Життєвий і творчий шлях Т. Шевченка як високопатріотичний взірець служіння своєму народові - СУСПІЛЬНО-ПОЛІТИЧНІ ТА МИСТЕЦЬКО-КУЛЬТУРНІ ОСОБЛИВОСТІ РОЗВИТКУ ЛІТЕРАТУРНОГО ПРОЦЕСУ ВІД ДАВНИНИ ДО ПОЧАТКУ ХХ СТОЛІТТЯ\nЖиттєвий і творчий шлях Т. Шевченка як високопатріотичний взірець служіння своєму народові - СУСПІЛЬНО-ПОЛІТИЧНІ ТА МИСТЕЦЬКО-КУЛЬТУРНІ ОСОБЛИВОСТІ РОЗВИТКУ ЛІТЕРАТУРНОГО ПРОЦЕСУ ВІД ДАВНИНИ ДО ПОЧАТКУ ХХ СТОЛІТТЯ\n1. До питання про геніальність Т. Шевченка. Поезія митця як виразник національної самосвідомості.\n2. Періодизація творчості Т. Шевченка.\n3. Історія України в поемах „Гайдамаки”, „І мертвим, і живим...”.\nМета: поглибити знання студентів про життєпис, етапи становлення та поетичну спадщину Т. Шевченка, формувати усвідомлення складності історичної долі українського народу, ознайомити з ідейно-проблематичною спрямованістю означених поем.\nКлючові слова: Кобзар, історична поема, історіософські погляди, патріотизм, гуманізм, геніальність, ідея твору.\nІ за життя й після смерті Т. Шевченка охочих відповісти на питання про його геніальність було немало. Відоме міркування П.Куліша, що тільки йому (Шевченкові) відкрила свою таїну наша мова; М. Костомаров говорив, що Тарасова муза прорвала якийсь підземний заклеп, вже кілька віків замкнений багатьма замками; в І. Франка є натхненний вислів про Шевченка, що він був сином мужика, а став володарем у царстві духа. Ще в ХІХ столітті науковці зафіксували художнє відкриття Шевченка про націю як ідеальну форму буття особистості, про зв'язок його творчості з традиціями нашої старої літератури, про випереджаючий (провіденційний) характер його творчості, про те, що він художньо підхопив не те, що вже говорив народ, а те, що готовий був сказати.\nНа думку М. Наєнка, Т. Шевченко - художнє явище не первісного, а цивілізованого суспільства; про нього самого слід говорити не як про міф, а як про реальність, котра всього лиш не до кінця збагнена; в Україні він є не тільки тим, що вивчають, а й тим, чим живуть [56, с. 264]. Ширше з цього приводу висловлювався академік О. Білецький: „Г омер, мабуть, безсмертний поет, але Шевченко живий і для нас, і для всього прогресивного людства” [11, с. 119].\nОстання думка змушує нас ще раз повернутися до означення „геніальний”. Живий, бо - геніальний. Цього ніхто не може спростувати. Проблема лиш у виявленні складових геніальності. Шевченко - постать реальна, але наділена дивовижною здатністю творити такі поетичні узагальнення, які за художньою силою порівняти можна тільки з міфічними. Звідси пряме підтвердження думки, що міф - центр поезії і шо в міфах обов'язково присутнє романтичне начало. Підходи до таких висот Шевченко почав із кардинального: його попередники лише писали українською мовою, але до творення власне української літератури тільки наближалися. Чому? Бо українців і Україну вони лиш називали; Шевченко ж заговорив про них як дійових осіб історії і філософії.\nСлово Т. Шевченка пішло „меж люди” як заклик до звільнення від імперського гноблення рідного краю і сплюндрованого неволею слов'янського люду, і „засіяного горем, политого кровію” Кавказу. Воно не знає кордонів. Розуміючи його могутню силу, політики різних світоглядних позицій віддавна використовували вірші поета в ідеологічних цілях. За словами С. Єфремова, поезія Т. Шевченка „стала найкращим виразом національної самосвідомості на Україні”, а „його особисту долю можна вважати за символ долі всього українського народу” [37, с. 269].\nСправжній зміст слів Шевченка часто перекручували в залежності від тих чи інших іделогічних поглядів та настанов. Зокрема, дослідники зазаначають, що до суспільно-політичних перетворень початку ХХ століття Шевченко був символом національної української самосвідомості, після 1917 року політичні сили виправдовувалися посиланнями на нього за цитатами з „Кобзаря”.\nНі заборони, ні фальсифікації, ні залучення у своїх цілях ворогуючими політичними силами слова Т. Шевченка ніколи не могли ні принизити його, ні знищити. У слові Кобзаря - втілення нашої національної самосвідомості, життя і пісні. І сьогодні слово Т. Шевченка з нами - кличе до волі („Кайдани порвіте...”), до боротьби із слабкодухістю і пасивністю та покорою. Поет ще і ще раз застерігає: „страшно впасти у кайдани, умирать в неволі, а ще гірше - спати, спати, і спати на волі...” („Минають дні”). Співзвучне сучасникові і шевченківське кредо: „Як в світі жить, людей любить, за правду стать! За правду згинуть! Без правди горе! („Марія”) [48, с. 169].\nСлово Т. Г. Шевченка - це правда і духовна сила, любов до рідної землі, до свого народу. Цим поет великий і безсмертний.\nІ. Франко дав власну періодизацію творчості Т. Шевченка, що стала першою в історії шевченкознавства. Учений поділив еволюцію творчого досвіду поета на чотири періоди, які суттєво відрізняються один від одного. Перший період І. Франко визначає від 1838 р. до 1843 р., тобто від звільнення з кріпацтва до першої поїздки в Україну. На цьому етапі він представляє поета як суто романтичного митця, який „пише балади і сентиментальні рефлексії, компонує менші й більші історичні оповідання, котрих короною є епос „Гайдамаки”, початий ще 1838 р., а виданий 1841 р. У цей період виникла чудова поема „Катерина” і „Черниця Мар'яна”.\nДругий період І. Франко визначає від першої поїздки в Україну 1843 р. до арешту навесні 1847 р., коли були написані такі твори, як „Чигирин”, „Суботів”, „Іржавець” та ін. При цьому І. Франко наголосив, „що з національних рамок поет виходить на широке поле загальнолюдської боротьби за поступ і свободу і пише „Кавказ” та „Івана Гуса”. А на чисто національному ґрунті поет переходить з національного українського становища на становище соціальне, підносить свій могутній голос в обороні кріпаків („На панщині пшеницю жала”, „Сестрі”, „Марина”, „Сон”, „Посланіє і живим, і мертвим, і ненарожденним землякам”) і стає пророком свого народу, безжальним обличителем політичного і соціального деспотизму” [74, с. 253].\nТретій період припадає на трагічний час заслання поета, який І. Франко називає періодом „другого рабства”, це час „маленьких ліричних пісень, почасти не дуже оригінальних і парафраз українських народних пісень” [74, с. 253].\nЧетвертий період І. Франко характеризує від 1858 р. до смерті поета 1861 року. Він правомірно говорить про те, що „лірика, почата на солдатській службі, все ще звучить, зміцнюється і розширюється аж до могутніх акордів гімну „Світе ясний”, котрий можна назвати натхненним апофеозом світла, поступу і свободи. Але характерною ознакою цього періоду є звернення його генія до тем релігійних („Неофіти”, „Царі”, „Марія”, „Гімн чернечий” та ін.).\nВисокий дух, волелюбність і внутрішня свобода спонукають вчорашнього кріпака до вічного пошуку життєствердного начала в національній історії.\nВихоплений із вічності український світ постає в Шевченкових творах у своїй самодостатній простоті та неповторності. Поему „Гайдамаки” написав двадцятишестилітнім, поєднавши особисте відчуття свободи та моральну відповідальність за неї крізь призму історичної пам'яті: авторське „я” органічно представило історію з проекцією в майбутнє.\nУ вступі до „Гайдамаків” йдеться про вічність порядкуючої сили Божого Промислу, символами чого є нескінчений плин часу, безмежність неба, чергування природних явищ, існування сонця і місяця як підлеглих волі Божій і, головне, людської душі як частини єства Божого в світі. Розгортається філософське мислення поета, що охоплює особисте, інтимне і світ національного простору в контексті Всесвіту [15, с. 20].\nПоет виводить живий і суцільний образ епохи, він перед очима оживляє окремих осіб і цілі покоління. В творчості поета воскресають епохи і народи з їх тілом і душею, с чуттєм і думками. Одно слово: художникові байдуже про фактичну вірність подробиць; аби тілько вони на фоні взятої епохи були можливими Важливо, щоб поет вірно схопив психологію часу, думки й настрої людей. Це Шевченкові вдалося. Тому й „Гайдамаки” - це поема, дійсно, історична. Поет із дрібних історично-епічних, іноді дуже різнородних, оповідань створив мистецькусуцільну картину минулого рідної країни, відтворив життьову дійсність Коліївщини й психологію дієвих осіб.\nІсторіософічні та моральні проблеми твору знайшли найбільше вираження в образах Гонти та Яреми. Невипадково в роздуми відкинутого суспільством Яреми автор вкладає розуміння трагічності української історії. Ярема постає як втілення народного протесту. У багатьох виникало недобре припущення, що автор милується картинами жахів. Але, наприклад,\nВ. Антонович спростовую цю думку, доводячи, що два рази зустрічаються в поемі ліричні відступи про те, як би можна було добре жити в нашій благодатній країні, коли б відносини не були пронизані такою ненавистю. Так роздумує Т. Шевченко про страшне, трагічне випробування в історії слов'янських народів:\nТого ж батька, такі ж діти –\n“Уб'єм брата! Спалим хату!" –\nРозв'язались - і кров за кров,\nКсьондзи, єзуїти [77, с. 224].\nОтже, в поемі „Гайдамаки” формується Шевченків ідеал „братерства братнього” й федерації вільних слов'янських народів. Історичний поступ України - це втілення ідеї національної волі.\nУ поемі „І мертвим, і живим...” Т. Шевченко продовжує свої роздуми над історичною долею України. Т. Шевченко болісно переживав трагедію свого поневоленого народу. Йому немовби відкрилася страшна загроза загибелі України як самостійної і незалежної держави. Головною метою свого життя поет вважав зцілення душі української нації як запоруки її визволення в майбутньому. Отже, питання художньої інтерпретації проблеми української еліти є важливим і актуальним на всі віки. Т. Шевченко інтуїтивно відчуває, що основна біда України - відсутність національної еліти. У посланії „І мертвим, і живим...” Т. Шевченко, засуджуючи козацьку старшину та тих гетьманів, котрі зраджували інтереси України й допомагали ворогам визискувати власний народ, з пошаною ставитися до Гетьманщини, як форми української державності [56, с. 285].\nЗа жанром - це лірична поема-послання. Епіграф до твору взято рядки з Нового Заповіту: „Аще кто речет, яко люблю Бога, а брата своего ненавидит, лож єсть”. Епіграф розкриває ідею поеми. Композиційно твір можна поділи ти на 5 частин. 1. Епіграф. 2. Вступ: крити ка української еліти і заклик до соціального примирення. 3. Портрет сучасної поетової еліти. 4. Узагальнення попередніх мотивів та підсумок. 5. Завершення - сутність твору.\nТаким чином, бачення світу у Т. Шевченка при всій загальнолюдській спрямованості глибоко національне, позачасове. Символічним кодом у ньому зосереджуються колективні надії і пам'ять, минуле, сучасне і майбутнє. Проявляючи значну цікавість до історії України, історії українського народу, в минулому, Т. Шевченко бачить насамперед людей живих, які стогнуть у кайданах, так само як і сьогодні. Поет усвідомлює, що неправда є неправдою людською, неправдою царів, панів. Саме тому його цікавили в історичному минулому України передусім події і традиції, пов'язані з визвольною боротьбою українського народу проти своїх поневолювачів, соціального рабства, національного гноблення. Ідея державної незалежності як основної гарантії інтересів нації стала органічною основою світогляду Т. Шевченка, його життя і творчості.\n1. Чи є для вас Т. Шевченко геніальним поетом? Думку обґрунтуйте.\n2. Назвіть основні періоди творчості Т. Шевченка (за періодизацією І. Франка).\n3. У чому полягають особливості історичних поглядів Кобзаря? Чим вони обумовлені?\n4. Про які сторінки історичного буття України згадує Т. Шевченко в поемі „Гайдамаки”?\n5. Які недоліки національної еліти засуджує Кобзар в поемі „І мертвим, і живим...”?


