Реліз смартфона Apple iPhone 5 se запланований на весну 2016року. Новини. GECID.com\nНовини: > 2016 > 01 > 25\nРеліз смартфона Apple iPhone 5 se запланований на весну 2016року\nРаніше в інтернеті ходили чутки про випуск доступнішого та компактнішого смартфона лінійки Apple iPhone, можлива назва якого Apple iPhone 6c або Apple iPhone 7с. Тепер авторитетний ресурс 9to5mac з посиланням на надійні внутрішні джерела повідомляє, що компанія Apple дійсно готує такий пристрій, тільки називатися він буде Apple iPhone 5se.\nНовинка базується на 4-дюймовому флагмані 2013 Apple iPhone 5s («se» у назві може означати «special edition» або «5s enhanced»). Сам корпус Apple iPhone 5se буде мінімально відрізнятися від Apple iPhone 5s. А от внутрішня платформа відчує істотніші зміни. По-перше, обчислювальні можливості будуть покладені на процесор Apple A8 і співпроцесор Apple M8 (як у версії Apple iPhone 6). По-друге, в новинці з'явиться NFC-чіп для системи Apple Pay та барометр. Мережеві інтерфейси представлені модулями Bluetooth 4.2, VoLTE і 802.11ac (як у Apple iPhone 6s). В якості камер передбачається використання 1,2-мегапіксельного фронтального та 8-мегапіксельного тилового модуля (як у Apple iPhone 6). Останньою цікавою опцією в Apple iPhone 5se стане підтримка функції Live Photos з Apple iPhone 6s.\nОфіційний реліз новинки запланований на березень - квітень 2016 року. До продажу надійдуть варіанти в сріблястому, сірому, золотому та кольорі рожевого золота.\nНовина прочитана 1703 раз(ів)\nТеги: apple bluetooth iphone lte nfc


Історичний огляд - Примітивний спосіб живопису - Електронна бібліотека Бібліограф\nМистецтво старо, як світ, - початок губиться в глибокій давнину. Лише тільки люди об'єдналися в товариство, створили релігію, утворилося і мистецтво, одним з перших проявів якого була завжди живопис.\nПримітивний спосіб живопису був однаковий всюди, і в всій своїй первісній простоті зберігся до наших днів у деяких диких племен, що прикрашають такий живописом ідолів, домашню начиння, зброя і тіла своїх воїнів. Цей спосіб, обмежений вживанням глин, натурально пофарбованих присутніми в них оксидами металів і барвників з відварів і соків рослин, полягає в тому, що поверхня предмета прикрашаного покривається з допомогою маленької палички, а то й просто пальця, кашкою з розмішаною з водою глини з домішкою згаданих барвників.\nОднак, незважаючи на всю наївну простоту і элементарность, прийом цей таїть у собі зародок всього подальшого розвитку техніки живопису. Насправді, все багатство барвистого матеріалу, яке дає нам природа та сучасна хімія, є не що інше, як поєднання тих же трьох основних матеріалів: глини, солей металів і рослинних барвників'. Пізніше, щоб надати цим матеріалам більш міцний зв'язок і блиск, виникла ідея додавати камеді (гуммі).\nЄгиптяни на муміях залишили нам зразки своєї ранньої живопису з камеддю, яку вони іноді покривали зверху розплавленим воском. Живопис, захищена таким чином від впливу повітря, зберегла незвичайну свіжість тони.\nВикористання забарвлених глин шляхом введення їх безпосередньо в вапно і цемент, так само як і виготовлення обпалених глин, покритих стеклообразной масою, належать до найбільш віддалених часів. З цих грубих емалей і різнокольорових цементів, розламаних на дрібні шматки кубічної форми, разом з такими ж шматочками мармурів і каменів, вставлених в сиру вапняну штукатурку, зроблені первісні мозаїки.\nЖивописці епохи героїчної Греції вживали ті ж самі кольорові матеріали, подрібнюючи їх в тонкі порошки і змішуючи з розплавленим воском, нерідко додаючи сюди ще смоли. Такою масою, попередньо розм'якшеною шляхом нагрівання, покривалася расписываемая поверхню. Для цього користувалися злегка підігрітим бронзовим шпателем. Другим загостреним кінцем шпателя художник малював ще м'якому шару воску те, що хотів зобразити. Потім, видаливши все, що було за межами контуру, покривал ці місця такої ж воскової масою іншого тону. Таким способом були розписані носові частини грецьких царських кораблів часів Троянської війни. Загалом, живопис цієї доби була дуже схожа на барельєф і далі плоскої розмальовки не йшла. Значно пізніше, з застосуванням кисті, помічаються спроби моделювати або стушовувати тони; для цього розтерті на воді фарби накладалися на ще сиру штукатурку з вапна і піску, що давало можливість зливати тони і робити їх переходи. Цей фресковий спосіб в руках художників дав блискучі результати, і лише роботи, виконані цим прийомом, по справедливості, вперше гідні назватися картинами. Потім вже пишуть на смолах-камедях, які вводиться віск, змішувальний з водою завдяки присутності вапна; перед написаної таким чином картиною водили бронзової жаровнею, називалася „cauterium" і представляла собою грати з розжареним вугіллям. Віск і смола, розплавлені під впливом тепла, утворювали за застиганні одне ціле з фарбою і штукатуркою.\nМіцність такої живопису була майже безмежна; так, речі, виконані дев'ять століть тому, прекрасно збереглися, незважаючи на те, що, перебуваючи на зовнішніх стінах, вони піддавалися протягом століть всім несприятливих атмосферних влияниям5.\nЦим же самим способом грецькі скульптори користувалися для захисту своїх мармурових статуй від впливу погоди і для додання їм „патини", безсумнівні сліди якої знаходяться на деяких фрагментах.\nНарешті, коли з'явилася можливість за допомогою перегонки витягувати з деяких рослин ефірні масла (essences), художники стали готувати лаки, розчиняючи в цих ефірних маслах смоли, і можна вважати, що тоді техніка античної живопису досягала свого апогею. На всесвітній паризької виставки 1889 року приковувала увагу картина, написана в ту віддалену епоху на аспидной дошці: вона вражала всіх своєю незвичайно збереженим виглядом.\nВсі ці стародавні способи живопису застосовуються і утримуються майже до середніх століть, коли вживання воску абсолютно зникає, щоб поступитися місцем живопису на яйці, поширення якої швидко зростає. Мініатюри на пергаменті богослужбових книг, стінки дорогоцінних релікваріїв, ікони на дошках, триптихи у вівтарях, а також церковна стінопис у середні століття виконуються цим прийомом, що забезпечує більшу міцність, що обумовлюється введенням в живопис смол, розчиняються в олії яєчного желтка7.\nУ ХУ столітті вперше з'явилася живопис на рослинних жирних оліях. Залишаючи осторонь тривають і понині суперечки про те, дійсно Ван Ейк зробив це відкриття, зауважимо лише, що вся історія з його винаходом, бути може, не більш, як просте оману. Справа в тому, що ні Ван Ейк, ні його брат, ніколи і нікого не присвячували в таємницю своєї техніки; їх секрет помер разом з ними. За розповідями, вони так ревниво оберігали свою майстерню, що не задумалися б заколоти кинджалом надто цікавого, бажав проникнути туди.\nМарно їхні славні побратими по мистецтву, почувши про славі двох братів, приїжджали з Італії в Брюгге; вони нічого не дізналися і лише могли припускати, що розкішний ван-эйковский колорит зобов'язаний своєю красою маслу.\nПроте в ту епоху маслами називалися всі густі рідини, видобувні холодним способом з рослин, не виключаючи і ефірних масел (есенцій)8. Не знали також, що із звареного круто яєчного жовтка можна добути масло і що маслянисті есенції утворюють зі смолами масляні лаки, зовні дуже схожі на рослинні олії, але відрізняються від них здатність повідомити фарбам прозорість і блиск, яких не дають масла9.\nОтже, єдине, що вдалося дізнатися з усього процесу живопису Ван-Ейка, це тільки... термін „олія"! Тепер ми знаємо, що для того часу він міг мати двояке значення, але це упускали з уваги сучасні Ван Ейку художники і... поспішали розтирати фарби на свої рослинних оліях, в надії досягти такого ж колориту, як у знаменитого винахідника. Проте вони не могли зрівнятися з ним, хоча серед шанувальників цієї нової живопису були і великі майстри, які могли б її використовувати не гірше самого Ван-Ейка. Безсумнівно тільки одне, що художники після смерті Ван-Ейка або писали не тим прийомом, яким користувався знаменитий майстер, або леї він був ними не так зрозуміли. Якщо Ван Ейк і писав на рослинних оліях, то не інакше, як домішуючи до них багато смоли;\nписав на дереві з клейовим грунтом і подмалевывал на яйці, а потім вже, поверх подмалевка, проходив полукорпусным листом або лесуванням тонким шаром фарб на олії.\nНе маючи можливості розвіяти легенду, що зв'язала ім'я Ван-Ейка з винаходом олійного живопису і будучи переконані, що якщо Ван Ейк і відкрив її, він застосовував її інакше, ніж це робили після нього, ж вдовольнимося констатацією того, що її застосування поширилося безпосередньо після смерті Ван-Ейка, яка відноситься до 1450 році, і що фламандці та голландці більше всіх наближаються за результатами до великого художника з Брюгге, чого ми можемо укласти, що і самі їх живописні засоби ближче до тих, якими користувався Ван Ейк.\nЗвичай писати по клейовому грунту, додаючи смоли масло, утрималося ще більше одного століття у Фландрії. Отто Вениус, вчитель Рубенса, був вірний цьому способу. Сам Рубенс пише перші картини таким же способом і лише пізніше починає писати густо (корпусно), але лише у світлі, не відмовляючись, однак, ніколи від клейового грунту".\nПісля цього незрівнянного художника починається занепад техніки; смоли більше не вживаються, що змушує збільшувати вміст масла. Дошки і полотна приготовляются з грунтом на олії. Шаром на шар накладаються олійні фарби; крім масла, зловживають також скипидаром. Живопис поне-багато втрачає свою прозорість і блиск, робить все більш тьмяною і каламутною; це триває до кінця XVIII століття.\nНа початку XIX століття всі хороші традиції зникають, забуті тими, хто мав би їх передати, а також і тими, хто користувався ними колись, і, нарешті, стають вже зовсім невідомими для покоління 30-х років цього века12. Тоді з'явилася свідомість необхідності певного методу, і їх з'явилося багато, навіть дуже багато, але жодного гарного. Ніколи не було стільки написано про техніку живопису, як це час, і ніколи так погано не писали художники з точки зору міцності їх творів.\nКожна група і кожен художник мали свій спосіб, тримався ними в секреті, уподібнюючись у цьому відношенні алхімікам. Один з таких „маестро", ймовірно, людина веселої вдачі, написав на своїх склянках: „масло Перлимпинпин", „бальзам Аполлона", „повітряна рідина". Які кидали заздрісні погляди, ймовірно, його учні на ці скарби; як би їм хотілося попрацювати з ними! А пізніше, побачивши зіпсовані картини цього старого мага, як вони, напевно, були раді, що не змогли здійснити своє бажання!\nВ даний час художники чужі цієї невинної заздрості і взагалі мало цікавляться матеріалами свого мистецтва. Вони надали цілком турботу приготування полотен і фарб людям, часто нічого спільного не мають з живописом. Ці спритні, але разом з тим неосвічені промисловці винаходять помади, мазі, сикативи і з хитромудрими назвами випускають у продаж вельми небезпечні продукти для живопису. Вони постачають всім: ящиком для фарб, мольбертом, китицями, сюжетами картин і навіть своїми порадами і прихильністю цінителів живопису.\nСучасний художник, з усім цим, як дилетант, не знаючи матеріалів для живопису, віддається своїм фантазіям во славу „вічного мистецтва" і пише безтурботно, не думаючи про завтрашній день, заклопотаний однією думкою - не відстати від моди. Не слідувати моді не можна - вона вимагає вишуканого тони тіл, подібних агату, прозорості мармуру, глибокої матовості, що тане, „сутінкової" моделювання або живопису під гобелен і т. д. міцності нічого турбуватися. Газетним критикам вона не потрібна. Зате який простір для віртуозності! Можна писати без кінця, не дотримуючись ніякого порядку!\nЄдиною прикрістю для шанувальників занадто „вільного мистецтва" може бути лише той факт, що вчорашні шедеври, виставлені в залах музеїв, чорніють, тріскаються і плачуть сльозами асфальту. Нові стінні розписи покриваються цвіллю, відвалюються від штукатурки.\nСучасники бачили картини Анрі Реньо та інших, тепер змушені розповідати молоді про те, скільки квітів, живих і яскравих, було в цих творах, але навряд чи молодь їм повірить.\nДосить прогулянки по Лувру, щоб переконатися, що збереження картин знаходиться в безпосередній залежності від їх віку. В Луврі з достатньою наочністю можна порівняти міцність сучасної живопису і більш віддалених часів. Так, наприклад, у картинах XV століття колорит і самі фарби краще збереглися, ніж у творах XVI століття. З наближенням до нашого сторіччя живопис псується все більше і більше, і самі зруйновані картини - це датовані останніми роками. Хто ж винен у цьому? Тільки художники, байдужість яких до свідомого вибору засобів їх мистецтва переходить всякі межі.\nЗвичайно, художники можуть на це відповісти свого виправдання: „Як ми можемо писати добре і міцно, якщо наші вчителі самі цього не знають і ніхто нам про це не казав!" У цьому є частка правди.\nЩоб наші послідовники не зробили нам того ж докору, слід відродити старі методи живопису, так блискуче витримали випробування в століттях, додавши до них те нове, що дала сучасна наука в цій області, - але... для цього треба працювати, і багато працювати.\nНеобхідно вивчити матеріали наших попередників, починаючи з віддалених століть і закінчуючи нашими днями.\nЗнаючи ці матеріали і бачачи результати, отримані від застосування їх, ми в стані будемо сказати, що потрібно зберегти, що відкинути, і зможемо на міцній основі багатовікового досвіду встановити нарешті принципи застосування матеріалів для живопису.


