Интервью Виталия Косовского «Украинскому футболу» - ФK «Динамо» Київ. Офіційний сайт\nИнтервью Виталия Косовского "Украинскому футболу"\nИнтервью Виталия Косовского «Украинскому футболу»\nЦей хлопець справжній джентльмен на футбольному полі. Не пригадую, щоб він свідомо пішов на грубість, був вилучений з поля. Винятково порядним півоборонець залишається і за межами спортивної арени. Свого часу симпатики не уявляли київське “Динамо” та національну команду України без вихованця подільського футболу. Але ціла низка травм змусила Косовського залишитися на певний період поза межами улюбленої роботи.\n— З чого все почалося, Віталію?\n— Травми переслідують мене досить давно. Впродовж останніх трьох років вони, на жаль, постійно йдуть поруч. Головна проблема — хвороба спини. Усі інші тягнуться від неї — литки, пахові кільця, колінний хрящ. Недавно повернувся з Трускавця, де проходив курс лікування.\n— Його результати додають оптимізму? Коли знову вийдеш на поле?\n— Орієнтовні строки лікарі назвали, проте сам розумієш, що загадувати чи тим більше щось обіцяти не хочу. Непокоїть ще й коліно. Нарощую хрящ. Це тривалий процес. Ще три-чотири місяці не зможу навіть бігати.\n— Допомагають вітчизняні ескулапи?\n— Так, виїжджати за кордон недоцільно. У Кончі-Заспі створені всі умови для відновлення. Останні роки грав через “не можу”. Проблема зникне, коли вилікую спину.\n— Чутки про твій можливий перехід з “Динамо” стають усе більш систематичними. Кому як не тобі їх підтвердити чи спростувати?\n— З легкістю зроблю друге. Хто запрошуватиме хворого футболіста? Я належу Києву, хоч строк моєї угоди вичерпався ще влітку минулого року. Куди ж, цікаво, мене “сватають”?\n— В ужгородське “Закарпаття”, наприклад.\n— О, це дуже просто пояснити. Перебуваючи на лікуванні в Трускавці, я отримав запрошення від головного тренера ужгородців Юрія Калитвинцева (ми товаришуємо сім‘ями) стати свідком урочистей, присвячених 100-річчю закарпатського футболу та виходу команди до вищої ліги. Відвідав місто з дружиною і цим дав привід для появи чуток.\n— Під орудою тренера Калитвинцева пограти не хотілося б?\n— Неправомірно так ставити питання. Хоча я приємно здивований ставленням оточуючих людей до тренера “Закарпаття”. Керівництво клубу, вболівальники цілковито довіряють Калитвинцеву. Приємно, що Юрко знайшов себе на тренерській стежині. Але мої думки нині лежать у іншій площині.\n— Нині, як ти сам зазначив, належиш Києву. І триває це з 1994 року.\n— Точно. На фініші третього чемпіонату України вінницька “Нива”, за яку я тоді виступав, проводила виїзний матч в Одесі. Наступного дня мав приєднатись до складу володаря першого Кубка України. Але вийшло так, що опинився в Києві. Це стало несподіванкою як для мене, так і для моїх рідних. Відбулося все блискавично.\n— Ініціатором запрошення був Йожеф Сабо?\n— Можу лише здогадуватись, що без його втручання та наполегливості не обійшлося.\n— Ти одразу міцно закріпився у стартовому складі. Небагатьом це вдавалося. Що допомогло?\n— Бажання працювати. Місця серед одинадцяти перших ніхто не обіцяв. На зборах усі були поставлені в рівні умови — ветерани клубу і дебютанти.\n— У Вінниці ти діяв на позиції нападника, Сабо ж тебе перекваліфікував. Перехід у інше амплуа дався безболісно?\n— Відносно. В юнацькій збірній СРСР я грав лівого “хава”. Навички виступів на цій позиції були, довелося їх знову застосовувати.\n— Уперше на євроарені проти данського “Силькеборга”?\n— Так вирішив жереб. У Данії розіграли нульову нічию, хоч моменти для взяття воріт були: я поцілив у штангу, Ребров не реалізував вихід сам на сам. Зате провів вирішальний гол у повторному поєдинку в Києві. На останніх хвилинах — рахунок 2:1, суперник робить усе, щоб забити рятівний другий м‘яч, але вдалося в швидкій контратаці вгатити шкіряний “снаряд” під поперечину.\n— Вихід до Ліги чемпіонів був оформлений 24 серпня. До національного свята додалося й футбольне. Мабуть, останнє того року. Чому?\n— Не все одразу. Результати жеребкування сприйняли філософськи. Так чи інакше від матчів з грандами нікуди б не поділися. Євроліга випадкових відвідувачів не терпить. Виступили посередньо, але на вихід з групи годі було розраховувати. Об‘єктивно ми поступились за всіма показниками.\n— Мандражував тоді перед виходом на поле?\n— Особливо ні. Не зеленим же новачком був. Мав досвід виступів за збірну СРСР (щоправда, на юнацькому рівні), але накопиченого багажу було недостатньо. Ліга чемпіонів — особливе змагання. Її сутністю переймаєшся лише з плином часу. Спортивної злості вистачало, але її нічим було підкріпити.\n— Особливої прикрості завдав українським уболівальникам виступ молодіжної збірної, захищати кольори якої тебе постійно запрошували. Тій генерації до снаги було досягти більшого?\n— Цілком. Ти вірно відзначив — комплектувати команду було з кого. І мета стояла єдина — вихід до 1/4 чемпіонату Європи з подальшою олімпійською путівкою. Мали добре збалансовану за лініями команду, яка так і не змогла в останньому матчі в Італії відстояти нічию. За рахунку 0:1 вирівняв становище, але ще одна помилка перекреслила наші сподівання. Підопічні ж Чезаре Мальдіні згодом здобули звання найкращої команди Старого Світу у своєму віці.\nАле згадати мікроклімат у команді приємно. Не скажу, що не відчував конкуренції, але усвідомлення перспективи тієї збірної слугувало додатковим стимулом.\n— Невдача наклалася і на, без перебільшення, трагічний факт для київського “Динамо”. Трирічна дискваліфікація і прощай усі надії?\n— Гіркі спогади. Спочатку керівництво клубу добилося права заявитись саме до Ліги чемпіонів, потім усунули данський “Ольборг” й здолали опір “Панатінаїкоса”. Сумну звістку почули на базі. Спочатку не повірили. Коли ж інформація підтвердилася... Боляче було спостерігати за матчами суперліги по телебаченню. Не зі своєї провини опинились “чужими на святі життя”.\n— Кінець 1996 року позначився приходом Лобановського. Зрадів можливості працювати з Метром?\n— Назагал так. Кожен прагнув зарекомендувати себе перед Валерієм Васильовичем, якнайкраще. Ще за роботи Сабо Лобановський стежив за нами очима Пузача. Присутність Анатолія Кириловича допомогла подолати психологічний бар‘єр, і з появою Лобановського усі шпарко віддались роботі.\n— Загальновідома вимогливість Лобановського не відлякувала?\n— Повторюсь, заохочувала. Подейкували, що Маестро змінився під час закордонного вояжу, став м‘якшим, але на зборах навантаження були значні. Утім, їх необхідність усі розуміли.\n— Методи роботи Сабо нинішній наставник “Динамо” змінив докорінно?\n— Не став би проводити паралель. Сказати, що все змінилось, було б неправильно. Сам Лобановський зазначав, що починав він не з нуля. Лише познайомив нас зі своїм баченням розвитку сучасного футболу, який ставить нові вимоги до гравців.\n— Довіру тренера ви почали виправдовувати швидко, переможним поступом у Лізі чемпіонів.\n— У цьому контексті важко переоцінити стартовий матч з ПСВ на виїзді. Перемога стала поштовхом для майбутніх тріумфів.\n— Тільки не над “Ювентусом”.\n— Шансів, одверто кажучи, було обмаль. Усе на користь італійців — розпал європейського сезону, вищий клас виконавців.\n— Наступного сезону стрибнули на сходинку вище.\n— А могли й на кілька щаблів. Домашній поєдинок з “Байєрном” забути неможливо. Саме невтриманий у Києві двом`ячевий гандикап став би запорукою успіху проходження мюнхенців.\nУ травні Валерій Васильович вивів команду на пік фізичної готовності. Позмагалися б з “Манчестером” на рівних.\n— І почалося поступове падіння. Чим його можна пояснити?\n— Команду залишили провідні гравці — Шевченко, Лужний. Андрія замінити дуже важко: він міг обіграти по півкоманди суперника, став одним з найкращих бомбардирів Ліги чемпіонів 1998/99. Дай Бог, щоб у київському “Динамо” з`явився новий Шевченко.\n— Судячи з усього, він не буде українцем. Саме про це говорить спрямованість роботи селекційної служби клубу. Ставка на іноземців виправдана?\n— Компетенція наших селекціонерів не підлягає сумніву. У кожного свої функції. Я не можу оцінювати їх дії.\n— Тріумф, який набув гучного розголосу. Інтрига пішла на користь київським динамівцям?\n— Безумовно. Ігровий рівень нашого чемпіонату (кажу про це як учасник ще прем‘єрного турніру) невпинно зростає...\nА щодо цих розмов... Комусь хочеться побачити плями на сонці. Днями гостював у Вінниці. Довелось чути, що “Дніпро” у останньому турі поступився нам ще до виходу на поле. Люди не знають про легалізований стимул з боку “Шахтаря”. Дніпропетровці після матчу плакали. Вони зробили все що могли, але щастить найсильнішому.