ІСТОРІЯ ЗАГАЛЬНООСВІТНЬОЇ ШКОЛИ І-ІІІ СТУПЕНІВ № 4 МІСТА ОБУХОВА\nІсторія нашої школи починається з 30-х років. У цей час в країні запроваджувалась обов’язкова початкова освіта. На території нашого сучасного мікрорайону «Петровський», а тодішній Снігерівці, в хаті заможного селянина відкрилася початкова школа. У ній навчалися діти від 1 по 4 клас. Першими вчителями цієї школи були Гавриш Сергій Тихонович та Сторожик Ілля Андрійович.\nПриміщення першої школи не вміщало всіх учнів. Діти вчилися в дві зміни. За кілька років постала проблема будівництва нового приміщення.\nНа кошти громади у 1933 році було закладено фундамент під нове приміщення. Будівництво велося інтенсивними темпами. Уже в 1934 році новозбудована школа відкрила двері перед першими учнями.\nДиректором новозбудованої Обухівської школи №4 став Сторожик Ілля Андрійович. За спогадами колишніх учнів, педагогічний колектив нараховував 10 осіб. Це вчителі, які давали початкову освіту, вчили мови, літератури, математики, історії.\nУ 1936 році школа №4 стала семирічною. У такому режимі вона працювала до початку Великої Вітчизняної війни. Хоч на даній території бойових дій не велося, школа не працювала. Сторожили згадують, що у вересні 1941 року провчилися вони 1-1,5 місяці.\nМайже чотири роки на дверях школи висів замок. Травень 1945 року приніс не тільки Перемогу, а й можливість дітям знову сісти за парти. У вересні цього ж року пролунав довгоочікуваний шкільний дзвінок. Разом з семилітками за парти сіли і діти-переростки, які у війну не вчилися. Педагогічний колектив був майже жіночий, його очолила Ліза Якимівна.\nУмови навчання були важкими. За партами сиділо по кілька чоловік, паперу й підручників не вистачало, навіть чорнильниці й чорнило діти приносили з дому. Голодом і холодом віяло з кожного класного куточка. Разом з дітьми долали ці труднощі і вчителі. Ніхто з них не мав власного житла, а жили або при школі, або на квартирі.\nТа життя не стояло на місці. Відбудова народного господарства принесла певні зміни і в шкільне життя. У 1947 році педагогічний колектив очолила молода енергійна жінка Підтілок Віра Юхимівна. В цей період кількість учнів зростала, бо батьки отримали матеріальну можливість відправити до школи не одну дитину, як раніше, а всіх своїх дітей.\nРобота вчителя не обмежувалася тільки навчанням дітей. В після урочний час вчителів, молодого директора разом з дітьми можна було побачити то в полі, то на тваринницькій фермі з концертом чи виставою. Концертам передувала лекція вчителя, адже його вважали наймудрішою людиною на селі.\nПротягом 50-х років у школі змінилося кілька керівників. Це Кисіль Юхим Павлович, Дудка Григорій Корнійович, Ус Олексій Петрович, Палочка Марія Харлантіївна. За цей час школа майже не змінювала ні зовнішній, ні внутрішній вигляд, але давала освіту понад сотні дітей щорічно.\nУ 1961 році педагогічний колектив очолив Кульбачний Іван Петрович і на цій посаді пробув до 1981 року.\nКількість учнів постійно зростала. Старе приміщення не мало достатньої кількості власних кімнат, не було кабінету директора, піонерської кімнати, бібліотека розміщувалася у шафах, які стояли у коридорі. У 1968-1969 роках Іван Петрович організовує добудову до старої школи і розпочинає будівництво нового приміщення для молодших класів.\nУ 50-60-х роках у школі згуртовується дружній високопрофесійний педагогічний колектив. Михайлюк Марія Михайлівна, Півненко Олексій Наумович, Васильківська Надія Овер`янівна, Коваленко Олександра Ігорівна, Цибулько Ольга Михайлівна почали і закінчили свій трудовий шлях в Обухівській школі №4, пропрацювавши в ній 30-40 років.\nІз 1963 року школа, як і всі тогочасні семилітки, стала восьмирічною. В 70-х роках вона поновлюється новими молодими кадрами. Це Кладніцька Валентина Адамівна, Тимошенко Надія Свиридівна, Кравець Ольга Іванівна, Дякун Ольга Олексіївна, Борцов Віталій Борисович, Кравець Микола Михайлович.\nНа території нашого мікрорайону розпочалося будівництво комплексу по відгодівлі великої рогатої худоби. Для обслуговуючого персоналу комплексу будувалось селище багатоквартирних будинків і школа для навчання дітей, що тут проживали. 8 квітня 1974 року було закладено перший камінь у фундамент нової школи. А першого вересня цього ж року в ній розпочали навчання близько 180 учнів мікрорайону.\nПриміщення нової школи було розраховано на навчання 960 учнів.\nНова школа мала не тільки просторі світлі класи, а й майстерню, спортзал, бібліотеку, актовий зал, їдальню. Поряд з нею збудували навіть невеличку тепличку. У школі створювались всі умови для успішного заняття спортом. Було розбито дві спортивні площадки і зимовий каток для гри в хокей.\nЗ 1974 по 1975 рік кількість учнів у класах різко збільшилася, з’явились паралелі і назріла необхідність переходу школи з восьмирічки до середньої. З 1975 року школа стала називатися Обухівською середньою № 4. Різко збільшився і педагогічний колектив. Він нараховував 20 осіб. За кілька років було повністю обладнано кабінети: фізичний, хімічний, біологічний, лінгафонний, української та російської літератури.\nВесь тягар будівництва, відкриття та обладнання новозбудованої школи ліг на плечі директора Кульбачного Івана Петровича та заступника Кравця Миколи Михайловича.\nІван Петрович вчив дітей історії. Тодішні випускники й досі пам’ятають його уроки, під час яких він учив дітей мислити, аналізувати факти, давати їм оцінку. Івана Петровича любили діти й поважали батьки, бо завжди він порадить, розкаже, допоможе.\nУ 1977 році відбувся перший випуск в Обухівській середній школі № 4. Класним керівником була Кладніцька В.А. Щоб залишити про себе добру пам'ять, десятикласники посадили біля школи алею з берез, яку назвали «Алеєю випускників».