Як будувалася остання залізниця на Волині перед першою Світовою війною | Володимир Медіа\nПонеділок, 21 вересня 2020, 17:23\nЯк будувалася остання залізниця на Волині перед першою Світовою війною\n«На пероні, на люднім пероні, де розлуки і зустрічі плачуть, хтось розсипав троянди червоні і ніхто, і ніхто їх не бачить….» . – співається у відомій пісні на слова волинського поета Олександра Богачука. Справді залізничний вокзал – це місце , де зустрічається багато людей з різними долями.\nЗалізничний вокзал у Володимирі –Волинському має 112 років. Яка ж історія його побудови? Цікаву історичну розвідку про залізницю у Володимирі написали дослідники Антон Лягушкін і Дмитро Янківський. Виявляється, що у 1908 році було збудовано останню перед Першою Світовою війною залізницю на Волині між Ковелем та Володимиром Волинським. Будівництво цієї залізниці мало насамперед військово-статегічні цілі – в 1908 році Австро-Угорщина захопила Боснію та Герцоговину, отож країни Антанти (Великобританія, Франція, Росія та Сербія) почали готуватися до війни. Для військових цілей потрібна була залізниця, російський царизм мав гіркий досвід: він програв Кримську війну через відсутність залізниць, які швидко допомагають доставити військо і зброю. Отож, загублене у волинських лісах містечко Ковель стало потужним залізничним вузлом, де сходилося п’ять залізничних ліній – на Брест через Заболоття, на Здолбунів через Ківерці, на Хелм через Ягодин і на Володимир-Волинський.\nУ 1914 році колія через Володимир-Волинський сягнула Львова, який в той час був окупований російськими військами і пройшла через Сокаль, Кристинопіль(Червоноград) та Сапіжанку. Потрібно відмітити, що колія від Володимира-Волинського до Сапіжанки будувалася просто шаленими темпами – столицю Галичини було окуповано на початку вересня 1914 року, а будівництво залізниці завершили на самому початку зими. Російські військові власті активно використовували під час робіт місцевих мешканців, яким, ясна річ, майже нічого не платили. Змушували працювати навіть місцевих євреїв, які не змогли відкупитися від настільки важливої справи, як будівництво залізниці.\nОтож, станцію відкрито 1908 року, при будівництві залізниці Ковель –Володимир-Волинський. Під час будівництва залізничного вокзалу у 1906 році знайдено мідний котел зі срібними та золотими монетами. У1914 році лінію було подовжено до станції Сокаль. У 1988 році на Привокзальній площі встановлено монумент до 1000-річчя заснування міста Володимир-Волинський. Цікаво зауважити, що польська влада у 20-30 х роках 20 ст. планувала продовжити залізницю Володимир-Волинський – Війниця, побудовану ще в часи Першої світової війни. Нею їздили і вантажні, і пасажирські поїзди. Ця лінія повинна була пролягти через Торчин та з’єднати Луцьк і Володимир–Волинський. Втім, цього не сталося.\nЯ пригадую 2008 рік – тоді минуло 100 років від часу побудови залізничної станції у Володимирі –Волинському. До вокзалу з Ковеля прибув рейсовий поїзд, прикрашений вінками і квітами, на пероні грав оркестр, який зустрічав святковий поїзд з нагоди ювілею. Нині, через карантин і короновірус поїзди через залізничну станцію у Володимирі не їздять, хочеться вірити, що проблема колись вирішиться і знову над містом звучатиме гудок потяга.\nНа фото: залізничний вокзал у Володимирі (1910р); будівництво залізниці поблизу Володимира (1907-1908рр).