Пілінг-гель від чорних цяток\nПілінг-гель м'яко усуває чорні точки і відлущує омертвілі клітини, надаючи обличчю рівний тон. Ензими папайї та AHA-кислоти звужують пори та освітлюють епідерміс, а гіалуронова кислота й олія жожоба забезпечують зволоження і розгладження шкіри.\nОб'єм: 30 гр\nІнгредієнти: гліцерин, полігліцерил-10 лаурати, цеоліт, насіння полуниці, 1,2-гександіол, екстракт папайї, олія насіння жожоба, гіалуронат натрію, аскорбінова кислота, вугільна пудра, гліколева кислота, поліакриламід, C13-14 ізопарафін, ванілін бутиловий ефір, лаурет-7, ароматизатор, бутилен гліколь, спирт, феноксіетанол, етилгексилгліцерин, динатрій ЕДТА, вода.\nСпосіб застосування: Нанесіть невелику кількість гелю на чисту вологу шкіру носа. М'яко помасажуйте круговими рухами протягом 2-3 хвилин. Змийте теплою водою. Для більш інтенсивного відлущування використовуйте разом із міні-пензликом Buddy I.M. Рекомендується застосовувати 1-2 рази на тиждень.


У Новій Зеландії пробурять свердловини у згаслому вулкані для видобутку геотермальної енергії : EcoTown\nУ Новій Зеландії пробурять свердловини у згаслому вулкані для видобутку геотермальної енергії\nІніціатором проекту Майкл Пейлін, старший викладач Університету Отаго, передає bbc.com.\nДві свердловини пробурять на глибину 500 м (1600 футів) для моніторингу породи і визначення потенціалу виробництва геотермальної енергії.\n"Протягом деякого часу було відомо, що у районі Данідіна поверхневий тепловий потік приблизно на 30% вище, ніж очікувалося на основі попередніх вимірювань", - пояснює доктор Майкл Пейлін.\nСаме до цього вільного тепла доктор Пейлін і сподівається підключитися.\nТемпература в ядрі Землі, яка починається на глибині 2890 км (1800 миль) під поверхнею, може досягати 5400°C, що приблизно відповідає температурі поверхні Сонця. Це тепло з часом піднімається вгору, і розплавлена порода, відома як магма, повзе до поверхні, несучи величезне тепло.\nГеотермальні енергетичні компанії бурять свердловини, і в міру того, як гаряча вода піднімається через свердловину, тепло витягується і використовується для виробництва електрики або опалення прилеглих будинків.\n"Краса геотермальної енергії полягає в її доступі до тепла і сфер, у яких вона може бути використана, - говорить Розалінд Арчер, директор Геотермального інституту Оклендського університету. - Тепло, замкнене у Землі, постійно доступне».


ВИСТОЯВ КИЇВ. В СТОЛИЦІ СВІТАЄ! | Новини на Gazeta.ua\nВИСТОЯВ КИЇВ. В СТОЛИЦІ СВІТАЄ!\nВін чорний від горя,\nгніву і гарі.\nВін чорний від гадів,\nщо виповзають не з Чорного моря\nй чорних копалень –\nз чорних казарм\nтричі чорної влади\nз чорним правителем з чорним минулим,\nщо воссідає на чорному троні,\nкотрий стоїть на багнетах і дулах\nу Межигірському чорному схроні.\nЧорний вівторок – це їх домовина.\nЧорний вівторок назавжди поглине\nЧорних стерв'ятників, звірів і гадів –\nЧорний вівторок в вогні догорає.\nВ столиці світає!\n19 лютого, 07 година 10 хвилин


У Хмельницькому офіційно призначили директора Департаменту освіти і науки : 05:02:2021 - vsim.ua\nУ Хмельницькому офіційно призначили директора Департаменту освіти і науки\nФото - НГП\nНадія Балабуст офіційно стала керівником Департаменту освіти і науки Хмельницької міської ради.\nДепартамент освіти і науки тепер офіційно має керівника. Ним стала Надія Балабуст. Відповідне розпорядження Олександра Симчишина від 4 лютого оприлюднили на сайті Хмельницької міської ради.\nЯк йдеться у рішенні, підставою для призначення стала заява Надії Балабуст. До цього вона була заступницею директора з економічних питань, а також тимчасово виконувала обов’язки керівника.\nУ розпорядженні мера йдеться, що нова очільниця Департаменту матиме посадовий оклад згідно штатного розпису, черговий 8 (восьмий) ранг посадової особи місцевого самоврядування, а також надбавку до зарплати у розмірі 50% до посадового окладу.\n"Встановити з 05 лютого 2021 року директору Департаменту освіти та науки БАЛАБУСТ Надії Юріївні надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 50% до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг та надбавки за вислугу років", - йдеться у документі.\nНа Хмельниччині виявили ще дві сотні випадків СOVID: де найбільше Що ви знаєте про хмельницьке пиво (ТЕСТ) ТОП-10 фото лютого, які хмельничани публікували в Instagram Хмельницький в Instagram. Кращі фото за 22-27 квітня\nА Ліфа її видали? Бо який хмельницький чиновник без захисту екології.\nГлавное,что бы понимала людей и не смотрела в кошельки, Я ,уверена, зарплата хорошая,но посему то всем было мало...брали взятки.И еще одно...не зазновайтесь, не носите карону,а будьте. просто на уровне тех людей,которые к вам обращаются и все будет у вас, хотя мало верится...\nВітаємо, здобуття задуманих планів...