10 найкращих текстів Bazilik Media за версією редакції - Bazilik Media\n10 найкращих текстів Bazilik Media за версією редакції\nДобірка за 2021 рік\nРакша Лариса, 30.12.2021\nПротягом 2021 року редакція Bazilik Media розбирала комунікацію українських брендів, писала про кращі кейси світових компаній, спілкувалася з героями, щоб ділитися із читачами історіями та порадами. Загалом було опубліковано 264 матеріали та близько 1,5 тисячі новин. Усі тексти різні за темами, але їх об’єднує інформативність і наше бажання завжди бути корисними.\nЗа традицією, ми хочемо підбити підсумки роботи й поділитися найкращими матеріалами медіа за рік, що минає. Сьогодні ми нагадаємо про важливі речі, які допомагають більше турбуватися про ментальне здоров’я, обмежувати шум навколо та надихатися історіями інших людей.\n“Яких знань мені бракувало перед відкриттям власного бізнесу”: четверо підприємців дають поради\nІз плином часу кожна людина набирається досвіду, знань та формує власні принципи роботи. А разом з накопиченою мудрістю виникає бажання повернутися в минуле для того, аби зробити щось заново, краще. Ми захотіли поглянути на подібні ситуації з іншого боку, адже гнітити себе за невдачі — це шлях, що веде в нікуди.\nУ цьому матеріалі четверо українських підприємців розповідають про те, чого вони не знали перед відкриттям власного бізнесу, і діляться порадами, які самі хотіли б почути на старті.\nМарина Батуринець, ЗАСНОВНИЦЯ ПРАКТИЧНОЇ ШКОЛИ BAZILIK SCHOOL ТА BAZILIK MEDIA, БРЕНДУ PIÑON:\nУ перші роки мені постійно здавалось, ніби зараз усі навкруги зрозуміють, що я всього цього не знаю, а вже полізла робити. І що правильно було б спочатку навчитись усього, а потім починати. Сьогодні розумію, що навчатися бізнесу в процесі точно правильніше, ніж навчатися до його заснування, “бо колись ти все вивчиш, і ось тоді…”\nАЛЬОНА МИСЬКО, FOUNDER & CEO FUELFINANCE:\nДля мене стало відкриттям, що кожен може знайти трохи вільного часу (20-30 хв.), щоб поговорити на певну тему, а разом з тим допомогти. Наприклад, останнім часом я досліджувала питання побудови b2b продажів на американському ринку. Замість того щоб іти кудись навчатися, я вирішила розпитати фахівців цієї сфери. Яким же було здивування, коли на моє прохання відгукнулися й погодилися провести коротку зустріч.\nЧитай повний матеріал\nЯ пережила професійне вигоряння\nПопри те, що в сучасному світі про вигоряння є багато інформації, ця проблема все одно залишається актуальною. Щодня люди різних професій утрачають інтерес до роботи, відчувають брак сил і не розуміють себе. Саме тому ми вирішили запросити героїнь, які відчули на собі професійне вигоряння та змогли його подолати. Вони розповіли про причини, терапію, а також поділилися порадами.\nДаяна Данилюк, головна РЕДАКТОРКА BAZILIK MEDIA:\nЦьогоріч ми багато писали про людей та їхні історії. Для кожного кейса чи теми намагалися знайти людину, чий досвід може допомогти комусь, хто зіштовхнувся зі схожою проблемою — чи то проблема планування та прокрастинації, чи можливість поговорити про “бісячки” в роботі.\nНаприклад, готуючи матеріал про вигоряння, я не була певна, що тема знайде позитивний відгук, адже про цей стан говорять всюди й багато. Проте під час роботи над матеріалом мені вдалося познайомитися з великою кількістю людей, які зголосилися розповісти про свій досвід, щоб убезпечити колег, які перебувають на межі або, навпаки, намагаються повернутися до роботи після вигоряння. Цей текст знайшов велику підтримку серед наших читачів — ним ділилися, його додавали в закладки й за нього дякували. І ось це відчуття ком’юніті, об’єднання людей, які можуть доповнювати одне одного, відчувалося неймовірним.\nМАРІЯ ШЕМАНСЬКА, виробниця трав’яних свічок:\nЯ би порадила розвивати чутливість до себе — щиро звірятися зі своїми емоціями, аналізувати, які ситуації примушують зраджувати собі, тиснути на себе. Потрібно навчитися чітко розділяти роботу й відпочинок. А якщо виникає відчуття провини за відпочинок — працювати з психологом. Постійно шукати точки насолоди у своєму житті й звертатися до них, бо вигоряння — прямий крок до депресії, ендорфіни самі себе не виділять.\nКСЕНІЯ ЧАЙКОВСЬКА, маркетинг-директорка фестивалю Atlas Weekend та супутніх проєктів:\nПередусім потрібно полюбити себе — не для галочки й не заради мотиваційних постів в інстаграм. Полюбити себе означає вибирати себе в усіх ситуаціях. Сил немає і хочеться спати? Ти не йдеш за додатковим редбулом, а їдеш додому і спиш. Болить голова чи живіт? Ідеш до лікаря, а не ковтаєш знеболювальні. Важливо казати “ні” й чесно зізнаватись, що можеш не впоратись із чимось.\nІнструкція для тих, хто не вміє говорити “ні”\nКожна людина хоче, щоб її поважали, любили, цінували. Через стереотипи ми вважаємо, що цього можна досягти, якщо бути для всіх хорошими. Але насправді це помилкова думка, яка лише запускає нескінченну гонитву за хорошим ставленням до себе. Як наслідок — людина не відчуває позитивних емоцій і наявності в собі сил, адже вона постійно намагається догодити іншим.\nМи запросили психологиню та розібралися у причинах невміння відмовляти. А також — двох героїнь, які довгий час не могли сказати “ні” та страждали від цього. Вони розповіли про свій досвід і поділилися порадами, які їм допомогли.\nНевміння говорити “ні” найчастіше проявляється через невпевненість у собі та низький рівень самоцінності. Власне самоцінність — це емоції стосовно себе, прийняття та розуміння себе. Те, наскільки я себе люблю, поважаю, вважаю гідним незалежно від своїх досягнень або думки оточення. Якщо в людини відсутня самоцінність, то, як наслідок, порушуються взаємини зі своїми межами — їх або немає зовсім, або вони малопомітні оточенню.\nОсновна моя порада всім, хто не вміє казати “ні”: припиніть зраджувати собі. Щоразу, коли ви не можете сказати “ні”, жертвуєте, перш за все, собою: своїм сном, стосунками з близькими та здоров’ям. Якщо людина поруч з вами не сприймає вашої відмови, то це її особиста справа. Ви не маєте бути залежними від чужих емоцій, бо інакше ризикуєте знищити себе.\nВони відкрилися під час карантину: п’ять історій українських підприємців\nПандемія виявилась дуже складним часом для всіх бізнесів. Чимало підприємців не втримались на плаву через обмеження, і їм довелося закривати свої проєкти. Ми захотіли надихнути людей, які хочуть відкрити власну справу, але не наважуються через нинішні обставини. У цьому матеріалі п’ятеро засновників розповідають про свій досвід відкриття бізнесу під час пандемії, про складнощі та мотивацію.\nМАР’ЯНА ХЕМІЙ, РЕДАКТОРКА BAZILIK MEDIA:\nДля цього матеріалу ми обрали історії тих бізнесменів, чиє життя кардинально змінилося під час карантину й чиї рішення запустити нові проєкти були сміливим утіленням давніх мрій або ж вдалим і вчасним ходом, який спрацював. Це історії про ризик і нові можливості, про “відчути момент та скористатися ним” і, звісно, про якість та креатив у втіленні задуманого. Спілкування з героями надихнуло мене, тож сподіваюся, що цей текст має такий самий уплив на читачів і відкриватиме для них нові горизонти, де немає нічого неможливого.\nЮЛІЯ ЛИСА, ВЛАСНИЦЯ АРТСТУДІЇ MUSED ART SPACE:\nПандемія та нескінченні локдауни не стали на заваді, але змусили переглянути бізнес-плани, зокрема фінансові, та підкорегувати їх. Також довелось переносити дату відкриття студії, оскільки підводили підрядники з ремонту та закупівлі матеріалів для творчості.\nПозитивним моментом стало те, що перший локдаун допоміг нам швидше диференціюватися. Ми за короткий час створили артбокси, за допомогою яких будь-хто зможе створити картину вдома.\nСТЕПАН ЗІНЯКОВ та РОМАН МЕЛКУМОВ, СПІВзаСНОВНИКи OVO:\nПід час першого локдауну ми втратили основних клієнтів агентства. Хотіли зберегти команду, тому почали шукати шляхи розв’язання проблеми. Перебирали багато варіантів, які були б актуальними не тільки під час локдауну, а й тоді, коли він закінчиться. Так і з’явилась ідея доставки овочів та фруктів додому. Ми побачили, що тут є потенціал, витратили $55 на тест гіпотези й почали розвозити перші доставки власними силами.\nЯк обмежити використання соцмереж, коли працюєш у комунікаціях: поради\nЩоб зберігати своє ментальне здоров’я, потрібно балансувати між робочими процесами та часом для себе. Але втілити це дуже складно, особливо коли людина працює у сфері комунікацій. Найчастіше ранок такого працівника розпочинається в онлайні, тут же й завершується. Швидкий ритм негативно впливає на самопочуття, здоров’я та може призвести до вигоряння.\nМи запросили до розмови трьох дівчат, які навмисно обмежують користування соціальними мережами, щоб зберігати баланс між роботою і особистим. Вони розповіли про власні правила, як їх дотримуються та поділилися порадами.\nЧерез постійний скрол стрічки, роботу в вихідні й невпинну роботу мозку я почала помічати, що проводжу забагато часу в інтернеті. Траплялось, я лягала спати, відчуваючи втому, але мій мозок продовжував аналізувати все побачене й почуте за день. Ще засинаючи, я починала планувати, кому і що напишу наступного дня, які поставлю задачі і яку запрошу інформацію. Ці роздуми тільки прискорювали роботу мозку й відганяли сон якнайдалі.\nЯ подумала, що для більшої продуктивності мені варто зовсім відмовитися від Instagram на період, поки не закрию всі “хвости” з обробленням зйомок. Я не видаляла додаток, а просто вирішила в нього не заходити. Оскільки я тимчасово не брала запити на нові зйомки, то й не було потреби перебувати на зв’язку.\nПерші кілька днів я ловила себе на тому, що якось мимоволі взяла до рук телефон і вже декілька хвилин скролю стрічку. Чесно кажучи, це було страшно. Завжди здається, ніби все, що ти робиш — усвідомлено. Але, як виявилось, деякі дії наш мозок виконує просто як програму — ніби ти завантажив її, але забув вимкнути.\nКоли я лише починала роботу із соціальними мережами, то несвідомо збільшувала свій екранний час. Потім почала отримувати жартівливі коментарі-зауваження від друзів про те, що я знову весь час у телефоні. Спочатку хотіла встежити за всім, боялась прогавити щось важливе, багато взаємодіяла з аудиторією з робочих сторінок. Потім зрозуміла, що навіть на відпочинку я багато часу проводжу онлайн, і це стало останньою краплею перед дослідженням шляху до балансу.\nЧому антиінстаграмність стає популярною і як соцмережа вплинула на наше самосприймання\nЗараз Instagram є медіамайданчиком з великою кількістю функцій. Користувачі намагаються показати найщасливіші “версії себе”, діляться радісними митями життя та онлайн будують власний бренд. Ми порівнюємо себе з інстаграмними картинками та знецінюємо власне життя.