Проектування інформаційних систем. Частина 4. Етапи розробки проекту: заключні стадії проектування, специфікації функцій, Комерція, Різне, статті | ЕasyСode\nОбробка ієрархії функцій\nРозміщення логіки обробки\nМетрики генерації модулів\nУ цій статті ми розглянемо питання проектування модулів коду, оскільки база даних не багато коштує, якщо не забезпечити до неї доступ.\nЯк правило, процес проектування модулів коду ведеться паралельно з проектуванням схеми бази даних. Справа в тому, що небагато проектні рішення схеми можна прийняти без узгодження з проектними рішеннями модулів. Рідко проектування модулів складається з єдиного етапу, в більшості випадків це процес ітераційний з постійним уточненням тих чи інших моментів.\nНа етапі аналізу була створена ієрархія функцій, яка доповнюється діаграмами потоку даних і зміни станів. Як найпростіше перевірити, чи є функція в ієрархії атомарної? Дайте відповідь на питання: чи має сенс виконання лише частини цієї функції. Оскільки ми маємо справу з ієрархією, ймовірно наявність однієї і тієї ж функції в декількох місцях ієрархії. Тут криється помилка аналізу: аналітик переплутав функцію і механізм.\nДобре, якщо при описі функції аналітик вкаже в дужках той об’єкт в ER-моделі (сутність і атрибут), про який йде мова, наприклад «вибрати товари в накладній зі списку товарів (ITEMS), що зберігаються на складі (STORE) ». Якщо подібних вказівок немає, це стане хорошим вправою для приймання звітів аналітиків; заодно і переконайтеся, що ви правильно розумієте один одного. Паралельно перевірте, чи є сутності, які не використовуються ні в одній функції, – це допоможе зробити матрицю «функції-атрибути», що відображає факт використання у функціях атрибутів сутностей.\nЯк правило, не буває взаємно однозначного відображення функцій на модулі. Якщо однозначних відповідностей багато, то найімовірніше був виконаний не аналіз, а власне проектування. Найчастіше схожі за виконуваних дій функції об’єднують, навіть якщо у них різний контекст. Деякі складні функції розбивають на більш прості модулі. Деякі функції перетворять в обмеження бази даних (constraints, або тригери і процедури, що зберігаються). Якихось загальних способів відображення функцій на модулі не існує. Потрібен час, терпіння, досвід. Проектувальники часто змінюють кількість, склад модулів протягом процесу проектування, і це правило, а не виняток.\nДеякі групи модулів присутні в будь-якому проекті:\nробота з базою даних:\nобробка кодів повернення СУБД;\nустановка з’єднання з СУБД і його параметри;\nвиконання некурсорного запиту (DDL-і DML-операції);\nвиклик збереженої процедури та обробка її відповіді;\nоперації початку і завершення транзакції;\nмодулі, що реалізують бізнес-процеси;\nмодулі, ізолюючі обробку запитів до бази даних та інтерфейси, що надаються користувачеві;\nзасоби управління додатками;\nзасобу обміну даними з зовнішніми системами;\nпланувальник пакетних завдань;\nменеджер друку документів;\nмодуль резервного копіювання;\nмодуль автоматичного відновлення при збоях;\nзасоби адміністрування користувачів системи (реєстрація, призначення прав, зовнішня аутентифікація);\nзасоби створення нерегламентованих запитів до бази даних.\nОдин із прийомів побудови розширюваних систем полягає в створенні незалежності двох шарів: обробки запитів і інтерфейсу, наданого користувачеві. Можна спеціально кодувати кожен запит даних, наприклад ім’ям функції і номером або як-небудь інакше. Текст SQL-запиту прихований від розробників інтерфейсів; вони мають доступ тільки до повертається запитом безлічі – коду помилки або вибірці. Формат коду помилки та вибірки фіксується. Це дозволяє проектувальникам схеми бази даних змінювати як її, так і сам SQL-запит, однак ці зміни не відображаються на процесах створення інтерфейсів. Аналогічна незалежність реалізується для шару функцій, що забезпечують виклики інтерфейсу, наданого СУБД для виконання запитів. Цей шар функцій може використовувати виклики як native-інтерфейсу СУБД, так і стандартних інтерфейсів, наприклад ODBC.\nДуже важливий шар функцій обробки помилок. При виконанні запитів до бази даних завжди слід передбачати обробку винятків, наприклад порушень обмежень цілісності. Окремо потрібно передбачити обробку конфліктів транзакцій і примусовий відкат поточної транзакції внаслідок вирішення конфліктів типу deadlock. Проектувальники повинні добре розуміти особливості багатокористувацької роботи, які реалізовані використовуваної в проекті СУБД. Проектування потоків транзакцій і зниження конфліктів між ними – одна з найскладніших задач проектування.\nДля великих проектів важлива наявність функцій моніторингу роботи додатків. Вони служать в тому числі і для оцінки коректності роботи самих додатків, а також для збору статистики відмов системи і прогнозування ймовірних відмов. Такі функції відстежують моменти перевантаження системи і автоматично дозволяють їх, повідомляючи адміністратора про прийняте рішення. Подібні модулі можуть бути реалізовані у вигляді локальних агентів, кожний з яких працює на одному сервері, а самі вони обмінюються інформацією один з одним і центральної програмою управління.\nДля групової розробки важливі системи контролю вихідного коду. Такі системи вирішують принаймні два завдання: зберігання всіх версій кожного екземпляра вихідного коду (версії файлів) і дозвіл конфліктів одночасного доступу розробників до одного екземпляру вихідного коду (злиття вихідних текстів, узгодженість групи файлів проекту і т.п.)\nКонтролю піддається не тільки власне код модулів, але і код скриптів генерації схеми бази даних, а також власне схема бази даних, яка може зберігатися у вигляді версій бінарних файлів, експортованих у внутрішній формат СУБД схем баз даних. Справа проектувальників – передбачити наявність таких механізмів розробки, справа прикладних програмістів – дотримуватися встановлених правил групової розробки. Часто провідні виконавці проектів не довіряють системам контролю вихідного коду зливати правки у вихідних текстах автоматично і частково або повністю контролюють цей процес. Ця перестраховка у багатьох випадках себе виправдовує.\nПісля того як основний код модуля буде створений і зареєстрований в системі контролю вихідних текстів, кожна правка в ньому повинна бути позначена датою та іменем автора правки. Правки повинні супроводжуватися ясними коментарями, які розташовуються на початку файлу вихідного коду. Також на початку вихідного коду (в коментарях) описується: для чого даний файл вихідного коду створений, основні його функції, до якої частини інформаційної системи він відноситься, хто автор. Формат коментаря до правці може бути таким\nЦе робиться для того, щоб через деякий час можна було зрозуміти, хто і навіщо вніс дану правку. Також це допомагає коригувати злиття вихідного коду, якщо система контролю виявила несумісні правок і не може вирішити її сама.\nФункції, структури, найбільш важливі змінні повинні супроводжуватися коментарями. Уникайте незрозумілих назв виду K1, Function10.\nДля великих підсистем слід зафіксувати інтерфейс обміну з іншими підсистемами – формат даних, що передаються підсистемі і одержуваних з неї, а також формат викликів функцій і методів підсистеми. Це дозволить домогтися відносної незалежності підсистем і знизити вплив змін коду однієї підсистеми на іншу. Такий підхід полегшує взаємодію розробників різних модулів. Документувати доведеться тільки інтерфейс обміну, а не весь код модуля цілком. Найчастіше розробнику, що викликає функцію модуля, потрібно знати, що потрібно передати і як обробити результат, а що відбувається всередині – Знати не обов’язково. Єдине, що його цікавить, – це правильна ініціалізація модуля, правильний прийом результатів його роботи і правильна вивантаження модуля. Взаємодія компонентів не має бути довільним. Контролювати ці правила створення вихідного коду в більшості випадків доводиться вручну.\nСлід зазначити, що група розробників повинна мати свій виділений сервер баз даних, і, можливо, не один, а також виділені робочі місця. Часто ці моменти далеко не очевидні керівництву, і воно сприймає це як абсолютно непотрібну витрату коштів. Сервер, що забезпечує контроль вихідного коду, також повинен бути виділеним.\nУ звітах аналітиків часто змішуються три групи правил: правила для даних, процесів і інтерфейсу. На етапі проектування ці правила треба виділити.\nВ правилах для даних формулюються умови, яким завжди повинні задовольняти дані. Такі правила беззастережно, вони можуть бути невірними, але в цьому випадку вони беззастережно невірні. Правила даних визначаються у схемі бази даних. Вони можуть контролюватися додатком тільки в тому випадку, коли потужності мови даних не вистачає для їх підтримки (наприклад, підтримка складних обмежень check, що містять агрегатні функції, і т.п.).\nПравила для процесів визначають, що повинно і що не повинно робити програму, і виводяться з моделі функцій, переданої аналітиками.\nВ правилах для інтерфейсів встановлюється, що повинен бачити кінцевий користувач. Такі правила не стосуються обробки даних, вони виводяться з специфікації користувальницького інтерфейсу (наприклад, до них відноситься зовнішній вигляд екранних форм звітів і документів).\nНижче наведемо кілька правил, переданих аналітиками, і класифікуємо їх. Справа в тому, що при проектуванні групи правил не повинні перемішуватися. Отже:\nТільки керівник може санкціонувати виплату винагороди.\nЦе правило тільки для процесів. У момент дозволу операції додаток повинен перевірити, чи є у користувача привілеї, що дозволяють операцію, і чи немає привілеїв, що забороняють операцію. Багато проектувальники намагаються реалізувати такі правила, як правила даних. Але зв’язок тут залежить від часу, а не є постійною (керівник може бути зміщений, підлеглий може стати керівником, для тимчасових груп працівників це процес постійний).\nОновлення записів про платежі заборонено.\nЦе правило для даних. Воно не змінюється в часі. Таке правило можна реалізувати за допомогою тригера before update, він повинен повертати помилку викликав додатком. Відкат транзакції усередині тригера в цьому випадку можливий лише за відсутності складних транзакцій, операції яких ініціюють виклик даного тригера.\nВсі коди валют повинні розкриватися, рядом з кодом вказується повна назва валюти.\nЦе правило для інтерфейсу. На перший погляд воно розумно, але практика показує, що в більшості випадків користувачі оперують кодами, а не повними назвами валют. У більшості організацій є система скорочень, які стали частиною мови і зрозумілих всім. Такі скорочення не вимагають розкриття.\nВсі торговельні операції, виконані в неділю, враховуються в бухгалтерській книзі за наступний понеділок.\nПодібні правила часто описуються аналітиками. Насправді тут два правила в одному, і їх треба розділити. Перше свідчить про те, що в бухгалтерських книгах не повинно бути проводок, зроблених в неділю. Це правило даних. Воно може бути реалізоване обмеженням check. Друге правило – для процесів. Воно пояснює, як відкоригувати дату: щоб дата бухгалтерської проводки була правильною для «неділі», потрібно додати один день. Це дозволяє уникнути випадку, коли в додатку з’являється оператор insert зі свідомо відкиданими даними. Обробку такої ситуації можна надати збереженої процедури, якщо її мова досить потужний і припустимі виклики зовнішніх функцій (в даному випадку перевірка дня тижня) або є вбудована функція обробки календаря. Якщо ж рішення у вигляді збереженої процедури неможливо, то це перетворення має виконати сам додаток (виклик бібліотечної функції або відповідна організація об’єктів – як більше подобається). Інше рішення такого завдання – додавання похідного атрибута. Замість одного атрибута, що зберігає дату, отримуємо два: один зберігає реальну дату, другий – відкориговану для «неділі»; останній є похідним. Це допустимо, якщо подібна денормализация не тягне за собою багато аномалій модифікації.\nДопомога не має виплачуватися особі, якщо його дохід перевищує 300 руб. на людину.\nЦе правило для процесів. Тут не йдеться про те, які дані утворюють дохід, в різні періоди часу джерела доходу різні для одного і того ж особи, склад сім’ї також змінюється з часом.\nТочно такі ж групи правил можуть бути застосовані і для проектної документації. Ці групи можуть відображати природне поділ розробників на тих, хто реалізує роботу з базою даних, системні модулі і інтерфейси користувача.\nПовний опис інтерфейсів на етапі проектування можливо, якщо вимоги користувача досить чітко визначені. На практиці реалізація інтерфейсу користувача є найбільш часто змінюваною частиною вихідного коду. На етапі проектування слід описати найбільш загальні правила інтерфейсу, наприклад гарячі клавіші, що використовуються однаково у всіх програмах.\nСлід зазначити, що багато проблем в інтерфейсах користувачів створюють самі проектувальники, якщо вони неправильно вибирають макет і не враховують різниці поведінки системи на макеті і на реальних даних. Найбільш часта помилка проектування інтерфейсу – відображення даних у формі для редагування і блокування їх засобами СУБД до тих пір, поки користувач не натисне кнопку OK. Ще одна поширена помилка проектування інтерфейсу – обробка тривалих процесів, коли користувач повинен чекати відповіді на запит. Більшість проектувальників не передбачають єдиного виклику функції-обробника події очікування відповіді. На макеті запит може проходити миттєво, а у випадку реальних даних це може становити кілька хвилин. Якщо обробка очікування відповіді не передбачена (хоча б у вигляді елементарного повідомлення «почекайте, йде обробка даних»), то користувач думає, що додаток «зависло».\nЗ точки зору логіки розташування правил вони повинні бути реалізовані так:\nправила інтерфейсу реалізуються в зовнішній системі, наприклад в Delphi, генераторах екранних форм і звітів, поставляються у складі засобів розробки СУБД;\nправила для процесів можуть бути реалізовані як процедури, що викликаються із зовнішньої системи;\nправила даних слід реалізувати засобами СУБД за допомогою обмежень цілісності.\nСлід зазначити, що місце правил інтерфейсу і правил даних завжди задано точно. Місце правил процесів не завжди визначено точно. Частина з них може бути реалізована як виклики утиліт, що поставляються з СУБД або створених іншими групами розробників; частина може зберігатися в схемі як процедури або пакети, інші можуть бути реалізовані як бібліотечні функції власне інформаційної системи. Але будь-яка процедура, що реалізує правило процесу, повинна бути відокремлена від коду, що реалізує правила інтерфейсу, і не залежати від нього.\nПитання перевірки коректності введення інформації часто вирішуються проектувальниками неоднозначно. Як правило, користувач наполягає на більш детальному аналізі помилки введення даних. Якщо вводяться значення вибираються з довідника, то тут проблем менше. Якщо вони вводяться вручну, то виникає проблема запобігання попадання в систему некоректних даних, наприклад елементарних помилок. Вибір значень з довідника – Це форма реалізації обмежень на рівні інтерфейсу. Проектувальники часто вибирають – робити перевірку на рівні інтерфейсу або на рівні обмежень бази даних. Краще реалізувати обидва правила: і інтерфейсне – Оскільки користувач вимагає негайного зворотного зв’язку, і правило даних – як додаткову перевірку коректності.\nПри проектуванні інтерфейсів намагайтеся дотримуватися стандартів де-факто. Ними можуть бути додатки, часто використовувані користувачем, наприклад виклик контекстної підказки по F1 і т.п.\nПри роботі декількох користувачів з одними і тими ж об’єктами даних проектувальникам доводиться вирішувати завдання спільного редагування документів, наприклад оформлення замовлення. Клієнт не завжди точно визначає перелік товарів та їх кількість, а тому оформлення замовлення може вимагати деякого часу (і воно більше, ніж чистий час заповнення екранної форми оператором). Проектувальники допускають поширену помилку рішення інтерфейсу користувача для таких завдань: в екранній формі відображається введення позицій замовлення, які вибираються з довідників; вибрані дані блокуються до тих пір, поки оператор не натисне OK. Це призводить до виникнення феномена «конвою». А саме – кілька операторів після натискання OK починають чекати вирішення конфліктів засобами СУБД, в той час як велика кількість конфліктів спровокував саме інтерфейс. Справді час редагування форми набагато перевершує час обміну даними програми користувача і СУБД, з’єднання з СУБД простоює до 99% часу – тобто чекає запиту, тоді як блокування даних залишається. Чим довше час блокування, тим більше вірогідність конфлікту. Тут у деяких проектувальників виникає ідея звинуватити СУБД у всіх гріхах: вона ж блокує, а ми ніби й ні при чому. Припустимо, що СУБД не блокує редаговані дані, і вони вступають в силу тільки після натискання кнопки OK. Це, звичайно, добре, але протягом часу редагування інший користувач міг змінити ті ж дані і зафіксувати свої зміни. СУБД транзакцію другого користувача вже не пропустить – це типово для стратегії оптимістичних блокувань. Виникає питання: якщо й так погано, і так недобре, що робити? Проблема – в невірному взаємодії інтерфейсу і обробки даних. Транзакція в будь СУБД починається або явно, або за фактом першого запиту даних. При описаному вирішенні інтерфейсу транзакція виявляється занадто довгою. Адже коли йде формування списку замовляються товарів, виконуються запити до даних і транзакція вже розпочато. Можна примусово розірвати операцію формування замовлення і його підтвердження. Тут використовують стандартні методи визначення зон ризику: так, у випадку замовлення товару це вхід в зону потенційної нестачі (наприклад, замовили 90% товару, наявного на складі, – це слід відзначити як сигнал потенційного ризику продажу товару два рази). По кнопці OK виконується підтвердження раніше зарезервованого товару і в результаті ймовірність конфлікту знижується.\nАналогічно вирішується завдання одночасного редагування двома користувачами одного документа. Зміни користувача (які він зробив в екранній формі) запам’ятовуються в спеціальному буфері даних; те, що він спочатку отримав для редагування, також запам’ятовується в буфері початкових даних. При натисканні кнопки OK виконується спроба зафіксувати зміни користувача. На рівні правил даних (дозвіл конфліктів транзакцій) виконується перевірка відсутності зафіксованих іншим користувачем змін. Якщо дані були кимось змінені під час редагування, то користувач отримує попередження про це. Йому може бути запропоновано переглянути зміни, які перебувають на даний момент в базі даних, і залежно від цього зберегти свої зміни поверх або відмовитися від них. Природно, це не вимагає від користувача повторного заповнення всієї форми (що дуже дратує користувачів).\nДодаток поділяється на три частини: 1) управління інтерфейсом користувача; 2) виконання правил обробки даних; 3) виконання функцій зберігання та вибірки даних.\nДана архітектура дозволяє чітко розділити правила процесів і правила даних. Правила процесів реалізуються виключно на другому рівні. Цей рівень може представляти собою виділений сервер додатків, який має право доступу до бази даних, а додаток користувача звертається до бази даних тільки опосередковано. Одна з переваг такої архітектури – використання кількох СУБД в якості сховища даних. Всі три частини комплексу мають фіксовані інтерфейси обміну даними, отже, має місце ізольованість рівня інтерфейсу користувача від рівня бази даних за рахунок наявності ПО проміжного шару.\nСучасні СУБД дозволяють реалізовувати ПО проміжного шару як за допомогою моніторів транзакцій (CICS, Enchina, Tuxedo тощо), так і на самому сервері баз даних у вигляді збережених процедур і пакетів (частково або повністю). В цьому випадку код, який реалізує інтерфейс користувача, не містить викликів пропозицій SQL, вони «заховані» у код пакета або збереженої процедури (тут можна говорити про інкапсуляції, що деякі автори й роблять). У таких випадках для вирішення користувальницького інтерфейсу застосовують рекомендовані, а не обов’язкові перевірки правил. Дані при цьому блокуються (вони взагалі не пов’язані зі сховищем даних) до тих пір, поки користувач не захоче зафіксувати свої зміни (кнопка OK), а власне зміни передаються атомарної транзакцією. Це дозволяє ефективно використовувати монітори транзакцій. Подібні рішення рекомендовані для OLTP.\nОдна з задач проектування коду – оцінити, скільки часу на це потрібно і які кошти будуть при цьому використовуватися.\nУ більшості проектів оцінку часу розробки виробляють двічі:\nна основі аналітичної документації. Тут залучаються розробники, але не на рівні: «За скільки зробиш? – А за скільки треба? ». Слід врахувати не тільки засоби розробки, а й апаратне забезпечення. Це найбільш оптимістичні оцінки; добре, якщо вони будуть перевищені лише на 50%;\nпісля виконання більшої частини проектування схеми даних і модулів. Цей набір оцінок передбачає більш глибоку деталізацію.\nЯкщо ви жодного разу таких оцінок не робили і вам незрозуміло, з чого почати, то розділіть модулі по групах: генерується автоматично, простий, середньої складності, складний, дуже складний.\nМетрика – це таблиця планової трудомісткості (стільки-то днів і стільки-то людей потрібно). У метриці враховуються як мінімум три складові: проектування модуля, генерація його коду, тестування модуля (до якого входить і тестування зв’язків модулів). У метрику краще включити більше умов – це стане своєрідною страховкою від відставання від графіка. Слід враховувати як мінімум наступні фактори:\nстабільність моделі даних і ступінь її зміни протягом розробки;\nстабільність моделі функцій і ступінь її зміни протягом розробки;\nпридатність вибраних засобів розробки;\nвикористання автоматичних генераторів коду (наприклад, екранних форм і звітів);\nвідповідність середовища вимогам засобів розробки (станції розробників, сервери, мережі, операційні системи і т.п.).\nСлід з дуже великою обережністю ставитися до модулів, які відзначені як складні і для яких вибрано щодо нізкофункціональное засіб. Врахуйте також залежності модулів і можливості накопичення відставання від графіка.\nЦе досить поширена особливість інтерактивних систем. Створюються найскладніші екранні форми з десятками сторінок, один DML-запит ініціює пару десятків тригерів і т.д. Задачу зменшення складності модулів складно вирішити, якщо використовуються кошти прискореної розробки додатків. Вирішіть, що вам потрібно в цьому модулі, а що – ні. І навряд чи мегамодуль – це те, про що мріяв користувач. Він навряд чи зрадіє, якщо буде гортати сторінки форми і вже на п’ятій забуде, що було на початку.\nМегамодулі з’являються і при пакетній обробці – вони будують пакетні завдання і відправляють їх на обробку. Тестувати такі модулі дуже складно. Можливо, що більш простим рішенням виявиться побудова керуючої структури для побудови пакета.\nМегамодулі в звітах виглядають моторошно. Це відбувається, коли проектувальники намагаються в одному звіті з’єднати кілька схожих звітів. Користувачеві абсолютно все одно, якою кількістю модулів обслуговується його звіт: чим менше зайвої інформації він буде містити, тим краще.\nВ оперативних додатках головна причина появи мегамодуля полягає в тому, що аналітики вказують безліч непотрібних обмежень даних – наприклад вимоги наявності в базі інформації про покупця тільки в тому випадку, якщо від його імені виконаний хоча б одне замовлення товару. При обробці замовлення цю вимогу породжує перевірку: «новий це покупець або вже зареєстрований в системі, і якщо новий, то коли його реєструвати ». Можна дозволити покупцям «існувати» незалежно від замовлень, а якщо вам хочеться, щоб покупці неодмінно були жорстко пов’язані із замовленнями, – введіть супертіп «потенційний клієнт », і якщо такий клієнт робить хоча б одне замовлення, то він стає покупцем. Таким чином, виклики двох екранних форм стануть вже незалежними від реалізації транзакцій в базі даних.\nПри проектуванні завжди виникає питання, чи варто витрачати дорогоцінний час на створення макетів. Це елементи (великі чи маленькі) реалізації реальних завдань; вони служать для демонстрації потенційних функціональних можливостей, для вивчення думки користувачів. Макет – це засоби представлення ідей у візуальній формі, оскільки, як кажуть, краще один раз побачити.\nСкільки функцій вибрати для макетування і яких, залежить від кількості часу на виконання цих робіт та кількості людей, яких можна до цього залучити. Макет – це свого роду вітрина для користувачів. Це означає, що більшість функцій реалізують правила інтерфейсу. Успішна демонстрація може забезпечити укладення контракту на розробку, але є й інша сторона питання: простежте, щоб користувач не прийняв зовнішню оболонку за готову програму і не сподівався отримати готову систему через пару тижнів.\nІнше призначення макетів – перевірити проектні рішення. Для цього годяться виявлені на етапі аналізу критичні ділянки системи. Добрими варіантами будуть кілька складних звітів; частина OLTP, частина OLAP. Це дозволить залучити до процесу проектування групи тестерів, для того щоб вони перевірили продуктивність системи.\nДля того щоб розробники могли правильно згенерувати модуль, його технічна специфікація повинна бути чіткою і досить докладною.\nОпис екранних форм і звітів повинно містити:\nопис призначення форми (що робить);\nдані навігації (звідки викликана, що може викликати сама);\nформат виклику форми;\nсписок вхідних параметрів і параметрів за умовчанням;\nсписок вихідних параметрів і правила їх обробки;\nопис обробки (події всередині модуля та їх обробка);\nсписок помилок, які генеруються в процесі обробки форми і реакція на них;\nобмеження доступу до форми (які привілеї, що дозволяють дії над формою та її елементами, які привілеї, які забороняють ці дії).\nОпис пакетних процесів повинно містити:\nопис функції, виконуваної пакетом;\nдані навігації (звідки викликаний пакет, що може викликати сам);\nформат виклику пакета;\nопис обробки (події всередині пакету і їх обробка);\nсписок помилок, які генеруються в процесі обробки пакета і реакція на них;\nвідновлення (обробка виникнення винятку в середині обробки пакета і реакція на нього);\nймовірні блокування (потенційні конфлікти і обробка очікування);\nнесумісність з іншими пакетними завданнями, звітами і т.п. (Ця інформація для планувальника завдань);\nреєстрацію і аудит;\nочікуване стан бази даних після виконання пакету і перевірку цілісності даних;\nобмеження доступу (які привілеї, що дозволяють виклик пакета, які привілеї, які забороняють цей виклик).\nОбробка помилок – це одна з підсистем, яка часто псує життя проектувальникам. Користувачі вимагають зрозумілих повідомлень про помилки. Їм не сподобається, якщо при спробі видалити постачальника інформаційна система видасть повідомлення виду «SQL0532N a parent row cannot be deleted because the relationship CLIENT_ restricts deletion» замість того, щоб повідомити про неможливість видалення постачальника, якщо є факти поставки ним товару на склад.\nРекомендується зробити кілька рівнів обробки помилок. Перший рівень доступний в шарі модулів, що відповідають безпосередньо за виклики SQL. Цей шар обробляє коди помилок, що передаються інтерфейсом викликів СУБД. Відомо, що коди помилок, детектуючі одне і те ж порушення обмежень даних, в різних СУБД різні. Тому, якщо ваша пропозиція має хоча б ймовірність роботи з декількома СУБД, вам доведеться інтерпретувати коди повернення СУБД і побудувати матрицю відповідності коду повернення СУБД та коду помилки, використовуваного в підсистемі обробки помилок. Ніякі модулі, крім інтерпретатора кодів, не повинні мати доступу до кодів повернення СУБД. Вся обробка помилок в інформаційній системі повинна будуватися на внутрішніх кодах повернення. Безліч цих кодів може розширюватися, але значення кодів змінювати не можна. Потрібно проаналізувати, в якому форматі СУБД повертає код. Це може бути:\nкод помилки, код помилки операційної системи;\nsqlca.sqlcode, sqlca.sqlstate, код помилки операційної системи.\nВнутрішня помилка може складатися з трьох компонентів:\nsqlcode – власне код помилки;\nsqlstate – уточнююче код стану та класифікації помилки;\noscode – супроводжуючий код помилки операційної системи.\nПерші два компоненти забезпечують підтримку стандарту, останній дозволяє використовувати цю ж підсистему обробки помилок для роботи всіх підсистем. Слід зазначити, що деякі СУБД повертають код помилки операційної системи у разі збоїв створення файлів, читання сторінок і т.п. Таким чином, подібна структура може забезпечити достатню універсальність обробки помилок. Тип помилки – помилка СУБД або помилка певного компонента інформаційної системи – буде контролюватися за допомогою коду sqlstate. Як правило, sqlcode – це interger, sqlstate – це char (8) (довжина вирівняна на 4, що слід робити, наприклад, для RS/6000, SUN SPARC, ALPHA, SGI), oscode – це integer. Наприклад, код -532 інтерпретується в (-906, ‘23001 ‘, 0).\nДругий шар обробки помилок – це контекстна інтерпретація внутрішнього коду повернення. З кожним інтерфейсним модулем може бути зіставлений деякий набір параметрів інтерпретації коду повернення. Наприклад, для модуля редагування списку постачальників код (-906, ‘23001 ‘, 0) відповідає рядку повідомлення «не можна видалити постачальника, оскільки є пов’язані з ним поставки товару». За контексту цього винятку можна на вимогу користувача показати список поставок даного постачальника.