Персональний сайт учителя інформатики - GURT_САЙТЫ_ШКОЛА\nМій сайт Четвер, 27.06.2019, 02:02\nВЕБ-САЙТИ УЧНІВ НАВЧАЛЬНИХ ЗАКЛАДІВ\nКАГАРЛИЦЬКОГО РАЙОНУ КИЇАСЬКОЇ ОБЛАСТІЇ\nРобота учня 10-го класу Бондаренка Олега\nРобота учнів 11А класу\nРобота учня 9А класу Шелудька Романа\nВеб-сайт, або просто сайт (англ. website, від web - павутина, "веб" і site - "місце") - це одна або сукупність веб-сторінок, доступних в інтернеті через протоколи HTTP/HTTPS; Веб-сайт - це місце в інтернеті, яке визначається своєю адресою (URL), має свого власника і складається з веб-сторінок, які сприймаються як єдине ціле.\nСторінки сайтів можуть бути простими статичними наборами файлів або створюватися спеціальною комп'ютерною програмою на сервері - так званим движком сайту. Движок може бути або зроблений на замовлення для окремого сайту, або готовим продуктом, розрахованим на якийсь клас сайтів.\nДеякі з движків можуть забезпечити власнику сайту можливість гнучкої настройки структуризації і виведення інформації на веб-сайті; такі називаються системами управління змістом.\nВиготовлення сайтів як працюючих цілісних інформаційних ресурсів є складений процес, що залучає працю різних спеціальностей. Загальний термін сайтобудівна діяльність - "веб-розробка".\nПерший в світі сайт з'явився 6 серпня 1991 року. Його творець Тім Бернерс-Лі опублікував на ньому опис нової технології World Wide Web, заснованої на протоколі передачі даних HTTP, системі адресації URI і мові гіпертекстової розмітки HTML. Також на сайті були описані принципи установки і роботи серверів і браузеров. Сайт став і першим в світі інтернет-каталогом, оскільки пізніше Тім Бернерс-Лі розмістив на ньому список посилань на інші сайти.\nВсі інструменти, необхідні для роботи першого сайту Бернерс-Лі підготував ще раніше - в кінці 1990 з'явилися перший гіпертекстовий браузер WorldWideWeb з функціоналом веб-редактора, перший сервер на базі NeXTcube і перших веб-сторінок.


Виноградний слимак: докладний опис тварини, правила утримання\nУліткі23.05.2018 6 тис. 4 тис. 8 хв.\nВиноградний слимак - наземний черевоногих молюск із сімейства геліцід. Природне місце існування даного виду - регіони з теплим і помірним кліматом. Батьківщиною молюска вважаються центральна і південно-східна частини Європи. Сьогодні виноградні равлики населяють всі райони материка за винятком північних широт.\n2.1 Проблеми зі здоров`ям\n4.2 Зовнішні умови\n4.4 Правила годування\n5.2 Інтенсивний метод\n5.3 Напівінтенсивний метод\nТіло равлики є зовні видиму частину - тулуб - і раковину, яка вміщує в себе внутрішні органи, прикриті складками мантії.\nДіаметр раковини дорослої особини варіюється в межах 3,5-5,5 см. Представники цього виду є найбільшими равликами в Європі. Раковина має округлу роздуту форму. Міцні ребристі стінки закручені вправо по спіралі-нижній виток найширший і плавний.\nДовжина ноги дорослої равлики становить 3-5 см, при максимальному витягуванні - до 9 см. Тіло еластичне, м`яке. Густа мережа зморшок по всій поверхні тулуба затримує в організмі вологу і перешкоджає її швидкому випаровуванню.\nУ холодну пору року молюск впадає в анабіоз - сплячку, що триває від 3 до 6 місяців в залежності від регіону і умов, в яких живе організм. Анабіоз може бути наслідком стресу, викликаного порушенням умов утримання.\nПоведінка і самопочуття виноградного равлика багато в чому залежить від вологості середовища. Всуху теплу погоду молюск стає млявим, ховається в природні укриття (в товщі моху, під камінням і листям). Устя раковини при цьому закупорюється тонкою плівкою, яка виконує функцію захисту від зневоднення. В умовах вологого клімату тварина проявляє активність.\nГоловне достоїнство виноградної равлики полягає в тому, що тварина підходить алергікам. Спокійний миролюбний молюск - незвичайний і дуже цікавий вихованець.\nНайпростіший спосіб завести виноградного равлика - вийти на вулицю після літнього дощу або погуляти по тінистому саду. Спочатку необхідно поспостерігати за особиною - вона повинна бути активною і мати здорове природне забарвлення. Тварин з пошкодженими раковинами або видимими дефектами зовнішності краще не брати.\nДругий варіант - купити молюска в зоомагазині або у приватних заводчиків.\nУ народі побутує хибна думка, що равлики - невибагливі вихованці. Насправді їм, як і будь-якого іншого тварині, необхідний якісний догляд в домашніх умовах.\nсубстрат Основна вимога до підстилки - м`якість і рихлість. Добре підходять мох, грунтова суміш і кокосовий субстрат. Все це краще купувати в зоомагазинах, тому що в екоматеріалах, принесених з вулиці, можуть жити сторонні мікроорганізми, паразити\nвентиляція Для дихання молюска потрібно зовсім небагато кисню. Циркуляція повітря не дає субстрату заборонити, запобігає розмноженню водоростей і патогенних мікроорганізмів. На протилежних стінах ємності розташовується по одному горизонтальному ряду з 7-8 отворів. Перший ряд роблять посередині, а другий - на 5 см ближче до субстрату\nПрийнятний для виноградної равлики температурний діапазон - 22-24⁰С. Рівень вологості - 80-90%.\nВиноградний слимак - виключно травоїдна тварина. У домашніх умовах вона харчується:\nЩоб раковина відрізнялася міцністю, здоров`ям і красою, здійснюється підживлення продуктами з високим вмістом кальцію:\nМел. Для годування равликів придатний лише природна крейда. Канцелярський і дитячі крейда містять барвник і клей, а мінеральні камені для птахів / гризунів - гіпс і домішки. Всі ці речовини завдають шкоди чутливій шлунку вихованця.\nяйця, сир, сир, м`ясо;\nЩоб вихованець був здоровий і добре себе почував, годування необхідно здійснювати раз на добу невеликими порціями. Обсяг порції порівняємо з віком равлики - чим дорослішими і крупніше організм, тим більше їжі йому потрібно. Кращий час для годування - вечір, коли молюск прокидається і зростає його активність.\nМолодих особин потрібно годувати двічі на добу, т. К. Їм необхідно більше енергії для росту і повноцінного розвитку. У перші тижні життя їжу кладуть із запасом: новонароджені равлики відрізняються особливим апетитом, а все з`їдене йде в приріст маси.\nОчищати тераріум від слідів життєдіяльності равлики необхідно щодня. Слиз витирається з гладких поверхонь за допомогою вологої ганчірки. Екскременти видаляються в міру появи - зі стінок і кришки їх зручно знімати туалетним папером. Нез`їденим равликами їжа теж повинна вилучатися - залишки обіду підгнивають і стають небезпечними для вихованця.\nГенеральне прибирання проводиться раз в 4-7 днів. Улітку на час пересідає в чисту ємність. Всі об`єкти і декорації виймаються з тераріуму і споліскуються гарячою проточною водою. Для більш якісного видалення слизу бажано використовувати ганчірку або губку. Субстрат необхідно промити (якщо він багаторазовий) або замінити на новий.\nПрибирання здійснюється виключно водою без додавання миючих засобів. Сліди порошків та гелів не змиваються повністю - вони залишаються на стінках житла і маленькими порціями потрапляють в організм равлики, отруюючи її.\nРавлики - гермафродити, тобто. Е. Двостатеві істоти. Принести потомство може будь-яка особина. Акт спарювання триває до 2 годин. Один молюск за рік здатний привести на світ близько 60 дитинчат.\nСьогодні розведення виноградних равликів - прибутковий бізнес. Процес здійснюється трьома методами.\nМетод заснований на утриманні великої кількості особин в спеціально обладнаних теплицях, де равликів посилено підгодовують. Якісний догляд, постійний контроль вологості і температури, багатий раціон - ці фактори провокують прискорений розвиток і розмноження молюсків в промислових масштабах.\nХарактеристика цього методу - розведення равликів на відкритій місцевості в спеціальних загонах. Тварини харчуються пашею і очищеннями від фруктів / овочів, так що витрати на прожиток невеликі. Але і приріст (якісний і кількісний) буде нижче, ніж при інтенсивному методі розведення.