\nАле саме у 2021 році набрали популярність антиінстаграмні додатки та флешмоби із закликом не вірити тому, що ми бачимо на фотографіях. У цьому матеріалі ми розповідаємо про вплив стандартів краси та пояснюємо, чому не лише Instagram винний у підвищеній тривожності користувачів.\nРезультати досліджень свідчать, що Instagram небезпечний для психологічного здоров’я більше за інші соцмережі. Причому він негативно впливає як на користувачів, особливо на молоду аудиторію, так і на самих інфлюенсерів. Опитані креатори розповіли, що вони відчували вплив на своє психічне здоров’я, а також негативну зміну в сприйманні власного тіла. Користувачі Instagram зауважують, що частіше ловлять себе на депресивних і тривожних думках, коли бачать ідеальну картинку в соцмережах, яка не завжди відповідає дійсності.\nДля одного з трендів користувачі почали використовувати пісню Humble Кендріка Ламара, де співак говорить: “Я страшенно втомився від фотошопу.” Люди спочатку показують своє відфотошоплене зображення, а потім — оригінал, натякаючи тим самим, що ідеальних людей не існує. Також популярними стають ролики, в яких користувачі спершу з’являються в образі для соцмереж, після чого показують, який вигляд вони мають у реальному житті. У такий спосіб підкреслюють, що всі ми багато чого приховуємо на зображеннях в Instagram.\nНайліпші копірайтери — допитливі. Анна Лісовська про ідеї, креатив і навчання\nПоширеною є думка, що копірайтер повинен лише писати тексти. Але насправді його професія пов’язана зі створенням ідей, а вже потім — з їх утіленням. Щоб розвіяти цей та інші міфи, ми запросили до розмови Анну Лісовську. Вона розповіла, чому початківцям ліпше працювати в команді, як їм ставитися до хейту, а також — де шукати ідеї та розвивати надивленість.\nМодне слово “надивленість” — чудова річ, під якою різні люди розуміють різне. Якщо ви надивилися чужої, хай і класної, реклами, то вона просто допоможе вам не повторитися, але не допоможе вигадати щось нове. Її робота — вбити декілька ваших ідей. Тому надивленість, яка потрібна рекламнику, — з інших сфер: кіно, науки, технології, психології, моди, соціології, мистецтва тощо. Це коли ти береш якісь знання і можеш їх поєднати зі своєю сферою так, щоб утворилося щось на перетині.\nОстаннім часом я бачу багато початківців, які вже все собі придумали. Вони хочуть працювати на фрилансі, щоб ранок починався з йоги, здорового сніданку й сеансу медитації, а робочий день тривав з 10-ї ранку до 17-ї вечора. Може, це й реально, але десь за 10 років досвіду, коли ти будеш класним фахівцем із власною базою клієнтів. А на початку кар’єри тобі потрібні люди, які знають більше і в яких можна навчитися. Круто, коли через якийсь час відкриваєш свій старий проєкт і думаєш: “Господи, шо це я понаписував?” Це означає, що ти виріс як фахівець.\nЧому відомі бренди й фотографи відмовляються від ретуші\nВикористання великої кількості ретуші змушує звичайних людей вважати себе гіршими за тих, хто зображений на обкладинках. Аби показати всім, що не існує порцелянової шкіри та фігури без жодної особливості, усе більше брендів і фотографів відмовляються від ретуші.\nМи поспілкувались із фотографами Мариною Карпій і Сергієм Сарахановим про їхній вибір показувати справжню зовнішність та загалом про підхід до роботи.\nЯ відмовляю клієнтам, які просять ретушувати їхні фотографії. Ми можемо провести зйомку, після чого я віддам вихідні фото, з якими людина може робити все, що їй заманеться. Але на початку я завжди проговорюю, що у своїх роботах не використовую фотошоп з метою виправляти зовнішність.\nДо мене майже не звертаються із замовленнями, в яких клієнт просить застосувати ретуш. Моє портфоліо зазвичай уже пояснює людям, у якому стилі й напрямі я працюю. Тому мене запрошують на зйомки, де потрібні характерні, глибокі й чесні портрети з елементом комплементарності.\n“Із серпня 2015 року ми не пропустили жодного тижня чергувань”. Олена Балбек про проєкт “Агенти крові” і комунікації на тему донорства\n“Агенти крові” — це проєкт Олени Балбек, який протягом шести років пропагує систематичне донорство крові в Україні. Це важлива місія з бажанням допомагати тим, хто цього потребує, а також — розвивати серед людей мотивацію безоплатно й регулярно здавати кров. Ми поспілкувалися із засновницею “Агентів” та розповіли про функції, чергування в центрах крові, ребрендинг і комунікації організації.\nЯ не просила людей про допомогу — вони відгукувалися самі. І це відбувається досі. Спочатку люди почали приєднуватися до чергувань, і ми вже разом супроводжували охочих на донації. Перші пів року приєднувалися тільки знайомі — мої та чоловіка. Але потім почали приєднуватися й незнайомі люди — як донори, так і волонтери. Через шість років з нами здають кров тисячі донорів, а проєкт підтримують 50 волонтерів. Хтось тільки чергує раз на місяць, а хтось повністю закрив одну із зон відповідальності в команді.\nПро Всесвітній день донора знає дуже мало людей і згадують про нього раз на рік, 14 червня. Я ж хотіла, щоб тему донорства обговорювали принаймні 4-5 місяців. Саме із цією метою ми запустили Всеукраїнський конкурс постерів Artdonation. Я запросила відомих креативників у журі, порадилася з організаторами подібних конкурсів, щоб зрозуміти, як будувати модель. Ми вирішили, що оскільки це конкурс для ілюстраторів, він повинен мати гарний вигляд. Так, завдяки ANGRY agency, в конкурсу з’явилась айдентика.\n“Я отримала другу освіту у свідомому віці”. Історії трьох підприємиць\nДумки про те, що вже пізно щось починати, регулярно змушують людей відмовлятися від своїх мрій. З одного боку — можливість свідоміше обрати професію, а з іншого — безліч стереотипів. Ми поспілкувалися з трьома підприємицями, які отримали другу освіту у свідомому віці, попри всі ризики. Вони розповіли про причини свого вибору та поділилися порадами для тих, хто наразі ухвалює важливе рішення.\nДля мене друга освіта (та й загалом будь-яка освіта у свідомому віці) — це передусім про нетворкінг. Я розуміла, що 70% навчання — це люди, з якими я проводитиму час, тому підходила до вибору максимально серйозно. Я шукала бізнес-школи та заклади, які дають ступінь MBA в Києві. Через те що вибір доволі невеликий, я обрала Києво-Могилянську бізнес-школу, де на той момент навчалися декілька моїх знайомих.\nЗа першою освітою я — фінансовий менеджер підприємств, проте за спеціальністю не працювала жодного дня.\nНа відміну від більшості студентів фінансового потоку, після закінчення “нархозу” випадково потрапила до рекламної агенції, що назавжди змінило вектор мого професійного розвитку.\nУтім, мене не полишало відчуття незавершеності через те, що так і не отримала міцної теоретичної бази, на яку можна спертися. Та я ніяк не наважувалась діяти: спочатку не було грошей, а у 30 здавалось, що вже запізно про це думати. Добре, що в 40 я припинила перейматись такими дрібницями й замислилась про бізнес-освіту.\nЛюдям, які хочуть отримати другу чи третю освіту, я раджу спершу відповісти собі на запитання: “Навіщо мені це потрібно і що саме я шукаю?”\nПід час обрання навчального закладу завжди шукайте в соцмережах людей, які навчаються на тій самій програмі. Ви сміливо можете написати їм із запитаннями й дізнатися подробиці зсередини. Люди завжди охоче діляться своїм досвідом.


Про що мовчать жінки: 1 випуск шоу Оксани Байрак від 02.09.2020\nVideo: Про що мовчать жінки: 1 випуск шоу Оксани Байрак від 02.09.2020\nДивитись онлайн шоу Оксаны Байрак Про що мовчать жінки 1 випуск від 02.09.2020. Про що мовчать жінки 1 сезон 1 выпуск от 02.09 09 дивитись онлайн\nПро що мовчать жінки 1 сезон 1 випуск: домашнє насильство\nВипуск 2 09.09.2020 Сексуальні експерименти в шлюбі 09.09.2020\nВипуск 3 16.09.2020 Їй 52, йому 28 – норма чи ні? 16.09.2020\nВипуск 4 23.09.2020 Чоловік Мадіни на карантині перетворився на монстра 23.09.2020\nВипуск 5 30.09.2020 Плюси та мінуси процедури сурогатного материнства 30.09.2020\nВипуск 6 07.10.2020 Заміж за іноземця 07.10.2020\nВипуск 7 21.10.2020 Як знайти час на особисте життя матері-одиначці? 21.10.2020\nВипуск 8 28.10.2020 Чи рівносильний цивільний шлюб офіційному? 28.10.2020\nВипуск 9 04.11.2020 Що стоїть за статусом утриманки? 04.11.2020\nВипуск 10 11.11.2020 Що робити, якщо у вас – післяпологова депресія? 11.11.2020\nВипуск 11 18.11.2020 Мій коханий – бандит 18.11.2020\nВипуск 12 25.11.2020 Бодіпозитив – лінощі чи необхідний тренд? 25.11.2020\nВипуск 13 02.12.2020 Чайлдфрі – усвідомлений вибір чи комплекси? 02.12.2020\nВипуск 14 09.12.2020 Мій син – гей 09.12.2020\nВипуск 15 16.12.2020 Чи варто народжувати вдома? 16.12.2020\nВипуск 16 18.12.2020 Наталя не хоче кохатися зі своїм чоловіком 18.12.2020\nВипуск 17 23.12.2020 Я хочу усиновити дитину 23.12.2020\nВипуск 18 25.12.2020 Віка – жертва сексуального насилля 25.12.2020\nВи дивитеся шоу Оксани Байрак – Про що мовчать жінки 1 сезон 1 випуск від 02.09.2020, в якому буд піднята тема домашнього насильства.\nЧоловік б’є Олену протягом трьох років\nГоловною героїнею прем’єрного випуску стане Олена. У дитинстві дівчина мріяла вийти заміж за принца, народити йому дітей і жити разом довго і щасливо. Але цій казці не судилося здійснитися. Олена заміжня вже три роки та виховує дворічну доньку. Найбільше Олена любить, коли її чоловік посміхається… Але це трапляється рідко. Найчастіше «принц» б’є її. У шлюбі з тираном дівчину утримує сильне кохання та прихильність до нього, а також те, що чоловік сидить з дитиною, поки Олена працює. В кінці програми Про що мовчать жінки 2020 Олені доведеться прийняти серйозне рішення – залишитися з чоловіком або назавжди розірвати стосунки.\nТетяна Алієва розповість, як її бив відомий футболіст\nУ студію до Оксани Байрак завітає ексдружина гравця футбольного клубу Динамо Тетяна Алієва. З боку шлюб Тетяни та відомого футболіста здавався ідеальним: пара постійно відвідувала світські заходи та Олександр не соромився показувати, що дуже любить дружину. Тому розлучення Алієвих було як грім серед ясного неба. Тетяна не побоялася сказати на публіку причину розлучення – регулярне фізичне насильство з боку Олександра. Як мати двох дітей зважилася піти від відомого футболіста? Дивіться в 1 випуску ток-шоу Про що мовчать жінки 1 сезон.\nХто винен в домашньому насильстві: абьюзер або жертва?\nДля обговорення теми домашнього насильства в студії зберуться експерти – психологи та юристи. Вони розкажуть про види насильства, а також висловлять свою думку про те, хто ж насправді винен в абьюзі: насильник чи жертва. Хтось із психологів дотримуватиметься позиції, що завжди винен насильник, а хтось – що жінки самі вибирають позицію жертви. Хто ж з них має рацію? З’ясуйте просто зараз в ток-шоу Про що мовчать жінки 1 сезон 1 випуск від 02.09.2020 з Оксаною Байрак.