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - «УДАР» пропонує законопроект, який наблизить Україну до європейських стандартів | Korrespondent.net\n«УДАР» пропонує законопроект, який наблизить Україну до європейських стандартів\nПоки влада розповідає про «покращення» у всіх сферах, Україна залишається одним з європейських аутсайдерів за рівнем економічних і політичних свобод.\nПричиною такого відставання є низка проблем, які ускладнюють, а то й роблять зовсім неможливим нормальне започаткування і ведення своєї справи в Україні. Зокрема, це адміністративний тиск на бізнес та складність процедур отримання дозволів для здійснення господарської діяльності.\nМабуть, у жодній з розвинених країн немає такої кількості регуляторних документів, як в Україні. Під час започаткування та ведення бізнесу законодавством вимагається від підприємців отримання гігантської купи дозволів, довідок, ліцензій та погоджень. Вартість отримання цих дозволів іноді є більшою частиною ціни кінцевого продукту.\nПартія «УДАР» пропонує кардинально змінити дозвільну систему України. Адже усі спроби дерегуляції, які здійснювались владою до цього, були лише імітацією бурхливої діяльності і не змінювали сутність існуючої системи.\nПередусім слід скасувати величезну кількість тих регуляторних документів, які не захищають споживачів товарів та послуг, а лише суттєво ускладнюють ведення бізнесу.\nТакож варто усунути надмірне регулювання господарської діяльності. Зокрема, зупинити дію положень 87-ми законів і підзаконних актів, якими встановлено необхідність отримання підприємцями дозвільних документів.\nКрім того, слід спростити процес видачі дозвільних документів у відповідності до європейських норм та правил, переглянути функції органів виконавчої влади в зв’язку із скасуванням більшої частини їх дозвільних повноважень.\nВсі ці положення містяться у законопроекті «Про ліквідацію надмірного регулювання» (№3256), який 17 вересня вже зареєстрував «УДАР».\nДаний законопроект дозволить звільнити виробництво від адміністративного та корупційного тиску, зменшити бюджетні витрати на бюрократичний аппарат, знизити собівартість виробництва товарів і послуг в Україні, тобто створити умови для конкурентоспроможності українських товарів. Це особливо актуально з огляду на перспективу виходу їх на європейські ринки.\nНаслідком запровадження цих революційних змін стане збільшення виробництва якісних товарів, а отже – збільшення кількості робочих місць з гідною оплатою праці, збільшення відрахувань до бюджету та покращення добробуту.\nВід прийняття цього закону виграє як кожен українець, так і держава в цілому.


Суд стягнув з нотаріуса 100 тис грн. моральної шкоди за посвідчення довіреності, по якій шахраї продали квартиру | Наші Гроші. Запоріжжя\n06 листопадаа 2019\nЗапорізький апеляційний суд лишив у силі рішення Жовтневого райсуду Запоріжжя, яким з нотаріуса стягнули 100 тис грн. моральної шкоди за посвідчення довіреності, по якій шахраї продали квартиру. Про це свідчить постанова від 15 жовтня 2019 року. За даними сайту “Судова влада”, йдеться про приватного нотаріуса Валерія Сенченка, який працює у Запоріжжі. В деталях цю історію дослідив “Protocol.ua”.


Маркетинг 4,0,Від традиційного до цифрового (м), Котлер Ф. — Купити книги в Україні. Книжки за низькими цінами онлайн. Популярна література у Києві — книжковий інтернет-магазин Inpleno.\nНаприклад, Марина Мнішех : Імператриця смути : роман\nДуже гарна книжечка для творчості. Купила одну, а потім ще й молодшому :)\n08.04.2021 Гість про Юний художник. Книга для творчості (А5ф)\nКнига надійшла. Недорого обійшлася. У хорошому стані. Дякую.\n08.04.2021 Гість про І ката,і героя він любив\nДякую за оперативну доставку книги! Вона в хорошій твердій палітурці та приємно вразила якістю друку та якістю паперу))) Рекомендую!!!\n06.04.2021 Гість про Вигадані історії: Оповідання\nМаркетинг 4,0,Від традиційного до цифрового (м)\nВидавництво: Країна мрій Київ\nПосібник для кожного спеціаліста з маркетингу, насичений інформацією про найсучасніші тенденції галузі.\nКожні кілька років постає яка-небудь ''нова'' течія маркетингу. Але цього разу досвідчені маркето-логи та маркетологині знають, що змінилися не просто правила гри - змінилися самі клієнти. Через інформаційну перенасиченість покупці не мають змоги присвятити достатньо часу одному бренду - а конкурентів за їхню увагу виникає все більше. ''Маркетинг 4.0'' містить ґрунтовні та детальні поради, як створити месидж, який почують, як завоювати довіру клієнтів і як схилити їх до поширення позитивної пропаганди про ваш бренд. Філіп Котлер, всесвітньовідомий батько-засновник маркетингу як дисципліни, пропонує досвідченим спеціалістам серйозну розмову про те, якими покупці є зараз та якими вони будуть завтра - у світі, де стрімко зростає взаємо-пов'язаність спільнот та постають нові технології.\n''Філ Котлер тримає руку на пульсі маркетингу як ніхто інший. Його здатність виявляти та пояснювати нові тенденції та події маркетингового світу справді вражає. І знову, видавши ''Маркетинг 4.0'', Котлер та його співавтори торують нову доріжку до успіху на ринку. Ця книга-саме та, яку обов'язково слід прочитати цього року''. - Кевін Лейн Келлер, професор маркетингу в Бізнес-школі імені Е. Така.\nФіліп Котлер - всесвітньо відомий гуру маркетингу, член правління ''Американської асоціації маркетингу'', Заслужений професор міжнародного маркетингу Вищої школи менеджменту Дж. Л. Келлога при Північно-Західному університеті, консультант з питань маркетингової стратегії таких відомих компаній як IBM, General Electric, AT&T, Honeywell, Bank of America, Merck, консультант урядових організацій з питань розвитку національної економіки, автор та співавтор понад 50 книг з маркетингу та менеджменту, і більше 100 статей для провідних журналів!\nКниги Філіпа Котлера перекладено на більше ніж 25 мов!\nФіліп Котлер зіграв головну роль у формуванні маркетингу як дисципліни - в Америці та у всьому світі. Він зібрав воєдино і систематизував усі знання про маркетинг, які до цього належали до царини різних наук.\nЄдиний автор, хто тричі удостоювався щорічної премії ''Alpha Kappa Psi'', що присвоюється за найкращу статтю для ''Journal of Marketing''. Має безліч звань і нагород ?? за видатний внесок в маркетинг.\nЙого ім'я - синонім маркетингу, його нагороди важко перерахувати, його підручники студіюють всі економісти світу!\nБатьки Філіпа Котлера родом з України. Вони емігрували до Чикаго у 1917-му, де Філіп Котлер і народився.\nКотлер Ф. Маркетинг від А до Я.\nКотлер Ф. 10 смертних гріхів маркетингу\nБейті П. Запроданець: Роман\nВид-во: Країна мрій Київ\nПіколт Дж. Малі великі справи: Роман\nФардон Дж. 100 фактів про видатних учених\nФолкнер Вільям Притча : Роман\nКобилянська О.Ю. Земля: Повість (Повість)\nМакрейвен В. Застеляйте ліжко (м)\nГеллінген Б. Вхідний маркетинг. Приваблюйте, залучайте і радуйте клієнтів онлайн\nКоул Р. Блискучий AGILE\nВан праєт Д. Несвідомий брендинг. як нейробіологія може посилити (надихнути) маркетинг\nРайт Р В2В-маркетинг: Покрокроковий посібник\nВид-во: Баланс Бізнес Букс


Щиросердечні привітання з 30 річчям, з днем народження на Ювілей 30 років\nДбайливо зібрана колекція привітань з 30 річчям, з днем народження на Ювілей 30 років жінці, чоловіку допоможе Вам передати ваші емоції і почуття. Сила щирих слів за мить змінює настрій і викликає посмішку.\nДивіться також: З днем народження бажаю\nНаш друг, чий ювілей ми так весело відзначаємо, чудова людина і тому він гідний в житті найкращого! Нехай же так, як і ми любимо його, цінує його керівництво, не забуваючи регулярно преміювати і підвищувати зарплату! Нехай вдома його завжди чекає усміхнена дружина і щасливі діти! Нехай він частіше виявляється в компанії друзів, тобто нас, і побільше часу проводить весело і безтурботно!


Вести здоровий і активний спосіб життя у Дрогобичі можна, аби лишень було бажання. В цьому переконались усі глядачі творчого заходу "Молодь на планеті здоров'я", що його проводив Дрогобицький міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді.\nУкраїна займає одне із перших місць у світі по рівні алкогольної і наркотичної залежностей, поширенню ВІЛ інфекції. За цією сумною статистикою завжди стоять реальні люди, справжні життєві драми. Тому на сцені цього вечора не могло забракнути людей, які поділились із молоддю, тим як легко можна занапастити своє життя та скільки зусиль їм довелось приложити, щоб подолати залежність.\nОкрім того юні дрогобичани презентвуати на сцені бойові мистецтва, танці, паркур і співочі таланти.\nВарто додати, що захід став фінальним акордом у акції Дрогобицького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді "Молоді на планеті здоров'я". В її рамках були проведені численні тренінги у навчальних закладах Дрогобича та Стебника. На тренінгах молоді люди дізнавались, як вберегти себе від суспільно-небезпечних хвороб, зокрема ВІЛ інфекції, як вести здоровий спосіб життя, відмовитись від шкідливих звичок. Говорили на тренінгах і про здоров’я української молоді. До речі цю акцію Дрогобицький міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді проводив у партнерстві із волонтером Корпусу Миру.\n21 жовтня 2013 18:37 Переглядів: 2739 Коментарів: 0