Туніс. Пляжі Джерби та загадкова Сахара 17-24 травня | Український Журналістський Фонд\nТуніс. Пляжі Джерби та загадкова Сахара 17-24 травня\nНас чекає відпочинок на пляжах острова Джерби, захоплива мандрівка в Сахару та знайомство з унікальною пам’яткою Тунісу – мечеттю Аз-зейтуна.\nДжерба – острів легенд і старовинних звичаїв – чудовий куточок між небом і землею. Саме на цьому острові ви відкриєте для себе п’ятий сезон року. Дійсно, тут можна засмагати цілий рік. Завдяки численним джерелам, острів тоне в зелені. Джерба – це чарівні сади, квіти лотосу, овіяні загадками легенди про мандрівки Одіссея.\nЦе найбільший острів біля узбережжя Північної Африки, огорнутий дзеркально чистими водами. Ви відчуєте східний колорит і європейський рівень сервісу.\nПісля довгої холодної зими так хочеться поніжитися на теплому пісочку і насолодитися морськими хвилями… Мрієте про такий відпочинок? Тоді годі просто мріяти – вже зараз маєте можливість приєднатися до нашого прес-туру в Туніс.\nПротягом нашої мандрівки нудьгувати не доведеться. Адже вирушимо на екскурсію в Сахару. Коли була сформована ця пустеля, вчені досі не дійшли єдиної думки. Раніше казали, що їй 5,5 тисяч років. Потім з’явилися версії, що її землі стали пустинними лише близько 3 тисяч років тому. Сахара – найбільша пустеля землі. Її площа – це третина всієї Африки. Місцеві жителі називають її «морем без води».\nЗараз у пустелі проживають 2,5 млн осіб. Однак раніше там був “трафік”, адже через пустелю тягнулися каравани торгівців, які везли золото, мідь, рабів, страусині пір’я. Тільки уявіть: перехід через пустелю й назад займав півтора року!\nЗрештою, не тільки піски будуть об’єктом нашого споглядання. Ми побачимо «Оливкову мечеть» – Аз-зейтуна, яка є пам’яткою ЮНЕСКО. Вона стоїть у центрі Туніса вже 13 століть.\nЇдьмо з нами! Буде весело і змістовною.\nЗаписатися до групи можна за телефонами: 067-538-92-95, 067-402-57-62, 097-171-10-55, (044) 235-08-51. Е-mail: ujf.org@gmail.com