Як мені тепер сказати дочці, що Марко її рідний брат? От як? — Джерело\nЯк мені тепер сказати дочці, що Марко її рідний брат? От як?\nАвтор Olenka LightВремя чтения 3 мин.Просмотры 186\nЗ батьківських зборів я повернулася ледь жиBа, ледве диxaючи. Вся справа в однокласнику моєї дочки.\nПочну з самого початку. Сімнадцять років тому мене покинув мій коханий. Я була в депресії, і щоб хоч якось з неї вийти – поїхала у сусідню область. Змінила абсолютно все. Друзів, роботу і оточення.\nНа роботі у мене зав’язалися стосунки із моїм директором. По просту кажучи, ми стали коханцями. Він був одруженим чоловіком. А я не хотіла жодних серйозних стосунків. Нам було добре. Я не вимагала, щоб він покинув дружину і отримувала багато чого.\nЗокрема він придбав мені і авто, і квартиру. Виконував всі мої забаганки.\nОдного дня я дізналася, що вагітна. Я просто порвала з ним всі стосунки і втекла до столиці. Мої батьки жили там і я подумала, що будуть допомагати мені із дитиною.\nКвартиру і машину я продала і за ці гроші придбала окреме житло, недалеко від батьків.\nУ мене народилася дочка.\nСтосунки з іншими чоловіками у мене так і не склалися. Ми жили з моєю Мартусею вдвох.\nВсе б нічого, якби у дев’ятому класі у їхній клас не прийшов новий учень. Марко одразу присів біля моєї Мартусі і у них зав’язалася дружба.\nВін часто приходив до нас і, чесно кажучи, мені він дуже подобався. Та все змінили батьківські збори. Там я зустріла того свого колишнього директора – батька своєї дочки, про яку він так і не знав.\nВін мене впізнав одразу, а от я вдала, що вперше його бачу. Марко був його сином. Вони нещодавно переїхали до столиці і оселилися у нашому районі.\nЯк мені тепер сказати дочці, що Марко її рідний брат? От як? У них ж така міцна дружба… Та й взагалі, мені здається, що вони закохані.\nМоя дочка копія свого батька. Вони на одне лице. А от Марко – схожий на свою маму, тому я й нічого не запідозрила.\nІ дочці правду розповісти я не можу, і забирати її з школи не хочу. Не уявляю, як жити далі.\nТато Марка запросив мене на зустріч. Спочатку я не хотіла йти, але таки погодилася. Я вирішила, що попрошу його перевести сина до сусіднього ліцею. А раптом погодиться. Тим більше, що вони недавно сюди переїхали.\nЯк виявилося, його дружина довго мріяла про дитину, а вона у них не виходила. От вона і зрадила своєму чоловіку і завагітніла одразу ж. Звичайно вона в цьому боялася зізнатися. Та й чоловік любив сина, як рідного.\nА два роки тому вона захворіла і перед смертю зізналася йому в цьому. Знали б ви як мені тоді стало легше на душі. Я навіть зізналася йому в тому, що Мартуся його дочка. І що я тоді втекла, щоб не руйнувати його життя і сім’ю.\nЗнаєте, мабуть ми з ним були призначені долею один одному. Я вперше про це задумалася лише зараз. І ні, я не можу сказати, що я його хоч колись любила. Але мене продовжує тягнути до нього.\nМи навіть почали зустрічатися. Діти не проти. Та й ми щасливі. Хоча нашу таємницю – доки домовилися не розповідати. Адже дивно буде дізнатися хто твій тато.\nОсь такі круті повороти нам інколи готує доля.


Лавринович остудив Мороза з імпічментом Ющенку | ONLINE.UA\nСуббота, 26 сентября, 05:05\nЛавринович остудив Мороза з імпічментом Ющенку\n3 августа 2007, 12:55 | Политика |\nВ Україні немає можливості реалізувати процедуру імпічменту, заявляє міністр юстиції Олександр Лавринович.\nОстанні подіїЯнукович забув покликати Лавриновича в список? ЦВК ось-ось визначить, хто буде у виборчкомах"Якщо говорити про змістовну частину, то матеріалу для роботи спеціальних слідчих більш ніж достатньо. Але можливість (імпічменту) залишається нереальною", — сказав Лавринович на прес-конференції в п’ятницю, повідомляє Ліга. Він переконаний, що як другий, так і третій президенти "приклали всі зусилля" для того, щоб не було закону про тимчасові спеціальні слідчі комісії, адже, за його словами, такий закон, принаймні, теоретично давав можливість розпочати розслідування. Міністр також нагадав, що на цей законопроект кілька разів було накладено вето президента, але навіть після його подолання глава держави не підписав законопроект. "На сьогоднішній день немає можливості говорити про таку реальність (імпічменту) взагалі. Це може використовуватися винятково в політичному контексті", — відзначив він.\nКрім того, Лавринович сказав, що вважає Верховну Раду легітимною.\nНа його думку, факт проведення сесії Верховної Ради і факт проведення виборів — це паралельні процеси, які не стикаються. Міністр відзначив, що на сьогоднішній день Верховна Рада існує, і акцентував увагу на тому, що Конституція передбачає безперервність роботи парламенту. Водночас Лавринович заявив, що йому невідомо, відбудеться все-таки сесія чи ні. При цьому він підкреслив, що якщо таке засідання відбудеться, то воно буде легітимним. У випадку ж, якщо буде підтверджений факт складання 150 депутатами своїх повноважень, то сесія не буде мати права ухвалювати рішення, які ухвалюються в режимі пленарного засідання.\nВідповідаючи на питання, чи може спікер Олександр Мороз бути притягнутий до відповідальності за проведення позачергової сесії парламенту, Лавринович відзначив: "Це питання можна було вважати гумористичним". Водночас, він додав, що нинішній спікер повинен буде відзвітувати про законодавчу роботу після відкриття першої сесії парламенту наступного скликання. Крім того, Лавринович підкреслив, що Мороз не писав заяви про складання депутатських повноважень, а парламент не ухвалював рішення про звільнення його з посади голови парламенту.\nУ зв’язку з цим, на думку міністра, Мороз має право скликати позачергову сесію парламенту, а розмови про те, що його можна притягти до відповідальності Лавринович назвав фантазією.\nРаніше Мороз заявляв, що підтримає процедуру імпічменту нинішньому президенту, якщо це питання виникне в парламенті наступного скликання.


Новини 24.10.2018 року\nПоліомієліт. Пам'ятка для населення\nПоліомієліт- гостре інфекційне захворювання вірусного походження, яке виникає в результаті інфікування одним з трьох типів вірусів поліомієліту та уражає центральну нервову систему, викликаючи паралічі та закінчується у важких випадках смертю.\nВіруси, які викликають захворювання добре переносять замороження та висушування, але гинуть під дією температури 60-70°С протягом 30 хвилин, а при 90-100° - одразу. До 3-4 місяців вірус може зберігатися у молоці, воді, маслі, гине під дією хлоровмісних дезінфікуючих засобів.\nДжерелом інфекції є хворі на паралітичні та непаралітичні форми поліомієліту або вірусоносії. Передача збудника поліомієліту відбувається від людини до людини. Основний механізм передачі вірусу є фекально-оральним. Вірус може передаватися через брудні руки, іграшки, інфіковану воду та їжу, а також може переноситися мухами. Слід пам'ятати, що вірус поліомієліту може тривалий час зберігатися у навколишньому середовищі - до 3-4 місяців у воді, до 6 місяців з фекаліями в ґрунті. Також можлива передача вірусу повітряно-крапельним шляхом. Заразними при поліомієліті є виділення з верхніх дихальних шляхів та випорожнення.\nВажка форма поліомієліту протікає з паралічем м'язів, деформацією кінцівок і смертельно небезпечними проблемами з диханням.\nдиспепсичні розлади - блювота і проноси, біль у животі;\nдуже показові симптоми - малорухливість, млявість, підвищення чутливості шкіри, біль в суглобах.\nдиспепсичні розлади - блювота і проноси;\n- парези і паралічі мають асиметричне (“мозаїчне”) розташування;\n- знижений тонус м'язів, але чутливість шкіри збережена;\n- уражуються м'язи ніг, рук, тулуба;\n- зміна ходи;\nвнутрішньом'язеве введення лікарських препаратів;\n· Обов'язкове дотримання графіку профілактичних щеплень. При загрозі виникнення спалаху поліомієліту всім дітям у віці до 5 років, що не були щеплені або щеплені з порушенням графіку, провести термінову вакцинацію поліомієлітною вакциною.\no Дитині уникати місць великого скупчення людей.\no Уникати контакту з особами, що відвідували або перебували в країнах ендемічних по поліомієліту.\no Навчити дітей мити руки з милом.\no Провітрювати приміщення декілька разів на день.\no Проводити вологе прибирання оселі.\n· Пити тільки кип'ячену воду, добре вимиті овочі та фрукти, бажано з милом.\n· На контактних осіб накладається карантин строком на 21 день з моменту ізоляції хворого. За ними організується нагляд педіатра (щоденно) та невролога (одноразово, в разі необхідності).\nПам'ятайте! Поліомієліт - підступна і дуже небезпечна хвороба. Слід зробити все можливе, щоб наші діти були своєчасно імунізовані проти даного небезпечного захворювання.\nЗа матеріалами Хмельницького обласного Центру здоров'я


Моя освіта - реферати, конспекти, доповіді > Фінанси > Перевернутий ринок\nПеревернутий ринок (inverted market) – це ф’ючерсний ринок, який характеризується беквордація, тобто на якому в найближчому майбутньому товар з поставкою коштує дорожче, ніж в більш віддалені терміни, отже, витрати на зберігання активу не покриваються сприятливим співвідношенням цін. При нормальних обставинах ф’ючерсні контракти стають все дорожче в міру наближення до дати виконання. Характерними рисами перевернутого ф’ючерсного ринку є підвищена активність спекулянтів і зміна методик хеджування відкритих позицій.\nБеквордація – це ситуація на ф’ючерсному ринку, коли трейдери готові платити велику вартість за те, щоб отримати товар зараз, а не потім. Така ситуація може бути обумовлена, наприклад, різким зниженням рівня пропозиції при стабільному попиті. Беквордація властива ринкам, що швидко псується.\nЧому утворюється перевернутий ринок?\nСпочатку на ф’ючерсному ринку торгувалися тільки товарні активи. Теоретично ціна товарного ф’ючерсного контракту складається з двох доданків – ціни спот активу і витрат на зберігання фізичного продукту. Згодом сума витрат на зберігання виростає, а, отже, і вартість ф’ючерсу теж – така ситуація називається нормальною ринковою.\nПеревернутий ринок виникає при дефіциті продукту в короткостроковій перспективі, який тягне за собою зниження пропозиції. Виробники прагнуть потрапити на ф’ючерсний ринок якомога швидше, щоб убезпечити ціну своєї продукції, і тим самим штовхають вартість ф’ючерсів як біржових активів вгору. Для перевернутого ринку вірно і те, що попит на продукт в короткостроковій перспективі вище, ніж в довгостроковій.\nПеревернутий ринок – це найчастіше сезонне явище, тому як рівень пропозиції багатьох товарів залежить від пори року.\n« Перші банки Переказ банківський: визначення »\nКліринг і партнерські відносини


