1. Україна - не Росія?<br> 2. ООН – резолюція про голод в Україні.\n11 серпня 2003, 23:45\nВасиль Зілгалов Михайло Погребінський – політолог, директор Київського центру політичних досліджень та конфліктології; Юрій Павленко – головний науковий співробітник Інституту світової економіки та міжнародних відносин НАН України, доктор філософський наук, кандидат історичних наук.\nКиїв-Прага, 11 серпня 2003 року.\nДоброго вечора, шановні слухачі! В прямому ефірі “Вечірня Свобода”. З Праги ведучий Василь Зілгалов, мені допомагають з київської студії Наталка Антоненко, з празької – Ангеліна Шкуренко.\nСьогодні 11 серпня 2003 рік. Нічого видатного на історичному календарі ніби-то й не виділено, хоча за місячним календарем у цей день успішними можуть бути зусилля в інтелектуальній та інформаційній сферах. Так, що ми вже робимо щось продуктивне. Але більше того, ми будемо говорити про інший день і про особистість, яку за згаданим календарем називають “Вогняним Левом”. Ви вже здогадалися, що йдеться про 9 серпня і про українського президента Леоніда Кучму, який саме цього дня народився.\nПро його астрознак сказано, зокрема: “Леви завжди хочуть, щоб люди про них думали добре. Вони не повинні послуговуватися допомогою дурнів – підлабузників. Разом з тим, Леви із-за своєї громадської зацікавленості намагаються засвоювати доброчесність, що також позитивно”.\nТак от, 9 серпня Леонід Кучма відзначив своє 65–річчя і не лише успішним морським стартом його дітища “Зеніт – 3СЛ”, а й обіцяною давно книгою “Україна – не Росія”, що вийшла у московському видавничому домі “Время”.\nА ще, українського президента запрошено на засідання Генеральної Асамблеї ООН у вересні цього року, де серед іншого буде обговорюватися проект резолюції про причини і наслідки українського голодомору 1932-33 років.\nНагадаю слухачам “Вечірньої Свободи” телефон київської студії: 490-29-05, код Києва 044.\nІ вітаю наших шановних гостей. У студії “Вечірньої Свободи” в українській столиці сьогодні - Михайло Погребінський, політолог, директор Київського центру політичних досліджень та конфліктології; Юрій Віталійович Павленко, головний науковий співробітник Інституту світової економіки та міжнародних відносин НАН України, доктор філософський наук, кандидат історичних наук, і з нами на телефонному зв’язку - наш московський кореспондент Віталій Портников.\nЯ Вас, шановні гості, вітаю і дякую Вам за згоду брати участь в сьогоднішній дискусії.\nТак от: обіцяна книга Леоніда Кучми “Україна – не Росія”, як нас поінформував з Москви голова об’єднання українців в Росії Олександр Руденко–Десняк, почала виходити до читачів. В російській столиці з’явилося десь близько півтори тисячі сигнальних примірників російською мовою. Всього російською мовою вийде 10 тисяч екземплярів, і за пару тижнів з’явиться й десятитисячний наклад українською мовою у згаданому вже московському видавничому домі “Время”.\nІ я пропоную нашим гостям послухати, що сказав мені про книгу, пан Руденко–Десняк, який, до речі, перекладав більшу її частину з російської на українську. | Олександр Руденко-Десняк\nЯ перекладав більшу частину цієї книжки (скажімо, дві чверті цієї книжки я перекладав). Це була, я думаю, досить цікава робота. Я мав справу з готовим російськомовним текстом. Я його прочитав, він мені здався досить цікавим, і я погодився перекладати значну частину цієї книжки.\nА в чому можна сказати, що цей варіант цієї книжки цікавий?\nВи розумієте, яка справа, там - кілька шарів в цій книзі. Один є, так би мовити, громадсько-політичний, який належить Президенту України, а другий шар – це якісь особисті речі, пов’язані з дитинством автора (Л.Д.Кучми), пов’язані з його навчанням, з його роботою на “Південмаші”. І є ще такий шар цієї книжки – це роздуми автора про історію України, про такі найбільш, я б сказав, знаменні повороти в національній історії, і ці роздуми теж здалися мені достатньо цікавими. Там є досить серйозні роздуми про сучасні проблеми української держави та й українства на загал. Я маю на увазі і кримську проблему, і конфесійну проблему в Україні, де він висловлює свою точку зору, яка, безумовно, має право на життя.\nУ вступі цієї книжки, навіть не у вступі, а в презентації Алли Гладкової (директора видавництва) сказано, що Леонід Кучма розмірковує над тим, чи можна вважати Україну колишньою російською колонією. Відповідає Кучма на це питання: чи можна вважати Україну колишньою російською колонією?\nВи знаєте, там немає такої однозначної відповіді. Я сказав би, що для мене було більш цікавим... Я Вам скажу інший аспект цієї книжки, тому що досить відверто автор цієї книжки пише до того, як він прийшов до усвідомлення свого власного українства. Це дуже цікавий такий особистий і моральний аспект.\nА чи це не є його, фактично, самореабілітацією після тієї відомої, знаменитої заяви, що українська національна ідея не спрацювала?\nВи розумієте, яка справа, я не думаю, що це була якась спроба якоїсь реабілітації. Просто ця його точка зору відбиває еволюцію досить великої кількості людей в Україні, і в Україні, і поза межами України, можливо, а які себе відносять до українства, які до усвідомлення свого українства йшли досить таким звивистим шляхом.\nВін відверто пише, що, оскільки він народився десь на межі України-Росії-Білорусі, і усвідомлення такого абсолютно чіткого національного не було в цього населення, то потім цей шлях до власного українства виявився досить складним, і він про це пише. Але, мабуть, йдеться про моральний вибір, який в даному випадку треба сприйняти, я думаю, з безумовною повагою.\nЩо він вважає переломним моментом якраз в його національному самоусвідомленні? Чи пише він в своїй книзі?\nВін пише про те, як це відбувалося, як він вчився, як він вступив в Дніпропетровську до місцевого навчального закладу, як він займався ракетобудуванням, і як на певному етапі його життя в нього прокинувся цей інтерес до власної історії, до життя прадідів, до історії землі, розумієте, своєї. І це справді був процес такої духовної еволюції. Це і найцікавіше в цій книзі.\nІ я хотів би наших шановних гостей запитати про таке. У вступі книги Л.Д.Кучми звучить таке речення: “Природньо, я не міг цим займатися один. Більшість історичних, літературних та інших довідок виконано фахівцями, котрі мені допомагали, за що я їм дякую”. Чи не було серед згаданих когось із Вас, шановні гості? Я знаю, що пан Павленко не був – я його вже встиг запитати. Віталіє, а ти не був у цьому колективі фахівців?\nОчевидно, що я є журналістом, а не істориком. Мені здається, що коли Адміністрація Президента України починає такі акції робити, то вона користується послугами людей із вченими ступенями.\nПане Погребінський, а як Ви?\nЯ також не причетний до такого проекту, більше того, я його навіть не читав. Я волів би, щоб ми, власне, не говорили про книжку, яку ми не читали, а, можливо, про проблеми, які цікавлять наших слухачів, можливо, Вас, які якимось чином пов’язані з цією проблемою. Це можливо.\nТак, безумовно, ми будемо менш говорити про сам зміст книжки, а про основні її концептуальні засади, про які ми вже починаємо трішечки більше розуміти. Я тільки зачитаю деякі фрагменти коротесенькі дуже зі вступу цієї книжки, де, зокрема, написано: “Ми до сьогодні не до кінця зрозуміли, хто ми такі? Одна із важливих складових української самоідентифікації якраз і полягає у формулі “Україна – не Росія”. Було б зовсім лишнім проголошувати, наприклад, що “Україна – не Туреччина”, це ясно і так. Але після того, як ми з Росією третину тисячоліття прожили під одним державним дахом – під російським дахом! - самоототожнення українців і незалежної України, котра відроджується, просто неможливе без чіткої інвентаризації в головах і душах: це – Україна, а це – Росія”.\nІ у вступі сказано, що “створити українця – одне із завдань цієї книги”. Саме створити. У цьому Леонід Кучма опирається на досвід борців за об’єднання Італії, зокрема, на графа Кавура. Як Ви розцінюєте ці моменти, аспекти, ці завдання, які ставить перед собою автор? Пане Погребінський?\nВажко сказати. Чим більш складне завдання, тим більш цікаво спробувати його розв’язати. Завдання дуже складне, і я не знаю навіть, чи можливо його розв’язати. Але ми почитаємо і побачимо, чи вдалося, чи ні. Єдине, що я міг би зразу сказати (це паралельно темі, про яку ми говоримо), що, безумовно, такий важливий крок в самоідентифікації Л.Кучми як українського президента, саме українського, відбувся вже після того, як, власне, він посів посаду президента. Ми всі пам’ятаємо (ті, хто цікавився політикою), що серйозним наголосом виборчої кампанії було певне опонування українонаціональному як такому, певні опозиції щодо надання російській мові статусу офіційного і так далі. Лише після того, як Л.Кучма став президентом (до речі, я в дискусіях перші дні після перемоги на виборах, в мене були дискусії і з паном Чорноволом, я і тоді стверджував і вважаю, що був правий), що після того, як людина, яка стала президентом саме України, вона просто своєю посадою буде примушена до того, що думати над такими речами, щоб змінювати свою свідомість, адже вона є лідер національної держави. Я думаю, що він великий шлях пройшов з того моменту, і ми отримали (щоб там не говорили) президента, який врешті, я сказав би, що він робив все, що міг, для того, щоб утвердити себе саме як президента української національної держави.\nПане Павленко, як Ви вважаєте щодо основних цілей, які автор висуває у вступі, чи вони здійснимі в одній книзі?\nЯ вважаю, досить наївним сподіватися, що однією книжкою можна створити націю чи визначити ідентичність України. На мій погляд, при обговоренні питання “Ідентичність України, Україна – не Росія”, не дуже чітко розмежовують дві речі: національне і цивілізаційне. В цивілізаційному відношенні Україна, Росія і Білорусь і так далі належать до кола східнохристиянських народів, принаймні, за традицією, і, відповідно, тим більше пов’язані як слов’яни. І вже в межах цього, Україна, Росія і Білорусь – це вже зовсім різні речі. Але, що теж, на мій погляд, важливо усвідомлювати, що Росія ніколи себе не самоусвідомлювала як національна держава. Вона, власне кажучи, створилася як імперія, де національне було другорядним. Тоді, як Україна, не маючи власної держави, вона усвідомлювала себе як етнонаціональна субстанція.\nІ тому розмежування... - як вже є назва книжки “Україна – не Росія”, - ну, безумовно, Україна – не Росія, але: тут, скажемо так, якість “українськості” і якість “російськості” – дещо інше. В Росії, як один з московських моїх приятелів сказав: “Якщо татарин для нас - росіянин, то як же українець для нас не росіянин?” Тобто, одна справа – усвідомлення через етнонаціональне (що було здійснено українською культурою в 19 ст.) і інше – усвідомлення в Росії “російства” через державно-імперське, де, власне кажучи, не так вже принципово, що Безбородько, колишній київський полковник, він українського походження, але він – канцлер Російської імперії і працює на Російську імперію, так само, як і Феофан Прокопович, наш професор Києво-Могилянської академії, стає ідеологом петровських реформ і, власне кажучи, створює ідеологічне забезпечення петровського абсолютизму. Тобто тут це те, що Україна і Росія в самосвідомості українців і в самосвідомості росіян – це дещо різні площини, так би мовити, саморефлексії.\nДякую, дякую... Віталію, в журналістських колах давно вже було відомо, що ця книжка вийде, були і анонси, я не сумніваюсь, що, мабуть, в Москві вже знали й про деякі деталі цієї книжки, ця книжка йшла через видавництво, її перекладали, дехто ділився її змістом – що ти можеш сказати про вихід цієї книжки?\nЯ завжди до таких проектів ставлюся абсолютно, я б сказав, цинічно, бо останнім часом можна простежити просто звичайні речі – це освоєння грошей певними людьми, тобто, з’являються гроші, з’являється можливість їх освоїти, потім певна особа переконується в тому, що їй потрібна така книжка, і потім цю книжку пишуть під іменем цієї особи, і ці гроші просто освоюються, а про книжку забувають через два тижні після її виходу всі, окрім тих, хто створив певний, я б сказав, непоганий грошовий прибуток для подальшої політичної або якоїсь іншої кар’єри, можливо, навіть, не політичної. Тобто, я б не ставився до цього моменту як до якогось факту політичної історії України. Усвідомлюючи, як розвиваються політичні процеси в державі, та і в Росії, яким чином діють політтехнологи навколо так званих політичних діячів на пострадянському просторі, можна достатньо скептично ставитись до будь-яких рухів політичних діячів нашого часу. Ми пам’ятаємо , як свого часу Леонід Брежнєв писав “Малую землю” , “Возрождение” і “Целину”. Це також не був особистий проект генерального секретаря, це був проект, який був запропонований Леоніду Брежнєву людьми, які намагалися таким чином наблизитися до тодішнього лідера держави і усвідомлювали його маразматичний достатньо вже політичний стан, і зрозуміли, що йому сподобається така ідея, і вони цю ідею прекрасно провели, книжку за Брежнєва написали, і вона стала таким фактом політичного життя Радянського Союзу тільки тому, що її примушували вивчати в школах, примушували вивчати на політичних заняттях. І з книжкою Леоніда Кучми такого не буде, так що я не став би перебільшувати її значення. Просто хтось говорить: Леоніде Даниловичу, такий буде Вам прекрасний дарунок на шестидесятип’ятиріччя! Обдзвонюються потрібні бізнесмени, збираються потрібні гроші – звичайно, цих грошей набагато більше, ніж це потрібно на певні проекти, це теж зрозуміло... Ну і потім всі із задоволенням стежать за результатами – і дарунок є для Леоніда Даниловича непоганий, і ідея стверджується цікава, – що Україна – не Росія, і всі, хто заробив, також неймовірно задоволені тим, як їм вдалося обкрутити цю операцію... Я б до іншого все ж таки прийшов моменту...\nВіталію, я вибачаюся, що я тебе перебиваю. Створити українця – тобі не здається, що це є програмна засада на подальшу активну роль глави новостворюваної нації?\nНі, не здається. Я б інакше подумав би – чому взагалі Леонідові Кучмі наприкінці другого терміну його перебування на посаді президента (а перебування це починалось скоріш з констатації факту, що без тісного зв’язку з Росією Україна взагалі не зможе існувати), - чому йому взагалі стали потрібними українці? Ми тут маємо зрозуміти такі речі: що, звичайно, можна погодитись з паном Павленком щодо цивілізаційної відмінності Росії і України і в минулому і зараз, саме з точки зору самоусвідомлення етносів, однак, сьогоднішня Росія і сьогоднішня Україна, на відміну, скажімо, від Російської імперії, і на відміну від Запорізького війська, вони взагалі не є національними або імперськими державами, вони є акціонерними товариствами, керівники яких безтурботно собі розкрадають їхні багатства, створюючи собі спокійне життя на сьогоднішній день. Українська і російська політичні еліти схожі тим, що їхні представники абсолютно не думають в понеділок про вівторок, а у вівторок про середу, що вони живуть одним днем, певні, що якщо дні закінчаться, і тиждень взагалі добігне неділі, вони спокійно переселяться в якісь інші країни, а ці території хай залишаються вже давати собі раду самостійно. Так що тут є досить важливим усвідомлення того, що українська політична еліта на чолі з Леонідом Кучмою дійшла вже до кінця своїх можливостей. Ми бачимо, що економіка не реформувалась на протязі всього президентства Леоніда Кучми, політична криза йшла одна за іншою, російський бізнес, який виявився більш енергійним і більш активним, практично захопив всі серйозні можливості в українській економіці, Україна як економічний організм дійсно не відбулася. І що тепер робити українській еліті, для того, щоб не допустити подальшої агресії російського капіталу в країну – звичайно, захистити цю українську державну національну ідею, – це теж треба усвідомлювати. Зараз потрібний українець, який насамперед захистить майно українських олігархів і політиків для подальшого нормального існування за рахунок українського суспільства. І це – досить важливе завдання не тільки для Леоніда Кучми, а й для всіх тих, хто розуміє, що національна держава в Україні, та ще й держава, зорієнтована на Європу і на Захід, дозволить поставити чіткі кордони між Україною і Росією і не дати можливість російській політичній економічній еліті остаточно закріпитися на українському ринку, а таким чином, дасть можливість не віддати росіянам гроші українського політичного класу.\nДякую, Віталію. Я хочу ще вас всіх на одну хвилиночку буквально вернути до розмови з паном Руденком-Десняком, і що він сказав на завершення. Він пише в вступі: “Зокрема, я був би радий , якби мою книгу прочитали деякі російські політики.” Чому деякі?\nНу тому, що він, мабуть... Це треба в нього спитать, чому він так пише. Справа в тому, що він розрізняє, так би мовити, дві категорії російських політиків, так умовно кажучи: одна категорія – це люди, скажімо, такого прагматичного спрямування, які намагаються будувати відносини з Україною вже на якихось нових засадах, і є певна частина російських політиків, які ніяк не можуть позбавитись від імперських комплексів, від колишніх, уже давно застарілих уявлень про відносини між Росією і Україною. Мабуть, коли він говорить про деяких політиків, він, я думаю, це має на увазі, тому що він роз’яснює там деякі позиції, які стосуються того ж Криму, деяких моментів національної історії, думаючи, що, мабуть, це було б для них корисно і цікаво.\nПане Олександре, а чому Кучма вважає, що він намагався у своїй книзі порушити, так би мовити, “змову мовчання” довкола деяких складних і болючих проблем, - невже мовчали про ці проблеми завжди?\nВи розумієте, яка справа – я не знаю, якщо він мав на увазі російське життя сучасне, то справді, тут є величезний дефіцит загалом інформації про Україну і українство, і про реальні проблеми і в історичному, і в сьогоденному значенні цього слова. І я думаю, що певною мірою ця книга цей дефіцит може покрити.\nПане Олександре, а чи не здивувало Вас те, що Вам запропонували перекладати з російського варіанта на український українського Президента?\nБачите, яка справа – я на два роки старший за автора цієї книги, я вже давно нічому не дивуюся.\nОце така була частина... – бо ми велику розмову мали з паном Руденком-Десняком, сподіваюсь, повернемося до цієї теми ще не раз. Шановні наші гості у студії київській, ми з вами продовжуємо цю тему – які ваші будуть ще, можливо, аргументи, можливо, ви не згодні з твердженнями мого колеги Віталія Портнікова... Пане Погребінський!\nЯ не згодний ні з одним словом, яке я почув від пана Портнікова, оскільки від першого до останнього слова був суцільний набір пропагандистських кліше, який жодного відношення до теми, яку ми обговорюємо, не має. Ну, скажімо, розмови про “Малую землю”, про те, що є якісь політтехнологи, які збирають гроші, заробляють гроші на тому, щоб написати книжку Президентові... Ну абсолютна нісенітниця! Кожна людина, яка трішечки, хоч трішечки розуміється на політиці, знає, що книжка Президента, безумовно, є таким предметом, який, по-перше, не потребує величезних коштів, для того, щоб їх збирати, вже не кажучи про те, що всі ми добре знаємо – є люди, яким не треба десь збирати гроші, а можна просто отримати все необхідне для того, щоб видати книгу. В будь-якому банку абсолютно зрозуміло, що такий наклад книги буде куплений. Якщо ж порівнювати з тим, що відбувалося, тут, скоріше, треба говорити не про “Малую землю”, а про книжку першого українського президента Леоніда Кравчука “Маємо те, що маємо”, яка також , як і ця книга, наскільки я це знаю, а я трохи про це знаю, була написана саме першим президентом, потім президентом Леонідом Кучмою, і це є дуже цікаве для всіх, хто цікавиться сучасною українською історією – я думаю, що для них (я її не читав, ще раз хочу сказати) буде з нею цікаво познайомитись. Єдине, що я хотів додати, це не в суперечці з Віталієм, це постійна моя суперечка – стосовно назви. Я хочу сказати таке – я в перші роки незалежності України багато їздив і мусив переконувати людей в Сполучених Штатах, Німеччині, Великій Британії, що я приїхав з Києва, то є Україна, а не Росія, то є Україна, і це дуже важко було зробити. Це, можливо, змінилося в останні два-три роки, ситуація трохи інша. Я думаю, що значною мірою такий імпульс для того, щоб дати таку назву, оскільки про книгу нічого не можу сказати – це є таке відчуття того, що ти повинен розказати світові, можливо, і самому собі, що Україна – не Росія. Ось як я хотів відреагувати на перше слово.\nДякую, дякую, і я хотів би вам процитувати один пасаж на двадцятій сторінці цієї книги: «Багато українських інтелігентів вже з самого початку бачили в цій русифікаторській політиці радянської Москви загрозу самому нашому національному існуванню ...я схиляю голову перед відвагою і самовідданістю цих людей, перед їх рішучістю йти до кінця». Кінець цитати. І далі разом з цим Леонід Данилович Кучма категорично не згоден з твердженням, що Україна була російською колонією і вважає, що українці були своєрідними державниками, а не колоніально залежними від Москви. Як вважаєте, пане Павленко: була загроза самому національному існуванню, - а з другого боку, Україна не була колонією?\nНу, питання, дійсно, дуже складне і я хотів би почати, власне, з назви книги. На жаль, ми її ще не читали, тому я не можу висловлюватись, наскільки там пророблений історичний матеріал, але, на мій погляд, назва дуже невдала. Бо Україна відразу в самій назві, самою назвою книги ідентифікує себе по відношенню до Росії. Тобто, відразу саме заперечення: “Україна – не Росія”, вже негативно визначає, що Україна усвідомлюється у співвідношенні з Росією. Тепер щодо історичних моментів. Знов кажу, я книги не читав, тому наскільки там аргументовано пророблений історичний матеріал, я не знаю, але, як Ви поставили питання - з одного боку виживання української нації за умов, безумовно, тиску з боку Російської імперії, а з іншого боку – участь українців в створенні Російської імперії. По-перше, треба пам’ятати, що сама ідея народу, нації і так далі - явище досить пізнє, це, власне, з філософії романтизму. Тому коли починається самоусвідомлення українства – десь там в 20-30-х рр. 19 ст., це відбувається на тлі німецької, потім слов''янофільської, перш за все, чеської, ідеї народу, духа народу, духа нації. Оскільки починається це пробудження, і Російська імперія значно більше боялася Польщі, де ці процеси йшли інтенсивніше, і Польща мала власну державну традицію, то на всяк випадок Російська імперія робила все, щоб в Україні не відбулося чогось подібного і, до речі, робила це Російська імперія досить бездарно, і скоріше провокувала українство, ніж його реально придушувала. Щодо участі українців у імперії. Коли створювалась петровська імперія, про українство, як національне чи про російство, взагалі ніхто не вів мову. Імперія створювалась, як російська, але, як імперія, куди був залучений правлячий клас, там було, як Ви знаєте, і багато німців, і представників інших народів. Тобто те, що найосвіченіша і найталановитіша частина українців у 18 ст. переїжджає до Петербурга. Це і політики, я вже казав, Безбородько, і філософи, Феофан Прокопович, і художники, Левицький, Боровиковський, композитори Бортнянський, Березовський і т. д. Це для тої космополітичної російської імперії 18 ст. цілком природно, тобто для Безбородька не було проблеми, він за Україну чи він за російську імперію. Це ще не усвідомлювалось, як само національно різні речі. А ось в 19 віці, після того, як філософія романтизму стверджує ідею нації, вже починається конфлікт української інтелігенції (вона вважала, що репрезентує український народ, що так і було) з імперською структурою, яка не хоче припустити наявності України, як чогось окремого.\nДякую, дякую і в нас є слухач. Ало, Ви нас чуєте? Будь ласка, Ваше запитання.\nЯ Вас чую дуже добре, в мене питання до Погребінського. Що надруковано Леоніда Кучми до того часу, як він став президентом? Чи є хоч де-небудь п‘ять рядків, дві-три фрази? І друге запитання. Якою мовою написана книжка? Чи такою бандитсько-зеківською, якою давалась команда ліквідувати Гонгадзе, чи іншою мовою? Чи може Л.Кучма іншою мовою висловлюватися на письмі чи усно, крім тої, якою давалося розпорядження вбити Г.Гонгадзе? Будь ласка.\nТаке-ось, запитання. Ну, ми сказали, що книга написана російською мовою і на українську її перекладав у Москві Руденко-Десняк, а що стосується іншого питання, пане Погребінський, будь ласка.\nЯ можу стверджувати, що може розмовляти різною мовою. Українською, російською. Що тут можна додати? Книжку я не читав, знову ми до цього повертаємось. Стосовно того, чи написав він до того якісь книжки, як відомо, він не працював письменником або журналістом. Мабуть він писав свого часу, коли був головним конструктором якогось проекту ракетного, можливо якісь доповіді писав, але він не повинен був писати книжки. Книжки – це відомо – книжки політичних діячів, зазвичай, пишуться таким чином, що людина зустрічається з іншою людиною, яка записує розповідь політичного діяча, потім хтось із цієї розповіді, записаної на плівку, робить текст, а потім цей текст править сам автор і це закінчується певною книгою. Так зазвичай буває. Я не знаю, як було цього разу. Для того не потрібно мати досвід написання якихось статей і т. д.\nТак, в нас є ще один слухач. Ало, Ви нас чуєте? Слухаємо Ваше запитання.\nДобрий Вечір. До пана Погребінського. Автор книги, коли був у Тюмені, по моєму, лютий-березень 2001 року, заявив, говорю мовою оригіналу: “Ми, украінци, нємножка с придурью”. Скажіть, будь ласка, Ви напевно українець, в чому виражається і Вас оце “нємножка с придурью”? Дякую за відповідь.\nДякую, я спочатку надам слово нашому московському кореспонденту Віталію Портникову, бо він детальніше, мабуть, знайомий з сибірською поїздкою п. Кучми і можливо має ще свої якісь реакції на обговорення. Віталію, будь ласка.\nМені не дуже хочеться обговорювати оцю цитату Президента України, тому що різні думки президент говорить за товариським столом. Було б дивно якісь серйозні претензії або серйозні алюзії робити з таких висловів. Я хочу насамперед вибачитись перед паном Михайлом Погребінським, бо так виглядало, що я, говорячи про зусилля політтехнологів, натякаю на когось, хто присутній в ефірі. Я зовсім цього не роблю. Я впевнений, що, якщо б ці гроші освоїв п. Погребінський, книжка б вийшла українською мовою і її би перекладали на російську. Я впевнений у знанні паном Погребінським української мови. Тому що гроші, які потрібні були для цього проекту, хтось освоював, можливо, з російських політтехнологів, хто українською мовою серйозно не володіє, тому вийшов такий російський оригінал, бо якщо вже вийшов російський текст першим, очевидно для цього були якісь підстави. Це по-перше. По-друге, я хотів би помітити такий дивний момент, пов‘язаний з українською національною проблемою, як такою, у розумінні її президента. Щодо колоніального минулого. Українці протягом своєї історії мали багато вітчизн: мали Київську Русь, мали Галицько-Волинське Князівство, мали після цього Велике Князівство Литовське, яке можливо стало справжньою колискою української нації, яке стало першою багатонаціональною державою, в якій різні етноси могли існувати на рівних, мали Річ Посполиту після об‘єднання Великого Князівства Литовського із Польською Короною, ну і потім, наприкінці, це звичайний епізод в історії українського народу, мали російську імперію. І ми маємо розглядати ці роки, які пройшли з моменту української автономії в складі російської імперії, порушення цієї автономії царською короною – один з історичних епізодів. Звичайно, люди, які живуть на прикордонних територіях, можуть не усвідомлювати своєї національності, як люди, що жили у Великому Князівстві Литовському, в Смолівську, після переходу його до складу російської імперії швидше усвідомили себе росіянами, ніж люди, які живуть у Вітебську і досі вважають себе білорусами. Це все – нормально. Це кризовий стан національної свідомості.\nДякую, дякую, Віталію, маємо слухача. Ви чуєте нас?\nЧую. Добрий Вечір, це Володимир із Києва. В мене таке питання. Чому Ви так серйозно обговорюєте такі дурниці? Кучма з 94 року проводить антиукраїнську політику, йде планомірне нищення української мови і культури, а ця книга – типовий PR-хід. Час від часу українцям кидають кістки, для заспокоєння. І оця книга – це той типовий PR-хід.\nДякуєм Вам за репліку. Нагадую, в нас у програмі – Михайло Погребінський – політолог, директор київського центру політичних досліджень та конфліктології, Юрій Павленко – головний науковий співробітник інституту світової економіки та міжнародних відносин НАН і наш колега – московський кореспондент Віталій Портников і ми зачепимо сьогодні другу тему, яку будемо потім продовжувати в наших програмах. Знов ідеться про Президента України, який запрошений на 58 сесію Генеральної асамблеї ООН, про що ми говорили на початку, яка триватиме з 23 вересня по 3 жовтня ц. р. І серед іншого там обговориться проблема голоду 32-33 років в Україні, який, як ми знаємо, за різними підрахунками забрав від 3,5 до 12 мільйонів життів українців. Я, шановні, звертаюся до Вас всіх трьох з одним запитанням і даю кожному по одній хвилині на відповідь. Якщо буде ухвалена резолюція ООН, що цей голод в Україні був геноцидом, які вона матиме, на Вашу думку, юридично-правові наслідки? Пане Погребінський, будь ласка.\nЯ не думаю, що буде ухвалена така резолюція, оскільки дуже важко буде довести. Там є досконало розроблена тема і не перший раз там подібні речі розглядаються, оскільки для цього треба довести, що мова йшла про генний, тобто, національне винищення, а це дуже важко буде зробити. А якщо б це було зроблено, ну, можливо в такому разі виникли б можливості для висування в бік Росії юридичних претензій на відшкодування, це не виключено.\nПане Павленко, будь ласка\nЯ хотів би зазначити, що проблема голодомору значно ширша, ніж проблема загибелі мільйонів українців. Згинули під час голодомору люди також на Кубані, на Дону, на Нижній Волзі, в Казахстані, тобто це не була акція, спрямована власне проти самого українського народу, а взагалі, проти тих етнічних груп – народів, які до останнього боролись проти насадження радянської влади і приймати резолюцію, що це був геноцид саме українського народу, то треба ставити питання про геноцид казахського народу і народу півдня Росії, козацького півдня Росії.\nТобто російського також народу?\nА якщо так будуть ставити питання?\nНу, якщо так, то це значно ширше, ніж проблема України. Тоді треба і Казахстан підключати, і Киргистан і саму Росію. Вона мусить визнати, що Радянський союз нищив і російське населення, перш за все, козаче.\nДякую. Віталію, будь ласка\nУ відповіді пана Павленка видно просту річ: ми не пройшли через трибунал, як нюрнберзький над комуністичною ідеєю, як такою. Ми весь час зустрічаємось із тими проблемами країн, які не засудили цей режим, як людиноненависницький насамперед, і які не зробили з цього певних висновків. Зараз продовжують існувати комуністичні організації, є можливості перемоги комуністів на виборах того чи іншого плану і населення саме не розуміє, що має справу саме з такою людиноненависницькою ідеєю. Звичайно, голодомор українців був частиною великого соціального винищення селянства на території СССР і звісно, селян в Україні було більше, ніж будь-де. Але я повністю погоджуюсь із п. Павленком, що голодомор відбувався і на теренах Росії також. Так що потрібен насамперед юридичний аспект оцінки комунізму, як і націонал-соціолізму, як ідеї, що є людиноненависницькою за методикою своєї діяльності.\nАле ми знаємо , що і в Америці конгрес, і в Канаді парламент визнали цей факт як геноцид.\nЗвичайно, Василю, але це пов‘язано було насамперед із тим, що українські діаспорські організації США та Канади завжди нагадували громадськості цих країн саме про українську частину цього голодомору. У російського народу було, я б сказав, багато таких подій, коли його регіонами винищували, але якщо б росіяни почали ставити перед собою такі завдання, вони б мусили цілу історію доказувати, що їхні ж уряди намагалися винищити їхнє населення.\nДякую Вам, шановні наші гості за участь в сьогоднішній дискусії. Ми до цих питань ще повернемся, я лише нагадаю, що гостями “Вечірньої Свободи” були: Михайло Погребінський – директор київського центру політичних досліджень та конфліктологій, Юрій Павленко – головний науковий співробітник інституту світової економіки та міжнародних відносин у Києві, а також наш колега Віталій Портников – московський кореспондент. З Праги вів програму Василь Зілгалов, допомагали мені Ангеліна Шкуренко, Наталка Антонечко, я дякую слухачам за дзвінки, за репліки, за запитання і слухайте на далі “Вечірню свободу”, ми до цих питань будем повертатися. Говорить “Радіо Свобода”!