У Сарнах заборонено палити - Piвнe-Paкуpc\nУ Сарнах заборонено палити\nРішенням Сарненської міської ради в місті визначено вільні від паління місця.\nДо їх переліку віднесено: дитячі та спортивні майданчики; території та приміщення дошкільних, шкільних та позашкільних навчальних закладів, ВПУ-22, сільськогосподарського ліцею, педагогічного коледжу РДГУ; футбольні поля, стадіон “Мрія”; зупинки автобусів, залізничний вокзал та автостанцію м.Сарни; сходові клітки багатоповерхових будинків; адмінприміщення державних і комунальних установ; території та приміщення лікувальних закладів. Керівникам підприємств, установ, організацій рекомендовано видати накази про заборону тютюнопаління на робочих місцях; визначити місця для тютюнопаління, обладнати їх витяжною вентиляцією чи іншими засобами для видалення тютюнового диму; виготовити необхідні вказівники про заборону тютюнопаління, місця для куріння та вивісити їх на стенд!


Кіровоградська область: минулої доби рятувальники спільно з місцевими пожежними командами приборкали 2 пожежі | Новини\nКіровоградська область: минулої доби рятувальники спільно з місцевими пожежними командами приборкали 2 пожежі\n16:29, 4 квітня 2018 р.\nТак, 3 квітня о 15:44 до Служби порятунку «101» надійшло повідомлення про пожежу сухої минулорічної рослинності в с. Цвітне Олександрівського району. На момент прибуття пожежно-рятувального підрозділу на місце події горіло 200 м2трави. Пожежу оперативно загасили рятувальники 29-ї Державної пожежно-рятувальної частини смт Олександрівки та МПО «Цвітнівське».


Під час ревізії в Малинській мерії аудитори знайшли порушення на майже 400 тисяч | Вголос.zt\nЗа добу кількість хворих на коронавірус на Житомирщині зросла більше, ніж вдвічі\nЖитомирська облдержадміністрація витратить 100 тисяч на стаціонарний телефонний зв’язок\nУ Житомирській міськраді оголосили тендер на проектну документацію по льодовій арені\nЖителя Житомирського району судитимуть за вбивство та побиття\nУ Житомирі комунальники під час ремонту виявили дерев’яний трубопровід - 19 hours ago\nВиконком Житомирської міськради таки підніме вартість проїзду у транспорті - 19 hours ago\nКількість хворих на коронавірус в області за добу зменшилась майже вп’ятеро - 20 hours ago\nЖитомир розпочав відзначення 140-річчя Івана Огієнка - 2 days ago\nСухомлин призначив директором «Житомиртранспорту» співробітницю свого однопартійця - 2 days ago\nНа «Житомирводоканалі» приховують інформацію про те, чи передавала їм деревину міськрада - 2 days ago\nЗа добу 16 січня в області зафіксували 252 нових випадків коронавірусу - 2 days ago\nСиноптики прогнозують на Житомирщині сильний вітер та ожеледицю - 14/01/2022\nЖитомирська облдержадміністрація витратить 100 тисяч на стаціонарний телефонний зв’язок - 14/01/2022\nПротягом доби 13 січня на Житомирщині виявили 252 нових хворих на коронавірус - 14/01/2022\nСиноптики прогнозують на Житомирщині сильний вітер та ожеледицю\nРівень розрахунків за «комуналку» жителів області у…\nЗа добу кількість хворих на коронавірус на…\nЯк у Житомирі вшановували пам’ять Сергія Корольова…\n«Житомирводоканал» витратить 645 тисяч на доставку своїх…\nПід час ревізії в Малинській мерії аудитори знайшли порушення на майже 400 тисяч\nПро результати ревізії повідомили правоохоронним органам.\nЖитомирські аудитори виявили порушення в управлінні житлово-комунального господарства Малинської міської ради на суму понад 388 тис. грн. Про це повідомила прес-служба Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області.\n«За результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності в управлінні житлово-комунального господарства аудитори встановили факти зайвої витрати бюджетних коштів майже на 198 тис. грн на оплату підрядним організаціям завищених обсягів та вартості виконаних робіт та послуг. Ще понад 190 тис. грн зайво виділено УЖКГ Малинської міської ради на погашення обсягу заборогованості з різниці в тарифах на послуги з водопостачання та водовідведення, чим завдано матеріальної шкоди міському бюджету на зазначену суму. Ужитими заходами наразі забезпечено усунення виявлених порушень на загальну суму майже 198 тис. грн», – йдеться у повідомленні.\nЗа недотримання законодавства з фінансових питань на трьох посадових осіб склали протоколи про адміністративне правопорушення. Керівництву надіслали вимоги щодо повного усунення виявлених порушень. Про результати ревізії повідомили правоохоронним органам.\nНагадаємо, аудитори знайшли порушення в Овруцькій міськраді на понад мільйон гривень. Житомирські аудитори на комунальному підприємстві знайшли порушення на понад чверть мільйона.\nTagged: ZhutomirZhytomyrаудиториВголос.ZtгрошімалинНовини ЖитомираНовости Житомираперевіркапорушенняфінанси\nДовжиною 300 метрів.\nЗбільшилась кількість смертей.\nУ обласному літературному музеї відкрил�\nЗ 18 січня.\nЗовсім ні 31%, 418 votes\n418 votes 31%\n418 votes - 31% of all votes