Пабліш Україна\tСуспільство 30 вересня 2020\t Перегляди: 265\n"Усі ми колись соромилися. Немає людей, які ніколи не випробовували проблем з соромливістю. Просто хтось з нею справляється в дитинстві, а хтось не може впоратися і в зрілому віці". "\nОсь основні мінуси соромливості і їх наслідку\nСоромливість по рівню небезпеки порівнянна для людини з нарцисизмом. Вона має бути помірною. Трохи скромності не завадить нікому, але важливо дотримуватися золотої середини. У людині все повинно бути збалансованим. Тільки так можна стати успішніше в любові, в справах, в роботі. Не обов'язково ставати абсолютним екстравертом — досить просто трохи відкрити себе суспільству або окремим його представникам.\nМінуси очевидні тільки у випадку з дуже сором'язливими людьми, тому властиві ці мінуси тільки тим, хто не може контролювати себе і має абсолютну форму цього, вибачте на слові, недуги.\nВгнати у фарбу можна практично будь-якої людини, але багато людей залежать від сором'язливості і не можуть тримати себе в руках, адже це почуття керує ними.\nУ вас копиться негатив. Людина сором'язливий не може нікому сказати "стоп". Такі чоловіки або жінки дуже бояться негативної реакції на їх слова або емоції, тому ці емоції копляться усередині, немов снігова грудка — наростають і наростають, збільшуючи свій об'єм і масу. Це може привести до колапсу, причому виражений він буде по-різному у різних людей. Хтось вчинить жахливий вчинок, хтось піде всередину себе. Це дуже і дуже небезпечно — наслідки можуть бути нищівними для психіки і здоров'я в цілому. Свій негатив людина може виплеснути на іншу людину, яка не пов'язана з джерелом проблем.\nВи стаєте жертвою агресорів. Це відбувається на вулиці, на роботі, в школі, в університеті — скрізь. Люди, які агресивні по відношенню до оточення, дуже добре відчувають осіб з тонкою душевною організацією. Якщо над вами знущаються і зневажливо до вас відносяться, то це привід зайнятися собою. Саме тому в дитинстві треба віддавати дитину-хлопчика в спорт, щоб він був стійкіший до стресів і умів постояти за себе ментально, а не тільки фізично. Страх і сором'язливість — це тісно пов'язані почуття, які практично ідентичні в плані сприйняття головним мозком. Коли ми соромимося, нам страшно, тому для викорінювання соромливості її прийнято "вибивати", немов клин клином.\nВи перестаєте бути самими собою. Людина, яка постійно соромиться або боїться чогось, перестає проявляти креативність і перебуває в напрузі, в затиснутому положенні. Ви не можете говорити те, що вам хочеться говорити, не можете одягатися так, як бажаєте. Ви залежні від думки оточення, тому що, якщо ви підете проти нього, то неодмінно доведеться випробовувати незручність, від якої ви і так втомилися.\nВаша самооцінка падає. Рівень самолюбності і упевненості в собі практично нульовий у людей сором'язливих, тому що вони постійно себе з кимось порівнюють. Це відбувається абсолютно автоматично. Люди навкруги сміються, жартують, можуть говорити про якісь речі, а ви не можете. Це дійсно жахливо, тому що ви негативно настроюєте по відношенню до самих собі. Ви себе починаєте ненавидіти, хоча рішення завжди поруч.\nВам сумно, ви замкнуті. Ви постійно займаєтеся самокопанием, коли бентежитеся чогось або когось. Такі люди розуміють, що вони можуть стати іншими, але це притягне ще більшу увагу, якої вони дуже бояться.\nВи самотні. Причиною усіх проблем і їх наслідком стає самотність. Через відсутність бажання йти назустріч іншим людям шанси на успіх в роботі і бізнесі різко падають. Не буває сором'язливих мільйонерів. Якщо такі і є, то вони працюють над собою і намагаються долати ніяковість. Компенсувати цю недугу можна тільки неймовірним складом розуму і інтелектом.\nПерш ніж позбавлятися від сором'язливості, вам необхідно зрозуміти, звідки вона бере свої корені.\nПрироджена соромливість. Дуже часто це передається генетично. Буває так, що в сім'ї з двома активними і життєрадісними батьками народжується дитина, повна страхів і фобій. Він соромиться всього на світі, але це можна виправити, якщо вчасно докласти до цього руку. Таких дітей ні в якому разі не можна винити в тому, в чому вони не винні. Не можна їх лаяти зайвий раз, докоряти в чомусь.\nВисокі вимоги батьків. Коли батьки хочуть занадто багато чого від дитини, то він замикається в собі, тому що почуває себе неповноцінним. Батько може хотіти, щоб син показував самі кращі результати на змаганнях, тому сипле образами у бік свого чада. Матері з самого дитинства говорять дівчаткам тільки про те, що вона має бути найкрасивішою, самою кращою. Це не залишає шансу дитині прийняти свої недоліки, але і виправити їх він не може. Виникає замкнутий круг. Підсумок — хронічна і глибока невпевненість в собі, соромливість і усі витікаючі наслідки.\nНеправильне оточення. Хто б що не говорив, а друзів треба вибирати правильно. Нерідко оточення людини стає причиною появи комплексів і страхів, які перетворюються на соромливість. У ваших друзів мають бути схожі інтереси, фінансове положення, статус. Інакше ви можете заробити собі тільки комплекси, якщо не можете ставитися до себе критично і розсудливо.\nКрок перший прийміть себе. Проаналізуйте ситуацію на предмет того, звідки у вас взялася соромливість. Якщо її джерело з'явилося нещодавно, то виправляйте себе. Якщо ви з дитинства такі і не могли виправитися ніяк, то приймайте себе такими, які ви є. Ідеальних людей не буває — є тільки ті, хто сприймає себе негативно і позитивно. Будьте кращі — будьте реалістами. Є фінансисти і бухгалтери, які вважають тільки з калькулятором, є ідеальні дівчата-моделі. Кожен може стати ким завгодно. Обмеження тільки у вас в голові.\nКрок другий представляйте себе без комплексів. Малюйте свій образ і придумуйте якісь життєві ситуації в голові. Уявляйте собі, як ви справляєтеся з труднощами і робите те, чого робити соромитеся. Це називається ментальним навчанням, яке працює не гірше за реальний, адже наш мозок не розуміє, де реальність, а де вигадка.\nКрок третій навчитеся ставитися до себе з гумором. Ну та, ви невеликого зросту, ну і що? Ви носите окуляри, але це не біда. Немає таких мінусів, які не можна б було сприймати як плюси. Уся проблема в тому, як ви себе сприймаєте.\nКрок четвертий спостерігайте за людьми упевненими в собі. Брати приклад — це завжди корисно. Буде ще кращий, якщо ви поговорите з ким-небудь на цю тему. Краще, щоб ця людина була вам як можна ближчою.\nКрок п'ятий займіться спортом. Фізичні вправи очищають людину, позбавляючи його можливості думати негативно. Це дозволить вам підвищити свою упевненість в собі. У здоровому тілі здоровий дух, але це не просто слова, адже за цим висловлюванням ховається істина.\nКрок шостий позбавтеся від шкідливих звичок. Переїдання, цукрова залежність, паління і алкоголь — це страшні вороги щастя. Вони роблять вас слабкіше в психологічному плані. Якщо ви позбавитеся від якої-небудь залежності, це дасть вам привід вважати себе сильною особою. Упевненість в собі отримується у такому разі дуже швидко, а страхи і сором'язливість йдуть.\nКрок сьомий робіть те, чого боїтеся. Якщо ви соромитеся знайомитися з людьми, то поставте собі мету знайомитися з однією людиною в день. Мета знайомства не має значення — важливий сам факт. Не треба розмовляти з людиною по 10 хвилин. Просто познайомтеся. Скажіть чесно йому або їй, що ви таким чином боретеся з недугою, з проблемою. Чесність і відкритість — це ще один помічник у боротьбі із замкнутістю і соромливістю.\nУ світі живе декілька мільярдів людей. У кожного свої слабкі сторони, кожен може в якихось ситуаціях соромитися. Все добре в міру. Якщо ви сором'язливі, це говорить про ваше добре серце, але доброта не допомагає у боротьбі із злом. Вас принижуватимуть до тих пір, поки ви не дасте відсіч. Не дозволяйте людям маніпулювати собою.


Програма "Видатні постаті України кінця ХVІІІ-початку ХХ ст. (9 клас)" | Шкільне життя\nПрограма “Видатні постаті України кінця ХVІІІ-початку ХХ ст. “\n1. Ознайомити учнів з біографіями видатних історичних діячів України кінця ХVІІІ – початку ХХ століть; осмислити роль особи (а отже і своєї власної) в історичному процесі, а також її відповідальності за свої дії.\n2. Формувати в школярів уміння застосовувати отримані знання, вміння та навички на практиці.\n3. Навчити учнів аналізувати історичні джерела і використовувати їх як матеріал для дослідження.\n4. Розвивати у дітей уміння висловлювати й відстоювати свої думки, оцінювати думки інших, виявляти розбіжності в різних позиціях та поглядах.\n5. Виховувати в учнів риси толерантності, співчуття, поваги до інших культур.\nЗавантажити: Програма "Видатні постаті України кінця ХVІІІ-початку ХХ ст. (9 клас)" (Розмір: 57.2 KB, Завантажень: 2857)