У Вінниці триває асфальтування приватних секторів - Новини Вінниці\nУ Вінниці триває асфальтування приватних секторів\nПершим результатом цього року став ремонт на ділянці вулиці Войцехівського, що розташована на околиці міста й межує з Вінницькими Хуторами. Раніше там не було взагалі твердого покриття. Тепер свіжий асфальт постелили на площі 1952 кв м.\nЯк розповіла голова Асоціації органів самоорганізації населення Наталія Панчук, за таким же принципом співфінансування капітально відремонтували ділянку по вулиці Огієнка, що на Старому місті – 1861 кв м. Потім було оновлено провулок Олега Кошового на П’ятничанах – 1894 кв м.\nВночі у Вінниці дороги тричі обробляли проти ожеледиці


Книга Українська література. Тестові завдання для перевірки знань. 10 клас Дідух А.Р. 978-966-10-3591-0 купить книгу в Харькове, Украина | интернет магазин книг – Balka-book.com\nПропонований посібник укладено відповідно до чинної програми Міністерства освіти і науки України для загальноосвітніх навчальних закладів з української літератури для 10 класу. Він містить завдання, які можуть бути використані вчителем при проведенні тематичної перевірки навчальних досягнень учнів, а також під час самостійної та індивідуальної підготовки учнів до тематичного оцінювання. Завдання до кожної теми складено в чотирьох варіантах. Вид роботи, кількість завдань і послідовність виконання під час проведення тематичного контролю навчальних досягнень учитель може добирати на свій розсуд. Для учнів, студентів педагогічних закладів освіти та вчителів.


АФРИКАНСЬКА ЧУМА СВИНЕЙ – ЗАГРОЗА РОЗВИТКУ СВИНАРСТВА | Сватівська громада\nСватівська громада » Оголошення » АФРИКАНСЬКА ЧУМА СВИНЕЙ – ЗАГРОЗА РОЗВИТКУ СВИНАРСТВА\nАФРИКАНСЬКА ЧУМА СВИНЕЙ – ЗАГРОЗА РОЗВИТКУ СВИНАРСТВА\nДата: 17.09.2021 15:39\nАфриканська чума свиней (АЧС), також відома під назвою хвороба Монтгомері – це гостра контагіозна вірусна хвороба, що характеризується лихоманкою, геморагічними ураженнями внутрішніх органів (крововиливами) та високою смертністю.\nДля життя і здоров’я людини це захворювання загрози не становить, але наносить великі економічні збитки сільському господарству, адже летальність досягає 100% свинопоголів’я. Лікування АЧС заборонено, ефективних засобів профілактики, на сьогоднішній день, не розроблено.\nІнкубаційний період при АЧС триває від 2 до 7 діб, інколи – 15 і довше. З клінічних ознак характерні: висока температура тіла – до 42,50С; різке пригнічення тварини; прискорене дихання, кашель; виділення з носової порожнини та очей; шкіра в ділянці хвоста, вух, п’ятачка, голови, живота, кінцівок, статевих органів синюшна (розлиті крововиливи).\nЗараження відбувається при контакті здорових тварин з хворими, через корм, пасовище, транспорт, предмети догляду забруднені виділеннями хворих тварин, шкірними паразитами та комахами.\nЗупинити розповсюдження вірусу можливо тільки жорсткими заходами карантинування. Там, де з’являються випадки захворювання, все свинопоголів’я знищують безкровним методом. Трупи тварин, гній, залишки кормів, предмети догляду спалюють.\nОскільки лікування хворих свиней не проводиться, основним засобом боротьби з АЧС залишається здійснення заходів щодо недопущення занесення вірусу в тваринницькі господарства.\nЗ метою посилення державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду за АЧС, недопущення занесення збудника на територію Сватівського району, ветеринарна служба ініціює дотримання керівництвом свиногосподарств та населенням наступних заходів профілактики:\n– не дозволяється вводити свиней невідомого походження в стадо тварин господарств будь якої форми власності;\n– забезпечувати роботу свиногосподарств у режимі «закритого типу», заборонити доступ сторонніх осіб та автотранспорту на територію, де утримуються свині;\n– не дозволяється згодовування кормів тваринного походження;\n– регулярно проводити дезінфекцію, дезінсекцію, побілку, знищення гризунів у приміщеннях, де утримуються свині;\n– проводити вакцинації свиней проти класичної чуми свиней;\nУ разі підозри захворювання, загибелі свиней, необхідно негайно повідомити спеціалістів державної служби ветеринарної медицини та Держпродспоживслужбу за телефонами: 3-19-06, 3-39-48