Батьківське серце. Слухай аудіокнигу онлайн\nАудіокнига Батьківське серце\nЧас запису: 00:04:34\nСлухати аудіокнигу "Батьківське серце" онлайн українською мовою\n«Батьківське серце» — українська народна казка Подніпров'я. Це історія про дівчину, яка, випивши води, обернулася на зайченя. Батько довго шукав свою дитину... А чи знайшов він її, та що сталося далі — почуєте у казці!\nІнші книги виконавця «Лілія Овод» подивитись все


Толока на проспекті Злуки об’єднала різні покоління тернополян Толока на проспекті Злуки об'єднала різні покоління тернополян - Тижневик "Номер один"\nОпубліковано: 2 Липня 2020р. о 10:15 Переглядів: 105\nБлизько пів сотні файномістян згуртувала 27 червня чергова толока на кленово-грабовій алеї, що на проспекті Злуки, біля парафії Св. Івана Богослова.\nЇї організатор – соціальна ініціатива “Єднання поколінь”. До файномістян поважного віку доєднaлися молодь, депутaти міськрaди, громадські активісти, місцеві жителі.\nТернополяни елегантного віку взяли під опіку унікальну кленово-грабову алею та намірились не просто окультурити її, а й перетворити у комфортну місцину для відпочинку різних поколінь.\n– Учасники толоки показують справжній приклад усім тернополянам, як зробити своє місто чистішим та красивішим. Ми продовжуємо облаштовувати кленово-грабову алею, яка згодом, упевнений, стане справжньою перлиною Тернополя, – зауважує заступник міського голови, голова правління БФ “Єднання поколінь” Леонід Бицюра.\nНе дивно, що облаштовувати алею взялися тернополяни поважного віку, адже їх так виховували.\n– Направду це велике задоволення отак дружньо впорядковувати місце, яке, знаю, облюбують усі тернополяни. Та й фізичне навантаження на свіжому повітрі приносить не лише користь здоров’ю, а й гарний настрій і відчуття, що робиш щось важливе, потрібне і справжнє, – розповіла учасниця «Єднання поколінь» Надія Кузь.\nМісцеві жителі, які теж підключилися до доброї справи, доречно запитували ініціаторів толоки: чи бува не розчищають цю територію під будівельний майданчик? Є сподівання, що активні мешканці міста не дадуть цього зробити, більше того, у планах дати алеї офіційну назву. А в перспективі її хочуть зробити місцем відпочинку багатьох тернополян.\nМітки: газета "Номер один", Леонід Бицюра, новини Тернополя, толока тернопіль


Управління Північно-Кримського каналу — До Дня води.\nДо Дня води.\nСтворено: 16 березня 2017\t16 березня 2017\n«Кожна крапля води – мініатюра світу»\n«Соком життя» назвав воду великий художник, вчений і мислитель, Леонардо да Вінчі. Беручи до уваги те значення, яке має вода для життєдіяльності людини і всього живого на Землі, в промисловому та сільськогосподарському виробництві ніхто не має сумніву в тому, що вода – одна з найдорогоцінніших скарбниць нашої планети. Здавна говорили: «Де вода – там життя». 3/4 нашої планети займають води океанів, морів, рік і озер. Якщо воду рівномірно розподілити по поверхні Землі, то товщина її шару складе 4 км. Учені жартують: «Її радше було б назвати – ВОДА, а не ЗЕМЛЯ».\nЗростання міст, бурхливий розвиток промисловості, інтенсифікація сільського господарства, значне розширення площ зрошувальних земель, покращання культурно-побутових умов та ряд інших факторів все більше ускладнюють проблеми забезпечення водою. Дефіцит прісної води уже зараз став світовою проблемою.\nТому й не дивує офіційне рішення Генеральної Асамблеї ООН (резолюція 47/193 від 22 грудня 1992 року) про щорічне відзначення Всесвітнього дня водних ресурсів, яке було прийняте на Конференції з навколишнього середовища і розвитку (ЮНСЕД), що відбулася в 1992 році в Ріо-де-Жанейро. З 1993 року 22 березня відзначається День води, який дає унікальну можливість нагадати людству про надзвичайну важливість водних ресурсів для навколишнього середовища і розвитку суспільства. Практичні зусилля можуть допомогти поглибити суспільне розуміння як проблем, так і шляхів їх подолання у цій сфері.\nКрім того, що вода є невід’ємною складовою існування флори і фауни нашої планети, життєдіяльності людини в сільськогосподарській, промисловій, побутовій сферах, вона ще й становить основу нашого тіла. Всередині нас течуть річки й струмочки. А самі ми - не що інше, як система сполучених посудин, по яких рухаються потоки різноманітних рідин, взаємодіючих між собою. Наше життя підтримується хімічними реакціями у водному розчині, надходженням поживних речовин в клітини через міжклітинну рідину і видаленням відпрацьованих продуктів. Організм дорослої людини десь на 70 відсотків складається з води. А процес старіння, по суті справи, - це втрата клітинами вологи і виснаження водних ресурсів організму. Вода в організмі людини розподілена нерівномірно: найбільше її містить головний мозок - 90 відсотків, в крові - близько 81 відсотка, у м'язах - 75. Навіть у кістках її - 20 відсотків. Всі ці дані набувають абсолютно особливий сенс і підштовхують нас до висновку, що самі ми - не що інше, як “вода, що має душу”.\nЗдається, що може бути більш звичайним, ніж вода? Знайома зі шкільних років як "рідина без смаку, кольору і запаху", вона супроводжує нас усе життя, щодня. Воду вивчали споконвіку — "товкли її в ступі", пробували "на смак", розщеплювали хімічними реактивами. Здавалося, що немає в ній нічого особливого. Але не так усе просто з "простою водою". І занадто багато чого в нашому житті залежить від неї, щоб відноситися до цієї непримітної рідини як до повсякденного "навколишнього середовища". Сенсаційні припущення чи відкриття (від одного до другого лише крок), зроблені вченими в багатьох країнах світу, змушують сьогодні "дивитися на воду" набагато серйозніше. Вчені вважають, що вода не просто стихія. Вона розпізнає спрямовані до неї інформаційні сигнали, і тому її можна програмувати і перепрограмовувати, насичувати енергією і навіть відтворювати її унікальні природні властивості. Вона зберігає інформацію про все, з чим стикається. З'ясувалося, що стан води міняється під дією багатьох факторів, і навіть під дією ... людського мислення. Фантастика чи реальність?!\nДавайте повіримо вченим, що стверджують: даруйте позитивні емоції, любіть, дякуйте і поважайте себе і тільки тоді випромінювана вами енергія зможе огорнути нашу планету хвилями любові, покликаної зберігати і плекати все те, що даровано нам Творцем і те, що створено людськими руками, як і наш Північно – Кримський канал.\nЯкщо вірити гіпотезі, що людина дійсно “одухотворена вода", то ми з водою - родичі. А родичів треба любити, поважати, догоджати, дарувати гарний настрій, допомагати у скрутні часи, берегти, щоб жили вони в найкращих умовах довго і щасливо. І вони відповідатимуть нам сторицею!


Актуальність проблеми пестицидів - Екологічне виховання при формуванні сучасних знань про проблему пестицидів в Україні - Педагогіка: історія і сьогодення - Pedahohikam.net\nНа території нашої держави екологічна криза виникла ще з середини 80-х рр. XX ст. Саме цей час умовно можна вважати початком безконтрольного періоду експлуатації природи, а отже, і її забруднення. Щорічно у природний кругообіг вводилося близько 1,5 млрд. тонн первинної сировини. Це май же 30 тонн на кожного громадянина України. У результаті цього обсяг накопичених відходів від добувної, енергетичної, металургійної та деяких інших галу зей промисловості становить уже близько 15 млрд. тонн. Набагато більше їх по трапило у воду та повітря, які є первинною основою життя. Причина цього – відсутність природоохоронних інституцій та застарілі технології. На додаток – в Україні найбільша у світі розораність земель, безконтрольне використання великої кількості пестицидів, дві третини яких мають чіткий мутагенний ефект. І це за умов, коли близько 40% усіх сільськогосподарських угідь мають слабку здатність до самоочищення, тобто сприяють накопиченню отруйних речо вин у життєво важливому шарі орного ґрунту.\nУ світі близько 25 млн. сільськогосподарських робітників щороку отрую ються пестицидами. Безпосередній вплив їх на людину полягає в ураженні та зміні функцій печінки, захворюваннях центральної нервової, серцево-су динної та дихальної систем. Пестициди негативно впливають на репродук тивну функцію людини.\n3 грудня відзначається Міжнародний день боротьби з пестицидами - саме цього дня в 1984 р. на пестицидному заводі в Бхопалі (Індія) сталася катастрофа. За даними ВООЗ, щорічно в світі реєструється близько 2 млн. отруєнь пестицидами, переважно при роботі з ними. Найбільша їх кількість зафіксована в країнах, що розвиваються.\nДо організму людини пестициди потрапляють через шкіру, дихальні шляхи чи шлунково-кишковий тракт; при безпосередній роботі з пестицидами або через їжу. Пестициди можуть міститися не лише в продуктах рослинного походження, а й у молочній та м’ясній продукції, тому що в організмах сільськогосподарських тварин залишаються пестициди, що були присутні у кормі. Разом з талими, дощовими та ґрунтовими водами ці речовини у великій кількості потрапляють до водойм. За даними минулорічного дослідження якості дніпровської води, пестициди присутні в усіх видах риб, причому рівень токсичних речовин в організмах річкових жителів значно вищий, ніж у самій воді .\nДитинство - це період відсутності дорослої відповідальності, узаконена залежність від турботи та економічної підтримки суспільства. Дитина є недієздатною в повному обсязі, але має всі людські права і ...