Хмельницьких підприємців закликають встановити креативні велопарковки й отримати приз | Новини Хмельницького "Є" | ye.ua\n06:59, 26 Червня, 2017\nХмельницьких підприємців закликають встановити креативні велопарковки й отримати приз\n20 Квітня, 20161136СуспільствоГалина МЕЛЬНИК\nУ Хмельницькому розпочинається конкурс на найкреативнішу парковку для велосипедів. Фото: автора Велопарковка має бути оригінальної форми, надійною і зручною в користуванні. У Хмельницькому стартував конкурс серед підприємців на найкреативнішу велопарковку. Громадська організація велосипедистів "Критична маса" запрошує власників кав'ярень, магазинів тощо і себе попіарити, і власникам залізних коней допомогти.\n“Спільно з громадськими активістами презентуємо конкурс на кращу велопарковку — пропонуємо підприємцям взяти в ньому участь і біля магазинів чи інших закладів встановлювати велопарковки. Політ фантазії — широкий, це такий напівмистецький проект”, - зауважує заступник міського голови Володимир Гончарук.\nЯк зазначає ініціатор конкурсу Афіна Черкезова, велосипед — транспорт для сучасного міста, а встановлення велопарковки — це спосіб розширити коло клієнтів закладу. Головне, велопарковка має бути оригінальної форми, надійною і зручною в користуванні.\n“Велосипед стає популярним у Хмельницькому, стає альтернативою транспорту. Ми мусимо вийти людям назустріч і створити велоструктуру — доріжки і парковки. Хочемо створити певну коаліцію: велоспільнота, міська влада і бізнес. Велопарковки в усьому світі ще й арт-об'єкти, які покращують імідж міста. У соцмережах, я переконаний, з'являться фото на їх фоні, і підприємці не лише витрачають кошти на виготовлення, а й притягнуть клієнтів до закладів”, - говорить позаштатний радник міського голови з питань велоінфраструктури Сергій Толстіхін.\nКонкурс презентували у міській раді\nВін додає, що так бізнесмени отримають рекламу, піар і всенародну любов, а місто — трохи більше креативу і яскравих фарб. Участь у конкурсі можуть брати і ті підприємці, які вже встановили велопарковки. Підбиття підсумків та нагородження переможців відбудеться у вересні під час Днів сталої енергії. Визначатимуть найкращих велосипедисти у відкритому голосуванні. Підприємці, які займуть перші три призових місця, отримають безкоштовні рекламні площі на місячний термін від міської ради.\nДетальні рекомендації щодо зручної конструкції велопарковок та реєстрації для участі тут. Необхідно залишити відомості про підприємство та додати фото вже встановленої велопарковки.\nТеги новини: велосипед, велопарковка, Толстіхін Сергій, Критична Маса, конкурс, підприємці


Самса – 9 рецептів приготування в домашніх умовах\nДивно смачним, ніжним і соковитим східним пиріжком є самса. Рецепт приготування в домашніх умовах такої страви досить простий і зрозумілий. Найважливіше в процесі – правильно замішувати, згортати і розгортати тісто. Що стосується начинки, (на відміну від звичних чебуреків та інших подібних страв) для самси м’ясо і овочі не перетворюються в фарш, а нарізати дрібними шматочками.\nСамса — класичний рецепт в домашніх умовах\nНайпростішим виявився класичний рецепт. Для нього потрібно підготувати наступні продукти: 1 ст. води і в 4 рази більше борошна, яєчний жовток, щіпку солі, жменя кунжуту, 3 білих цибулини, 340 г будь-якого м’яса з прошарками сала, 80 г вершкового і пару столових ложок рослинного масла.\nУ миску виливається вода, масло, кладеться щіпка солі.\nВ рідину відправляється просеянная біла мука. В залежності від її якості може піти від 3 до 4 склянок продукту.\nЗ перерахованих інгредієнтів замішується круте щільне тісто, як для пельменів. Воно выминается до гладкості і забирається в плівку на 25 хвилин.\nЦибулини та м’ясо нарізати невеликими кубиками, солятся, перемішуються. Можна додати будь-які приправи.\n«Свіже» тісто розкочується в коржик середньої товщини, змащується м’яким вершковим маслом і скручується в рулет, який потрібно вкласти в широку миску, накрити плівкою і прибрати в холод на півгодини.\nДалі охолола «равлик» нарізати невеликими шматочками упоперек. Кожен з них обвалюється в борошні і тонко розкочується.\nНа отримані заготовки викладається м’ясо з цибулею.\nЗ тіста з начинкою ліпляться акуратні трикутники, які потрібно змастити жовтком, збитим з водою, укласти гладкою стороною вгору, присипати кунжутом і випікати 45 хвилин при 170 градусах.\nГотові гарячі пиріжки перекладаються в миску і накриваються рушником з натуральної тканини для збереження м’якості. Аналогічним чином готується і самса тандирна.\nГотуємо з готового традиційного листкового тіста з м’ясом\nЯкщо немає часу займатися непростим тестом для самси, можна купити готове листкове. В якості начинки краще використовувати жирну баранину (800 г), а також: 8 середніх цибулин, 1,5 ч. л. зіри, вершкове масло, сіль.\nМ’ясо гострим ножем рубається на маленькі шматочки. Якщо жиру обмаль, можна влити до баранині невелику кількість рослинного масла.\nТакож в м’ясо додаються мініатюрні кубики цибулі, зіра і сіль.\nТісто розрізається на декілька частин, кожна з яких розкочується, змащується м’яким вершковим маслом, згортається в рулет і охолоджується 15-17 хвилин.\nДалі холодна маса нарізається рівними квадратами, в центр кожного викладається м’ясна начинка. Кінці заготовки підтягуються до середини і щільно защипываются.\nЗаготовки викладають на лист, змащений жиром, і випікаються в жаркій духовці близько 35 хвилин.\nЯкщо не залишити тісто в холоді, то в духовій шафі самса з листкового тіста буде сильно тріскатися в процесі готування.\nЯк приготувати самсу з куркою в духовці?\nПрекрасно поєднується тісто для самси з курячої начинкою. Крім 2 великих стегенець (близько 800 г), потрібно: 3 невеликих цибулини, 110 мл крижаної води, 1 ст. борошна, 140 г вершкового масла, сіль. При приготуванні обговорюваних пиріжків також застосовується жовток і кунжут для декору.\nБорошно в глибокій мисці з’єднується з дрібкою солі і натертим на крупній тертці охолодженим маслом.\nКомпоненти ретельно перемішуються, після чого заливаються крижаною водою. Вручну добре вимісити тісто і поставити в холод на 40 хвилин мінімум.\nЗ кісток зрізається м’ясо птиці і дрібно рубається гострим ножем. До нього додається нашатковану цибулю. Начинку ретельно перемішати і посолити. При бажанні можна додати рубану зелень.\nОхолоджене тісто нарізати на невеликі шматочки, кожен з яких розкачується в коржик.