Українсько-польські відносини: правда і міфи. «Закерзоння». Частина 1\nПротягом трьох років після закінчення Другої світової війни (1945–1948 рр.) Польщу охоплювала заграва масового повстанського руху, що міг перерости у справжню громадянську війну. Цей рух був двох видів: опір поляків, що виник ще за часів німецької окупації країни, та визвольні змагання українського населення Холмщини, Перемишлянщини та Лемківщини (землі східної Польщі). Спільним у них було те, що вони не сприймали комуністичну систему в Польщі і досить серйозно їй протистояли. Тогочасний польський комуністичний режим змушений був залучати чималі збройні сили та матеріальні ресурси до операції придушення повстанського руху, що тривала з початку 1945-го і аж до 1948 року.\nАле ці повстанські рухи сильно і відрізнялися: джерелами виникнення і етнічним складом учасників, організацією і цілями, а також стратегією і тактикою. Польський рух опору був все ж антирежимним, а український вівся ще й за визволення з-під польського володіння. Що ж являв собою український рух на так званій «території Закерзоння»? Нині це землі південно-східної частини Польщі.\nДжордж Натаніел Керзон 1859-1925. Віце-король Індії (1899-1906), міністр закордонних справ Великобританії (1919-1924), лідер палати лордів (1916-1925), лорд-президент Ради (1916-1919, 1924-1925)\nНазва походить від терміну «лінія Керзона». Ця лінія була запропонована у липні 1920 року міністром закордонних справ Великобританії лордом Керзоном для демаркації кордонів між Радянською Росією іПольщею, під час укладання перемир'я. Згодом, в ході Другої світової війни регіон двічі відокремлювався відЗахідної України.\nВперше це сталося в серпні 1939 року, коли Гітлер і Сталін домовилися розділити Польщу. Тодіновоутворений радянсько — німецький кордон, згідно з пактом Молотова-Ріббентропа, пролягав майже вздовж «лінії Керзона».\nВдруге — у лютому 1945 року, коли держави-союзники домовилися в Ялті про демаркацію радянсько-польського кордону. Він знову ж проліг майже вздовж «лінії Керзона». Звідси й назва — Закерзоння.\nЗакерзоння — смуга земель, завширшки в середньому до 150 км, що пролягає з півночі від Любліна та Холму на південь вздовж колишнього радянсько-польського кордону до теперішнього польсько-словацько-українського кордону в Карпатах. Це були історичні українські землі Холмщини, Перемишлянщини та Лемківщини, які населялись переважно етнічними українцями чисельністю більше як 650 000 осіб. Регіон був відсталим як з економічної, так і з соціально-політичної точок зору. Українці тут жили в основному селянськими общинами і переважно в Жешувському та південно-східній частині Люблінського воєводств, і складали етнічну більшість місцевого населення.\nУкраїнські повстанці вдало використовували особливості території, де їм допомагала, зокрема, пересічена місцевість лісистих узвиш Південного високогір'я та природний щит Карпатських гір.\nПередвоєнна Польща була надзвичайно нестабільною через потенційну загрозу повстань національних меншин. Чимало меншин, які відторгались польською спільнотою, були дезінтегруючим фактором на політичній арені країни. З 35 мільйонів населення передвоєнної Польщі 30 відсотків складали національні меншини. Найчисельнішою з них була українська (4,5 мільйона). Вона проживала на теренах східної Галичини і Волині (теперішня Західна Україна) та у Закерзонні. Політика уряду Польщі щодо цих меншин, особливо української, не була для них сприятливою. Вона характеризувалася наполегливими зусиллями польської влади та національної еліти асимілювати національні меншини за допомогою насильницької полонізації. Дискримінація українців практично в усіх сферах громадського життя (політичній, економічній, соціальній та культурній) лише розпалювала традиційну ворожнечу між українцями та панівною більшістю — поляками. Коли для активного і революційно налаштованого прошарку суспільства перекриваються шляхи звичної діяльності, цей прошарок йде у підпілля. Утворення і діяльність Організації Українських Націоналістів (ОУН), таємного політично-визвольного руху, що діяв за часів польського правління в Україні, — безпосередній наслідок ситуації 1929–1939 рр. у Польщі.\nНезважаючи на високу щільність етнічного українськогонаселення Закерзоння, в довоєнні роки польська влада вважала українців поляками, повністю ігноруючи їх культурні та національно-етнічні потреби. Існувало дуже мало шкіл з українською мовою викладання, кількість яких польська влада поступово скорочувала. Вживалися всілякі спроби полонізувати цю територію і знищити її самобутність. Місцеві селяни були незаможні, а способи земельного господарювання — примітивні. Повну протилежність їм становили великі місцеві землевласники, які майже всі були поляками. Таким чином, національне питання тісно перепліталося з аграрним.\nОзнайомимося з короткою хронологією головних політичних подій, що передували масовому повстанському руху українців у Закерзонні.\n1919 року, у результаті польської агресії проти молодої Західноукраїнської Народної Республіки (ЗУНР), Польща приєднує до себе західноукраїнські землі — Галичину, Волинь та Закерзоння. Всупереч домовленості Аліантів у Версалі, Польща в 1920році легімітує цю агресію ризькою угодою з комуністичною Росією (РСФСР). Вони поділили Україну між собою. Ветерани української визвольної війни (1917–1920 рр.) створюють підпільну Українську Військову Організацію (УВО) під проводом полк. Є. Коновальця. А в 1929 році українські націоналісти засновують на базі УВО таємну політичну організацію — Організацію Українських Націоналістів (ОУН), яка здійснює акції політичного та зрідка збройного опору польському пануванню у Західній Україні.\nПакт про ненапад від 23 серпня 1939 року між СРСР і Німеччиною. У секретних статтях протоколу Молотова-Ріббентропа до Пакту про ненапад є і дана карта. На карті показана лінія державного кордону між СРСР і Німеччиною на території колишньої Польщі. Карта підписана Сталіним і Ріббентропом\n23 серпня 1939 року нацистська Німеччина та Радянський Союз підписують пакт про ненапад і таємний протокол про розділення Польщі за так званою «лінією Молотова-Ріббентропа» (приблизно вздовж «лінії Керзона» ). В результаті війни нацистської Німеччини з Польщею Західна Україна приєднується до Радянської України, а Закерзоння залишається частиною окупованої Німеччиною території. 22 червня 1941 року Німеччина нападає на Радянський Союз; частина Західної України (Східна Галичина та Закерзоння) входить до складу німецької адміністративної області т.зв. Gепеrаl-Gоиvеrпетепt-Роlеп (Генеральна губернія — Польща). 30 червня 1941 року Провід ОУН під керівництвом С. Бандери проголошує у Львові відновлення української держави. У відповідь на жорстокість німецьких окупаційних органів в Україні, ОУН розпочинає збройну повстанську діяльність проти Німеччини, а у 1942 році формує Українську повстанську армію.\nПриблизно в той же час поляки організовують своє збройне підпілля, що носить назву Аrтіjа Кrаjоwа (АК), яка діє головним чином на, власне, польських територіях, інколи заходячи на етнічні українські терени Західної України і Закерзоння та тероризуючи українське населення.\nПольські комуністи також поновлюють свою діяльність, і в 1942році організовують невеликий партизанський загін, Народну Гвардію, який згодом стане серцевиною прокомуністичної Польської Народної Армії. Протягом 1944 року ОУН перебудовує свою мережу в Закерзонні, а Головна команда УПА переорганізовує загони УПА для ширшого збройного опору.\nКорені українського визвольного повстанського руху на Закерзонні у багатьох аспектах відрізняються від коренів польського повстанського руху в корінній Польщі. Як і більшість поляків, українське населення Закерзоння з релігійних та соціально-економічних мотивів чинило відчайдушний опір насадженню комуністичної системи в країні. Але більшість етнічних українців, без огляду на політичну систему, була ще й проти польського панування, їхні погляди грунтувалися на гіркому досвіді недавнього минулого.\nСпоконвічна польсько-українська ворожнеча відродилася у 1939-1942 рр., під час перших трьох років німецької окупації Польщі, до якої належало й Закерзоння. Німці, з певних політичних мотивів, перш за все нацьковували українців Закерзоння на поляків і, навпаки, поляків — на українців. З одного боку, українцям були надані певні пільги: місцеве самоврядування перейшло до їхніх рук, кожній громаді дозволено було відкрити українську школу, великих польських землевласників позбавили власності на землю, частину якої передали українським селянам.\nПісля розподілу Польщі між нацистською Німеччиною та Радянським Союзом у вересні 1939 року на цих землях почала спостерігатися велика активність української інтелігенції, особливо політичних активістів, які, утікаючи від радянської окупації Західної України, селилися в окупованих Німеччиною Лемківщині та Перемишлянщині. З цих переселенців вийшли вчителі новоутворених шкіл, а також провідники і організатори українських громад Закерзоння.\nПольське збройне підпілля, зокрема, елементи Армії Крайової, яка боролася з німецькою окупацією, в той же час проводило антиукраїнські акції. Ось що доповідає свідок цих подій, тодішній виконуючий обов'язки провідника "ОУН-бандерівці" та організатор УПА Микола Лебедь:\n"Одначе поляки вели цілий час політику по суті третього окупанта, тобто старалися на кожному кроці, при помочі як німців, так і большевицької партизанки, винищувати і тероризувати український народ. Поляки повели терористичну акцію проти українського населення на окраїнах українських етнографічних земель, а особливо — в Грубешівському, Холмському, Володавському і інших повітах лівого берега Бугу і Сяну. Цю акцію почали ще в 1942 році нападами на села, вбивствами української інтелігенції, а в подальшому поголовним винищенням, спаленням і мордуванням по українських селах. Жертвою їхніх акцій стало в 1942 і 1943 рр. понад 2.000 осіб. В 1944 році поляки перенесли свій терор також на цілість українських західних земель Галичини, а в основному— на міста. Антиукраїнські акції здійснювали всі поляки без огляду на партійну чи ідейну приналежність".\nВорожнеча між поляками і українцями вилилась у відкрите протистояння після того, як у 1944 році українці розширили радіус повстання з Західної України на терени Закерзоння. Таким чином, загони українського і польського опору, воюючи з німецькими окупантами, час від часу мали сутички між собою. Ворожнеча досягла найвищої точки, коли в 1944 році Головна Команда УПА, щоб запобігти подальшому поглибленню міжетнічного конфлікту між поляками та українцями, прийняла рішення переселити велику кількість етнічних поляків з багатьох регіонів Західної України. Більшість виселених (близько 300.000 чоловік), залишивши українські землі, добровільно осіла у Закерзонні, поруч з місцевим українським населенням.\nОднак безпосереднім поштовхом до початку широкомасштабного збройного повстання українців у Закерзонні був територіальний поділ та демаркація кордонів між СРСР та Польщею.\nЛінія Керзона (1945) та зміни території Польщі\nУ лютому 1945 року на Ялтинській конференції «велика трійка» визнала дещо змінену «лінію Керзона» демаркаційною лінією між Польщею та СРСР. Особливо на цьому наполягав Радянський Союз, оскільки більшість національних меншин на східних територіях Польщі були етнічно пов'язані з сусіднім населенням західних республік СРСР (литовці, білоруси та українці). Їхнє включення до післявоєнних меж Радянського Союзу таким чином усувало б небезпеку майбутніх політичних ускладнень (іредентизму). Українське населення було невдоволене не тільки передачею українських історичних територій Польщі, але й рішенням країн-сусідів (Польщі і Радянського Союзу) обмінятися населенням — депортувати українців із Закерзоння до Радянського Союзу, а на їх місце поселити поляків з СРСР. Ситуація ускладнювалась ще й через прогресуючу комунізацію Польщі.\nУ квітні 1943 року група польських комуністів, що жили в СРСР, утворила в Москві власну організацію, так звану Спілку польських патріотів, заклавши таким чином фундамент післявоєнного комуністичного уряду Польщі. Перший офіційний орган цього уряду був створений у січні 1944 року, коли з ініціативи ПОРП (Польської об’єднаної робітничої партії) була організована підпільна коаліційна рада (Національна Рада Батьківщини). В Раді були представлені підібрані ПОРП представники кількох некомуністичних партій. 2 липня 1944 року Червона Армія разом з новоутвореною Польською Народною Армією перетнула «лінію Керзона», і НРБ з допомогою СРСР сформувала Польський Комітет Національного Визволення (ПКНВ), відомий ще як «Люблінський комітет».\nЧерез день НРБ і ПКНВ спеціальним маніфестом оголосили себе єдиною законною тимчасовою владою Польщі. 5 січня 1945 року Радянський Союз визнав Люблінський комітет «тимчасовим урядом визволення Польщі». 28 червня того ж року він перетворився у «тимчасовий уряд національної єдності», який номінально, згідно з ялтинськими домовленостями, був коаліційним, і до нього входили представники польських вітчизняних і еміграційних некомуністичних партій. Але комуністи контролювали «вершини влади» — найважливіші міністерства, зокрема, оборони, внутрішніх справ, освіти та інформації.\nВиборовши політичну перемогу на попередніх виборах, комуністи прискорили процес консолідації, який завершився наприкінці 1947 року. На той час легальна опозиція або злилася з політичною системою, в якій домінували комуністи, або розпалася, а збройний опір (як український, так і польський) було зламано по всій країні.