Португальське вино - купити вино з Португалії в Києві, Україні | WINETIME\nЗнайдені товари 90 з 4252\nAveleda Fonte Vinho Verde Rose\nJoao Pato aka Duckman Maria Duck Pet-Nat sparkling wine\nLuis Pato Vinha Pan Espumante\nBacalhoa Moscatel de Setubal Colheita 2 YO (в коробці)\nVale D. Maria Rufo Douro Red\nAveleda Villa Alvor Branco\nАлкоголь, % 21\nLuis Pato Vinha Barrio\nТип напою плодове\nГеографія вин Португалії\nКоли чують про португальське вино, перше, що спадає на думку – місце народження портвейну. Виноробство тут процвітає вже більше 2500 років. Завдяки чому світ дізнався про мадеру та полюбив зелене вино. Винні регіони Португалії вражають своєю різноманітністю сортів винограду, що вже говорити про кількість вироблених тут португальських вин.\nДегустацію вина Португалії краще починати з вивчення головних виноробних регіонів:\n1. Регіон Мадейра. Комусь вина будуть схожим на портвейн, але вони більш міцніші, може бути сухим чи десертним.\n2. Вина Португалії з Віньйо Верде не виробляє ніхто, крім Португалії. Виноробство цього регіону подарувало світу знамените зелене вино. Молоде, легке, свіже, фруктове витончене вино – закохає своєї ароматикою і тонкістю. Його можна купити на подарунок знайомим, рідним, як сувенір.\n3. Регіон Дору знаходиться на півночі. Розкішні червоні, молоді, фруктові, оксамитово-м'які. Вина будуть дуже темними, важкими, але ароматними. Білі вина, навпаки – живі, свіжі, витончені.\nВина португалии класифікація\nВиноробство країни вражає своєю різноманітністю. Щоб його відрізняти, вино ділять на 4 категорії:\n1. Столове. Ціна на ці португальські вина не кусається. Так, вони не ексклюзивні, але познайомитися варто.\n2. Місцеве виробництво або Vinho Regional. При виготовленні на них немає регламенту щодо певних сортів винограду.\n3. IPR – вина з головних регіонів. З етикетки ви дізнаєтеся, де, з якого сорту було виготовлено.\nЯк вибрати португальське вино\nКумедний факт, якщо в Україні прийнято асоціювати портвейн з червоним кольором, то в Португалії він буває білим, рожевим та рубіновим.\nЩоб знайти свої вина Португалії – почніть знайомство з простих вин і плавно перейдіть до складних. До речі, містяни люблять португальське вино з Алентежу. Вони більш багатогранні: білі – з деревним ароматом, червоні – ягідні.\nМи знаємо одне місце, де кожен може купити португальське вино. В інтернет магазині Winetime ви знайдете кращі імпортні в усьому Києві!


Президент на приватно-державній розтяжці - Внутрішня політика - dt.ua\n3 вересня, 2016, 00:02 Роздрукувати Випуск №31, 3 вересня-3 вересня\nРозмови про можливу націоналізацію Приватбанку точаться без малого рік. Ще минулої осені голова НБУ публічно заявила, що не виключає такого сценарію, і запевнила, що регулятор готовий до виконання цього непростого завдання, хоча всіх без винятку лякає перспектива будь-яких маніпуляцій із найбільшою системною фінустановою країни.\n"Так они не меня вышибут, а себя"\nІгор Коломойський про націоналізацію Приватбанку\nЩе минулої осені голова НБУ публічно заявила, що не виключає такого сценарію, і запевнила, що регулятор готовий до виконання цього непростого завдання, хоча всіх без винятку лякає перспектива будь-яких маніпуляцій із найбільшою системною фінустановою країни.\nНа тижні, що минає, "питання "Привату" знову сплило на поверхню — у високі політкола, а потім і в ЗМІ просочилася інформація про переговори між одним із власників банку Ігорем Коломойським і президентом Петром Порошенком про продаж останньому в розстрочку 50% телеканалу "1+1" за попередньою ціною в 250 млн дол. Причому обмінним лотом у торгах виступає, ні багато ні мало, подальша доля самого ощадного банку України. От лише висловлювані при цьому версії різнилися кардинально. За однією з них, Ігор Валерійович нібито поступається половиною "Плюсів" в обмін на не-націоналізацію, а за іншою, навпаки, — на націоналізацію Приватбанку, але на вигідних для себе умовах.\nСторони переговорного процесу, звісно, поспішили все спростувати. Однак джерела DT.UA інформацію про переговори не лише підтверджують, а й уточнюють: останній раунд відбувся на острові Капрі особисто між гарантом і олігархом. Нюансами схеми, нібито, займаються Олександр Грановський та Ігор Кононенко. Щодо підсумків — домовилися чи, навпаки, посварилися — різні джерела висувають протилежні версії. Причому обидві з них можуть бути вірними. Адже сторони переговорів — відомі господарі свого слова, тож як дати його, так і забрати кожна з них може легко.\nХай там як, націоналізація на прийнятних для сторін умовах справді є одним із розглянутих варіантів. Питання про долю "Привату" і ступінь задоволення інтересів учасників переговорів — це фактор не тільки фінансового, а й політичного, соціального впливу. От тільки наскільки ймовірним є те, що в разі реалізації насамперед враховуватимуться інтереси держави і платників податків?\nЗрозуміло, навіщо отримання контролю над одним із найрейтинговіших телеканалів потрібно президенту, звісно, який збирається на другий термін, але стрімко втрачає електоральну підтримку. За даними DT.UA, інтерес Банкової набагато ширше "плюсів", там шукають можливості отримати стабільний вплив на "картинку" ще ряду телеканалів — від "Ери" до NewsOne — для створення інформаційного щита президента.\nОднак не зовсім ясно, навіщо це потрібно Коломойському, адже уступка 50% у власності телеканалу обрізає його 75-відсоткову частку (решта належить Г.Суркісу і В.Медведчуку) до лише 25%. І має означати фактичну втрату контролю над прицілом його найпотужнішої медіа-зброї. Тобто або втрата банку, — опорної структури всієї приватівській бізнес-імперії, — ще болючіша і значно катастрофічніша, або олігарх упевнений, що навіть із чвертю "плюсів", що залишиться, не втратить свого впливу на медіа-ресурс. Історія з менеджментом міноритарія "Укрнафти" підкріплює цю віру. Та й потім, як то кажуть, партнерів у Коломойського не буває, лише заручники.\nПри цьому, незважаючи на жорстку позицію західних функціонерів, які ставляться до Коломойського вкрай недовірливо і з острахом, причому настільки, що питання найсистемнішого банку в Україні навіть прописано в спеціальному розділі діючої програми МВФ, нікому не слід плекати ілюзій, що олігарха вже загнано в глухий кут або його "ведуть на прапорці". Більш того, це ще питання — хто, кого і куди веде, адже простору для маневру у Ігоря Валерійовича поки все ще більше, ніж у Петра Олексійовича.\nПо-перше, саме непередбачуваність "маневрів" — нелінійна реакція на виникаючі проблеми та цинічна креативність у пошуку варіантів їх вирішення — роблять Коломойського непотоплюваним от уже при якому поспіль президентові. По-друге, славиться Коломойський здатністю виконати і здійснити будь-які погрози і наміри, що, до слова, на початку війни і було найсерйознішим аргументом у примусі до послуху запеклих кримінальних авторитетів, причому далеко не лише Дніпропетровської області, а й Одеської, Запорізької, Харківської. По-третє, в числі його нинішніх союзників Арсен Аваков (зараз реально друга людина в країні), і Арсеній Яценюк зі своїм впливом на фракцію, що формує коаліцію, і значною мірою Олександр Турчинов, не кажучи вже про багатьох інших персонажів українського політичного паноптикуму.\nТой факт, що в руках Коломойського перебуває найбільший системний банк країни, лякає багатьох, у тому числі й МВФ. Йому як головному кредитору хаос в Україні точно не потрібен. І той факт, що акціонери Приватбанку поки зовні благопристойно (про око функціонерів МВФ) і начебто сумлінно виконують затверджену для банку програму капіталізації, слугує додатковим аргументом на його захист. У тому числі і в судах, "арсенал" і "портфоліо" роботи з якими у Коломойського і Ко теж дуже значні та відчутні.\nЯкби масштаб існуючої проблеми обмежувався тільки Приватбанком, то краще за все було б співвіднести її з обсягами зосереджених у банку депозитів населення (ну, там, електорат, потенційні соціальні вибухи і все таке). За даними НБУ, їх у Приватбанку станом на 1 липня 2016 р. було зосереджено понад 148 млрд грн (або 36,3% загальної маси по країні). Для порівняння, у найближчого переслідувача — Ощадбанку — в 2,5 разу менше (58 млрд). Саме "Приват" давно став головною ощадною установою для українців, що, з одного боку, забезпечує його відносну недоторканність, а з іншого — збільшує ризики як для держави, так і для вкладників.\n"Щоб уникнути паніки серед клієнтів "Привату" державі доведеться гарантувати в повному обсязі виконання всіх зобов'язань банку як щодо повернення залучених депозитів, так і за поточними платежами, які здійснюються за рахунок коштів на розрахункових рахунках клієнтів, — пояснив DT.UA експерт Економічного дискусійного клубу Євген Олейніков. — З огляду на те, що надходження банку при цьому будуть мінімальними (адже клієнти перестануть заводити кошти в банк і, навпаки, спробують їх із нього вивести), необхідно буде забезпечити акумуляцію відповідних коштів за рахунок власних джерел країни. Таким чином, для націоналізації "Привату", щоб не викликати обвалу національної банківської системи, потрібні кошти в сумі, яку можна порівняти з сумою зобов'язань банку". Тобто близько 230 млрд грн.\nЗа словами експерта, якщо держава скористається стратегією, яка застосовувалася при попередніх націоналізаціях банків, тобто заморозить і реструктурує виплати, негативні наслідки будуть ще масштабнішими. І не тільки безпосередньо для власників депозитів, а й для підприємницького середовища в цілому. "Приват" обслуговує величезну кількість поточних операцій українського бізнесу. Необхідність шукати нові способи розрахунків і розрулювати кризу неплатежів через заморожені кошти — це не побори збирати, і українським чиновникам таке навряд чи під силу. Здавалося б, простіше Приватбанк узагалі не чіпати, але й залишити все як є навряд чи вийде.\nПриватбанк у лідерах не тільки за обсягом депозитів та активів, а й за обсягами отриманого рефінансування НБУ, а також кредитної заборгованості в портфелі. Причому частка "інсайдерських" кредитів (наданих компаніям, пов'язаним з власниками) навіть за офіційними даними перевищує 25%, за неофіційними — набагато більша.\nУ перших числах серпня Приватбанк виплатив купон у розмірі 12,1 млн дол. за субординованим боргом на суму\n220 млн дол., який у листопаді 2015-го було реструктуровано, а виплати подовжено до 2021-го.\nНе поспішає "Приват" розраховуватись і з НБУ — загальний обсяг отриманого ним з початку 2014-го рефінансу становить 26,8 млрд грн, і борг цей теж було реструктуровано. Факт реструктуризації у НБУ не заперечують, проте її подробиці під приводом банківської таємниці не розголошуються. Джерела в Нацбанку говорили про якусь постанову регулятора (№103/БТ від 23 березня 2016 г.), яка переносить виплату основної суми заборгованості (18,7 млрд грн) на 2017 р.\nЩе в березні Приватбанк домігся судового рішення, що забороняє Державній виконавчій службі та будь-яким її правонаступникам, у тому числі й НБУ, будь-які дії, що стосуються арешту рахунків банку, а також будь-яке примусове списання коштів з його кореспондентських рахунків у НБУ. Тобто, якщо банк припинить виконувати свої зобов'язання перед регулятором, останній не зможе застосувати до нього жодних санкцій. Юристи "Привату" запевнили, що це рішення ніяк не вплине на відносини між банком і регулятором, однак у НБУ рішення Дніпровського суду все ж вважали неправомірним і пообіцяли його опротестувати, правда, донині не досягли успіху. А якщо вже регулятору повернення своїх грошей не по зубах, то що тоді говорити про простих вкладників? Утім, як і про непростих, з яких багато хто, спокусившись на вкрай вигідні умови кіпрської філії "Привату" (єдиної, до речі, для всієї системи), потім зазнав чималих проблем із поверненням вкладеного.\nЗа обсягами кредитних заборгованостей "Приват" також у лідерах по системі — 166 млрд грн позик, з яких\n142 млрд — кредити юросіб, під знецінення яких банк зарезервував трохи більше 19 млрд (лише 13,4%). Але проблема не лише в обсягах і резервах, але ще більше — у заставах.\n"Усі розуміють, що кредитування бізнесу, пов'язаного з власником банку, в "Приваті" перевищує всі розумні межі. Навіть зі звітності банку видно, що всі сектори, з якими він співпрацює, дуже близькі до групи "Приват", і було б наївним припустити, що банк кредитує не пов'язані структури, а їх конкурентів. Саму по собі проблему інсайдерського кредитування, на мою думку, можна вирішити, і банк взяв на себе певні зобов'язання перед регулятором. Питання в іншому, чи виконуються вони і як? — зазначає керівник аналітичного відділу Concorde Capital Олександр Паращій. — Зі звітності банку ми знаємо, що до 1 вересня ц.р. він мав вирішити питання із заставами за кредитами. Очевидно, ті застави, які у них є зараз, не відповідають новим вимогам НБУ. Тобто заставами, судячи з усього, виступають майнові чи корпоративні права, а не саме майно. Але якщо абстрактно поглянути на ситуацію, то чи є сенс власнику змінювати застави на реальні, з урахуванням ситуації у країні, відносин його з владою і постійних розмов про націоналізацію належної йому фінустанови?".\nПитання справедливе. Навіщо показувати те, що потім можуть відібрати? Зі статистики банку ми бачимо, що з грудня минулого року його кредитний портфель не дуже змінився, найбільшими реципієнтами коштів усе ще залишаються галузі, в яких активним гравцем є промислова група "Приват". При цьому якість кредитного портфеля банку погіршується, зокрема обсяг прострочених позик з грудня минулого року зріс на 10 млрд грн.\nЦі кредити з усіма простроченнями, забезпечені сумнівними заставами, можуть стати головним болем держави.\nНайпростіший і найоптимальніший для всіх варіант — це домовитися про те, що банк за кілька років поступово вийде на виконання всіх нормативних вимог регулятора. Саме такий рецепт було узгоджено з МВФ і виписано Приватбанку, який отримав три роки на приведення діяльності в порядок і скорочення частки інсайдерів у кредитному портфелі (а там, дивися, і АМКУ нарешті "розчехлиться"). Усе б добре, якби хоча б одна зі сторін щиро вірила, що "пацієнт" буде "лікуватися" сумлінно. Та й про свою здатність забезпечити належний догляд (читай — нагляд) за таким-то "паруб'ягою" в Нацбанку запевняють лише на людях. А в стінах будівлі на Інститутській підлеглі Рожкової (в.о. заступника голови НБУ, що курирує банківський нагляд), подейкують, під будь-яким приводом відмовляються брати участь у його перевірках — надто клопітно стало.\nНавіть буквоїди МВФ, за інформацією DT.UA, не вірять в успіх оздоровчого плану НБУ. За попередніми домовленостями, якщо банк бодай на крок відступить від виконання інструкцій регулятора, його націоналізація має розпочатися негайно. За офіційною версією центробанку, "в такому разі фінансові втрати клієнтів банку відсутні". Але всі розуміють, що це не так. За інформацією DT.UA, чиновники МВФ пообіцяли українській стороні, що в разі націоналізації будуть особисто вести переговори з Коломойським і пояснювати йому, власнику не тільки "Привату", а й інших численних активів за кордоном, чому не варто розгойдувати ситуацію і чим для нього особисто загрожуватиме можливий колапс української фінсистеми. Людина розумна все зрозуміла б, але архіризиковий гравець, яким є Коломойський, може й не дослухатися до попереджень. Тим більше, що і в рукавах Ігоря Валерійовича чимало козирів.\nТе, що націоналізація Приватбанку спричинить паніку на ринку, розуміють усі. Навіть якщо процес пройде без сучка й задирки (що малоймовірно), фінустанова на певний час призупинить свою роботу, платежі за рахунками в цей час здійснюватися не будуть, тисячі юридичних осіб стануть заручниками обставин, заблокують і рахунки фізичних осіб. Навіть якщо фахівці НБУ, які до цього сценарію напевно готувалися, спрацюють на відмінно, паніка не мине безслідно для економіки. Але що буде потім, чи зможе держава ефективно управляти найбільшим банком?\n"Якщо пильніше поглянути на ті три банки, які було націоналізовано під час кризи 2008–2009 рр., що ми побачимо на сьогодні? З трійки — "Родоводу", "Києва" і Укргазбанку — лише останній вийшов на більш-менш нормальні показники і лише тому, що він від самого початку був найменш проблемним, — коментує для DT.UA економіст Міжнародного центру перспективних досліджень Олександр Жолудь. — Успіх держави в управлінні двома іншими банками був мінімальним, і по факту країна на їх націоналізацію витратила більше грошей, ніж втратила б, допустивши їх банкрутство".\nАктиви "Привату" можна порівняти з сумою активів усіх тих банків, які за останні два роки було виведено з ринку. Уявіть масштаб, один "Приват" — це та третина банківської системи, яка пішла з ринку. Він такий великий, що будь-які маніпуляції з ним — це безумовний вплив на банківську систему, порівнянний з тим, що відбувалося під час Гонтаревського очищення. З тією лише різницею, що очищення проходило все ж таки два роки, а не одномоментно.\nАле краще жахливий кінець, ніж жах без кінця. Коломойський — єдиний, кому вигідний тривалий і розтягнутий у часі переговорний процес про долю банку. Така собі гра в вірю-не-вірю національного масштабу, що дозволяє йому без проблем фінансувати свій бізнес коштами вкладників, імітуючи виконання вимог регулятора, шантажуючи владу обвалом фінсектора і затягуючи час, а там, як то кажуть, чи ішак, чи падишах.\nЗа інформацією DT.UA, підкилимно обговорюваний варіант націоналізації (передачі державі активів) "Привату" може супроводжуватися масштабною заспокійливою PR-акцією для вкладників, МВФ і платників податків, з чиїми інтересами він, найімовірніше, розійдеться. Адже в разі націоналізації з установи буде виведено картковий портфель (тобто працюючі карткові кредити, що формують дохідну частину банку) і відповідні процесинги. Відбудеться це негласно (якщо ще до) або гласно (якщо вже після — через продаж цієї частини бізнесу), не має значення. Головне, прибуткова і функціональна частина цього бізнесу в результаті має опинитися підконтрольною нинішнім власникам, а державі — залишитися тільки вивіска, проблемні активи і боргові зобов'язання. Що, зі зрозумілих причин, виллється для платників податків у багатомільярдну суму. Чи розуміє це президент? Так. Чи готовий він на це піти? Не зовсім. Але у нього складне завдання: вирвати жало, не вжалитися й медку хапнути.\n"У цьому разі йтиметься про входження держави в капітал банку. Згідно з законодавством, це можливо або шляхом придбання акцій при їх додатковому розміщенні в обмін на держоблігації, або у вигляді надання позики тими ж держоблігаціями України, — пояснила DT.UA експерт з питань фінансової політики Інституту суспільно-економічних досліджень Антоніна Дешко. — Бюджет цього року дає таку змогу Кабміну, але прийняття рішення про капіталізацію "Привату" державою як мінімум призведе до додаткового зростання обсягу державного боргу, який за підсумками минулого року вже становив майже 80% ВВП при законодавчо встановленому граничному рівні в 60%".\nПриродно, з урахуванням усіх цих факторів ми розуміємо, з якою хитромудрою задачкою намагається зараз упоратися президент. Зрозуміло, що рішення такого питання не буде простим, оскільки відповідальність колосальна, а наслідки — непередбачувані.\nЧи повинен переговорний процес проходити публічно? Навряд чи. Оскільки відповіді на "приватне запитання" має кожен, але жодна з них не буде правильною, а безліч думок і страхів тільки збиватимуть з пантелику клієнтів банку і сіятимуть паніку серед вкладників.\nЧи повинна сама націоналізація бути прозорою? Однозначно так. Щоб усім і кожному було зрозуміло, що в результаті отримує держава, і як саме вона розпоряджатиметься отриманим. Адже якщо націоналізація відбудеться, вона в будь-якому разі пройде за рахунок нас — платників податків. Поки що прозорої та зрозумілої політики держави щодо Приватбанку і його власника немає (втім, як і адекватної фінансової та економічної політики в цілому). Є робочі групи, схеми, переговори і традиція перекреслювати особистими інтересами розумні напрацювання експертів. Але питання зріє, і що швидше остаточне рішення щодо "Привата" буде прийнято, то краще. А що стосується modus operandi, то коли один шантажист не знає, як вчинити з іншим шантажистом, найкраще діяти за законом.