\nНа середину заготовок викладається фарш і збирається трикутник. Шви потрібно скріплювати максимально ретельно.\nВипікається самса з куркою близько 40 хвилин в розігрітій духовці до появи золотистої скоринки.\nЩоб зібрати трикутник з коржі, потрібно підняти бічний і нижній край тесту до центру, а потім зліпити, утворюючи кут. Залишиться лише підняти другий бічний край до середини і скріпити шви.\nНа дріжджовому тесті з фаршем\nСамса виходить смачною не тільки з листкового, але і з дріжджового тіста. Підійде для цього готовий продукт (1 пачка). Для начинки буде використовуватися: 450 р фаршу з свинини і яловичини, 200 г білого цибулі, сіль, пахучі трави.\nЦибулю дрібно шинкуется і змішується з фаршем. Масу потрібно посолити і приправити будь-якими спеціями.\nЗаздалегідь розморожене тісто тонко розкочується, і з допомогою склянки формуються гуртки. У центр кожного з них викладається начинка, після виходить трикутник.\nВажливо зробити заготовку плоскою, сильно притиснувши її долонею.\nПиріжки випікаються на деку, припыленном борошном, 15 хвилин при 220 градусах.\nТаке частування не варто змащувати жовтком, краще змастити тісто підсолодженим молоком.\nЦе східне блюдо порадує гурманів тонким хрустким тестом і соковитою ситної начинкою. Краще використовувати готовий яловичий фарш з цибулею (800 г). А також: 1 ст. теплої кип’яченої води, 800 г борошна, пачку вершкового масла, 1 ст. л. солі, по дрібці зіри і чорного меленого перцю.\nСіль висипається в теплу воду. Як тільки її кристали розчиняться в рідині, можна починати підмішувати в масу борошно.\nСпочатку ложкою, а потім руками замішується щільне тісто.\nЯк тільки маса перестане липнути до пальців, вона згортається в ковбаску і нарізати на 4 рівні частини.\nКожна частина розкачується в тонкий пласт (близько 2 мм завтовшки) і рясно змащують розм’якшеним вершковим маслом.\nВсі чотири заготовки укладаються один на одного і потім згортаються в тугий рулет.\nТісто нарізати на круглі тонкі часточки, кожна з яких тонко розкочується. Загортається всередину начинка, а сторони кола акуратно з’єднуються в трикутник.\nГотується самса з м’ясом в гарячій духовці близько 55 хвилин.\nПиріжки перед випічкою викладаються на деко, застелений промасленим пекарської папером.\nТрадиційна українська самса готується з начинкою з баранини. Найпростіше взяти вже готовий фарш (450 г). Склад компонентів: 450 г борошна, 3 цибулини, стандартну пачку вершкового масла, 2 курячих яйця, 1 ст. води, по дрібці зіри, солі, меленого перцю і кунжуту двох кольорів (чорного і білого).\nЦибулю дрібно шинкуется, мнеться руками, після чого солиться, перчится і присипається зірою.\nФарш з’єднується з подрібненим овочем. При необхідності він також досаливается.\nУ теплій воді розчиняється 0,5 ч. л. солі.\nУ масу додається половина розм’якшеного масла і яйце. Інгредієнти злегка збиваються виделкою.\nДалі невеликими порціями в масу всипається просеянная мука і тісто вимішується руками. Воно не повинно бути занадто м’яким.\nКолобок тесту ділиться на 5 кульок, які накриваються плівкою і залишають на півгодини при кімнатній температурі.\nКожен клубок тонко розкочується і змащують розтопленим маслом. Коли заготовки злегка підсохнуть і вберуть в себе жир, їх можна укладати один на одного.\nСпочатку маса згортається в тугий рулет, потім скручується спіраллю, укладається на тарілку, накривається плівкою і забирається в холод на 50 хвилин.\nОхолоджене тісто нарізати на шматочки, кожен з яких розкачується в тонкі невеликі коржі. На заготівлі викладається начинка, після чого з них формуються трикутники.\nВипікається страву на масляному листі до рум’яного кольору (близько 40 хвилин) при 200 градусах.\nДля прикраси самса посипається сумішшю білого і чорного кунжуту.\nЗ дріжджового тіста з куркою та картоплею\nВ начинку до обговорюваних східним пиріжків можна додавати не тільки м’ясо, але також і картоплю. Від цього самса виходить ще більш смачною і соковитою. Для її приготування використовується: 0,6 л. кислого молока, 11 г сухих дріжджів, 1,5 ст. л. солі і цукру, 1,2 кг якісної пшеничного борошна, 60 мл рослинного масла, 450 г курячого філе, 3 картоплини і цибулини, шматочок вершкового масла, перець ч/м, сіль. Далі детально описується приготування самси з курячим м’ясом і картоплею.\nВ половині склянки теплої кип’яченої води розчиняються дріжджі, сіль, цукор. У масу вливається підігріте молоко, і всі компоненти ретельно перемішуються.\nПотроху в дріжджову суміш всипається просеянная борошно. В самому кінці В тісто відправляється рослинне масло. Маса повинна бути тугий, але еластичною.\nКолобок тесту накривається чистою серветкою на 35 хвилин в теплому місці. Після обминания маса повертається в тепло ще на 50 хвилин.\nКартопля, куряче філе і цибулю нарізати мініатюрними кубиками, перемішуються, солятся і приправляють перцем.\nГотове тісто ділиться на три частини, кожна з яких розкочується, змащується рідким вершковим маслом і укладається на попередню. Стопка заготовок згортається в тугий рулет. Останній нарізається тонкими шматочками (ширина кожного близько 2,5 див).\nКожен шматок тонко розкочується качалкою, всередину кладеться начинка і мініатюрний шматочок вершкового масла.\nСамса згортається трикутником.\nВипічка готується 55-60 хвилин при 190 градусах.\nГотові пишні пиріжки змащуються неароматным рослинним маслом.\nЗ сиром з листкового тіста\nДуже смачною виходить самса з сиром. Начинка в ній буде несолодким – з часником і зеленню. Крім сиру (270 м), потрібно взяти: перо зеленого цибулі, 2 гілочки свіжого кропу, яйце, 4 часникових зубця, 7 г сухих дріжджів, 90 мл жирного молока, 1 ч. л. солі і таку ж кількість цукру, пачку сиру (5%), 450 г борошна, 70 мл олії.\nУ підігрітому молоці розчиняються дріжджі, сіль, цукор. Під плівкою маса залишається на 12 хвилин до утворення пінки.\nЯйце збивається з дрібкою солі.\nБорошно просіюється і змішується з яєчної солоної масою. До цих інгредієнтів виливається готова опара і масло.\nЗамішується тісто пластичне і гладке), яке залишається в теплі на 1,5 години.\nДля начинки сир розтирається з часником і рубаною зеленню. Можна посолити за смаком.\nШматочки тіста розтягуються в круглі коржики, в центр яких викладається сирна маса.\nАпетитні трикутники настоюються в теплі ще 12-15 хвилин, після чого випікаються в гарячій духовці 35 хвилин.\nОстуджується випічка під серветкою.