МНК: Партiя регiонiв вiдбирає у людей землю\nПартiя регiонiв вiдбирає у людей землю\nЗа мiсяць до Євро-2012 у людей знову забирають землю. Начебто пiд дорогу до стадiону, яку мають будувати... тринадцять мiсяцiв ...То була вiйна. Дві гривнi, запропоновані державою за метр землi, -- то був грабiж. Нахабний i цинiчний. "Євро-2012 на кiстках" -- цей скандал пам'ятають усi. У малих дiтей, у хворих жiнок держава забирала землю. Так готувався Львiв до футбольного чемпіонату, пише "Експрес". Людей дурили. Платили копiйки. Казали: хапайте, що даємо, інакше задарма, силою заберемо. Так влада Львiвщини будувала дорогу до євростадiону. Селяни тодi вперлися: помремо, а землi не вiддамо. Та крові ніхто не хотiв, чиновникам вона була невигідна. Зірветься Євро -- втратять дармовий заробiток! Тож будiвництво дороги перенесли. Земля залишилася у селян. Але те, що вiдбувається нинi, суперечить здоровому глузду. Дорогу давно спорудили, а землю... знову забирають! Ми писали про це. Двiчi. I пишемо про це втретє. Пишемо, що сьогоднi дiї чиновникiв щодо власникiв землi: онкохворої Ольги Петрiв, багатодiтної матерi Наталi Керод та Валентини Бобенчик -- не просто незаконнi. Це -- бандитизм. Вiдвертий i зухвалий. Розв'язки дороги, пiд яку забирали землю у селян, нiхто вже не будуватиме. Причина проста: за стандартом, термiн її спорудження -- 13 мiсяцiв. До Євро -- мiсяць. Чому ж забирають ці шiсть гектарiв бiля самого стадiону? Та, видається, пiд бiзнес! Видається, собi. Або продадуть -- товаришам по партiї.\nДокументи засвiдчують, що збудувати за мiсяць дорогу неможливо\n"Віддавайте за шість, бо силою заберуть" Почалося все пiвтора року тому. Пiд Львовом будували євростадiон. Чиновники заявили: до арени потрiбна дорога. Та на цьому місці була людська земля -- хто п'ять соток мав, а хто й по два гектари. Ще документацiї щодо розв'язки дороги нiхто й в очi не бачив, а до селян почали їздити чиновники. Спершу пояснювали: вiддавайте землю добровiльно i негайно, бо це на користь держави. Не дiяло. Тодi просили. Зрештою стали пропонувати селянам грошi за ту земельку. "Перша цiна була дві гривнi 85 копiйок за квадратний метр. Люди, коли це вчули, лемент у селi зняли. Це ж менше нiж вартiсть буханки хлiба, а земля пiд Львовом для багатьох -- то остання надiя", -- згадує Ольга Петрiв. Для неї два гектари земельного паю справдi -- остання надiя. У жiнки рак, грошей на лiки нема... "Ходоки" вiд обласної адмiнiстрацiї, що контролювала це питання, скоро зрозумiли: тi "злидарi" за дві гривнi продавати землю не погодяться. Знову змiнили тактику. Почалися погрози: пришлють бульдозери i силою заберуть. Тоді нiхто копiйки не дасть, ще й оштрафують. Та селян виявилося не так просто залякати. "Я боялася ночувати вдома. Боялася випускати дiтей на вулицю. Люди в селi говорили: якщо не вiддамо землi -- нас уб'ють", -- згадує Валентина Бобенчик, одна iз "селючок", що оголосили вiйну i владi, i її партiї. Нинi вона чекає народження дитини. Каже -- землi не вiддасть, боротиметься разом iз дитям пiд серцем. Загалом мали забрати пiд дорогу землю в 59 власникiв. Влада підняла ціну до шести гривень із копiйками за квадратний метр. І далі наголошувала: не погодитесь -- держава забере силою. Цькування селян iз Зубри, звідки бiльшiсть власникiв земельних дiлянок, тривало. Гiй, голова сiльради, наказував слухати владу. Позицiя селян захиталася. Поповзло: "Ми що, проти влади? Заберуть усе, а так хоч якась копiйчина буде". До села приїхав нотарiус. Пiзнiше десятки людей, яких я питала, що вони в нотарiуса пiдписували, так i не змогли пояснити, що то був за "папір". "Якийсь документ", -- казали. "По шiсть?" -- перепитувала я. Люди хнюпили голови. 56 iз 59 побоялися "тягатися з владою" і продали свою землю... Селяни проти держави ...Зосталося троє. Валентина Бобенчик, Наталя Керод, мати шiстьох дiтей, та Ольга Петрiв, хвора на рак. У них разом на трьох -- шiсть гектарiв землi. Вся вона нарiзана суцiльним шматком пiд самим порогом стадiону. Цi троє затялись: стоятимуть на смерть. Їм втрачати нiчого. По два гектари землi пiд Львовом -- їхній єдиний статок. Не вiддадуть. Пускайте бульдозери. "Ми ляжемо з дiтьми пiд колеса", -- заявили. В обладмiнiстрацiї, в тодiшнього власника кабiнету, екс-губернатора пана Горбаля, -- нарада за нарадою. Що робити з тими "дурними селючками"? Київ тиснув -- давай землю. А тi троє вперлися. За свою землю, свою гiднiсть. За селянами стояв i закон, який в Українi видали спецiально пiд Євро-2012 за пiдписом гаранта держави. Там зазначено чiтко: в осiб, чиї земельнi дiлянки потрапили пiд будiвництво об'єктiв Євро-2012, держава має викупити їх або ж запропонувати рiвноцiннi взамiн. Тобто, якщо власниковi даватимуть не два, не шiсть гривень за метр землi, а й тисяч десять, а вiн не хоче продавати і просить рiвноцiнну взамiн -- закон є закон, робiть, чиновники, те, що просить газда. Керод, Бобенчик, Петрiв нiчого не мають проти Євро-2012, стадiону та дороги до нього. Просили лише рiвноцiнних дiлянок. Спершу чиновники й чути не хотiли про "замiну". Та зрештою заворушилися: знайшли непокiрним "селючкам" землю. Запропонували три варiанти: однi дiлянки на болотах, другi -- пiд високовольтними лiнiями, ще iншi -- за пiвсотнi кiлометрiв вiд Львова. А що могли краще запропонувати? Продана давно вся добра земля! Продана своїм, товаришам з партiй та олiгархам. Жiнки вiдмовилися від таких ділянок. Почалися суди. Iнiцiатором позову виступила обласна адмiнiстрацiя. Селяни подали зустрiчний позов. У новинах заряснiло: "Земельна вiйна -- селяни проти держави". Такий прецедент в iсторiї України був уперше. Три знедоленi жiнки повстали, оголосили вiйну беззаконню влади, що творила безчинства. Кому шість гектарів? Пiсля циклу матерiалiв на шпальтах "Експресу" -- "Партiя регiонiв забирає у людей землю" -- до редакцiї звідусіль ішли листи та телефоннi дзвiнки на пiдтримку вiдважних жінок. "Не вiддавайте землю. Тримайтеся! Ми з вами!" -- сотнi й тисячi готовi були стати плiч-о-плiч зi знедоленими жiнками. Чиновники заметушилися. Нiхто не знав, як може повернутися те "забирання землi у селян пiд Євро-2012". Тим паче, що закон був на боці селян. А тим часом скандал не вщухав. На знак протесту селяни вийшли на вулицi у розiрваних вишиванках. Подертою сорочкоювони показували свiту, як Україна готується зустрiчати Євро-2012 -- забирає в українцiв останнє. Скандал набирав мiжнародного розмаху. Аби вгамувати пристрасті, чиновники скликали прес-конференцiю i зробили гучну заяву: розв'язку дороги до стадiону перенесли в iнше мiсце -- землю у селян нiхто вже не забиратиме, хай, мовляв, заспокояться. Обласна адмiнiстрацiя вiдкликала свiй судовий позов. Суд ухвалив: припинити справу щодо "земельного скандалу" у зв'язку з тим, що позивач, тобто держава, вже не хоче судитися зi селянами. Здавалося б: iнцидент вичерпано. Земля залишилася власникам. Можна було б поставити крапку. Але... Помiнявся представник Президента. На його мiсце прийшов уже скандально вiдомий пан Костюк. Той самий, який незаконно отримує зарплату з рук одiозних депутатiв-олiгархiв Дубневичiв. I з невiдомих причин питання "зубрiвської землi" постало знову. Майже через рiк пiсля вичерпаного iнциденту до редакцiї знову зателефонувала Наталя Керод, мати шiстьох дiтей: "У нас знову забирають землю". Кажете, не може такого бути, адже обласна адмiнiстрацiя вiдмовилася вiд судової тяганини? - Може. У нашiй неправовiй державi, де в судах хiба тарифи не пишуть вiдверто на стiнах, може бути все. Виявилося, що до Вищого адмiнiстративного суду з позовною заявою звернулося... ДП "Дирекцiя з питань будiвництва об'єктiв Євро-2012". Що ж просить у шановного суду "Дирекцiя..." в особi директора Щедрiна? Немало-небагато: скасувати ухвалу апеляцiйного суду й вiдправити справу на новий розгляд! Та знову забрати в селян землю! Що вiдправляти i що скасовувати, коли чиновники самi вiдкликали позов i суд це тодi пiдтвердив? Андрiй Петришин, адвокат селян iз Зубри, каже, що ситуацiя є дуже дивною. Бо начхати "Дирекцiї...", комерцiйній структурі, що вона не має права оскаржувати дiї представника Президента. Та Вищий адмiнiстративний суд закриває очi на термiни давностi (згiдно з законом, на оскарження дається десять днiв, а пройшов майже рiк) i повертає справу на новий розгляд! Тепер знову буде суд. I знову у багатодiтної матерi, онкохворої та вагітної жінки забиратимуть їхню землю. Хто ж зазіхає на тi шiсть гектарiв знедолених людей? Далi буде... Свiтлана МАРТИНЕЦЬ, Тарас ВАРХОЛЯК


Готелі у м. Assis - Search on KAYAK\nПорівняйте ціни на готелі Assis на сотнях сайтів відразу\nAssis, SP, Бразилія\n₴796 нд - чт: середня ціна за останні 2 тижні.\n₴1 176 пт та сб: середня ціна за останні 2 тижні.\nНайкращі готелі Assis\nГотелі Assis, які рекомендують найчастіше\nPousada Vintage - Assis - Спальня\nÔnix Hotel - Assis - Будівля\nHD Plaza Hotel - Assis - Будівля\nHotel Fenix - Assis - Рецепція\nHd Park Hotel - Assis - Будівля\nAlpha Ville Hotel - Assis - Будівля\nPousada Farol De Alexandria Ltd - Me - Candido Mota\nКоли краще бронювати готель в Assis\nПоради, як знайти ідеальний готель в Assis за найкращою ціною\nЯкщо вас цікавить недороге житло в Assis, поїздку варто планувати на "низький" сезон. Найвигідніші місяці, коли ціни на готелі в Assis знижуються до мінімуму, — це липень і жовтень.\nВартість готельного номера в Assis залежить від різних факторів, але якщо вас цікавить найбюджетніший день тижня, то зазвичай це п'ятниця. субота – це, навпаки, найдорожчий день.\nПоширені запитання про бронювання готелю в Assis\nЧи безпечно зупинятися в готелях за напрямком Assis під час пандемії коронавірусу (COVID-19)?\nЗагалом готелі не вважаються місцем підвищеного ризику за умови, що їхній персонал уживає належних санітарних заходів для профілактики коронавірусу (COVID-19). Тим не менше, ми рекомендуємо вам уточнити інформацію про такі заходи у готелях за напрямком Assis в органах місцевої влади.\nЯк знайти готель у центрі міста Assis?\nПісля того, як ви здійсните пошук готелів на KAYAK, ви можете уточнити свої вподобання щодо району і вибрати, наприклад, лише центральну частину міста Assis. Ви також можете задати запит на карті, щоб звузити область пошуку до центру міста Assis.\nДе зупинитися в Assis?\nНаша карта покаже точне місце розташування кожного готелю та допоможе вам вибрати чудовий номер в Assis.\nAssis — готелі\nAssis – пропозиції від готелів. Пошук готельних номерів у м. Assis. Знаходьте дешеві готелі міста Assis. KAYAK здійснює пошук на сотнях туристичних сайтів, щоб допомогти вам знайти бюджетні готелі і вигідно забронювати зручний номер.