Каннський кінофестиваль-2016 — одна з найгучніших подій світу, на якій збираються легендарні знаменитості. По червоній доріжці традиційно пройшлися селебріті в найкращих і дорогих нарядах від популярних дизайнерів.\nНа набережній Круазетт у розкішному вбранні покрасувалися кращі в сучасній кінематографії моделі і зірки шоу-бізнесу, не втрачайте можливості застати найгарячіший сезон на Лазурному узбережжі.\nНа легендарних червоних сходах Палацу Блейк Лайвлі, не приховуючи свого становища, з'явилася в розкішній сукні від Versace, розшитій намистинами і паєтками.\nГоллівудська актриса і зірка телесеріалу «Відчайдушні домогосподарки» Єва Лонгорія віддала перевагу американському бренду Pamella Roland. Розкішний наряд білого кольору підкреслив ідеальну фігуру 41-річної зірки.\nЩе одна американська актриса Анна Кендрік позує папараці в гірчичному плаття з відкритими плечима від дизайнера Stella McCartney. Актриса в наряді такого кольору виглядає дуже стрункою.\nЕкстравагантний наряд Джуліанна Мур від Givenchy виглядає неймовірно на тлі червоної доріжки. Володарка зірки на Голлівудській «Алеї слави» у свої 55 років не соромиться виставляти розкішне декольте.\nОдин із найкращих і неповторних нарядів від Roberto Cavalli в цьому році представила американська модель родом з Малібу Белла Хадід.\nУсіх фанатів на кінофестивалі підкорила своїм класичним вбранням чорного кольору від Brandon Maxwell нідерландська супермодель Даутцен Крус.\nНа доріжці не можливо не помітити італійську модель Бьянка Балті в ошатному платті Alberta Ferretti. Пишний шлейф надавав образу зірки особливу пікантність.\nS7 Airlines робить ребрендинг і переорієнтується 22.07.2016 Російських спортсменів виключають з Олімпіади в Бразилії 18.07.2016 Apple випустить тематичні ремінці на честь Олімпіади в Ріо 22.07.2016 Яндекс.Навігатор буде попереджати про перевищення швидкості 19.07.2016 Christian Louboutin пошили форму для олімпійської збірної Куби 25.07.2016 У Венесуелі не продають Біг Маки через дефіцит борошна 22.07.2016