Тетяна ДАЦЕНКО: «Нехай поруч з вами будуть гідні люди!» - 2 Квітня 2016 - Лохвиця\nГоловна » 2016 » Квітень » 2 » Тетяна ДАЦЕНКО: «Нехай поруч з вами будуть гідні люди!»\nТетяна ДАЦЕНКО: «Нехай поруч з вами будуть гідні люди!»\nСекретар Лохвицької міськради відповідає на актуальні питання щодо життя громади та вітає жінок із приходом весни.\n– Тетяно Василівно, по моїх підрахунках, нова команда перетинає 100 днів перебування за кермом міської влади. Над якими завданнями і питаннями працювали в цей час Ви, як секретар, і чи вдалося їх вирішити?\n– Ста днів поки що немає. Ми прийшли 24 листопада. Найбільш важливим для мене було, аби депутати знайшли спільну мову між собою і не сварились. Можливо, звучатиме банально, але на початку я сказала, звертаючись до них, що тут ми будем працювати на благо міста, а не на благо партійних портфелів, і попрохала, щоб депутати свої партійні квитки лишали за дверима сесійної зали. Поки що, на мою думку, нам вдалось уникнути конфліктів та непорозумінь. А взагалі ми почали із того, що переставивши столи, змінили інтер’єр в сесійній залі. Зробили так, щоб депутати дивились не в спину, а в очі один одному. Тож навіть це, здається мені, допомагає нам. Крім того, внесли до регламенту нововведення, а саме сесійним засіданням має передувати робота колегії депутатів міської ради. Тому всі депутати за день чи два збираються, на обговорення виносяться всі проекти рішень, плідно опрацьовуємо їх, не зважаючи на час, поки не доходим до згоди. Але коли проходить сесія, то вже всі депутати без винятку розуміють, про що іде мова. Крім того, ми офіційно затвердили положення про помічника-консультанта депутата міської ради. Спитаєте, навіщо це? Зрозумійте: 26 округів, 26 депутатів, практично усі ці люди зайняті на основних роботах. Тож аби розвантажити робочий графік, допомогти їм, відтепер кожен депутат має право на 5 помічників. В основному це голови домових, вуличних комітетів, які будуть активно надавать допомогу. Крім того, скажу про себе (і такі випадки є і в інших депутатів). Я на сьогодні – депутат по вулиці Дружби (60-річчя Жовтня). А живу зовсім в іншій стороні. І знайома далеко не з усіма тамтешніми людьми. Тому мені вкрай потрібна буде допомога. Крім того, ми прийняли положення про найактивнішого депутата року. Зрозумійте: необхідно хоч чимось заохочувати депутатів. Адже якщо завдання депутата районної ради – прийти, розібратись у питаннях і проголосувати, то депутат міської ради – це той, хто повинен весь час працювати з іншими людьми. Це складання актів, різного роду обстеження і т. д. Тож до Дня місцевого самоврядування найбільш активні із них отримають грамоти та подяки. Затверджено і прийнято ще ряд програм, яких раніше не було. Як то «Міська програма розвитку фізичної культури і спорту», «Міська програма благоустрою», «Міський автобус», а також «Програма муніципальної підтримки ініціатив громади міста Лохвиці та селища Криниці на 2016 р.». Це означає, що жителі якоїсь вулиці чи кутка виявлять бажання збудувати спортивний чи дитячий майданчик, представлять свій план-проект і виграють конкурс. Чисто символічно зберуть на це хоч би навіть по 1 грн., а все інше профінансує міська рада. Але тоді цей об’єкт буде їхній, бажаний. Вони будуть зовсім по-іншому відноситься до нього. І не дадуть будь-яким вандалам його руйнувати.\n– А що означає програма «Міський автобус»?\n– Хотілося б, щоб автобус їздив по місту. Ми знаємо, що зробити це намагались і до нас. Але, як запевняють, було невигідно, збитково. У нас зараз є проект. Поки що я не буду про нього поширюватися і детально розповідати. Але ми маєм надію, що у нас вийде, і у Лохвиці буде такий автобус.\n– Ви вже сказали, що для Вас дуже важливо налагодити ефективну співпрацю із депутатським корпусом. Цієї каденції в раду прийшли представники різних політичних сил. Але найбільша кількість – від партії, яка підтримувала і боролася за попереднього міського голову. Чи не виникає складності у взаєминах із ними?\n– Вибори були непрості. Це однозначно. Не проста була ситуація і тоді, коли ми, нова команда, цілий місяць (підкреслюю!!) не могли зайти у міську раду. За той час у наших сусідів (наприклад, у Миргороді) відбулося 3 сесії, а у нас усе затягувалось. До речі, тепер це дається взнаки і на сьогоднішній день. Наприклад, у питанні перейменування вулиць.\n– Ну, про перейменування ми поговоримо пізніше окремим питанням.\n– Добре. Але ми зайшли в міську раду практично в кінці року. Довелося провести 4 сесії авральним, штурмовим порядком. А якби ми цього не зробили, то провалили б бюджет на наступний рік. Не секрет, що і по кандидатурі секретаря ради позиція колишнього міського голови була зовсім інша. Через те все робилося для того, щоб нова команда якомога пізніше приступила до повноцінної роботи. Та все ж вибори секретаря відбулись так, як бачив їх новий міський голова. Можливо, ті депутати, що пройшли від «Батьківщини», спочатку мали й інші думки. Але сьогодні я не можу на жодного з них сказати, що вони працюють не на місто, а на свою партію. Повірте, коли я це кажу, то не лукавлю. І навіть більше, якщо вже ми торкнулись цієї теми. У нас є депутат від партії «Рідне місто» Анатолій Петрович Заславець. У минулому в мене з ним склалися непрості відносини. Це раз. По-друге, на першій сесії він устав і заявив, що особисто за мене голосувати не буде, і закликав до цього інших. Але я вважаю, що особисті амбіції треба відкинути і працювати на громаду. Тож сьогодні спілкуюся із ним.\n– Ні для кого не секрет, що у свій час Ваша кандидатура районним «Майданом» була рекомендована на посаду голови РДА. Ви пройшли всі необхідні перевірки та тести, але певна група людей зробила усе можливе і неможливе, щоб цю посаду Ви не зайняли. Сьогодні (і це теж не секрет) між районними керівниками назріває серйозний конфлікт. Пам’ятаємо скандал із виборами заступника голови районної ради. Тепер маємо перевірки СБУ і т. д. Ті, хто вчора обіймався, сьогодні ладні «з’їсти одне одного без хліба і солі». Якби Ви стали головою РДА, можливо, ситуація була б іншою?