.2) З широкою поличкою (Ш).\n1.3) Колонні (До).\nУ найменуванні вироби вид профілю завжди зашифрований. Наприклад, балка 20б1 розміри передбачає такі: висота 20 см, Б – нормальна, ширина полички – 100 мм (10 см).\n2) З ухилом внутрішніх граней:\n2.1) Звичайні – 6-12% ухилу.\n2.2) Спеціальні: М – для підвісних шляхів кранів та іншого обладнання (<=12%).\n2.3) – для армування стволів шахт (<=16%)\nБалка двотаврова: розміри і вага\nДані величини залежать один від одного, а також від типу стали, застосованого для виробництва. Щоб визначити їх, необхідно скористатися довідковими таблицями. Де їх взяти?\nІснують сортаменти на основі Гостів 8239-8919425-7426020-83. За типом профілю вибирайте відповідну таблицю, знайдіть в ній необхідні розміри балок, для кожного конкретного випадку дана маса виробу на 1 погонний метр. Дана величина вважається довідкової, використовується в розрахунках, але на ділі може незначно відрізнятися від фактичної (якщо виробництво ведуть по ТУ).\nНаприклад: балка 20б1. Розміри по сортаменту: висота – 200 мм, ширина – 100 мм, товщина стінки – 56 мм, розмір полички – 85 мм, радіус закруглення внутрішньої грані – 12 мм.\nБалка двотаврова, розміри і вага якої зазначені в таблиці, є еталоном для даного виду. При покупці виробів виробник зобов'язаний подати інформацію про фактичні параметри елементів клієнту.\nНайбільш часто застосовуються в будівництві будинків як елементи перекриття підлоги, поверхів, оздоблювального шару стелі, як частина конструкції ферм, стропил для пристрою дахів. Елемент являє собою брус прямокутного перерізу з параметрами по висоті – 140-250 мм, по ширині – 50-160 мм. Довжина може становити від 2 до 5 метрів (без урахування величини спирання).\nЗа складом брус може бути як суцільним, так і клеєним (багатошаровим). Для виробництва використовують хвойні породи дерев, оскільки вони володіють хорошою еластичністю і працюють на вигин, що важливо для горизонтальних несучих елементів.\nРозміри дерев'яних балок залежать від величини навантаження на майбутнє перекриття, від типу заповнення обсягу конструктивного елемента (утеплювачі, накати), від величини прольоту. Всі ці параметри регламентує ГОСТ 4981-87 «Балки перекриттів дерев'яні».\nПеред застосуванням дерев'яні елементи обов'язково обробляють антисептичними складами, що запобігають гниття, пошкодження мікроорганізмами та гризунами, а також підвищують вогнестійкість брусів.\nЕлементи перекриттів встановлюють в спеціально влаштовані гнізда при ведення кам'яної кладки або за допомогою врубки у верхній вінець конструкції стін з різних дерев'яних матеріалів. Встановлення виробляють від крайніх до центральних брусів. Опорний кінець повинен бути не коротше 15 см.\nПри укладанні бруса на зовнішні стіни вільні кінці спилюють під 60 0 , обробляють антисептиками і захищають руберойдом або толем.\nПри заробці балки в кам'яну кладку, кінець бруса необхідно просушити і обробити бітумом, щоб запобігти його гниття.\nЗаповнювати просторову нішу в стіні слід утеплювачем. Можна організувати дерев'яну коробку.\nУ товстих стінах обов'язково потрібно залишати вентиляційний канал, по якому буде видалятися волога з вільного кінця.\nПри тонких стінах (до двох цеглин) простір в нішах допустимо заповнювати цементним розчином.\nНа внутрішні стіни балки укладають на рубероидную прошарок.\nБрус може бути замінений на колоду, діаметр якого відповідає висоті прямокутного перерізу елемента. Це економічно з точки зору покупки матеріалу, але варто пам'ятати, що фіксація повинна проводитися особливим чином за допомогою анкерів з заробкою у стіни.\nШироко застосовуються у великому будівництві житлових і громадських будівель.\nКласифікують балки за кількома параметрами, основним можна вважати поділ за призначенням і виглядом перерізу одночасно:\nФундаментні . Застосовуються для пристрою підстав промислових об'єктів і житлових будинків в зонах підвищеної сейсмічної активності. Можуть мати Т-подібний профіль або перетин у вигляді трапеції.\nКроквяні подвійні або односхилі системи служать для пристрою перекриттів дахів у виробничих і фермерських комплексах. Мають виступи для кріплення рейок.\nПрямокутні балки з різними конфігураціями (однотаври, двотаври, L - і T-подібні профілі) служать для перекриття прольотів фасадів, перекриттів довжиною до 18 метрів.\nРозміри балок залежать від їх призначення і мають різні параметри. Наприклад, кроквяні конструкції мають довжину до 24 м, а рядові елементи перекриттів можуть спиратися на проліт до 18 м. Інші параметри визначаються індивідуально для кожного виробу.\nРозміри балок перекриття можна дізнатися в каталогах Держстандарту або у конкретних виробників, оскільки вони можуть відрізнятися. ГОСТ 20372-90 «Балки кроквяні і підкроквяні залізобетонні» визначає основні вимоги до виробів, матеріалів та армуванню конструкції, на цій основі підприємства створюють ТУ.\nВсі будівельні конструкції в радянський час були поділені на серії. Існують уніфіковані каталоги ЗБВ, в яких наведено всі види і розміри блоків, балок, плит, вироблених на заводах різних регіонів. В табличних зведеннях представлені розміри всіх частин елементів, їх розрахункова маса. Дана література досі може використовуватися як довідкова при проектуванні будівель, але інженери обов'язково порівнюють дані ЗБВ з наявністю таких виробів у сучасних постачальників.\nІснує кілька принципів, за якими обліку балки залізобетонні. Розміри повинні відповідати таким параметрам:\nВисота становить не менше 5% від довжини прольоту.\nШирину балки визначають співвідношенням 5:7 (ширина до висоти).\nАрмування вироби виготовляють за схемою: 2 прута знизу і зверху (опір прогину). Для каркаса беруть сталеві стрижні діаметром 12-14 мм\nТаким чином можна визначити необхідні розміри балки для конкретної ділянки.\nЗалізобетонна Балка: види та особливості\nБалки перекриття: види та розрахунок\nРозрахунок балок на прогин. Максимальний прогин балки: формула