9 травня в підготовчій групі\nСценарій до Дня Перемоги. Підготовча група\n9 травня в підготовчій групі. Сценарій\nСценарій святкового заходу до 9 травня - День Перемоги для старших дошкільників\nСценарій до 9 травня. Пізнавально-ігрова програма "Фронтовики, надіньте ордени"\n1. Виховувати почуття гордості за героїзм нашого народу.\n2. Розвивати увагу.\n1. Підбирається фонограма пісні "День Перемоги" Д. Тухманова.\n2. Готуються квіти - по два кожній дитині; п'ять - шість паперових парашутів, мішень; дитячі музичні інструменти (металофони, трикутники, бубни, тарілки, барабани; збільшені ордени і медалі Великої Вітчизняної війни з прикріпленою ззаду "липучкою".\nНа центральній стіні - на червоному полотнищі орден "Перемога". Над ним золоті цифри "1941-1945". На бічній стіні - велика карта Радянського Союзу та Європи з зазначеними вогнищами великими битвами Великої Вітчизняної війни і заштрихованными окупованими територіями (країни Європи, захоплені фашистами, відзначені темно-коричневим кольором, території нашої країни, які перебували в окупації, - світло-коричневим). На карті прикріплені липучки, щоб до них можна було прикріпити нагороди.\nВ зал під "Марш Перемоги" М. Старокадомського входять діти з гвоздиками і стають у дві колони.\nХлопцям світить лагідно\nСьогодні травневе сонце.\nСяє площа Червона -\nМи святкуємо День Перемоги!\nНад зорями Кремля.\nМогутньою, гордою ходою\nІдуть, ідуть полки,\nБлищать стальною розсипом\nРідна наша армія,\nУ великий День Перемоги,\nІ радісний, і полум'яний,\nПрийми від нас\n«Ритмічне вправу з гвоздиками» А.с Філіппенко\nПровідний. Хлопці, подивіться на карту. Бачите, скільки країн закрашено коричневим кольором. Ці країни фашистська Німеччина завоювала перед тим, як напасти на нашу Батьківщину. (Показує указкою на карті.) А ось ці землі гітлерівці захопили в нашій країні. Уявіть, з якою величезною і злою силою довелося боротися нашому народові! Дорослі і діти, робітники і селяни - всі піднялися на смертний бій з фашизмом. Багаття на карті зазначають найбільш значущі битви Великої Вітчизняної війни. Батьківщина не забула своїх героїв: віддячила їм за подвиг, тисячі людей - військових і трудящих в тилу - були нагороджені орденами і медалями. Перша перемога над фашистськими загарбниками - це битва за Москву. На оборону міста встало все його населення, здатне тримати зброю або лопату. Багато кілометрів траншей було вирито навколо столиці. І перший раз фашисти отримали гідну відсіч. Багато захисників столиці були нагороджені медаллю "За оборону Москви". (Прикріплює медаль на карті.)\nМи запам'ятаємо сувору осінь,\nСкрегіт танків і відблиск багнетів.\nІ ворогові ніколи не досягти,\nЩоб схилилася твоя голова,\nДорога моя столиця!\nПісня "Місто-герой" А. Білоусова\nПровідний. Безліч подвигів здійснили солдати, льотчики, партизани. Згадаємо деякі з них. Розвідник сержант Іван Бобрик пробрався у підбитий німецький танк, що стояв близько ворожих позицій, і звідти 14 днів по телефону коригував вогонь наших гармат. Льотчик Віктор Талаліхин вночі протаранив своїм літаком бомбардувальник противника. Батьківщина нагородила тисячі солдатів орденом Слави, медалями "Золота Зірка" Героя Радянського Союзу "Партизану Великої Вітчизняної війни". (Прикріплює до карти орден та медалі.) Доблесні льотчики висаджували десант на важкодоступні території в тилу ворога.\nКожен гравець отримує паперовий парашут. На підлозі мають паперову мішень колом діаметром 50 см . У неї вписані ще чотири кола діаметром 403020 і 10 см . Грають по черзі підкидають парашут так, щоб він потім приземлився в мішень. Залежно від того, в якій коло мішені приземлився парашут, дається 543 2 1 очко.\n"Пісенька парашутистки" 3. Левіної\nВедучий . Подивіться, хлопці, як багато наших портів захопили фашисти. На море теж йшла війна.\nХвилі моря не зберігають сліди.\nНе відомо ні рідним, ні близьким\nМісце бою, згубній біди -\nАдже в морях не ставлять обелісків.\nВороги мінували затоки, щоб наші кораблі не могли пройти. Відважні швидкохідні катери на великій швидкості мчали над мінами. Міни вибухали, а катери встигали поплисти. Коли наші війська розпочали наступ по всьому фронту, почали звільняти і морські порти. Доблесних захисників нагороджували медалями "За оборону Ленінграда", "За оборону Одеси", "За оборону Севастополя", "За оборону Радянського Заполяр'я". (Прикріплює медалі до відповідних містах.)\nБагато бід мій дід знав.\nНа обличчі - рубці від ран.\nЯ пишаюся улюбленим дідом:\nДід мій - бравий ветеран.\nВоював дідусю як треба -\nПіднімався першим у бій,\nІ з перемогою, весь у нагородах\nПовернувся він додому.\nЩоб порошинка не впала -\nДід мій у буденні дні\nОрдена свої, медалі\nУ скрині на дні зберігає.\nА коли на День Перемоги\nДістає він ордену, -\nХата старенька діда\nВся сяйвом повна!\nДіду всюди честь і слава,\nНе зазнався все ж дідусю\nІ тому по праву\nВетераном я пишаюся!\nПісня «З дідом на парад» Л. Олифировой\nВедучий . Звільнивши свою країну, наші війська допомогли вигнати фашистських загарбників та з інших європейських країн. Піснями, танцями, квітами зустрічали армію-визволительку народи цих країн.\nПройшов крізь бурі, війни,\nЩоб на землі був вічно світ\nІ жили ми спокійно.\nПарний чеський танець "Аннушка"\nПровідний. Травень 45-го. Перемога. Наші війська в Берліні - лігві фашизму. Над містом майорить наш червоний прапор. І з'явився самий головний орден - орден "Перемога". Їм були нагороджені всього 16 осіб. Першим орденом був нагороджений маршал Георгій Костянтинович Жуков. (Прикріплює орден на карті.)\nНаш народ ворога разив,\nПереможний прапор Над Берліном -\nВін пройшов через полум'я і воду,\nСлава Червоної Армії його!\nП'єса "Слався!" під музику Глінки М.\nСолдат в атаку йшов не за нагороду,\nАле велика нагороди тієї ціна\nВ ім'я честі військової і правди,\nЩоб не розголосити земній кулі знову, -\nСолдатської крові пролито сповна\nЩоб пам'ятав ворог урок війни суворою,\nПісня "День Перемоги" А. Абрамова


Догмат, у якому наслідок передував причині | CREDO\n08 Грудня 2020, 13:22 1567\nЦей догмат, крім свого марійного характеру, також показує нам, що Бог може діяти поза часом.\nВід часу проголошення догмату про Непорочне Зачаття вже минуло 166 років. Може здаватися, що це вже чимало; але, попри це, в ментальності багатьох вірних Непорочне Зачаття все ще асоціюється з зачаттям Ісуса.\nБагато хто думає: як це так — Ісус був зачатий 8 грудня, а вже 25 грудня народився? Це показує, як багато ще треба зробити щодо правильного розуміння цього догмату.\nСам догмат вказує на найбільше чудо в історії людства. Це особливе чудо, бо воно показало нам дію Бога, яка виходить поза час. У чому воно полягає?\nБог діє поза часом\nОтже, в шлюбі Анни та Йоакима, батьків Марії, була зачата дівчинка, яка не мала провини первородного гріха. Але щоб це могло статися, мала діяти благодать події, яка ще тільки мала відбутися!\nЦе була подія, яку звершив Син тієї Дівчинки. Це була смерть на хресті. Простіше кажучи, при зачатті Марії діяла благодать спасіння, яке здійснив у майбутньому Ісус Христос. Аж важко це уявити!\nЦей догмат, крім свого марійного характеру, також показує нам, що Бог може діяти поза часом. Може зробити речі, які порушують закон, що стверджує: «причина передує наслідку». У цьому разі наслідок випередив причину. Перебіг часу був зворотний. Світ Бога виявися дивовижнішим, ніж уявляли вчені та філософи.\nЯкі ж практичні наслідки цього догмату? Насамперед, він показує нам, що все добре у нашому житті — не наша власність, а належить Богові. Марія — непорочна не через власні вчинки чи характер, а завдяки Божій благодаті.\nВсе добре народжується в Ній із заслуг Господа на хресті. Це важлива істина, бо іноді ми схильні приписувати собі добро, яке не від нас. Навіть Ісус висловлював таку думку, кажучи: «Добрий лише Бог!»\nЦе правда. Бог добрий. Ми тільки наслідуємо Його доброту. «Ми, слуги недостойні, виконуємо те, що нам наказано робити». Це не ганьба для нас, адже Марія теж погодилася бути смиренною слугинею Господньою. Вільна від гріха, Вона є свідченням величі Бога — Бога чудес поза часом і простором.\nПереклад CREDO за: о.Матеуш Шершень SCMA, Aleteia


ЗНО-2020 в умовах карантину – що скасувала Рада та кому треба складати іспити » Слово і Діло\n19 червня 2020, 18:40\nІнформація про те, що Верховна рада скасувала ДПА, у тому числі в формі ЗНО, багатьох збила з пантелику. Водночас у Міністерстві освіти заявили, що скасування ЗНО є неприпустимим, оскільки це єдиний об’єктивний інструмент оцінювання та механізм прозорого вступу до вишу, а його відсутність створить значні корупційні ризики. «Слово і діло» розбиралося, що ж буде із ЗНО, хто повинен проходити тестування та в які терміни.\nСкасували ДПА чи ЗНО?\nУчнів шкіл, профтехів та студентів коледжів, які завершують здобуття повної загальної середньої освіти у 2019-2020 навчальному році, звільнено від державної підсумкової атестації (ДПА). При цьому за власним бажання ДПА все-таки можна пройти. Відповідний закон 18 червня 2020 року ухвалила Верховна рада України.\n«Через епідеміологічну ситуацію парламент ухвалив рішення звільнити випускників нинішнього навчального року від державної підсумкової атестації. Водночас випускники мають право пройти ДПА, у тому числі у формі ЗНО, за власним бажанням. МОН вже розробляє методичні рекомендації для закладів освіти – їх буде надіслано найближчим часом», – пояснила тимчасово виконувачка обов’язків міністра освіти і науки України Любомира Мандзій.\nТобто випускники, які вирішили у 2020 році вступати до вищих навчальних закладів, обов’язково повинні будуть скласти ЗНО. А щоб додати кілька балів до свого результату, вони можуть також скласти і ДПА.\nСкасування обов’язкового ДПА для випускників, по суті, стосується тільки тих, які не збираються цьогоріч поступати. Для абітурієнтів все залишається чинним, як і раніше.\nКоли будуть проводити ЗНО?\nУ МОН повідомили, що готові до проведення ЗНО у безпечних умовах та відповідно до рекомендацій Головного державного санітарного лікаря України і епідеміологічної ситуації.\nДля проведення зовнішнього незалежного оцінювання в безпечних умовах все готово: закуплені маски, безконтактні термометри і антисептики.\n«ЗНО відбуватиметься в безпечних умовах відповідно до рекомендацій головного санітарного лікаря України. Зараз у нас все готово для проведення ЗНО з 25 червня до 17 липня», – сказала Любомира Мандзій.\nОтже, ЗНО відбудеться з 25 червня до 17 липня, як і планувалося раніше.\nУ МОН зазначили, що у 2020 році на основну сесію ЗНО зареєструвалися 379 тис. 493 учасники, які вибрали 1 млн 227 тис. 154 тестування. Для всіх учасників підготовлені 82 тис. 890 аудиторій у 5 тис. 188 пунктах тестування.\nЧому ЗНО-2020 не є добровільним, як писали деякі ЗМІ?\nУхвалений Верховною радою законопроект про скасування обов’язкового ДПА передбачає, що «здобувачі освіти, які завершують здобуття повної загальної середньої освіти у 2019-2020 навчальному році, мають право пройти державну підсумкову атестацію, у тому числі у формі зовнішнього незалежного оцінювання, за власним бажанням».\nСлід розуміти, що ДПА і ЗНО – це два різні іспити.\nДПА – це іспит, який випускники шкіл складають, щоб отримати сертифікат про середню освіту, а ЗНО складають, щоб мати можливість вступити до вишу. І його складають не тільки випускники шкіл, але й ті, хто закінчує технікуми, коледжі й планує вступати до вишів.\nЯкщо випускник не збирається у 2020 році вступати до вишу, то він може обмежитися ДПА, або, як це відбудеться цього року, взагалі не складати його. Але для вступу до університету чи інституту необхідно скласти ЗНО.\nТому цьогоріч ті, хто просто закінчує школу і хоче отримати сертифікат про середню освіту, звільняються від ДПА, які є, по суті, випускними іспитами. Але для абітурієнтів-випускників ЗНО обов’язкове.\nТакож складати ЗНО треба тим, хто планує вступати до вишу після закінчення середньої освіти у коледжі, технікумі чи просто не мав результатів ЗНО з попередніх років або бажає покращити свій результат.\nЯк відмовитися від складання ДПА?\nВірогідно, тим випускникам, які не хочуть складати ДПА, школи видаватимуть сертифікати про середню освіту, де в додатках до сертифікатів буде зазначено «Звільнений/Звільнена від ДПА». Попередньо планувалося, що оригінали сертифікатів видаватимуть до кінця червня.\nДля випускників 2020 року, які будуть вступати до вишів, передбачена можливість результати ЗНО зарахувати як бали ДПА. Якщо ЗНО буде успішне, то його результати можуть підвищити середній бал атестату, що збільшує шанси на вступ.\nЯк можна буде перенести бали, щоб покращити свій результат, МОН найближчим часом повідомить, після того, як розробить відповідний механізм.\nРаніше ми детально розбиралися, коли та за яких умов проводитимуть ЗНО-2020 в умовах карантину та що буде зі вступною кампанією.\nТакож ми писали, що через коронакризу в українських вишах може збільшитися кількість абітурієнтів за рахунок тих, хто не поїде навчатися за кордон.\nВерховна рада ЗНО 2020 МОН Коронавірус в Україні Дата проведення ЗНО 2020 Розклад ЗНО2020