Євробачення 2020 - співачка Ассоль розповіла про участь у Нацвідборі - відео | Сьогодні\nНацвідбір на Євробачення-2020: Assol відповіла на критику Тіни Кароль\nСпівачка задоволена своїм виступом у конкурсі\nУкраїнська співачка Assol під час прямого ефіру в Instagram на сторінці Segodnya_Life прокоментувала свою участь у Національному відборі на "Євробачення-2020". Нагадаємо, що в цьому році Катя Гуменюк брала участь в конкурсі з авторською піснею Save it. Співачка потрапила в фінал, але перемогти їй не вдалося. Більш того, судді розкритикували Assol, заявивши, що образ на сцені не відповідав тематиці синглу.\nОдин з членів журі Віталій Дроздов заявив, що виступ Assol був непереконливим. Суддя порадив Каті продовжити пошуки себе і свого місця в творчості. Українськії поп-діві Тіні Кароль не вистачило від Каті посилу і філософського змісту. За її словами, співачка розуміє, як дівчині складно боротися з відголосками минулого і з тим, що її постійно порівнюють. Але сама Катя стверджує, що зі своїм минулим вона не бореться, а навпаки – вдячна йому.\n"Я не намагаюся боротися зі своїм минулим, я просто йду вперед. І мої досягнення дитячі підстьобують мене йти далі... На Національному відборі я виконала своє головне завдання – показала цю пісню великій кількості людей. Для мене це було найважливіше, тому що пісня транслювала важливий меседж. У мене є гідний виступ і я отримала величезну кількість коментарів. Мені здається, у мене ніколи не було стільки позитивних відгуків. Багато людей переглянули своє ставлення до мене", – зізналася співачка.\nСама Катя зізнається, що критика в її сторону ніяк не впливає на неї. Вона продовжує свій шлях і вдячна за всі моменти в житті, які роблять її кращою. Якщо говорити про участь в інших вокальних проектах, то Assol готова до нових викликів.\nДодамо, що Assol також розповіла про довгоочікуване поповнення в її родині.\n"Я в раю!": Ассоль показала казкові кадри з медового місяця Катя Гуменюк назвала впечатляющую сумму, которую потратила на свадебное платье Как в сказке: Ассоль усыпала сеть свадебными кадрами\nінтерв'ю шоу-бізнес співачка ассоль нацотбор на Евровидение Євробачення 2020 Assol


яким бонсай рослини починають в Китаї і Японії\nМистецтво створення бонсай має дуже довгу історію. Насправді, вона була навколо протягом багатьох століть. Вважається, що на початку цієї практики називається Punsai, що означає зростаюче дерево в горщику. Перших країн, популяризація мистецтва бонсай рішень є Китай і Японія. Лише останнім часом він поширився на Європу і Америку.\nМистецтво бонсай рішень в Китаї\nУ стародавньому Китаї, бонсай рішень було раніше називали Penjing. Вважається, що бонсай зародилася за часів династії Хань. У той час імператор Китаю замовила великий двір повинні бути побудовані. Цей двір був бути великим і це повинно було включати в себе різні ландшафти, які можна знайти в його імперії. Для того, щоб слідувати цим порядком і, будь ласка, імператор, королівська суб’єктів культивується невеликих дерев, щоб зробити сад виглядає красиво і реалістично.\nНевеликі дерева були дуже раді імператора. Він навіть вважав бонсай як один з його цінні речі. Протягом багатьох років він був одержимий, і він ввів постанову, що забороняє людям культивувати рослину. Покаранням була смерть для будь-якого, хто посмів порушити цих Правил. Протягом тривалого періоду після цього регулювання була введена, тільки люди з владою і грошима було надано право культивувати рослину. В результаті дерево бонсай вважалася цінним товаром в Китаї протягом багатьох поколінь.\nУ ці дні, як і раніше бонсай цінним товаром для китайських людей, тому що він є одним з спадщин, що Китай розробив для всього світу. Деякі сучасні люди, однак, не подобається мистецтві бонсай рішень, оскільки процес аналогічний, як практика зв’язування ніг жінки. Під час стародавнього періоду Китаї, жінки, які були маленькі ноги вважалися гарними і, отже, вони контролювали ріст їхніх ніг, носячи заліза сандалі, який був, очевидно болісний процес. Це утримання ніг жінок однакова, як утримання рослин бонсай. Рослини поміщають в невеликі контейнери, щоб обмежити їх зростання. У результаті, деякі китайці погано знайомі з мистецтвом створення бонсай.\nМистецтво бонсай рішень в Японії\nІнші, ніж китайська, японська народ також добре відомі своєю здатністю у створенні бонсай рослини. Близько 794 до 1191 в період Хейан, китайський народ представив спосіб зробити бонсай японські монахи. Вони дізналися, процес і почали вирощувати бонсай рослини в монастирях. Ці ченці були першими людьми в Японії, які знали, як вирощувати рослини.\nМонастирі відвідує багато людей, і вони визнали унікальний зовнішній вигляд бонсай. Вони хотіли дізнатися, як виростити одну і через деякий час, багато людей, включаючи королівську сім’ю почали вирощувати ці рослини. Рослини були відомі в той час, і вони стали символом честі і авторитет серед японців. Навіть сьогодні, бонсай рослини все ще прикрашають будинки багатих і впливових японців.\nPrevious Previous post: фаленопсис орхідеї вимагають трьох компонентів\nNext Next post: живильну силу цукіні


Стало відомо, які тарифи найбільше вдарять по гаманцях киян\nУ найближчі три роки киянам не варто розраховувати на заморожування тарифів, ціни на комунальні послуги будуть зростати щорічно.\nМіністерство економічного розвитку і торгівлі вже спрогнозувало це зростання до 2021 року.\nТак, для киян з 1 липня 2017 року тарифи на утримання будинків виростуть в 1,5-2 рази. Це випливає з розпорядження КМДА від 6 червня 2017 року.\nТеоретично в тариф на утримання будинку та прибудинкової території входять витрати на прибирання, обслуговування ліфтів, вивезення сміття, поточні ремонти. За новими тарифами доведеться платити вже з серпня.\nОкрім цього, Національна комісія регулювання в сфері енергетики і комунальних послуг ухвалила рішення підняти тариф на тепло в Києві з 1 серпня 2018 року. До 2021 року тариф зросте з 31,5 гривні до 55,4 гривні за 1 квадратний метр. В інших регіонах України опалення також подорожчає – на 20% в наступні два роки і ще на 20% в 2021 році.\nЩо ж до електроенергії – Нацкомісію повідомила, що найближчим часом підвищення тарифів на електрику для населення не планується. Одначе згідно з прогнозом МЕР, у 2019 році електроенергія подорожчає до 1,3/2,4 гривні за 1 КВт, у 2020 році – до 1,5/2,8 гривні, у 2021 році – 1,7/3,2 гривні залежно від обсягів споживання.\nМінімальна зарплата в Україні теж ростиме, але не такими темпами. До 2021 року в Кабміні планують досягти показника МЗП 6,2 тисячі гривень. У 2019 і 2020 роках зарплата має зрости на 17%, а в 2021 році – на 14%. Це означає, що підвищення зарплати втрачає будь-який сенс, оскільки отримані додаткові гроші українці будуть змушені витрачати на оплату рахунків.\nНовини Києваелектроенергія, ЖКГ, Київ, КМДА, тарифи\nУ центрі Крюківщини під Києвом палає авто (ФОТО)\nУ Києві юнак сказав правду про Гребенщикова, його за це побили


Урок як форма організації навчання | Історія в школі\nтривалістю (час регламентується педагогами, батьками, учнями).\nСтановлення форм організації системи навчання відбуваюсь з розвитком суспільства. Першим виникло індивідуальне навчання (учні спілкувались один на один з учителем і виконували всі завдання індивідуально). Наступним етапом став індивідуально-груповий спосіб навчання (вчитель навчав групу дітей, однак навчальна робота мала індивідуальний характер).\nУчні об’єднані в класи за віком та рівнем підготовки.\nЗаняття обов’язкові для всіх.\nІснує розклад занять, перерв, єдиний навчальний рік і канікули.\nУ дидактиці під уроком розуміють основну одиницю освітнього процесу,\nчітко обмежену часовими рамками (45 хвилин), планом роботи та складом учнів (класом). Стосовно процесу навчання урок відіграє інтегруючу роль, оскільки відображає та поєднує такі його компоненти, як мета, зміст, методи, засоби навчання, взаємодія вчителя та учнів.\nНезважаючи на широке визнання в світі, класно-урочна система має багато недоліків. Найістотнішими з них є: орієнтованість на середнього учня; часто висока складність навчання для слабких учнів як за рахунок темпу, так і змісту навчання; неможливість повної реалізації в навчальному процесі індивідуальних особливостей учнів. Тому у XX столітті до уроку долучились такі форми, як консультації, заліки, семінари, практичні заняття тощо. Спроби вдосконалити і сам урок специфічну форму організації навчально- виховного процесу не припиняються з моменту його винайдення. В історії педагогіки було розроблено й апробовано такі варіанти класі урочної форми, як бел-ланкастерська система взаємного навчання, батовська система, маннгеймська система, лабораторна система (Дальтон-план).