Економіка – Глибока.Інфо\nСерпень142021 by redactorБез коментарів\nВивезення ядерних відходів до РФ коштувало НАЕК "Енергоатом" близько 200 млн доларів щороку. Кабінет міністрів затвердив Державну програму поводження з відпрацьованим ядерним паливом до 2025 року. Відповідне рішення уряд ухвалив на сьогоднішньому засіданні, 11 серпня. Програма передбачає добудову Централізованого сховища відпрацьованого ядерного палива у Чорнобильській зоні відчуження. Туди звозитимуть відходи з Рівненської, Южно-Української та Хмельницької АЕС. Зазначається, що Україна вивозила відпрацьоване ядерне паливо з трьох своїх АЕС до Росії. Це коштувало НАЕК "Енергоатом" близько 200 млн доларів щороку. "Тепер ці кошти можна буде направляти на технологічний розвиток наших атомних станцій, а головне, що Україна більше не буде залежати від країни-агресора в пи\nСічень182021 by redactorБез коментарів\nКабмін встановив граничну ціну на газ у 6,99 грн за кубометр до завершення опалювального сезону і обмежить тариф на розподіл газу\nВідповідне рішення ухвалили на засіданні Кабінету Міністрів сьогодні, 18 січня. Кабінет Міністрів України ухвалив рішення, яким встановлюється гранична ціна на газ на рівні 6,99 грн за кубометр. Про це повідомив Прем‘єр-міністр України Денис Шмигаль у своєму Телеграм-каналі, пише ІА АСС. Така ціна діятиме до завершення опалювального сезону або до завершення карантину. Вище, ніж 6,99 грн за куб постачальники газу не зможуть піднімати ціну. Це рішення дасть змогу знизити ціну на газ для українців в середньому на 30%. «Підкреслю, що встановлена Урядом ціна є нижчою на 1,5 грн за куб від тієї, яка була у 2018-2019 роках. У зимові місяці тих років платіжки в середньому становили 2,5-3 тисячі гривень. Або 75% від тодішньої мінімальної зарплати. Встановлена нами ціна (6,99 грн/куб) о\nУ квітні 2020 року оптова ціна на газ для потреб населення знизилась до 2,9 грн за кубометр, що на 15% менше, ніж у березні та на 38%, починаючи з січня. Про це повідомляє пресслужба НАК. У компанії зазначають, що ціна знизилась також для виробників тепла та інших захищених споживачів, яким НАК “Нафтогаз України” постачає газ в рамках спеціальних обов’язків (ПСО), без врахування ПДВ, націнки газзбутів та витрат на транспортування газу магістральними і розподільними трубопроводами. З січня 2020 року оптова ціна на природний газ в рамках спеціальних обов’язків розраховується відповідно до постанови Кабміну. Основним індикативом при цьому є фактичні результати біржових торгів, які відбувалися з 1 по 22 число розрахункового місяця на найбільшому в Європі газовому хабі (ТТF). Од\nГолова Глибоцької районної ради Петро Панчук ознайомився з роботою територіально відокремленого безбалансового відділення №10025/096 філії (далі…)