\n– Повірте, з плином часу я все більше переконуюся у тому, як говорять в народі, все те, що відбувається, робиться на краще. І це теж не секрет, що я також балотувалась на посаду міського голови. Але тепер я розумію, що в той час до кінця не усвідомлювала, що успіх роботи міського голови – це в першу чергу успішна робота міських комунальних служб та благоустрою. І дякувать Богу, що у нас сьогодні є голова, який добре розуміється у цих питаннях. А я (що там кривить душею) була б не компетентна до кінця в цих питаннях і було б мені дуже важко. А от посада секретаря – це дійсно моє. Але ж це місто, а коли говорити за район, то це ще більша відповідальність. Тому я не раз сама собі говорила, що, можливо, якісь сили мені просто допомогли уникнути неприємностей. Можливо, дійсно на перших посадах повинні бути чоловіки. Що було б, якби я стала головою РДА, я не знаю. Це треба було б бачити і оцінювать. Але повірте, я ні крапелиночки не пожалкувала, що так сталося. Коли прийшов новий чоловік в РДА, то він став і почав працювати. А мені б зовсім не просто було повертатись у колектив, де я пропрацювала не один рік, а 13. Адже я там була головою профспілкового комітету. У свій час ходили різні чутки, але насправді я постраждала саме за цю діяльність. Я публічно сказала ті слова, які говорили багато хто в колективі, але тільки не вголос і тільки не при начальстві. Тож повертатись у колектив, у якому ні один чоловік у свій час не сказав жодного слова у мій захист, було б мені дуже не просто. А найприкріше те, що коли менше, аніж через рік після звільнення померла моя мама, ніхто з них, ні один, не висловив мені співчуття. А мені доводилось виїжджати на кожен похорон. Це для мене було святим. А за те, що у них там зараз робиться в райраді, я думаю, пройде ще трошки часу, і вони мають зрозуміти, чого туди прийшли. Все якось уляжеться і, дай Боже, щоб у них там був мир. Адже будь-де будь-які чвари ні до чого доброго не приводять.\n– Прийшов час звернутись до теми перейменування. На сторінках ЛК кілька авторів критично висловилися стосовно цього процесу в Лохвиці. Тож як Ви особисто сприймаєте парад по всій Україні «Калинових, Абрикосових, Яблуневих» назв вулиць? До речі, докір був конкретно у Вашу сторону і стосувався він навіть питання патріотизму. Хоча я пам’ятаю, що Ви були єдиною жінкою, яка в грудні 2013 року з різкою критикою влади виступила на першому лохвицькому віче. Сьогодні сміливих і розумних багато, а тоді біля Тараса стояв гурт не більше 30 чоловік. А решта обходили їх, як прокажених.\n– Тема дійсно не проста. Вибачаюсь, що повторююсь, але ж ми зайшли в міську раду 24 листопада. Тобто місяць роботи був втрачений. Тому давайте будем до кінця чесними і повернемся до початку процесу. Закон про декомунізацію був прийнятий ще у квітні 2015 року. А в міській раді, крім двох рішень, які знайшла в комп’ютері і в документах, більше нічого не було. Перше рішення Лохвицької міської ради датувалось липнем. У ньому було вказано, що жителям міста Лохвиці дається 2 місяці для обговорення і перейменування комуністичних назв вулиць. Тобто згідно того рішення, вже у вересні ця тема мала бути закритою! Це була літня пора і можна було без великих зусиль на будь-якій вулиці зібрати людей для обговорення, але цього не було зроблено. Зараз нам закидають, що тоді були створені комісії, проводились якісь громадські опитування. Заявляю відповідально! Жодного документа про це ми не побачили. Наступне рішення стосовно декомунізації по міській раді пройшло від 13 жовтня 2015 року. Але знову про все і ні про що. Абсолютно без конкретики. Мов, будемо працювати, будемо перейменовувати. І це в той час, коли по більшості міст України це питання або вирішувалось повним ходом, або було вже закрите. Тому реально і практично перейменуванням вулиць Лохвиці довелось дійсно займатись мені і новому депутатському корпусу. Пам’ятаю, на колегії поставили питання: «З чого починати і що робити? Як вийти із цієї складної ситуації за браком часу?» Рішення було одне: іти до людей. Як тоді, так і сьогодні я глибоко переконана, що я не мала права називати яким би мені не хотілось ім’ям вулицю, на якій живете Ви чи конкретно інші люди. Через те, що моя вулиця не перейменовувалася. Це право тих людей, яким там жити, жити їхнім дітям та онукам. Чому я повинна вирішувать і нав’язувать свою думку? Тому депутати пішли до людей, які живуть на вулицях, що підпадали під перейменування. Але, повірте, це було дуже складно зробити зимою у порівнянні із літом. Як це мало бути при попередній владі. На вулиці холодно, довелося ходити по квартирах та хатах, було дуже непросто. Деякі люди взагалі не хотіли про це слухать. Інші сприймали абсолютно байдуже. Говорили: «Як назвете, так і буде». Повірте, так було, це правда. Давайте візьмемо за приклад вулицю Сенчанську. Ініціативна група зібрала 53 підписи за перейменування Радянської на Городовенка. Ми були не проти цього. Згадайте, в першому проекті вона дійсно значилась як Городовенка. Але ж там проживає не 53 людей. І коли інші почитали, то дуже швидко зреагували на те. І це – заслуга не Лесика, як він писав. Ми отримали звернення, у якому було в кілька разів більше підписів за назву Сенчанська. До речі, усі статті, які друкувались в ЛК, я сприймала абсолютно адекватно. Вважаю, якщо Сергій Васильович Лесик написав, що я така-сяка пішла на поводу у людей, то сприймаю це не як критику. А у кого мені йти ще – хто скаже? Взагалі цікавий момент, а то й парадокс. Коли Сергій Васильович зателефонував у міську раду і почав вимагати: «Поверніть нам назву «Сенчанська»! Тож по його розумінню ця вулиця не могла називатись іменем Городовенка, а всі інші мають мати історичні назви. Як на мене, коли ти – патріот і хочеш назвати вулицю міста іменем видатного земляка, то для цього був час – ціле літо і ціла осінь. Пройтись по вулицях, розповісти і познайомити людей із історією міста, довести їм свою думку, переконати. Але тепер вийшло так: ніхто нічого не робив абсолютно, а коли завершились усі терміни, адже із 21 листопада по 21 лютого зміна назв стала прерогативою міського голови, і він мав право просто своїм розпорядженням перейменувати – і все, знайшлися ті, які стали кричати, що все не так. У свою чергу я ще раз наголошую, що ми намагалися дослухатись до кожного містянина. До самого кінця у нас вулиця Рози Люксембург значилась як Берегова. І буквально за оті 2 дні страшної події, що сталась у нашому місті, вона оперативно перейменувалась на Олега Коваленка. А ще хочу звернутися до усіх патріотів нашого міста, і особливо до псевдо патріотів, яких, нажаль, вистачає. Перш ніж когось критикувати, здіймати крик, розмахувати руками і привласнювати собі чиїсь заслуги, краще зробити щось корисне для міста. Підкреслюю: саме для міста, а не для особистого піару, якого вже давно ніхто не сприймає, бо що б хто не говорив, люди у Лохвиці вміють думати і все, що відбувається, добре розуміють. Хто бігає від партії до партії, кричить голосно, потім чомусь сидить тихо-тихо. А насправді все робить виключно для своєї кишені. Але на щастя є й інші патріоти в нашому місті. Ось один із прикладів: люди без крику і піару звернулися у міську раду, отримали ордер на те, щоб законно пиляти дерева-сухостій і займаються розчищенням берегової зони Сухої Лохвиці. Адже прийде весна-літо – і нам захочеться піти до річки. Я знаю не всіх тих, хто звернувся до нас. Ті люди не афішують себе, але декого можу назвати. Це Анатолій Бубир, наш депутат Олександр Лісовський та його батько Микола Васильович.\n– Я зрозумів, що поспішив із 100 днями. Але у мене є ще одна причина, чому я прийшов сьогодні брати інтерв’ю у Вас, а не, наприклад, у міського голови чи його заступника. Ми з Вами розмовляли про декомунізацію, а скажіть, 8 Березня – це комуняцьке свято, чи народне? Можливо, і його треба перейменувати, або відмінити? До речі, вихідним днем 8 березня в СРСР стало лише в 1965 році. Але в радянській газеті за 1925 рік я прочитав, що 6, 7 та 8 березня «особам жіночої статі в магазинах будуть надаватись значні знижки при купівлі гумових калош».