ТЕРМОЯДЕРНІ РЕАКЦІЇ. ЕНЕРГІЯ СОНЦЯ Й ЗІР - ФІЗИКА АТОМА ТА АТОМНОГО ЯДРА. ФІЗИЧНІ ОСНОВИ АТОМНОЇ ЕНЕРГЕТИКИ - Підручник Фізика 9 клас з поглибленим вивченням - Т М. Засєкіна - Оріон 2017 рік\n§ 41. ТЕРМОЯДЕРНІ РЕАКЦІЇ. ЕНЕРГІЯ СОНЦЯ Й ЗІР\n- У чому особливості термоядерної реакції\n- Що таке ядерна реакція\nМеханізм термоядерної реакції. У попередніх параграфах ми розглядали ядерні реакції розпаду радіоактивних речовин, що зумовлені перетворенням атомних ядер у результаті їх взаємодії з елементарними частинками й між собою. І з’ясували, що під час поділу важких ядер виділяється велика кількість енергії. Так під час поділу одного ядра урану-235 виділяється 200 МеВ енергії. Проте виявилося, що при злитті (синтезі) легких ядер виділяється ще більше енергії. Наприклад, якщо здійснити злиття ізотопів водню (дейтерію і тритію), то в результаті цього утворюється гелій і випромінюється нейтрон Н + Н Не+ n .\nУ цій реакції беруть участь всього 5 нуклонів, а виділяється 17,6 МеВ енергії (мал. 215).\nЯкщо врахувати, що в реакції синтезу в розрахунку на один нуклон виділяється приблизно 3,5 МеВ енергії, а при радіоактивному розпаді ядра урану — «всього» 1 МеВ на нуклон, то зрозуміло, що реакції синтезу набагато вигідніші з точки зору одержання енергії.\nТакі реакції називаються термоядерними. Сама назва цих реакцій вказує на їхню особливість — вони відбуваються за дуже високих температур. З’ясуємо чому.\nЩоб почалося злиття ядер, їх потрібно наблизити одне до одного на відстань дії ядерних сил. Для такого зближення потрібно подолати кулонівське відштовхування ядер, яке різко зростає зі зменшенням відстані між ядрами. Для цього потрібно, щоб ядра атомів мали дуже велику кінетичну енергію, тобто щоб їхня швидкість була досить великою. Це можливо лише за дуже високих температур (десятки й сотні мільйонів градусів). Тому реакція ядерного синтезу й називається термоядерною реакцією.\nТермоядерними реакціями називаються ядерні реакції синтезу легких ядер у важчі, що супроводжуються виділенням енергії (мал. 216).\nМал. 215. Схема ядерного синтезу\nЗ фізичної точки зору зрозуміло, що енергія, яка вивільняється у процесі радіоактивного розпаду ядер, — це, в основному, кінетична енергія уламків, що набули її внаслідок дії електричних сил відштовхування.\nМал. 216. Термоядерні реакції\nПри термоядерному синтезі енергія вивільняється в результаті прискореного руху нуклонів назустріч один одному під дією набагато потужніших ядерних сил. Простіше кажучи, при поділі ядер вивільняється енергія електричної взаємодії, а при синтезі ядер — енергія сильної (ядерної) взаємодії.\nТермоядерні реакції відбуваються за надвисоких температур (107-109 °С).\nЗа таких температур речовина є повністю йонізованою та перебуває в стані плазми.\nЗдійснення реакцій керованого термоядерного синтезу в земних умовах відкриє перед людством перспективу отримання екологічно чистої і практично невичерпної енергії.\nНа даному етапі розвитку науки та техніки вдалося здійснити тільки некеровану реакцію термоядерного синтезу у водневій бомбі, де висока температура досягалася за рахунок вибуху уранової або плутонієвої атомної бомби.\nЕнергія Сонця й зір. Термоядерні реакції відіграють надзвичайно важливу роль в еволюції Всесвіту. Сонце й деякі інші зорі випромінюють у космічний простір величезну енергію, що вивільняється в процесі термоядерного синтезу чотирьох легких ядер водню в одне ядро гелію (мал. 217). При перетворенні одного кілограма водню на гелій виділяється така кількість теплоти, якої достатньо для того, щоб закип’ятити півтора мільйона кубометрів води.\nМал. 217. Термоядерні реакції на Сонці\nТемпература в центрі Сонця становить близько 13 мільйонів градусів. За такої температури атоми повністю йонізовані, тобто навколо їхніх ядер уже немає електронних оболонок. Фактично Сонце заповнене електронно-йонним газом. Висока температура спричинює колосальний тиск цих газів, тому ядра можуть наблизитися значно ближче одне до одного, ніж у земних умовах за звичайних температур.\nЦікаво, що термоядерна реакція на Сонці протікає дуже повільно. Для того щоб чотири ядра водню перетворилися на ядро гелію, має пройти декілька мільйонів років. За такого повільного процесу Сонце може виділяти величезну кількість теплоти тільки завдяки тому, що в цьому процесі одночасно бере участь велетенська маса речовини. Разом з випромінюванням енергії кожної секунди Сонце втрачає чотири з половиною мільйони тонн своєї маси. Але для Сонця ця втрата абсолютно мізерна. Маса Сонця настільки велика, що за два мільярди років безперервного випромінювання Сонце втратило не більш ніж одну десяту відсотка своєї маси.\nУчені підрахували, що запасів водню на Сонці вистачить на 100 мільярдів років.\n1. У чому різниця між реакціями ядерного поділу та синтезу?\n2. Чому для термоядерної реакції необхідна висока температура?\n3. Ядра яких елементів вступають у реакцію термоядерного синтезу на Сонці?\n4. Чому маса Сонця зменшується?\n5. На скільки років за підрахунками вчених має вистачити запасу водню на Сонці?


Ужгородська лікарка розповідає про особливості гормону "пролактин" та його вплив на організм жінки.\nЛікар акушер - гінеколог Ужгородського міського пологового будинку Юліанна Кажмір продовжує просвітницьку роботу серед жінок. ЦЬого разу вона доступно і просто розповідає про такий гормон, як пролактин:\n"Пролактин. Практично всі ефекти цього гормону звязані із розмноженням. Мій «улюбленець» та самий містичний гормон нашого тіла. Його ефекти ще до кінця не вивчені, але навіть те, що відомо людству сьогодні – вражає! Основна функція пролактину – це забезпечення лактації у жінок, що годують грудьми: він забезпечує виділення молозива, та перетворення його у молоко, ріст молочних залоз та збільшення числа дольок і проток у них. Тому, з цього виходить, що лактація – це стан фізіологічного підвищення пролактину. Але… крім молочних залоз, рецептори пролактину виявлено майже у всіх інших органах тіла (навіть у легенях, серці, печінці, селезінці, м’ язах та шкірі), та дія цього гормону на них поки не відома. Які ж відомі нам «спецефекти» пролактина, окрім забезпечення лактації?\n– Гальмування овуляції , і відповідно з цього ненастання вагітності\n– Пов’язана з п.1 відсутність менструацій протягом декількох місяців\n– Виділення молозива з сосків у негодуючих жінок\n– Зниження статевого потягу, звідси – зниження лібідо\n– Сухість піхви (і під час сексуального збудження)\n– Біль під час статевого контакту\n– Зміна емоційного стану - плаксивість, подразливість\n– Збільшення апетиту та маси тіла\n– Поява чоловічих рис у жінок ( оволосіння по чоловічому типу, зміна фігури, голосу)\n– Себорея та зрідження волосся.\n– Збільшення виділення слини\nФізіологічно рівень пролактину підвищується під час:\n– Фізичного навантаження\n– Статевого акту\n– Після оргазму\n– Стимуляції грудей ( кормління грудьми, руки партнера, душ).\n– Рівень пролактину підвищується при прийомі деяких препартів, таких як антидепресанти, антипсихотики, нейролептики, амфетаміни, деякі антиаритмічні препарати, протирвотні, антигістамінні (антиалергічні) препарати та увага – естрогенів, тобто комбінованих оральних контрацептивів (КОКи).\nТому прийом КОКів при підвищеному рівні пролактина строго заборонений, і перед призначенням КОКів аналіз на рівень пролактину є одним із обов’язкових.\nТому, виходячи з того, всі ці фактори потрібно уникати за добу до обстеження! Якшо ви понервували перед аналізом, провели безсонну ніч – аналіз не буде дійсним.\nТакож важливий момент – аналіз здається строго натще. Навіть кава, цигарка, пів скибки хліба, здатні призвести до хибних результатів.\nАналіз прив’язаний до дня циклу! Як я писала вище, естрогени , що «грають» в першій половині цикла – підвищують рівень пролактину, тому всупереч поширеній думці і «схемам» в пакетних обстеженнях деяких приватних лабораторій, аналіз повинен здаватись виключно за декілька днів до настання менструації.\nПатологічні причини підвищеного рівня пролактина:\n– Пухлина гіпофізу – пролактинома. Як правило при пролактиномі рівні пролактину зашкалюють, тому, її не потрібно шукати при рівні пролактину менше 50 нг/мл.\n– Гіпотериоз (нестача гормонів щитовидної залози).\n– Синдром полікістозних яєчників.\n– Хронічна ниркова недостатність.\n– Системний червоний вовчак (улюблене захворювання доктора Хауса – «волчанка, сер»).\n– Ревматоїдний артрит (ревматизм).\n– Недостатність кори наднирників та ін..\nОкремо виділяють ідіопатичну гіперпролактинемію, тобто самостійну, не прив’язану до іншого захворювання - підвищення активності клітин гіпофізу, що виділяють пролактин, при незмінній їх кількості. Причини людству поки не відомі…\nЩодо лікування . Лікування будь – якої форми гіперпролактинемії проводиться антигормоном, що знижує його рівень та не менше ніж 6 місяців. Усі інші схеми, як правило, неефективні".\nДля жінки - як краще носити чоловічий одяг\nШкода та користь пудри для обличчя: що варто знати, обираючи косметику\nНаслідки регулярного недосипання: цікава інформація для ужгородців\nГоловне під час вагітності – ваш спокій і комфорт!