Олександр Божик: «Я – скрипаль, дружина – піаністка, мрію, аби донечка стала вокалісткою…»\nАвтор: Оля САГАЛЬ • Опубліковано: 19 Грудня о 14:00 305\nУ вихідні та будні, у свята і на щодень він бере до рук скрипку і грає не менше шести годин, аби бути в формі. І чули б ви, я-а-а-к він грає.\nБожественно, драйвово, неперевершено, емоційно! Олександр Божик – не лише скрипаль-віртуоз, він — ціле явище у сучасному музичному просторі, майстер поєднувати фантастичне виконання та видовищне шоу. Уродженця Львова називають як не українським Паганіні, то Джиммі Хендриксом серед скрипалів. Його біографія не може не дивувати: у ній — і спроба попрацювати майстром-штукатуром, і неприйнятий сан священника, і робота діджеєм, і заняття танцями та футболом. Його музичні здобутки вражають не менше: тут вам і підкорення талантшоу Англії, України та Польщі, і меганасичені гастролі у понад 30-ти країнах світу… А ще ж грає на чотирьох скрипках водночас і ексклюзивний номер, під час якого на скрипці почергово перерізають струни, доки не залишається одна, але мелодія при цьому продовжує звучати… Він підкорює скрипку, тримаючи її на голові, коліні, на витягнутій руці. Поєднує неперевершене виконання та видовищне шоу. Йому однаково підвладні як класика, так і рок, поп, етномузика. Він — лауреат міжнародних та всеукраїнських конкурсів, призер телевізійних проєктів, зокрема, «Україна має талант!». Торік на концерті скрипаля-віртуоза Олександра Божика (а ви вже здогадалися, що мова саме про нього!) переповнений Тернопільський драмтеатр не шкодував оплесків для Майстра… Уже незабаром, 11 січня, Божик скрипки знову вразить Тернопіль!\n— Пане Олександре, торік тернополяни приймали вас «на ура», цьогоріч будуть не менш щасливі бачити знову…\n— О, тернопільська публіка — просто супер, тернополяни мене тоді так неймовірно зарядили! Маю тільки найкращі спогади з того концерту і уже посилено готуюся до нового… Готую для тернополян унікальну програму, в якій буде багато авторської музики з майбутнього альбому, що побачить світ у 2020 році, а також нових каверів на сучасні та давно відомі хіти. Як вам, наприклад, поєднання творів Вівальді та… ACDC? А що скажете про пісні JerryHeil в нашій обробці — повірте, буде цікаво! Єдина проблема — ще на стадії формування програми ми зрозуміли, що вона занадто велика. Ми приготували забагато творів на наш зимовий концертний тур і тепер потрібно щось “відсіювати”… А не хочеться, бо все таке круте… Якщо виконати всю музику, яку я хочу заграти, то це буде концерт на добрих кілька годин! (Сміється, — авт.) Але якщо, наприклад, у Львові ми маємо аж два концерти в один день на сцені Львівської опери і мусимо точно вкластися у відведений нам час, то тернополян зможемо потішити трошки довшим концертом, якщо побачимо, що їм добре йде… І, звичайно ж, без шоу не обійдеться. Бо окрім того, що люблю грати на скрипці, мені подобається спілкуватися з людьми. Тож будуть і шоуномери, і яскрава музика, і спілкування… Я приїжджаю не сам, а з оркестром, у якому працюють супермузиканти. У нас усі живі інструменти, уся жива програма, в якій немає нічого прописаного. Тому під час концерту я можу імпровізувати де, коли і як заманеться. Ми творимо прямо на сцені! Ще одна «родзинка» майбутнього концерту — заграємо одну із композицій нашого з дружиною нового спільного проєкту BozhykDuo.\n— Розкажіть про цей проєкт…\n— BozhykDuo — це проєкт, у якому тільки двоє музикантів — я і моя дружина Юля, і, відповідно, два музичні інструменти: скрипка та фортепіано, на яких ми граємо кавери на українські та світові, сучасні й класичні хіти. Починалося усе просто як музичний експеримент, перші відео, де ми граємо наші кавери, були зняті просто на мобільний телефон, нині ж ми серйозно взялися за цей проєкт: наймаємо студію для аудіо та відео, готові кавери викладаємо у нашому ютуб-каналі.\nНам шалено подобається це поєднання скрипки і фортепіано, тож ми поставили перед собою таке доволі непросте завдання — випустити 52 відео упродовж року, тобто щотижня знімати нове відео. Це досить складно, але нам це цікаво, подобається і страшенно тішить те, що кількість підписників та позитивних коментарів усе росте та росте. Коли ми виклали в мережу кавер на хіт гурту «БеzОбмежень» «Зорі запалали», мені зателефонував лідер гурту Сергій Танчинець і подякував за кавер, який йому дуже сподобався. Це надзвичайно надихає!\nДо речі, до Дня святого Миколая ми з дружиною підготували для всіх подарунок – кавер на композицію «Ой, хто-хто Миколая любить», але не стандартний. Ми його зробили в мажорі, такого веселого Миколайчика… Так що підписуйтеся на наш канал https://www.youtube.com/channel/UCLIhLbiaW7DIatwy-EBCx7g і слухайте!\n— Ваш сімейний дует уже добре зіграний…\n— Дружина — не лише кохана і муза, а й найкращий друг і перший мій критик. Усі свої божевільні творчі ідеї я перевіряю спершу на ній, бо довіряю її музичному смаку. Якщо ж мені вдається її переконати, що ця моя ідея заслуговує на увагу, то я розумію, що переконаю всіх. Ми обоє львів’яни, навчалися в одній школі, згодом і в одній музичній академії, щоправда, у різні роки… Окрім того, що Юля теж музикант — грає на фортепіано і завжди на концертах зі мною, вона ще є моїм продюсером та музичним директором. Нині поєднуємо роботу з вихованням півторарічної донечки Вікторії. На більшість наших виступів вона їздить разом із нами, хоча поки що чекає нас за сценою, але, думаю, уже незабаром зможе і на сцену виходити… Доню уже неабияк цікавить фортепіано, вона любить слухати, як батьки грають, але чомусь не любить, коли ми співаємо — чи то їй наш спів не подобається, чи не хоче, аби ми перетягували «ковдру» на себе, бо у неї і самої гарний голосок, може, вона буде вокалісткою. Зізнаюся, я б цього дуже хотів…\nОлександр Божик з дружиною Юлією і донечкою Вікторією.\n— За рік, що минає, ви встигли провести багато гастрольних турів, навіть завітали у гості до діаспорян у США…\n— Я щороку багато подорожую з виступами та концертами. У мене графік розписаний на пів року, а то й на увесь рік уперед. Починаю з гастролей Україною (Львів, Тернопіль, Івано-Франківськ, Луцьк та Рівне), а вже з лютого — Австрія, Канада, Іспанія, Португалія… Торік я концертував у Польщі, Ізраїлі, Румунії, а також в Канаді та Америці. В Америці ми виступали разом зі співачкою Оксаною Мухою, у співпраці з благодійним фондом «RevivedSoldiersUkraine» збирали кошти на реабілітацію наших бійців, що постраждали у зоні бойових дій. За п’ять концертів нам вдалось зібрати для наших захисників більше 60 тисяч доларів! Я був не лише в амплуа музиканта, що грав на скрипці, а й волонтером — збирав кошти у скриньку для пожертв, допомагав на благодійних аукціонах. У мене з-поміж друзів багато волонтерів, і я був щасливим долучитися до волонтерської спільноти і допомогти нашим солдатам-захисникам. Коли маю таку можливість, намагаюся їздити на полігони, грати для солдатів чи курсантів, присвячувати їм мелодії на своїх концертах. Скрипка — це моя зброя, і я радий, що своєю грою можу надихнути наших військових на нові героїчні вчинки.\n— Ви — скрипаль із душею рокера…\n— Дехто несправедливо вважає, що скрипка — це нудно і нецікаво, можна заснути на концерті. Я ж за допомогою шоуномерів намагаюся їх «розбудити». Я «в миру» дуже спокійна людина, але на сцені стаю справжнім «вогнем»… Відриваюся на всі сто відсотків! Черпаю енергію з глядачів і віддаю її їм подвійно. Хочу показати усім, наскільки унікальним, сучасним і різнобічним інструментом є скрипка. Приходьте на концерт і переконайтеся у цьому самі!\nПозначки: Олександр Божик\nКоржики з медом і маком від Наталки Потурай\nАфриканець Шон Ван Вейк: «У Тернополі можна безпечно прогулятись уночі, а в ПАР страшно навіть вдень» - 1492\nКоронавірус забрав життя талановитих лікарів Івана та Олега Гайдів з Бучаччини - 530\n«Вбивство Ващенка для Закутнього було тренуванням для нових замовлень…» - 459\nТернополянка Світлана Адамів створює ексклюзивне морозиво - 354