Олександр Пономарьов зробив несподіване зізнання і показав фото: «Вітаю багатодітного татуся»\nВідомий український співак Олександр Пономарьов викликав бурхливу реакцію мережі, показавши світлини в оточенні дітей та поділившись одкровенням.\nЯк пише Politeka.net, артист виклав фото на своїй сторінці в Інстаграм.\n«Ходив я довгими коридорами палацу «Україна» і знайшов такий напис 😁 Спочатку він мене спантеличив , а потім… Згадав наш народний вислів - «чиї б бички не скакали , а телятко наше» 😅 а потім подумав що діти моєї Академії @ponomaryov_academy , мені як рідні і я їх люблю ! Потім замислився про демографію в Україні, потім змирився , звик і пішов разом із ними на сцену», - написав співак.\nПост Олександра Пономарьова активно коментують користувачі мережі.\n«А чому б і ні?», «Ви крутезний тато», «Це ж класно! Бути наставником-батьком для дітей. Чужих дітей не буває. Бо це ж не тільки навчання вокалу, а ще й передача життєвого досвіду, цінностей», «Вітаю багатодітного татуся», «Супер! Дуже круто», - пишуть у коментарях.\nНагадаємо, Пономарьов показав перевтілення Дзідзьо, який вирішив змінити роботу: "Замовляйте..."\nЯк повідомляла Politeka, двічі розведений Пономарьов засвітився в суспільстві молодих красунь: "тим часом за лаштунками"\nТакож Politeka писала, що молодий Пономарьов у компанії відомого продюсера захопив українок: "Не можу надивитися"\nТеги: Александр Пономарев дети


На День Броварів відбудеться концерт зірок української естради - At Brovary\nНа День Броварів відбудеться концерт зірок української естради\n21-го вересня 2019 року місто Бровари буде святкувати своє 371-річчя.\nОрганізатори готують цікаву святкову програму, яка закінчиться концертом за участі відомих український поп-зірок та дискотекою.\nХто ж приїде в цей день в наше місто? Як повідомляють організатори, броварчани зможуть насолодитися співом таких зірок:\nО 17:00 концерт відкриє театр пісні «Джерела». В 2017 році цей колектив приймав участь у восьмому сезоні ТВ-шоу «Х-Фактор» та після виконання каверу «Между нами тает лёд» групи «Гриби» про «Джерела» дізналась вся країна.\nО 18:00 на броварську сцену вийде співачка «TAYANNA» .\nТетяна Решетняк, яка зараз відома під псевдонімом «TAYANNA» - українська співачка, колишня солістка групи «Гарячий шоколад». Вона є учасником конкурсу «Голос країни» та націанального відбору України на «Євробачення» в 2017-2018 роках.\n«... Бо тебе кохає фантастична жінка...», саме за цим хітом глядач може згадати співачку «TAYANNA».\nА далі, мабуть, жіноча половина глядачів, чекатиме на виступ співака IVAN NAVI.\nЙого вихід на броварську сцену запланований о 19:00.\nІван Сяркевич, відоміший під псевдонімом Ivan NAVI — український співак, двократний номінант музичної премії YUNA: в категоріях «Відкриття року» (2017) та «Найкращий виконавець» (2018), номінант музичної премії Золота Жар-птиця в категорії «Прорив року» (2018).\n2015 року став одним з учасників шоу «Співай як зірка», на Новому каналі, де Івана помітив Кузьма Скрябін. Саме він і подав ідею сценічного імені Ivan NAVI.\nЯкщо хтось не може згадати цього співака, то згадає по першим акордам його хіта «Це Вона. Зірка»\nАле найочікуванішим подарунком для броварчан є виступ однієї з найпопулярніших українських естрадних співачок. О 20:00 «запалювати» на броварській сцені буде Настя Каменських, яка зараз відома, як NK.\nПро репертуар цієї співачки-красуні можна не писати, адже, мабуть, в Україні та і не тільки, немає жодної людини, яка б не слухала пісні співачки NK.\nНу а закінчить святковий музичний вечір в Броварах супер дискотека, яку буде вести ще один гість, DJ KONSTANTIN OZEROFF.\nРемікси Констянтина Озероффа мають всі відомі українські виконавці, і просто стояти чи сидіти під них просто не можливо. Під ці ремікси колінця будуть ритмічно дригатись навіть у найскептичніших до танців броварчан.\nТож 21:00, головна сцена Броварів, тиц-тиц-тиц-тиц, запалюємо разом з DJ KONSTANTIN OZEROFF!\nТож, 21-го вересня, 17:00, головна сцена Броварів на перетині вул. Гагаріна та бульв. Незалежності.\nВХІД та ВИХІД який?! Правильно, вільний!\nОпубліковано: 12.08.2019 12:25 | Автор: Zakhar | Переглядів: 5564 | Рейтінг: -\n10:00 Сім листів з далекого 1943... Проект «НепрOSTі листи» дістався Броварщини


4 Спеціальні випадки\n4.1 Формула моменту важеля\n4.2 Сила під кутом\n4.3 Статичний рівновагу\n4.4 Момент сили як функція від часу\n5 Відношення між моментом сили і потужністю\n6 Відношення між моментом сили і роботою\n7 Момент сили відносно точки\n8 Момент сили відносно осі\n9 Одиниці виміру\n10 Вимірювання моменту\nМомент сили, прикладений до гайкового ключа. Направлений від глядача\nМомент сили (синоніми: крутний момент, обертальний момент, крутиться момент, що обертає момент) - векторна фізична величина, що дорівнює добутку радіус-вектора, проведеного від осі обертання до точки докладання сили, на вектор цієї сили. Характеризує обертальний дію сили на тверде тіло.\nПоняття "поводить" і "крутить" моменти в загальному випадку не тотожні, оскільки в техніці поняття "обертає" момент розглядається як зовнішнє зусилля, що прикладається до об'єкта, а "крутить" - внутрішнє зусилля, що виникає в об'єкті під дією прикладених навантажень (цим поняттям оперують в опорі матеріалів).\nВ фізиці момент сили можна розуміти як "вращающая сила". В системі СІ одиницями виміру для моменту сили є ньютон - метр. Момент сили іноді називають моментом пари сил, це поняття виникло в працях Архімеда над важелями. У простому випадку, якщо сила прикладена до важеля перпендикулярно йому, момент сили визначається як добуток величини цієї сили на відстань до осі обертання важеля, є момент сили. Наприклад, сила в 3 ньютона, прикладена до важеля на відстані 2 метрів від його осі обертання, створює такий же момент, що і сила в 1 ньютон, прикладена до важеля на відстані 6 метрів до осі обертання. Більш точно, момент сили частки визначається як векторний добуток:\nде - Сила, що діє на частинку, а - радіус-вектор частинки.\nСтрого кажучи, вектор, що позначає момент сил, введено штучно, тому що є зручним при обчисленні роботи по криволінійній ділянці відносно нерухомої осі і зручний при обчисленні загального моменту сил всієї системи, тому що може додаватися. Для того, щоб зрозуміти звідки з'явилося позначення моменту сил і як до нього додумались, варто розглянути дію сили на важіль, що повертається відносно нерухомої осі.\nРобота, чинена при дії сили на важіль , Що здійснює обертальний рух навколо нерухомої осі, може бути розрахована виходячи з таких міркувань.\nХай під дією цієї сили кінець важеля зміщується на нескінченно малий відрізок , Якому відповідає нескінченно малий кут d φ . Позначимо через вектор, який направлений вздовж нескінченно малого відрізка і дорівнює йому за модулем. Кут між вектором сили і вектором дорівнює , А кут між вектором і вектором сили .\nОтже, нескінченно мала робота , Здійснюються силою на нескінченно малій ділянці дорівнює скалярному добутку вектора і вектора сили, тобто .\nТепер спробуємо висловити модуль вектора через радіус-вектор , А проекцію вектора сили на вектор , Через кут .\nТак як для нескінченно малого переміщення важеля , Можна вважати, що траєкторія переміщення перпендикулярна важелю , Використовуючи співвідношення для прямокутного трикутника, можна записати наступне рівність: d l = r sin d φ , Де у разі малого кута справедливо sin d φ = d φ і отже\nДля проекції вектора сили на вектор , Видно, що кут , А так як , Отримуємо, що .\nТепер запишемо нескінченно малу роботу через нові рівності або .\nТепер видно, що твір є не що інше як модуль векторного добутку векторів і , Тобто , Яке й було прийнято позначити за момент сили або модуль вектора моменту сили .\nТепер повна робота записується дуже просто: або .\nМомент сили має розмірність сила на відстань, і в системі СІ одиницею моменту сили є " ньютон - метр ". Джоуль, одиниця СІ для енергії і роботи, теж визначається як 1Н м, але ця одиниця не використовується для моменту сили. Коли енергія подається як результат "сила на відстань", енергія скалярна, тоді як момент сили - це "сила, векторно помножена на відстань" і таким чином вона (Псевдо) векторна величина. Звичайно, збіг розмірності цих величин не простий збіг; момент сили 1Н м, прикладений через цілий оборот, вимагає енергії якраз 2 * π джоулів. Математично\nде Е - енергія, M-обертаючий момент, θ - кут в радіанах.\n4. Спеціальні випадки\n4.1. Формула моменту важеля\nДуже цікавий особливий випадок, що представляється як визначення моменту сили в поле:\n= МОМЕНТ_РИЧАГА * СИЛА\nПроблема такого подання у тому, що воно не дає напрями моменту сили, а тільки його величину, тому важко розглядати в.м. в 3-хмерном випадку. Якщо сила перпендикулярна вектору r, момент важеля буде дорівнює відстані до центру і момент сили буде максимальний\n= РАССТОЯНІЕ_ДО_ЦЕНТРА * СИЛА\n4.2. Сила під кутом\nЯкщо сила F спрямована під кутом θ до важеля r, то M = r * F * sinθ, де θ це кут між важелем і прикладеною силою\n4.3. Статичний рівновагу\nДля того щоб об'єкт знаходився в рівновазі, повинна дорівнювати нулю не тільки сума всіх сил, але і сума всіх моментів сили навколо будь-якої точки. Для 2-хмерного випадку з горизонтальними і вертикальними силами: сума сил у двох вимірах ΣH = 0, ΣV = 0 і момент сили в третьому вимірі ΣM = 0.\n4.4. Момент сили як функція від часу\nМомент сили - похідна за часом від моменту імпульсу,\nде L - момент імпульсу. Момент імпульсу твердого тіла може бути описаний через твір моменту інерції і кутовий швидкості.\nТобто якщо I постійна, то\nде α - кутове прискорення, вимірюване в радіанах в секунду за секунду.\n5. Відношення між моментом сили і потужністю\nЯкщо сила робить дію на будь-якому відстані, то вона здійснює механічну роботу. Також якщо момент сили робить дію через кутове відстань, він здійснює роботу.\n= МОМЕНТ_СІЛИ * УГЛОВАЯ_СКОРОСТЬ\nВ системі СІ потужність вимірюється в Ватах, момент сили в ньютон-метрах, а КУТОВА ШВИДКІСТЬ в радіанах в секунду.\n6. Відношення між моментом сили і роботою\n= МОМЕНТ_СІЛИ * КУТ\nВ системі СІ робота вимірюється в Джоулях, момент сили в Ньютон * метр, а КУТ в радіанах.\nЗазвичай відома кутова швидкість в радіанах в секунду і час дії МОМЕНТУ .\nТоді досконала МОМЕНТОМ сили РОБОТА розраховується як:\n= МОМЕНТ_СІЛИ * *\n7. Момент сили відносно точки\nЯкщо є матеріальна точка , До якої прикладена сила , То момент сили відносно точки дорівнює векторному добутку радіус-вектора , Що з'єднує точки O і O F , На вектор сили :\n8. Момент сили відносно осі\nМоментом сили відносно осі називається момент проекції сили на площину, перпендикулярну осі, відносно точки перетину осі з цією площиною.\n9. Одиниці виміру\nМомент сили вимірюється в ньютон-метрах. 1 Н м - момент сили, який виробляє сила 1 Н на важіль довжиною 1 м. Сила прикладена до кінця важеля і спрямована перпендикулярно йому.\n10. Вимірювання моменту\nНа сьогоднішній день вимірювання моменту сили здійснюється за допомогою тензометричних, оптичних та індуктивних датчиків навантаження. У Росії при вирішенні задач вимірювання моменту в основному використовується обладнання закордонних виробників (HBM, Lorenz (Німеччина), Kyowa (Японія), Dacell (Корея) і ряду інших).\nАномальний магнітний момент