Перші люди на Місяці: чи була місія Аполлон успішною?\nВчені створили штучні м’язи, які працюють на глюкозі\n21 липня виповнюється 50 років з моменту, коли нога людини вперше ступила на Місяць. Місія «Аполлон-11», ретельно спланована силами NASA, була далеко не першою спробою пілотованого запуску людини на Місяць.\n1967 року, під час запуску космічного корабля «Аполлон-1», на борту сталася пожежа, що забрала життя трьох астронавтів. В агентстві NASA вирішили не зупинятися, а вдосконаливши технічну базу, нарешті, здійснити довгоочікувану висадку. Нещодавно ми писали про 8 популярних розробок, що з’явилися завдяки польоту людини на Місяць.\n21 липня 1969 року команда з трьох астронавтів (Базз Олдрін, Майкл Коллінз і Ніл Армстронг) вперше в історії людства ступила на поверхню Місяця.\nОднак, у світі досі не згасають розмови і сумніви: «Чи була ця сама висадка насправді?» Існує ціла низка аргументів і спроб довести, що ніякої експансії на Місяць не було. А всі представлені відео- і аудіозаписи – ні що інше, як постановка і обман довірливих глядачів.\nМи у Joy-pup вирішили розібратися, коли ж зародилося це зерно сумніву, і чи було підкорення Місяця вигадкою американських спецслужб?\nДомисли про те, що висадка на Місяць – це всього лише фейк і грамотна режисерська робота Голлівуду, з’явилися буквально відразу. Так, історичні кадри з астронавтами на Місяці транслювалися по телебаченню, а плівки з переговорами членів екіпажу з командним центром розлетілися в усі куточки Землі.\nОднак у світі, й особливо в СРСР, існувало багато скептиків, які заперечували успішність місії «Аполлон-11». Ходили чутки, що астронавти перебували на орбіті Місяця, а ніякого «примісячення» насправді не було.\nМасла у вогонь підлила книга Білла Кейзінга «Ми ніколи не літали на Місяць», яка вийшла 1972 року. У ній наводилися аргументи, що заперечували технічну здатність NASA відправити людину на Місяць. Кейзінгу багато хто повірив, адже він був одним зі співробітників компанії, яка займалася виробництвом ракетних двигунів Saturn V. Вони призначалися для перенесення модулів Apollo-11 на орбіту.\nТеорію змови підігрівали такі фактори, як протистояння СРСР і США, Холодна Війна і космічна гонка між цими двома державами. Дві наддержави змагалися між собою, доводячи всіма можливими і неможливими способами свою технічну перевагу. Питання про те, хто першим полетить на Місяць було з розряду принципових.\nАдже на той час в СРСР вже запустили перший супутник і відправили в космос першу людину. У свою чергу, президент Сполучених Штатів, Джон Кеннеді, заявив, що США відправлять першу людину на Місяць до закінчення десятиліття.\nФакти прихильників теорії змови\nБілл Кейзінг та інші теоретики змови наводять низку аргументів, що фото- і відеоматеріали були зняті в земних умовах.\nПрапор, що красиво майорить на поверхні Місяця, не повинен був взагалі ворушитися. Оскільки вітру на Місяці не було.\nВідсутність зірок і криві тіні. Передбачається, що на кадрах, які демонструють астронавтів на Місяці, присутнє додаткове освітлення від кінокамер.\nАстронавти нібито рухалися неприродньо для безповітряного простору.\nБула відсутня затримка зв’язку між астронавтами і командним центром.\nМісячний ґрунт, взятий астронавтами для проби, мало відрізнявся від земних порід.\nВсі ці докази стали основою, аби сумніватися в успішності місії «Аполлон-11».\nРозвінчання теорії змови\nЩоб довести, що вони були першими на Місяці, американці провели колосальну роботу. Наприклад, компанія NVIDIA, один з найпотужніших виробників графічних прискорювачів і процесорів до них, змоделювала висадку на Місяць за допомогою технологій 3D. І змогла довести, що камери астронавтів були налаштовані на низьку світлочутливість, тому на знімках не видно зірок. Також були наведені й інші аргументи.\nПрапор майорів не через вітер, а тому що його перед цим несли. Коливання прапора, які розгледіли прихильники теорії змови, насправді є складками. Адже до цього прапор був складний і упакований.\nРозбіжність тіней пояснюється тим, що сонце знаходилося низько, а астронавти перебували на нерівній поверхні. Також вони були одягнені у скафандри білого кольору, які виявилися хорошими світловідбивачами.\nВсього до Місяця було відправлено 6 експедицій, остання відбулася в 1972 році. Причиною згортання такої масштабної місії, швидше за все, послужила величезна дорожнеча проєкту.\nНа космічну програму з освоєння Місяця було витрачено 130 млрд доларів, якщо оцінювати за сьогоднішніми мірками.\nДискусії навколо першого польоту людини на Місяць тривають уже 50 років. Існує безліч доказів «за» і «проти», і однозначної відповіді на питання «Чи була місія«Аполлон-11» успішною?» немає. Ми вважаємо, що швидше «так», аніж «ні». А що скажете ви?\nЯкщо ви досі не бачили документальний фільм Аполлон-11, рекомендуємо подивитися.


Корнієнко: «Слуга народу» планує оновити раду партії | Glavcom.life\nКорнієнко: З’їзд має затвердити нову редакцію статуту партії\nТретій етап з’їзду партії «Слуга народу» оновить склад ради партії, заявив керівник цієї політичної сили і перший заступник глави однойменної фракції у Верховній Раді Олександр Корнієнко.\n«У нас є керівний орган — Вища рада партії і, як голова партії, я маю намір запропонувати з’їзду оновити його склад, щоб ми далі працювали більш розширеною командою», — сказав Корнієнко журналістам.\nКорнієнко також зазначив, що з’їзд має затвердити нову редакцію статуту партії, що важливо у світлі майбутніх місцевих виборів для формування регіональних організацій та місцевих осередків політичної сили.\n«Ми на місцевих виборах хочемо запобігти появі юридичного бруду і спаму, які були на парламентських виборах… Є підозра, що на місцевих виборах з’являтимуться клони не тільки кандидатів, а й партій», — сказав глава партії «Слуга народу».\nЗа словами Корнієнка, щоб уникнути подібних ситуацій, над статутом ретельно працювали юристи. «Він (статут) юридично вивірений і юридично грамотний», — зазначив глава партії.\nКорнієнко також розповів, що з’їзд продовжить дискусію про ідеологію партії, після чого її обговорять «уже всередині партії, в регіонах».\nУ свою чергу заступник голови фракції «Слуга народу» Євгенія Кравчук сказала журналістам, що її прізвище є в списку кандидатів до ради партії і вона сподівається, що делегати з’їзду оберуть її до керівного органу політичної сили.\nЯк повідомлялося, сьогодні в Києві проходить третій етап з’їзду партії «Слуга народу».\nВперед Названо один з популярних способів обману українців у банках\nНазад «Слуги» офіційно оголосили «Парковий» своїм офісом\n«Нацкорпус» обмалювали будинок Медведчука нецензурними лайками\nУ Києві з’явиться мурал із Петлюрою (фото)\nУ США закликають шукати активи Рамзана Кадирова в арабських країнах


Чи бувала Марина Цвєтаєва у Святогірську? - 6262.com.ua\nОдин зі знавців творчості відомої поетеси Марини Цвєтаєвої знайшов її лист від 30 липня 1915 року, в якому повідомляється адреса місця відпочинку: "Харківська губернія, Святі Гори, Графська дільниця, 14. Дача Лазуренка".\nЦе означає, що відома поетеса приїжджала в наші краї, щоб набратись сили і відпочити.\nЗ листів стало ясно, що в Святі Гори Марина Цвєтаєва приїхала разом з поетесою і перекладачем багатьох французьких письменників Софією Яківною Парнок, яка на той час ще не мала жодної надрукованої збірки. У них обох залишились вірші, написані в Святих Горах і за спогадами про них.\nЩо ж спонукало двадцятитрьохрічну поетесу приїхати сюди? Виявляється, що в Святі Гори Марина Цієтаєва приїхала не з Москви, а з Коктебеля. Не сама, а зі своєю трьохрічною донькою Алею, нянею і поетесою Софією Парнок, у якої тут були знайомі Лазуренки. На їх дачі вони і зупинились на відпочинок.\nДе ж відпочивала Марина Цвєтаєва? Де в Святих Горах була Графська дільниця? Ніяких з тих адрес, які вказувала поетеса, сьогодні немає. Невже зникло в непам'ятстві навіть поняття "Графська дільниця"?\nСтарожили міста допомогли розібратися в цьому. Так, Михайло Гаврилович Лазуренко розповідав: "До революції жителі Святих Гір кожного літа надавали своє житло дачникам, яких тоді приїздило багато. Але на відміну від сьогоднішніх відпочиваючих, вони намагались поселятись поближче до лісу, а не до Дінця. Літні дачі, зведені спеціально для відпочиваючих, теж були. Графські, наприклад, знаходились західніше, за турбазами. Лазурнеків тоді було багато, в тім, як і зараз".\nЄвгенія Микитівна Соляник розповідала, що вона маленькою дівчинкою висаджувала квіти, прибирала територію графських дач, їх називали і Графською дільницею. Що дачі були розташовані в лісі, підтверджується в тому ж листі Марини Цвєтаєвої, якого вона написала зі Святих Гір: "Мила, миленька Ліленько, зараз відкрила вікно і здивувалась - так зашуміли сосни. Тут, недивлячись на Харківську губернію, - Фінляндія: сосни, пісок, вереск, прохолода, печаль".\nПо інформації книги "Крізь далеч років" І. Овчаренко\nСлов'янськ новини Святогірськ Цвєтаєва історія культура письменники