www.blogs.mediasapiens.ua - Блоги - Олександр Івахнюк - Чому на західному кордоні України такі величезні черги? Журналістський рейд ЄП\n→ Чому на західному кордоні України такі величезні черги? Журналістський рейд ЄП\nОлександр Івахнюк, 25.08.2015 14:13\nУ середу 26 серпня журналіст "Радіо-Ера" Олександр Івахнюк,(я, тобто) здійснить інспекційний перетин кордону на КПП "Ягодин" за узгодженням з держприкордонслужбою. Перетин кордону здійснюється у рамках підготовки матеріалу для інтернет-видання "Європейська правда" на тему: "Чому так довго доводиться стояти на кордоні"\nА далі пряма мова:\n"Отже, завтра на КПП Ягодин якщо все вийде, буде десь під десяту годину ідеальний час для проходження кордону, принаймні з укр боку.. Це мій прогноз. Що можуть зробити прикордонники з укр боку: 1 Посадити інспекторів у всі будки паспортного і митного контролю а не в одну дві, як завше. 2 Попросити своїх друзів контрабандистів цього дня не їхати на своїх штурпаках у Польщу з цигарками і алкоголем, 3 Серед особового складу пошукають персонал хоча б з мінімальною освітою і з вмінням спілкуватися з людьми та посміхатися. Думаю, все це буде зроблено, бо найбільший авторитет у медіа з питань євроінтеграції повідомив держприкордонслужбі про те, що завтра через кордон приблизно о 10 годині їхатиме журналіст, який писатиме текст на тему роботи кордону, шукатиме відповідь на питання: чому треба стояти у черзі сім годин? Цим журналістом буду я. Заради чистоти експерименту стану у самий кінець черги, а не буду її обїздити, як це роблю завжди. Потім напишу текст про це. Отже, чекаю завтра на Ягодині "потьомкінську дєрєвню" Звичайно, у таких справах є ще й така опція, щоб я просто до кордону не доїхав, але, сподіваюсь на краще. Якщо я таки доїду до кордону - матиму можливість прямого включення з черги. Кому з телевізійників цікаво - пишіть у чат фейсбука. Тільки майте на увазі - я включаюсь для укр каналів тільки в україномовні. З окупаційними справу не маю. Для об’єктивного матеріалу не вистачає ще точки зору самих контрабандистів (тобто людей, які возять цигарки і алкоголь на продаж під виглядом для особистих потреб) і їх спільників - митників і прикордонників. Попрошу писати мені у чат. Якщо хочете залищатися неназваним - будете неназваним. Головне інформація яка дає відповідь на питання - чому так довго доводиться стояти на кордоні?\nУже зараз зявилася цікава інформація про те, що прикордонники запускають на КПП через якусь сусідню вулицю у той час як сотня машин стоять на місці по сім годин. Хто що про це знає - прошу повідомити. За іншою інформацією, пройти швидко кордон коштує по 20 гривень митнику і прикордоннику що на чергуванні. Як це робиться - напишіть, як хтось таке бачив\nУся інформація з цього приводу буде в онлайні тут\nУкраїнофобія та редакційна політика // , 15.12.2015 09:54 Українофобія.... (6177)\nПрофнепридатність прес-служби ДПС // , 29.09.2015 12:34 Профнепридатність прес-служби Д(2939)\nПшик з референдуму у Польщі // , 08.09.2015 18:13 Пшик з референдуму у Польщі(1321)\nНа кордон з депутатом // , 29.08.2015 11:58 На кордон з депутатом(1554)\nОкупаційна маніпуляція // , 05.06.2015 19:12 Окупаційна маніпуляція на (1619)\nПогроза розбити камеру за намагання зафіксувати корупцію // , 16.03.2015 13:16 Погроза розбити камеру у Варшав(1666)\nІнтерв`ю з Андрієм Дещицею. Ексклюзив "ЕРИ" // , 12.02.2015 11:20 Інтерв`ю з Андрієм Дещицею. Ексклюзив(1526)\nНе соромтеся ставити гіперлінк на нас // , 22.01.2015 08:39 Гіперлінк на джерело.... (1879)\nУрок європейськості від лідера руху "Ми європейці" // , 21.12.2014 19:08 "Ми європейці, кажете? Ню-ню.... (1889)\nСайт радіо "Ера ФМ" глушать якісь диверсанти // , 08.09.2014 17:10 Сайт радіо "Ера ФМ" глушать якіс(1584)


ПЛР - ТЕСТУВАННЯ\n6-8 годин, з моменту отримання лабораторією\nвизначення Антитіла класу G (M)\nДетальніше актуальні правила перетину українського кордону при в’їзді та виїзді дивіться за посиланням https://visitukraine.today/ua\nВідповіді на поширені запитання про обстеження на COVID-19\nОбстеження на COVID-19 при перетині кордону\nКоронавірус SARS-CoV-2, якісне визначення РНК методом ПЛР зі зворотньою транскрипцією (код 08-102).\nПослуга “Виклик медичної сестри додому” для COVID-19\nВиклик медичної сестри додому тільки за попереднім записом, вартість 200 грн (м. Київ). Деталі за посиланням: https://umedlab.com.ua/viklik-medsestri/\n⦁ ПЛР – тестування: зішкріб з ротоглотки, носоглотки.\n⦁ Визначення антитіл: кров, сироватка.\n⦁ Швидкий тест: зiшкрiб з носоглотки.\n⦁ ПЛР- тестування: натщесерце, або перед дослідженням не менше ніж за чотитри години не можна чистити зуби, їсти, пити, курити, застосовувати жуйку, не рекомендовано використовувати спреї або розчини для полоскання горла та мазі для носа, що містять протимікробні засоби.\n⦁ Визначення антитіл: натщесерце, через 8 годин після останнього вживання їжі, можна пити воду.\n⦁ Швидкий тест: за три години до здачі тесту заборонено користуватися будь-якими спреями, мазями або краплями для носа.\nДе можна здати аналізи на обстеження COVID-19\nПЛР – тестування, визначення антитіл до COVID-19 та швидкий тест можна здати в будь-якому нашому лабораторному центрі за зручною для Вас адресою. Деталі за посиланням: https://umedlab.com.ua/kontakti/\nЧи потрібен попередній запис\nЗаздалегідь записуватись не потрібно\nСтрок виконання обстежень\n⦁ ПЛР – тестування: 6- 8 годин для Києва та Київської області – залежить від отриманого показника! Якщо забір матеріалу буде з понеділка по п’ятницю з 8.00 до 12.00 годин, а в суботу з 9.00 до 11.30 годин, то готовність результату – пізно ввечері або вночі цієї ж доби, про що Ви отримаєте автоматичне повідомлення на телефон та електронну скриньку, яку вказали при реєстрації. Увага! При умові отримання позитивного або сумнівного результату, лабораторія може затримати видачу результату на період до 2-х робочих днів для проведення ряду повторних експертів підтвердження або спростування вірусоносійства.\n⦁ Визначення антитіл: від 12 до 24 годин.\n⦁ Швидкий тест: 15 хвилин.\nЯка дата вказується на результаті\nВ бланку видачі результату вказується 2 дати: дата здачі аналізу та дата готовності аналізу.\nЯк дізнатися про готовність результату\nДізнатися про готовність результату Ви можете за допомогою:\n⦁ СМС – повідомлення на Ваш телефон (відправляється автоматично);\n⦁ Бланку результату на електронній скриньці, яку вказали при реєстрації (відправляється автоматично);\n⦁ На сайті в розділі “Отримати результат” за кодовим словом, яке зазначено на бланку заказу в верхній частині сторінки. Деталі за посиланням: https://umedlab.com.ua/rezultati-analizu/\nЯк замовити послугу 'Переклад результату на англійську мову'\nПослугу “Переклад результату на англійську мову” необхідно замовити при реєстрації, вартість – 50 грн.\nДе отримати результат на паперовому фірмовому бланку з оригінальною печаткою\nТакий бланк Ви можете отримати в будь-якому нашому лабораторному центрі за зручною для Вас адресою. Деталі за посиланням: https://umedlab.com.ua/kontakti/\nЯк отримати електронну версію результату\nЩоб отримати електронну версію результату, необхідно перейти на сайт в розділ “Отримати результат” та ввести кодове слово, яке зазначено на бланку заказу в верхній частині сторінки. Деталі за посиланням: https://umedlab.com.ua/rezultati-analizu/


Демонтаж шпалер Київ, недорого, ціна\nВсім знайома ситуація, що початок ремонту починається з демонтажу шпалер. Так буває дуже часто. Не можна сказати, що даний процес надто складний, однак на нього точно йде чимало часу і сил. Тому все частіше в компанію «Берлога» звертаються до послуги «демонтаж шпалер». Що ми хотіли сказати про цю послугу? Крім того, що ми легко і оперативно впораємося з цим завданням, гарантуємо доступну ціну. А це важливо!\nОптимальна ціна з надання послуг пов'язаних з демонтажем викликана нашим підходом до роботи і небувалим досвідом. Всі процеси в компанії налагоджені, як годинниковий механізм! Ми знаємо, скільки, навіщо, як, щоб досягти потрібної мети і виконати демонтаж шпалер за критерієм ціна-якість.\nТакож звертаємо вашу увагу, що наша компанія готова виконати повний спектр демонтажних робіт, а не тільки демонтаж шпалер. На нашому веб ресурсі вам надана можливість ознайомитись з цінами на широкий перелік послуг. Це обов'язково вам допоможе в плануванні бюджету для того, щоб замовити послуги спеціалізованої компанії по виконанню всіх необхідних робіт перед початком нового ремонту. Пам'ятайте, що не варто економити на своєму здоров'ї, адже багато послуг демонтажу вкрай шкідливі і небезпечні.\nОтже, давайте підсумуємо вище сказане. Вам варто довірити демонтаж шпалер саме професійної та досвідченій команді фахівців. Це забезпечить вам якісні та оперативні підготовчі роботи перед початком нових ремонтних робіт.\n«Берлога» - надає гарантую на всі види робіт, в тому числі і на демонтаж шпалер!


Оперативна інформація про надзвичайні ситуації техногенного, природного та іншого характеру на території України станом на 7 годин 5 серпня 2020 року - ДСНС України\nОперативна інформація про надзвичайні ситуації техногенного, природного та іншого характеру на території України станом на 7 годин 5 серпня 2020 року\nОпубліковано: 05.08.2020, 06:55\nПідрозділами Державної служби України з надзвичайних ситуацій протягом доби для проведення заходів з попередження надзвичайних ситуацій, оперативного реагування на події та ліквідації їх наслідків, гасіння пожеж, проведення інших рятувальних заходів здійснено 2 тис. 55 виїздів.\nУ результаті вжитих заходів врятовано 7 осіб, 72 будівлі та 9 од. автотракторної техніки.\nЗа інформацією МОЗ станом на 10 год. 5 серпня всього на території України зафіксовано 75 тис. 490 випадків захворювання на коронавірус COVID-19, померло 1 тис. 788 осіб, а саме: Львівська – 10 тис. 223 (275 померло), м. Київ – 8 тис. 812 (139 померло), Рівненська – 6 тис. 442 (100 померло), Чернівецька – 6 тис. 298 (220 померло), Закарпатська – 5 тис. 462 (210 померло), Івано-Франківська – 5 тис. 168 (145 померло), Харківська – 4 тис. 239 (136 померло), Волинська – 4 тис. 64 (88 померло), Київська – 3 тис. 942 (66 померло), Одеська – 3 тис. 638 (54 померло), Тернопільська – 3 тис. 149 (40 померло), Вінницька – 2 тис. 880 (55 померло), Житомирська – 2 тис. 9 (40 померло), Дніпропетровська – 1 тис. 474 (30 померло), Хмельницька – 1 тис. 232 (25 померло), Черкаська – 959 (37 померло), Чернігівська – 920 (18 померло), Донецька – 926 (12 померло), Запорізька – 871 (21 померла), Кіровоградська – 711 (36 померло), Миколаївська – 658 (14 померло), Сумська – 570 (8 померло), Полтавська – 472 (15 померло), Херсонська – 236 (3 померло) та Луганська – 135 (1 померла).\nВиписано після лікування 41 тис. 527 осіб (Рівненська – 5 тис. 44, Чернівецька – 4 тис. 904, м. Київ – 3 тис. 88, Волинська – 2 тис. 945, Київська – 2 тис. 834, Львівська – 2 тис. 629,\nХарківська – 2 тис. 333, Закарпатська – 2 тис. 191, Вінницька – 2 тис. 138, Тернопільська – 1 тис. 866, Івано-Франківська – 1 тис. 856, Житомирська – 1 тис. 500, Одеська – 1 тис. 371, Дніпропетровська – 1 тис. 123, Хмельницька – 970, Черкаська – 737, Донецька – 681, Кіровоградська – 643, Запорізька – 621, Чернігівська – 555, Миколаївська – 468, Сумська – 377, Полтавська – 337, Херсонська – 211 та Луганська – 105).


Навіть квартирантів серед зими не виселяють… :: 21.helsinki.org.ua\nНавіть квартирантів серед зими не виселяють…\nджерело: Газета СВОБОДА, Тернопіль\nНещодавно в інформаційному просторі бурхливо заговорили про загрозу закриття чортківської загальноосвітньої школи-інтернату. А що буде з інтернатівськими дітьми?\nБатьки учнів звернулися із публічною заявою до чиновників, депутатів, преси з проханням не закривати заклад. («Свобода» опублікувала цю заяву в одному з попередніх номерів.) Вони стверджували, що Постанова Кабміну від 9 серпня 2017 р. за номером 576, яка і розв’язала руки місцевим чиновникам, фактично порушує права їхніх дітей.\nЩо це за документ? Фактично Постанова різко обмежила коло дітей, які мають право навчатися у школі-інтернаті. Якщо раніше таке право мали діти з малозабезпечених чи багатодітних сімей або ж через незадовільні житлово-побутові умови, то тепер лише ті, чиї батьки хворі або ж не можуть виховувати дітей через умови праці. І ще важливий момент: влаштовувати дитину до інтернату чи ні – вирішує комісія з питань захисту прав дитини. Щороку рішення буде переглядатися.\nЧого гріха таїти: більшість діток, які навчаються в інтернатах, потрапили сюди через те, що батьки не дають собі ради. Як правило, йдеться про неповні сім’ї. Інтернат годує, дає дах над головою, тепло взимку, і діти значно менше відчувають злигодні, ніж коли проживали б у рідних стінах.\nЗагалом по Україні є така статистика: менше 10% дітей в інтернатах – сироти, у решти є родичі або хоча б один з батьків. Українці самі віддають дітей до інтернатів через бідність або через особливі потреби дитини. Щорічно в Україні на інтернати з держбюджету спрямовують близько 6 млрд грн. Багато експертів переконані: пора відмовитися від інтернатів і перейти до будинків сімейного типу або інклюзивної освіти. А от гроші з бюджету варто надавати на підтримку сімей, а не утримання величезного штату і стін. Крім того, лише 10% випускників інтернатів інтегруються в суспільство (це про недоліки інтернатівського виховання).\nНищівні факти, проти яких нелегко вибудувати контраргументи. Але життя не чорно-біле, а надто коли йдеться про дітей. Рішення уряду видається передчасним і дуже далеким від реалій, бо завтра дітям доведеться повернутися у необлаштований побут, відчути голод і холод.\nПрикро, що так і не почула думку з приводу бути чи не бути інтернату директорки Чортківської школи-інтернату Тетяни Яремко. Хоча з енної спроби вдалося до неї додзвонитися. Лише сказала, що у п’ятницю (день мого відрядження до Чорткова) її не буде. Не дала і мобільних телефонів своїх заступників, хоча усі стаціонарні у школі відключені. Така позиція керівниці, здається, заганяє у глухий кут не лише вихованців та їхніх батьків, а й трудовий колектив навчального закладу. Бо ж з’ясувалося, що і вчителі, й інші працівники прагнуть, аби доля школи вирішувалася у публічній площині. У шкільних коридорах педагоги (просили не називати їхніх прізвищ) з неприхованим неспокоєм ділилися своїми міркуваннями. Розповідали, що є тут дітки, які вдома не мають належного догляду. Але кожен має або бабусю, або тітку чи іншого родича, та навіть сусіда, які вболівають за дитину. Відривати їх від гнізда, нехай убогого, віддаючи у прийомну сім’ю, було б неправильно. А в школі-інтернаті вони мають усе необхідне, на вихідні їдуть додому. Деякі діти мешкають у селах без шкіл, добиратися до сусіднього, а почасти це два-три кілометри, малим важко. Є чортківські діти, скажімо, мати-одиначка виховує трьох дітей, сама працює продавцем з режимом роботи до двадцять другої. Куди вона подіне малих, якщо інтернат закриють?\nКажуть, що на комісії з прав дитини їй порадили найняти гувернантку, бо ж отримує допомогу як багатодітна. От лише чи зможе мати це зробити за півтори тисячі гривень цієї допомоги?..\nХвилюються учителі, вихователі, обслуговуючий персонал за свої робочі місця. Дехто тут пропрацював тридцять років і більше. Вони переконані: якщо не вдасться відстояти інтернат, то і школу незабаром закриють. Річ у тім, що тут навчаються не лише інтернатівські діти (їх вісімдесят), а й звичайні – котрі мешкають у місті. Немає поділу на окремі класи – усі навчаються разом.\nШкола-інтернат зведена у 1961 році, має два корпуси – навчальний і спальний, обслуговуючі приміщення. Усе у доброму стані. Територія займає десь три гектари. На думку окремих педагогів, хтось наклав око на ці будівлі і землю.\nВолодимир Добрянський, місцевий археолог і журналіст, який і здійняв інформаційну бурю навколо школи-інтернату, каже, що батьки готові платити якусь суму за утримання дітей. Сам він виховує племінника-п’ятикласника, який навчається у цьому закладі. Закривати інтернат – не вихід. Діти опиняться у важких життєвих умовах. Держава не має права чинити так зі своїми маленькими громадянами.\nЗа його словами, мерія бідкається, що лише на харчування дітей треба щомісяця 105 тисяч гривень. І водночас Володимир зауважує: на туалет у центрі парку витрачено 379 тисяч гривень; на святкування Дня міста – 500 тисяч, на придбання «Лексуса» – 750 тисяч гривень, а ще 200 тисяч на усілякі додаткові витрати, пов’язані з розкішною іномаркою, наприклад, страхування. На усе є гроші, лиш не на інтернат.\nМерія як контраргумент використовує результати перевірки комісією з питань захисту прав дитини, які засвідчили: міських дітей за новими правилами тут залишилося б лише декілька. А отже, міський бюджет не має нести такий фінансовий тягар.\nНаразі ситуація зі школою-інтернатом є невизначеною. Дітям дадуть довчитися до кінця чверті. А що буде далі?.. Як зауважив один педагог, навіть квартирантів серед зими не виселяють…