Котигорошко: випиймо, брате… - ВІРШ, Вірші, поезія. Клуб поезії\nСайт поезії, вірші, поздоровлення у віршах :: Котигорошко: випиймо, брате… - ВІРШ\nвипиймо, брате... бо далі - лиш ніч, ніч, у якій тебе зрадить коханка - найпротирічніше з всіх протиріч... випиймо, бра, під кільку та буханку чорного хліба - то смак гіркоти, та і... достойний гарнір оковитій випиймо, брате... давай вже на "ти" - нам же ще жити, а, може... й не жити? зрадить коханка - іронія, бра... гірко-солоне похмілля кохання, "за упокій", а чи, може, "за здра..." - байдуже, брате... щоб лиш до світання ніч простоЯти, ввійти, уповзти в ранок, проміння хапати руками, як порятунок... а поки - кати темною ніччю ворожать над нами зрадить коханка... утретє чи всто? тищудвадцяте??? чи... просто, без ліку? зрадить природньо, мов зніме пальто, бо... не з коханцем, а із чоловіком скаже - так треба... чи - що я зроблю? схилимо голови, вклонимось долі і, лиш губами промовлене, "...блю" стишиться болем чи вдавиться болем... зрада-не зрада, любов-не любов, гнізда насиджені, дальнії далі... випиймо, брате, що криєшся знов, чом заховався в своїм задзеркаллі? випиймо, брате-близнюк, альтер-Я, випиймо вперше, а, може, й востаннє... зрадить кохана... єдина... моя... може, так й треба... на требу... коханню...\nдата надходження: 12.11.2019 13:01:40\n© дата внесення змiн: 12.11.2019 13:06:21\nUlcus, Zoia_Berezovska, Дмитро Кiбич, Інна Рубан-Оленіч, Чайківчанка, Тарас Комаринський, sichpoet, Веселий песиміст, Яна Бім, псевдоням\nВеселий песиміст, 14.11.2019 - 17:45\nа може так буде краще :\nвипиймо, брате, під кільку й буханку\nчорного хліба - то смак гіркоти,\nто є... достойний гарнір оковитій\nКотигорошко відповів на коментар Веселий песиміст, 18.11.2019 - 10:22\nДякую, песимісте. Може, й краще, але я залишу так, як є\nІнна Рубан-Оленіч, 12.11.2019 - 19:20\nКотигорошко відповів на коментар Інна Рубан-Оленіч, 13.11.2019 - 11:17\nUlcus відповів на коментар Котигорошко, 13.11.2019 - 11:19\nКотигорошко відповів на коментар Ulcus, 13.11.2019 - 11:21\nВи хіба Інна Рубан-Оленіч?\nUlcus відповів на коментар Котигорошко, 13.11.2019 - 11:25\nні, то просто там ще був мій комент, який ти змусив забрати. а я старалась...\nКотигорошко відповів на коментар Ulcus, 13.11.2019 - 11:29\nЯ нікого ні до чого не змушував. Вдячний Вам за Ваші старання. Помилка якась сталась. Можливо, мій акаунт було зламано...\nUlcus відповів на коментар Котигорошко, 13.11.2019 - 11:34\nа обманювати негарно...\nКотигорошко відповів на коментар Ulcus, 13.11.2019 - 11:35\nА я Вас обманув? Як? Може, одружитися обіцяв та не одружився?\nUlcus відповів на коментар Котигорошко, 13.11.2019 - 11:37\nКотигорошко відповів на коментар Ulcus, 13.11.2019 - 11:43\nНу, як кажуть у нас - Все - це коли батюшка вже й руки помиє, але - то таке...\nДо речі, а я Вас коментував колись? Якщо так, то у вигляді компенсації, так би мовити, можете видалити два мої коментарі (будь-які) Або ж - вкинути мене до ЧС (Ви, здається, вже практикували таке зі мною)\nУ будь-якому випадку прийміть мої найщиріші вибачення з а таке прикре непорозуміння\nUlcus відповів на коментар Котигорошко, 13.11.2019 - 11:47\nа звідки ти знаєш, що їх було два, га? а звідки ти знаєш, що був у ЧС, якщо в той час навіть не заходив і то було дууууже короткочасно - рука в мене здригнулась?\nКотигорошко відповів на коментар Ulcus, 13.11.2019 - 11:53\nА Ви - дуже вперта дамочка і до всього потребуєте пояснень. Гаразд, розкладу Вам "по поличках":\n1) Щойно зайшов на сайт (авторизувався) і побачив ДВА! повідомлення про Ваші коментарі (перший коментар я таки читав, ще вчора: "Ох вже ті хлопці, їм би тільки випити. Гарний твір". Памёять не підвела мене?)\n2) Я досить часто заходжу на свою сторінку, як читач. І своє перебування у Вашому ЧС таки встиг помітити. (До речі, до цього часу не розумію, чим заслужив таке, якою такою образою, адже перетинаємось ми тут досить-таки нечасто)\nUlcus відповів на коментар Котигорошко, 13.11.2019 - 11:56\nа, може, то я перший правила? тоді буде два повідомлення перебування в ЧС пояснила - випадково, помилково.\nКотигорошко відповів на коментар Ulcus, 13.11.2019 - 11:59\nНу, то і я помилився щодо двох. Правили, то й правили. Виправили "на той світ". То до мене які претензії?\nІнна Рубан-Оленіч відповів на коментар Котигорошко, 13.11.2019 - 16:46\nого який діалог викликали мої смайлики!!!\nКотигорошко відповів на коментар Інна Рубан-Оленіч, 14.11.2019 - 09:06


Особливою стравою Різдвяного столу є кутя.\nПройшли століття, а ставлення до куті не змінилося. Смакота (SmakotaInfo.com) пропонує приготувати кутю в мультиварці. Це дуже зручно та швидко. Кутя виходить дуже смачна, нічим не гірша, за звичне приготування.\nІнгредієнти для приготування куті в мультиварці\nПриготування куті в мультиварці\nЗерна куті вимірюємо 1 мультистакан, води 2,5 мультистакана, горіхи волоські, мед, родзинки світлий, курагу - звичним способом.\nЗерна куті перебираємо, промиваємо. Заливаємо водою на 1-2 години.\nРодзинки і курагу промиваємо. Просушуємо. Курагу нарізуємо маленькими шматочками.\nГоріхи злегка підсушуємо. Охолоджуємо. Злегка перетираємо і очищуємо від луски. Чисті горішки подрібнюємо.\nДодаємо родзинки, курагу і горіхи. Перемішуємо.\nДодаємо мед. Перемішуємо. Закриваємо кришку мультиварки. Залишаємо на режимі «Підігрів» на 5 хвилин.\nКутя в мультиварці готова. Викладаємо кутю на блюдо. Подаємо до столу на Святий вечір.


Житель Австрії заповів 2 млн євро французькому селу, де його переховували від нацистів під час Другої світової війни - «Волинь» — незалежна громадсько–політична газета\nЛюдина і суспільство 30.01.2021, 12:19\nЖитель Австрії заповів 2 млн євро французькому селу, де його переховували від нацистів під час Другої світової війни\nГромадянин Австрії Ерік Швам заповів 2 мільйони євро французькому селу Ле Шамбон-сюр-Ліньйон, де під час Другої світової війни його разом із сім'єю врятували від нацистів і місцевих колаборантів\nШвам помер минулого місяця у віці 90 років. У 1943 році він прибув до села Ле Шамбон-сюр-Ліньйон, де хлопця та його родину сховали від нацистів. Очільник села сказав, що Швам залишив «значні кошти», проте його попередник на посаді розповів, що йдеться саме про 2 мільйони євро.\nПрацівниця департаменту з питань культури та комунікацій Деніз Валла заявила, що три тижні тому з керівництвом села зв’язався нотаріус і обговорив передачу грошей.\n«Він (Швам. - Ред.) був дуже стриманим джентльменом і не хотів, щоб його жест широко розголошували. Про жертводавця мало що відомо, але ми провели невелике дослідження», - сказала вона.\nСелищний голова зазначив, що кошти, які пожертвував австрієць, використають на фінансування освіти та молодіжних проєктів.\nЗокрема, родина Еріка Швама була з Відня, його батько там працював лікарем. У 1943 році він прибув до Ле Шамбон-сюр-Ліньйона разом із батьками та бабцею. Після війни вони повернулись до Австрії, але в 1950 році Швам переїхав до Ліона (розташований неподалік села), де вивчав фармацевтику.\nУ Ліоні чоловік одружився і жив зі своєю дружиною, дітей у них не було. На час смерті Швам був вдівцем.\nСело Ле Шамбон-сюр-Ліньйон відоме своїми «рятувальними операціями». Історія зі Швамом і його родиною не поодинока: під час Другої світової війни місцевий пастор та його дружина закликали жителів ховати єврейських біженців. Зрештою село стало притулком для тисяч біженців і центром опору. Ізраїль також наголосив на внеску жителів села.\nЧитайте також 98-річна італійка під час самоізоляції вирішила влаштувати генеральне прибирання і знайшла поштову облігацію на пів мільйона євро.\nПроте репутацію притулку Ле Шамбон-сюр-Ліньйон мав і до цього, така історія села розпочалась із переховування протестантів від переслідувань у сімнадцятому столітті. Ховались там люди й під час Французької революції, під час громадянської війни 1930-х в Іспанії тощо.