Крани консольно-поворотні на колоні - ціна, ГОСТ, купити\nКрани консольно-поворотні на колоні\nПідприємство «Дніпровський Завод Підйомно-Транспортного Обладнання» пропонує промислове виготовлення, встановлення та обслуговування шести видів різних кранів. Одними з найбільш популярних є крани консольно-поворотні на колоні.\nНа підприємстві над розробкою та удосконаленням нових моделей підйомного обладнання працює цілий штат висококваліфікованих інженерів і робітників, крани збираються з українських та імпортних деталей, проходять багато ступенів перевірки якості і тому вони відрізняються рентабельністю і економічністю. Установка такого обладнання на підприємствах дозволяє скоротити затрати людино-годин і звільнити працівників від важкої і виснажливої роботи з підйому важких вантажів.\nКонсольно-поворотні крани мають конструкцією Г-подібного виду, в них входить стаціонарна поворотна консоль і колона. Для забезпечення максимальної вантажопідйомності важливо щоб консоль була виготовлена з високоякісної загартованої листової сталі. Як колони використовуються товстостінні труби. Також високі вимоги пред'являються і до талів, які забезпечують перевезення вантажів. Для того щоб хід крана був плавним використовуються сучасні системи управління. Не дивлячись на складність конструкції, управляти таким обладнанням цілком може одна людина-оператор. Консольні крани на колоні все більше нагадують сучасних роботів, які «руками» швидко і маневрено переміщують вантажі в межах цеху, будівельного майданчика або здійснюють вантажно-розвантажувальні роботи із завантаження суден або потягів.\nКонсольні крани на колоні не тільки дуже маневрені, але також і безпечні для людини і переміщуваних вантажів. Вони мають цілу низку переваг, серед яких спеціальна система блокування від зіткнення, інтуїтивно зрозуміла система управління. Важливо, що відстань від стелі до вантажу, як правило, досягає 600 мм, а кут повороту крана може досягти 360 градусів. При цьому вантажопідйомність може досягти від 0,25 до 5т, а виліт стріли досягати від 1,5 до 6м.\nТаке обладнання з успіхом використовується для обслуговування потужних верстатів. Якщо вам необхідний консольний кран на колоні індивідуальної конструкції, то співробітники «Дніпровського Заводу Підйомно-Транспортного Обладнання» розроблять для вас індивідуальне замовлення.\nКупити консольно-поворотний кран на колоні можна просто по Інтернету, для цього достатньо лише заповнити заявку на нашому сайті.\nЯкщо у вас виникли питання, що стосуються технічних характеристик або обслуговування цього обладнання, то зателефонуйте менеджеру нашого заводу і він роз'яснить вам всі нюанси, відповість на всі запитання.


7/50-4982 26.02.2020 Про списання багатоквартирних будинків 03.03.2020\n7/50-4992 26.02.2020 Про розгляд звернень суб’єктів господарської діяльності щодо розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя 03.03.2020\n7/48-4779 24.12.2019 Про затвердження Угод про передачу коштів позики в рамках «Надзвичайної кредитної програми для відновлення України» Європейського інвестиційного банку 27.12.2019\n7/46-4479 23.10.2019 Про поновлення строку оренди земельної ділянки по вул. Макара Мазая, 56а в Кальміуському районі міста товариству з обмеженою відповідальністю «Донтед» 30.10.2019\n7/46-4481 23.10.2019 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Забайкальській, 54 в Кальміуському районі міста громадянину Спиці М.Ф. 30.10.2019\n7/46-4508 23.10.2019 Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Айвазовського в Лівобережному районі міста громадянину Омельченку М.А. 30.10.2019\n7/46-4522 23.10.2019 Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Кришталевій, 57 в Приморському районі міста громадянину Омельченку М.А. 30.10.2019\n7/46-4532 23.10.2019 Про поновлення строку оренди земельної ділянки по просп. Миру, 95 в Центральному районі міста громадянину Вершиніну Д.С. 30.10.2019\n7/46-4541 23.10.2019 Про поновлення строку оренди земельної ділянки по просп. Металургів в Центральному районі міста приватному акціонерному товариству «Газета «Приазовський робочий» 30.10.2019\n7/46-4478 23.10.2019 Про прийняття до міської комунальної власності майна об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ФАРТУНА-119» 28.10.2019\n7/45-4411 25.09.2019 Про затвердження передавального акту, Статуту, Положення про Наглядову раду та складу Наглядової ради комунального некомерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольське територіальне медичне об’єднання здоров’я дитини та жінки» 01.10.2019\n7/45-4439 25.09.2019 Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по бульв. Шевченка, ділянка №1 в Центральному районі міста громадянину Лавриненку П.І. 01.10.2019\n7/45-4452 25.09.2019 Про надання у власність громадянам України земельних ділянок для індивідуального садівництва в Кальміуському районі міста 01.10.2019\n7/44-4344 05.09.2019 Про поновлення строку оренди земельної ділянки по вул. Набережній (зупинка «Західні прохідні» в місто) в Лівобережному районі міста товариству з обмеженою відповідальністю «Фенікс» 12.09.2019\n7/44-4347 05.09.2019 Про надання дозволу на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки за адресою: Гавань Шмідта, 10 в Центральному районі міста товариству з обмеженою відповідальністю «Стел» 12.09.2019\n7/44-4352 05.09.2019 Про розгляд заяви громадянина Сапьолкіна О.П. про надання в оренду земельної ділянки по вул. А.Куїнджі, 87 в Центральному районі міста 12.09.2019\n7/44-4356 05.09.2019 Про зміну сторони орендаря за договором оренди земельної ділянки по вул. Пилипа Орлика, 67а в Центральному районі міста з фізичної особи - підприємця Воронова М.С. на громадянку Сіліверстову Ю.В. 12.09.2019\n7/44-4373 05.09.2019 Про повторний розгляд заяви малого підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс» про поновлення строку оренди земельної ділянки по просп. Металургів, 47 в Центральному районі міста 12.09.2019\n7/44-4397 05.09.2019 Про надання у власність громадянам України земельних ділянок для індивідуального садівництва у садівничому товаристві «Маяк» в Приморському районі міста 12.09.2019\n7/44-4268 05.09.2019 Про встановлення пільгової орендної плати громадській організації «Організація ветеранів Афганістану «Братство» за оренду нежитлових приміщень міської комунальної власності 12.09.2019\n7/44-4308 05.09.2019 Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Кавказькій в Приморському районі міста громадянці Моїсєєвій В.Я. 11.09.2019\n7/44-4328 05.09.2019 Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Таганрозькій, 40 в Лівобережному районі міста Аварійно-рятувальному загону спеціального призначення Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області 11.09.2019\n7/44-4334 05.09.2019 Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Рівнинній в Лівобережному районі міста громадянину Гусарову О.П. 11.09.2019\n7/44-4339 05.09.2019 Про зміну сторони орендаря за договором оренди земельної ділянки по вул. Азовстальській, 13в в Лівобережному районі міста з громадянина Мурахвера О.С. на товариство з обмеженою відповідальністю «Реалкост», громадянку Осадчу Н.В. 11.09.2019\n7/42-4015 29.05.2019 Про відмову у внесенні змін у рішення Маріупольської міської ради від 18.06.2013 №6/28-3244 «О повторном рассмотрении ходатайства общества с ограниченной ответственностью магазин «Галатея» о разрешении разработки проекта землеустройства по отводу земельного участка для обслуживания существующих входов и организации двух дополнительных входов по ул. Латышева, 31 в Приморском районе города» 04.06.2019\n7/42-4017 29.05.2019 Про повторний розгляд заяви громадянина Полторака Р.А. про надання в оренду земельної ділянки по вул. Чорноморській, 7 в Приморському районі міста 04.06.2019\n7/42-4031 29.05.2019 Про надання в оренду земельної ділянки по просп. Перемоги, 72а в Лівобережному районі міста фізичній особі - підприємцю Ватіняну В.А. 04.06.2019\n7/42-3976 29.05.2019 Про внесення змін до рішення Маріупольської міської ради від 28.02.2018 №7/28-2449 «Про затвердження міської цільової програми «Сучасний транспорт та інфраструктура міста Маріуполя на 2018-2022 роки» 04.06.2019\n7/42-4018 29.05.2019 Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Кронштадтській, 2а в Приморському районі міста фізичній особі - підприємцю Романській Н.Р. 04.06.2019\n7/42-4032 29.05.2019 Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється по проїзду Панфілова, 5 в Лівобережному районі міста громадянці Леміщенко І.І. 04.06.2019\n7/42-4107 29.05.2019 Про використання земельної ділянки для капітального ремонту просп. Миру від просп. Миру, 1 до вул. Грецької у Центральному районі м. Маріуполя 04.06.2019\n7/42-4037 29.05.2019 Про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Олімпійській в Лівобережному районі міста фізичній особі – підприємцю Карпенко Н.В. 04.06.2019\n7/42-4047 29.05.2019 Про повторний розгляд заяви Маріупольської автомобільної школи товариства сприяння обороні України про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по просп. Миру, 1 в Центральному районі міста 04.06.2019\n7/42-4049 29.05.2019 Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на перехресті вул. Земській та Гамперовського спуску в Центральному районі міста громадянці Литвиненко К.В. 04.06.2019\n7/42-4062 29.05.2019 Про повторний розгляд заяви фізичної особи - підприємця Фролової Л.М. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по просп. Будівельників, 114 в Центральному районі міста 04.06.2019\n7/41-3890 26.04.2019 Про поновлення строку оренди земельної ділянки по вул. Олімпійській, 167 в Лівобережному районі міста фізичній особі - підприємцю Драгановій О.С. 08.05.2019\n7/41-3954 26.04.2019 Про повторний розгляд клопотання громадянина Пишного Є.В. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Маркелова в Приморському районі міста 08.05.2019\n7/41-3966 26.04.2019 Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Чорноморській, 17 в Приморському районі міста громадянці Волковій В.М. 08.05.2019\n7/40-3806 21.03.2019 Про надання в оренду земельної ділянки по вул. 1 Кальчик, 20 в Центральному районі міста громадянці Бідлінській В.М. 27.03.2019\n7/37-3287 21.11.2018 Про внесення змін до рішення Маріупольської міської ради від 03.03.2017 №7/16-1228 «Про використання при закупівлях електронної системи закупівель» 28.11.2018\n7/37-3342 21.11.2018 Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Азовстальській, 95 в Лівобережному районі міста фізичній особі - підприємцю Хаджаві Д.І. 28.11.2018\n7/36-3240 24.10.2018 Про розгляд заяви громадянина Овсєєнка С.В. про надання в оренду земельної ділянки по Запорізькому шосе, 23б в Центральному районі міста 31.10.2018\n7/35-3113 26.09.2018 Про прийняття до міської комунальної власності безхазяйного майна 01.10.2018\n7/30-2677 25.04.2018 Про надання в постійне користування земельної ділянки по просп. Металургів, 204а в Кальміуському районі міста комунальному комерційному підприємству Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» 27.04.2018\n7/30-2678 25.04.2018 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Троїцькій, 53а в Центральному районі міста комунальному комерційному підприємству Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» 27.04.2018\n7/30-2679 25.04.2018 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по просп. Металургів, 209а в Кальміуському районі міста комунальному комерційному підприємству Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» 27.04.2018


Синто-буддистський синкретизм — Вікіпедія\nСинтоїстькі лисиці інарі, божества врожаю, вшановуються у підніжжя кам'яної пагоди, разом із буддистськими образами.\nМандала, на якій показно відповідність будд і бодхісаттв тим чи іншим синтоїстьким божествам.\nСинто-буддистський синкретизм (яп. 神仏習合, しんぶつしゅうごう, сінбуцу-сюґо або яп. 神仏混淆, しんぶつこんこう, сінбуцу-конко) — еклектична концепція взаємопроникнення двох східноазійських релігій , синто і буддизму, а також і явище їхнього гармонійного співіснування у Японії з 10 століття по 1868 рік.\nЗародження синто-буддистького синкретизму датують 6 століттям, добою правління принца Шьотоку, коли японці активно запозичували материкові культурні надбання, а разом з ними і буддизм. У 7 столітті для проповідування останнього, читання і переписування буддистських сутр, використовувалися священні місця традиційної японської релігії синто — гори або ліси, які ототожнювалися із синтоїстьким божествами. Під впливом материкової буддистської архітектури та ідеї вшанування божества у замкнутому просторі, в Японії стали зводитися перші синтоїстькі святилища, які вважалися «домами» або «палацами» божеств. У 8 столітті, у добу культури Темпьо, що мала яскраво виражений буддистський характер, у середовищі буддистських ченців виникла концепція навернення японських божеств до буддизму, у зв'язку з чим біля синтоїстьких святилищ почали споруджуватися буддистські «присвятилищні монастирі». Таким чином, склалася атмосфера гармонійного формального співіснування синто і буддизму.\nПроцес синкретизму супроводжувався асиміляцією японських божеств і включенням їх до буддистького пантеону. У 10 столітті буддистські мислителі висунули ідею, що ці божества є місцевими «тимчасовими еманаціями» «основних субстанцій», будд, які приходять у світ заради спасіння людства. Відповідно, синтоїстькі божества — це ті ж самі індійські будди і бодхісаттви, які лише відомі під іншими японськими іменами. Наприклад, богиня сонця Аматерасу Омікамі проголошувалася втіленням будди Вайрочани, а божества святинь Кумано чи Ацута бодхісатвами.\nЯвище синто-буддистького синкретизму існувало в Японії до 19 століття. Проте спроба прив'язати синто до буддистської космології викликало супротив незначної частини японських інтелектуалів вже у 14 — 16 століттях. Ці мислителі розробляли доктрини синто, відмінні від буддизму, на основі даосизму, конфуціанства і, навіть, християнства, але особливого впливу на тогочасні релігійні практики не мали. Відродження їхньої «теологічної» спадщини відбулося наприкінці 18 — початку 19 століття, в часи зародження японського націоналізму та популярності філософсько-філологічної школи кокуґаку.\nПісля реставрації Мейджі та створення першого націоналістичного уряду, у 1868 році було видано «Закон про розмежування синто і буддизму». Синто проголошувалося державною релігією; вводився інститут синтоїстського священства та культ Імператора як Первосвященика. Частина буддистських монастирів була зруйнована або перенесена на нові місця, подалі від синтоїстьких святилищ. Практика патронування буддистськими монахами останніх була припинена.\n↑ Японською: 社, ясіро.\n↑ Японською: 宮, мія.\n↑ Японською: 神宮寺, дзінґудзі.\n↑ Японською: 垂迹, суйдзяку.\n↑ Японською: 本地, хонті.\n義江彰夫 『神仏習合』, 岩波書店, 1996.\nMark Teeuwen, Fabio Rambelli. Buddhas and Kami in Japan: Honji Suijaku as a Combinatory Paradigm. London: RoutledgeCurzon, 2002.\nСинто-буддистський синкретизм (яп.)\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Синто-буддистський_синкретизм&oldid=14781663\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 15:04, 7 вересня 2014.


Скільки в Україні коштує народжувати? | Вечірній Коростень\nВартість пологів в різних регіонах може відрізнятися в десять разів або навіть в дванадцять. Про це свідчать результати моніторингу, проведеного кореспондентами УКРІНФОРМу в 20 обласних центрах України.\nДля дослідження регіональні кореспонденти обрали чотири позиції: наявність та вартість платних палат для породіль, партнерські пологи, наявність і розмір благодійного внеску і списку медикаментів або засобів гігієни.\nЯк засвідчили результати моніторингу, вартість перебування породіллі в палаті підвищеного комфорту коливається в обласних центрах від 50 грн за добу - в Івано-Франківську, до 600 - в Чернігові та Одесі. Третім за дорожнечею є Сімферополь - 575 грн. Демократичними цінами на палати можуть похвалитися Чернівці - 60, Вінниця - 75 і Харків - близько 90 грн за добу. У двох містах - Запоріжжі та Миколаєві за платну палату доведеться викласти 2400 і 2500 грн відповідно, незалежно від терміну перебування там породіллі.\nПозитивним моментом є те, що у всіх обласних центрах України жінки мають можливість народжувати в присутності чоловіка або найближчих родичів. При цьому додатково платити за партнерські пологи не доведеться в більшості міст.\nОднак для жителів Івано-Франківська, Дніпропетровська та Одеси ця послуга є платною - від 200 до 700 грн.\nЯк запевняли власкорів у більшості пологових будинків та управлінь охорони здоров'я, розмір благодійного внеску не регламентується і залежить від доброї волі майбутніх батьків. У той же час, майже всі опитані кореспондентами жінки повідомляли про сплату такого внеску в розмірі від декількох десятків до декількох сотень і навіть тисяч гривень. Так само "в тіні" знаходиться і список необхідних медикаментів та засобів гігієни. За офіційними даними, його часто взагалі не існує, але, зі слів породіль, вартість так званого "медичного пакета" коливається приблизно від 170 до 500 гривень.\nОднак, як би не відрізнялися ціни на вище перераховані послуги, вони переважно не складають основну частину витрат сім'ї, яка чекає поповнення.\nПідводною частиною айсберга в основному є ті суми, які передаються лікарям і медперсоналу в якості "винагороди". В середньому вони становлять 2,5-5 тис. грн. Цікаво, що цих грошей у породіль не вимагають, але вони самі вважають за потрібне "віддячити" медиків.


Дмитро Лісовол загинув від смертельного поранення під Авдіївкою - Останні та актуальні новини України та світу, новини дня онлайн - Україна Молода\nГоловна > Новини > Дмитро Лісовол загинув від смертельного поранення під Авдіївкою\nДмитро Лісовол загинув від кулі снайпера (фото: facebook.com)\nСтарший солдат 92-ї окремої механізованої бригади Дмитро Лісовол загинув від смертельного поранення в районі міста Авдіївка Донецької області.\nПоранення боєць отримав 15 липня в бою з найманцями ДНР.\nВоїнові був 31 рік - Дмитро Олександрович Лісовол народився 24 жовтня 1987 року в селищі Рокитне Київської області.\nУ чоловіка залишилися двоє маленьких дітей, син та донька.\n"Із сумом повідомляємо вам про болісну втрату. 15.07.2019 у бою з російськими окупантами в районі Авдіївки загинув старший солдат Лісовол Дмитро Олександрович", - сказано в дописі 92 бригади у Фейсбуку.\nНагадаємо, від кулі снайпера на Донбасі загинув Володимир Салітра зі Львівщини.


Що таке пневмоцефалія?\nПневмоцефаль є стан, при якому газ знаходиться в черепі. Є цілий ряд речей, які можуть призвести до цього стану, і це може бути неврологічною надзвичайною ситуацією у випадку пневмоцефалії з напругою, в якій повітря може попасти в череп, але не має розетки для випуску. Лікування може потребувати послуги нейрохірурга, а пацієнт часто має інші неврологічні проблеми, які можуть потребувати певного часу в лікарні для стаціонарного лікування та моніторингу.\nУ дуже рідкісних випадках це стається спонтанно. Найчастіше стан виникає внаслідок ускладнень від операції на черепі. Хірургічні процедури, такі як нейрохірургія, а також хірургія обличчя, можуть призвести до введення повітря в череп. Люди, які зазнали травми, що проникають в голову, також можуть розвинути пневмоцефалію, а також може мати витік цереброспінальної рідини (ЦСЖ). Підводне плавання також було пов’язане з пневмоцефалією у деяких пацієнтів.\nДіагноз цього стану інколи може бути складним. Пацієнт часто страждає на головний біль, а також може мати неврологічні симптоми, пов’язані з тиском на мозок, спричинені накопиченням повітря. Якщо лікар визначає справжню неврологічну проблему і наказує провести медичне дослідження з зображенням мозку і черепа, повітря буде видно всередині порожнини черепа, і форма мозку може виявитися перекрученою.\nВаріанти лікування пневмоцефалії варіюються. У деяких випадках стан усувається самотужки з деяким пильним чеком. Інші пацієнти можуть отримувати постільний режим на спині та вдихання кисню. Ці пацієнти, як правило, контролюють кваліфікований медичний персонал, який перевіряє наявність ознак неврологічних ускладнень. Хірургія також є варіантом для деяких пацієнтів, якщо їх стан не з’являється вчасно.\nНеврологічні травми є причиною для занепокоєння. Кожного разу, коли хтось зазнає травми голови, бажано отримати оцінку від невропатолога, який може перевірити наявність ознак ушкодження мозку та спинного мозку. Люди, які розвивають головний біль після падіння чи удару в голову, слід негайно приймати для медичного лікування, якщо вони ще не були виявлені лікарем. Важливо також бути уважним до симптомів ускладнень, як описано лікарем, так що пацієнт, який очистився додому, може бути повернутий у лікарню, якщо вона або він почне поворот на гірше.\nPrevious Previous post: що таке очищення печінки?\nNext Next post: Що таке дерматома?


Українські стартапери планують запустити виробництво зубних щіток з паперу (ВІДЕО) - UATV\nОпубликовано: 08 Янв / 2020\nУ всьому світі щорічно викидають приблизно 25 тонн пластикових зубних щіток, що негативно позначається на стані навколишнього середовища. Сьогодні деякі компанії повертаються до натуральних матеріалів, таких як, наприклад, деревина. В Україні запропонували своє вирішення проблеми – екологічно чисту зубну щітку, зроблену з паперу. Уже цього місяця винахід представлять на українському стенді в межах Міжнародної виставки споживчої електроніки в Лас-Вегасі (США).\nНа роздрібному ринку, приблизно за 1 долар, багаторазову щітку з целюлози можна буде придбати вже в наступному році. Переговори з мережею одного з українських супермаркетів – в процесі. У планах українського екобренду – створити цілий дорожній набір: паперовий гребінець, капці, вушні палички, упаковки для шампуню та гелю.\nЧитайте також: Турбота про природу: в Україні працює інтерактивна карта пунктів прийому вторсировини (ВІДЕО)\nПодробиці про український екобренд дивіться в черговій серії нового циклу матеріалів UATV “Українці: з турботою про природу”, який присвячений екоініціативам в нашій державі.\nВсі випуски з циклу “Українці: з турботою про природу” дивіться за посиланням.


Позика Money в Києві, онлайн-заявка на кредит Мані\nВидача позик в MoneyBOOM\nСума позики 250 - 20 000 руб.\n250 - 20 000 руб.\n0.7 - 1.4 % в день\nУмови позики Money\nMoneyBOOM – прекрасна МФО в Києві, в якій діють спрощені вимоги до процесу кредитування. Підійде MoneyBOOM тим, кому потрібна сума грошей від 500 грн. на невеликий період часу. Наприклад, такий сервіс буде актуальним для студентів, які шукають додаткові кошти до стипендії. Також дана можливість підійде співробітникам в якості фінансової допомоги до зарплати.\nПереваги вибору кредитного пропозиції MoneyBOOM\nКредитування від МФО є для вас 24 години на добу. Тому отримати позику в MoneyBOOM на картку ви можете навіть вночі, коли традиційні банки закриті. Потрібні гроші в вихідний або святковий день? Тоді ця можливість для вас.\nMoneyBOOM в Києві – це:\nоперативна обробка заявки (до 7 хвилин);\nвідсутність перевірок особистості позичальника;\nпростий кредит без застави та поручителів;\nдоступні засоби до 20 000 грн .;\nдо 30 днів користування засобами.\nЯкщо ви хочете мікрокредит отримати через інтернет, тоді для цього вам потрібно мінімум інструментів і часу. Перевірте підключення до мережі. Також ваша банківська карта, куди буде проводитися зарахування, повинна бути активною. Для зв’язку менеджера з вами, а також для підтвердження фінансової операції, вам знадобиться ваш особистий мобільний телефон.\nНа нашому сервісі «VyborZayma» дуже просто перейти до оформлення заявки. Для цього достатньо натиснути іконку зеленого кольору з написом «Отримати позику». Далі ви будете переадресовані на сайт організації. Безпека і конфіденційність ваших даних гарантуємо.\nЯкщо ви хочете отримати кошти в Києві під невеликий відсоток (всього 1.75% в день), тоді ця пропозиція саме для вас.


ТОП-новини. Коаліція на межі розпаду, дорогі годинники депутатів та марш націоналістів - Телеканал новин 24\nТОП-новини. Коаліція на межі розпаду, дорогі годинники депутатів та марш націоналістів\n08:01, 3 липня 2015 1881\nВчора, 2 липня, у Раді було гаряче – каменем спотикання став законопроект про прокуратуру, який похитнув міцність коаліції. Сьогодні до столиці сходяться націоналісти – будуть проводити марш, яким закликатимуть владу до силового вирішення конфлікту на Донбасі.\nВчора, Верховна Рада аж з третьої спроби ухвалила Закон "Про внесення змін до Закону України "Про прокуратуру" щодо удосконалення та особливостей застосування окремих положень". За рішення проголосувало 228 депутатів.\nМіж тим фракції "Самопоміч" та Радикальна партія виступили з різкою критикою цього законопроекту і в знак протесту залишили залу.\nПізніше нардеп від "Самопомочі" Єгор Соболєв заявив, що в той момент коаліції як такої не було, а його фракція обговорить питання виходу з парламентської коаліції.\nТакож Соболєв заявив, що "Самопоміч" подасть до суду на голову Верховної Ради Володимира Гройсмана "за те, що допустив шахрайське голосування закону про контроль Віктора Шокіна над антикорупційним органом за допомогою кнопкодавства".\nДорогі прикраси нардепів\nТим часом, спільнота "Депутати. ФотоЛікс" не відволікалась на законотворчі пристрасті у парламенті і сформувала рейтинг найдорожчих годинників депутатів.\nЯк засвідчили "фотоліксівці", лідером у рейтингу найдорожчих годинників депутатів поки є позафракційний Анатолій Денисенко. Його руку прикрашає Girard Perregaux Laureato. Приблизна вартість такого складає понад 11 тисяч доларів.\nМарш проти мінських домовленостей\nСьогодні у Києві має відбутися марш, на якому націоналісти відзначатимуть перемогу князя Святослава над Хазарським каганатом та закликатимуть владу відмовитись від мінських угод і перейти до силового визволення Донбасу.\nПро це повідомив "Правий сектор", який є організатором дійства.\nТеги: Новини політики Верховна Рада Новини Києва Законодавство Правий сектор\nСергій Дацюк 3309


Економіст впевнений, що замість субсидій потрібна програма енергоефективності – новини ZIK.UA\nНовини » Економіка 18 вересня, 2018, 19:25\nСубсидії мають не тільки скорочуватися, а й монетизуватися протягом 5-ти років, щоб українці мали можливість подбати про енергоефективність своїх осель.\nЦе зауважив економіст Андрій Длігач у ефірі програми «Перші про головне. Коментарі» на телеканалі ZIK.\n«Держава не спроможна зараз подбати про всіх громадян, а тому змушена обрати найбільш незахищених, кому вона може надавати субсидію. Те, що державний бюджет має бути збалансований, тобто коли ми витрачаємо не більше, ніж можемо заробляти – це непохитне правило. Адже в іншому випадку ми матимемо руїну замість економіки», – застеріг Андрій Длігач.\nНасправді, пояснює експерт, із субсидіями не все так добре, адже навіть верифікація демонструє, яка кількість субсидій отримується через порушення норм.\n«Достатньо подивитися на кількість квартир, що здаються в оренду з «вирішеним питанням субсидій». Міністерство соціальної політики досі не спромоглося провести верифікацію соціальних виплат по Україні. Адже в Мінфіні цей проект згорнули і не дозволили реалізувати. Насправді ж це простий проект, адже так чи інакше всі громадяни в Україні вже оцифровані», – запевнив економіст.\nВін підкреслив, що верифікація вже проведена в більшості країн світу, оскільки є основою для подальшої роботи. Отже, в Україні обов’язково потрібно перерахувати і загальну кількість громадян, і тих, хто потребує подібної соціальної допомоги.\n«Субсидії мають не тільки скорочуватися, а й монетизуватися протягом 5-ти років і зменшуватися для того, щоб українці мали можливість подбати про енергоефективність своїх осель, а не витрачати кошти на оплату високих тарифів», – підсумував Андрій Длігач.\nЯк повідомлялося, Міністерство фінансів заявило, що субсидії вистачить на всіх, навіть якщо ціну на газ піднімуть.\nсубсидіїАндрій ДлігаченергоефективністьПерші про головне. Коментаріновини Україниновини економіки\nвівторок, 5 березня, 2019, 15:54\n2019-07-23 06:14 :50


Як скрасити вашу вітальню | gswhome.org\nЯк скрасити вашу вітальню\nСтінку вітальні легко перетворити з до . Свіжа фарба та поїздка до ощадливого магазину аксесуарів можуть допомогти створити нове приміщення.\nПофарбуйте свою вітальню іншим кольором! Це основна зміна, але це певний спосіб привернути нову увагу до старої нудної кімнати. Для великої вітальні ви можете пофарбувати всі стіни кольором, але якщо ви живете в меншому будинку, ви можете вибрати одну стіну, щоб пофарбувати, а інші зберегти білою, щоб новий колір не був таким сильним.\nКупуйте подушки м'які, шовковисті або пухнасті! Купіть їх так, щоб вони відповідали колірній гамі у вашій вітальні.\nПридбайте сучасні прохолодні вази та кілька квітів, щоб разом з ними поїхати. Придбайте шовкові квіти, які є реалістичними та відповідають вібру кімнати. Ви можете отримати їх з більшості місць. Їм не потрібен полив, і вони виглядають приємно.\nЗнайдіть кілька приємних рамок для фотографій та заповніть їх сімейними малюнками чи цікавими творами сучасного мистецтва.\nПридбайте невеликий кошик, який виглядає красиво і може сидіти десь у кімнаті і тримати журнали та газети, щоб мінімізувати безлад.\nПридбайте кілька приємних свічок! Ви були б здивовані, як гарно, що деякі свічки і свічники є. Чому потрібно купувати нудні, прості, прості свічки? Щоб додати додатковий штрих розкоші, придбайте ароматні свічки.\nЗакінчіть стильним, сучасним світильником, щоб по-справжньому осяяти вашу вітальню!\nСніміть це для миттєвої спокійної атмосфери!\nПірс Імпорт - чудове місце для натхнення.\nНа блошиних ринках є цікаве мистецтво, яке зазвичай коштує дуже недорого\nTarget і Walmart мають дуже хороші рамки для фотографій\nЯк оформити меблі для вітальніЯк підтвердити дитину вітальніЯк вибрати меблі для вітальніЯк почистити вітальнюЯк прикрасити велику стіну вітальніЯк прикрасити вітальню на бюджетЯк зробити свічки зі склаЯк організувати свою кімнатуЯк організувати вітальнюЯк пофарбувати кімнату


Сайт про моду » МОДА » Модні сарафани для повних\nЛітні модні сукні та сарафани для повних жінок – це відмінна можливість виглядати чарівно, незважаючи на нестандартну фігуру. Настав час забути про закритих брючних костюмах і джинсах, які часто використовую власниці фігур, далеких від ідеалу. Не варто робити ставку і на темний колір, адже не завжди похмурі тони роблять силует стрункішою, а ось виглядати безглуздо в літню спеку «допомагають». Саме з цієї причини модельєри не втомлюються доводити, що модні сарафани на повних жінок є відмінною альтернативою нудною безформною одязі.\nНе так давно дизайнери, створюючи літні моделі сарафанів для повних дівчат, про різноманітність фасонів не замислювалися, адже головним завданням вважали маскування зайвих обсягів і кілограмів. Мова не йшла про стилістичних рішеннях і акцентах колірної гами. Але в останні роки ситуація кардинально змінилася. Тепер сарафан на повну фігуру не поступається моделям, призначеним власницям стандартних параметрів, ні у виборі кольорів, ні у виборі фасонів. Жінки з розкішними формами теж можуть носити одяг, оздоблений яскравими квітковими мотивами, пишним низом, асиметричними спідницями, а завдяки легким повітряним матеріалів боротися з літньою спекою в рази легше! Але це зовсім не означає, що пышнотелым дівчатам можна сміливо надягати будь-які сарафани, які представлені в останніх колекціях. Існує ряд правил, яких варто дотримуватися тим, хто бажає одягатися красиво. Отже, який сарафан підійде повної дівчині?\nМабуть, самим безпрограшним варіантом є модель із завищеною талією. У таких сарафанах відрізна талія розташовується прямо під грудьми, тому увагу від округлого животика відводиться, що досить до речі. Силует при цьому візуально витягується. Горизонтальна лінія, яка в даному випадку доречна і не порушує баланс, може бути прикрашена рясній гумкою або акуратним поясом контрастного кольору. Що стосується фасону спідниці, то власницям широких стегон і видатних сідниць рекомендують робити вибір в користь прямих поділів. Якщо фігура відноситься до типу «прямокутник», відмінним рішенням стане асиметрична, клиноподібна або плісирована спідниця .\nА от груди – це зона, на якій пишнотілі красуні просто зобов'язані робити акцент! Завдяки річним сарафанам з глибоким вирізом ця частина тіла буде вигідно замальована. Жодної худосочною панночці такого ефекту досягти не вдасться. Але слід пам'ятати про те, що офісні сарафани для повних жінок повинні бути більш закритими, а ось пляжні дарують повну свободу самовираження. Особливу увагу при виборі сарафана необхідно приділити ширині бретелей. Справа в тому, що пишні груди не тільки виглядає красиво, але і важить чимало. Вузькі бретелі не завжди можуть впоратися з функцією фіксації, тому віддавайте перевагу сарафанам з широкими бретелями.\nАктуальні забарвлення сарафанів\nЯк і раніше найбільш стильними і соковитими кольорами літа є насичений синій, зелений, червоний, жовтий і білий. Повним дівчатам носити сарафани таких кольорів, безумовно, можна, але слід проявляти акуратність у виборі принтів. Дрібні візерунки стройнят, а великі надають небажаний об'єм. Витягнути силует допоможуть орнаменти, які немов огинають сарафан по спіралі, а також вертикальні смуги. Любителькам темних кольорів дизайнери пропонують сарафани з контрастними малюнками. Особливо ефектно виглядають моделі, в яких верх темний, а низ строкатий. Завдяки такому прийому вдається візуально коректувати пропорції тіла.\nРазом з "Модні сарафани для повних" також читають:


АННА ЯРОСЛАВНА – ПОПЕРЕДНИЦЯ ПУТІНА? ЙОМУ ТАК ЗАМАНАЛУСЯ – Стрий.net\nУкраїнська реакція на путінську заяву про “русскую Анну” демонструє виключно те, як ми самі далеко відійшли від московитської історичної міфології\nОдним із найбільш гротескних – з української точки зору – моментів у виступі московитського президента Владіміра Путіна у Версалі була його згадка про київську князівну і французьку королеву Анну Ярославну мало не як про власну попередницю.\nДля москальського телеглядача нічого надзвичайного в такій заяві немає. Та й сам Путін – я в цьому абсолютно впевнений – згадав про Анну Ярославну, зовсім не намагаючись образити українців. Тому що, оскільки в його свідомості немає ніякої української державності, про що він відверто говорив президенту США Джорджу Бушу-молодшому, то і ніякої української історії теж немає.\nУкраїнська реакція на путінську заяву демонструє виключно те, як ми самі далеко – і швидко – відійшли від московської історичної міфології. Ми жили в контексті цього міфу не десятиліттями – століттями, вивчали його в школах і університетах, відповідали на питання на іспитах …\nВ історії, яку нам викладали, Ярослав Мудрий був “природним попередником” московських князів і царів, а Київська Русь – протодержавою, передоднем Московської Русі. Багато з нас досі живе стереотипами цього міфу, коли пихато кажуть московитам, що це київський князь Юрій Долгорукий заснував Москву.\nАле Юрій Долгорукий спочатку був не київським, а владіміро-суздальським князем. Він – як і його син Андрєй Боголюбський – не княжив у Києві, а захоплював і спалював Київ. І похований Юрій Долгорукий у Києві не тому, що тут була його Вітчизна і вотчина, а тому, що його тут отруїли вороги – київські бояри.\nТаких стереотипів у сприйнятті історії в нашій свідомості ще чимало. Але реакція на висловлювання Владіміра Путіна демонструє, що у суспільства починається переоцінка історичних міфів, повернення до історичної реальності, до нормальності, до того, що було насправді – а не придумано Карамзіним або Ключевським на потребу Кремля.\nА це означає, що на нас чекає важка битва за власну історію – бо московити від своїх вигадок відмовлятися не збираються і, запевняю вас, не відмовляться ніколи, навіть за найліберальнішої і демократичнішої влади.\nНам потрібно виграти цю битву в самій Україні, на рівні освіти, науки і медіа – бо інакше ми ніколи не станемо народом і назавжди залишимося населенням. І нам належить виграти цю битву в Європі і світі в цілому – тому що інакше ми ніколи не станемо в очах іноземців самостійною країною з власним минулим і вже тому – правом на власне майбутнє, а будемо виглядати лише більш-менш вдалим “варіантом Московії”.\nПозначки:Анна Ярославна. історія, королева Анна, Кремль, міф, Путін, Росія, Стрий нет, Україна