\n– Є День матері, є День батька, а є День жінки. Я вважаю, що це свято ніколи не можна відміняти. Адже це один день в році, коли чоловіки не знають, що їм робити. Стараються, як кажуть, вилізти із шкіри, аби догодити жінці. Можливо, раз на рік, але тут тобі і квіти, і подарунки. На Україні жінка – це сильна людина, це захисник Вітчизни, це берегиня роду, це мати, це сестра, це дружина, це бабуся. Можливо, для молоді це не значне свято, а для мене, а тим паче для людей старшого віку воно дуже дороге. Моя точка зору – це свято ніколи не займать, хто б його не започаткував – Клара Цеткін, чи не Клара.\n– Зрозуміло. Тоді прийміть, Тетяно Василівно, моє вітання із святом весни, із жіночим святом. Здоров’я, благополуччя, усіляких гараздів Вам і вашій сім’ї! До речі, а чиї поздоровлення будуть найбажанішими і найціннішими у святковий день?\n– Найдорожче, що в мене є, це сім’я (очі Тетяни Василівни трішки засльозились): мій чоловік і 2 сини. Вони завжди ретельно готуються до цього дня. І намагаються завжди влаштувати мені свято по-справжньому. Тому я чекаю на ці привітання, бо так прийнято в нашій родині, коли сини були ще зовсім маленькими.\n– А колектив міської ради буде вітати своїх працівниць? До речі, як у вас із гендерною політикою?\n– У нас трішки не вистачає до 50х50. Чоловіків менше, але не набагато. А от депутатів дійсно пополам. Я вважаю, що День народження, Новий рік і День народження – це великі свята для кожної людини. Тож ми стараємось якось їх відзначити. Я не можу сказати, що за 3 місяці ми стали вже такими дуже-дуже дружними в колективі. Адже багато хто закидав нам, що ми повинні взагалі обновити колектив. Але це теж не справедливо. Як на мене, до цього треба відноситись особливо обережно. У свій час по мені «пройшлася коса» і я знаю, як це важко – людину викинути із роботи. Якщо вона – спеціаліст, якщо вона виконує свою роботу, за нею стоїть родина, діти, сім’я і просто викинути – це не по-людськи. Інше питання – якщо вона не справляється із своїми обов’язками. Це покаже час, але це вже інше питання. А на сьогоднішній день я хочу у цьому інтерв’ю від імені міської ради сказати такі слова: Шановні жінки! Прийміть сердечні вітання з нагоди чудового весняного дня 8 Березня. Все найсвітліше, що є у нашому житті, – весна, радість, щастя, кохання – пов’язане із Жінкою – берегинею роду людського. Від усієї душі бажаю вам жіночого щастя, любові і добра. Нехай поруч з вами будуть гідні люди, а серед них – чоловік, з яки будуть не страшні будь-які негоди. Хай сонце заходить з весною в ваш дім! Будьте коханими і кохайте! Нехай у ваших оселях панують мир, злагода і добробут!\nПереглядів: 303 | Додав: Obers | Рейтинг: 0.0/0


Виголошена архиєпископом Ігорем (Ісіченком) 4 грудня 2013 року\nУ цей день всі наші думки, вся наша увага зосереджені на зовсім маленькій дівчинці, яка з несподіваною сміливістю здіймається крутими сходами Єрусалимського храму. Ніхто ще не знає, що цій дівчинці судилося стати Матір’ю Самого Божого Сина, Який має прийти в світ. Напевно, вона відчуває свою самотність. Напевно, їй, як і кожній дитині, важко відчувати, що вона прощається, і може, навіть назавжди, зі своїми батьками. Але вона сміливо йде вперед, бо знає, що її чекає Сам Бог. Він кличе її. І цей поклик відлунює в її дитячому серці й настільки осяває своєю силою, що первосвященик, відчувши це, проводить її не в прибудови до храму – туди, де вона житиме і навчатиметься наступні роки, – але в сам храм, куди навіть він сам заходив раз на рік у велике свято. Бо приходить єдина, гідна ввійти у Святеє святих!\nМи зосереджуємося на ній, на цій маленькій постаті майбутньої Матері Божого Сина. Але не забуваймо, що вона прийшла не сама. І без жертви її батьків, які так довго чекали на неї, сподівалися, мріяли, що вона прикрасить їхню самотню старість, і зважилися на таку велику жертву – віддати свою дитину Богові, без родичів, побожних дів, які супроводили її, без тих, хто вітав її у храмі, можливо, й не стався б цей подвиг.\nНедарма в богородичні свята ми завжди слухаємо одне й те саме євангельське зачало (Лк. 10:38-42), де розповідається про двох Лазаревих сестер – Марту і Марію. Ми завжди захоплюємося Марією, бо й Сам Христос вказує на неї як на взірець: «Марія ж обрала найкращу частку, яка не відбереться від неї» (Лк 10:42). Вона сіла біля ніг Спасителя і слухала, забувши про все. Але потім, коли закінчилася розмова, вони таки, напевно, пішли за стіл, який готувала в цей час її непомітна сестра Марта. Марія обрала найкращу частку, але і Марта допомагала їй у цьому. І Марта, попри те, що вона була вся в клопотах, також стала співучасницею радости зустрічі із Богом.\nВ нашому житті дуже багато важать ті люди, що перебувають за лаштунками подій. Одиниці спинаються на трибуни, виступають від імені громади, сотні, тисячі збираються на майданах. Але мільйони перебувають десь там, у глибині, за лаштунками подій, і саме вони справляють визначальний вплив на перебіг цих подій. Наші юнаки й дівчата, які виїхали до Києва, аби боронити справедливість, може, не зважилися б на це, якби не відчували нашу з вами солідарність. Якби їх не супроводили наші молитви і наша допомога, може, вони б не вирушили в дорогу. І напевно, не відбулися б ті протестні акції в Києві, якби їхні учасники не знали, що український народ є разом із ними. Адже попри те, що мільйони людей ще не зважуються висловитися вголос, вони готові допомогти, готові підтримати й захистити протестувальників.\nМи згадуємо знов і знов про храм. Про храм, до якого прямує в цей день Пресвята Діва. Вона ще не знає, що саме очікує її в храмі. Але вона знає, що там є Бог, а, отже, там є безпека. Нам, дорослим людям, це здається наївним: ми знаємо, що Бог є повсюди. Але саме храм творить той сакральний простір, в якому легко і приємно молитися, в якому добре відчутно Божу опіку над нами.\nКоли минулого тижня тисячі зовсім молодих людей, з яких частина, можливо, ніколи й у церкві не була, кинулися тікати від побоїв до монастиря, тікати до храму, де їх прийняли і захистили, – це можна вважати символічним для того шляху, яким іде наше дуже поступове звільнення від тягарів минулого. Наївним виявилося сподівання позбутися всіх хвороб, набутих за комуністичних часів, без духовної віднови, засобами тільки господарчих змін, чи зміни політичних декорацій, чи зміни влади. Радикальні зміни суспільного життя потребують нашого духовного відродження, потребують храму. Храму не як прикраси архітектурного обличчя міста, не як каплички при дорозі.\nПригадаймо, з чого починалися зміни у Совєтському Союзі. Пригадаймо фільм, який став знаковим для покоління, що пробувало подолати імперію зла, – «Покаяння». І пригадаймо ключову фразу з фільму: «Для чого та дорога, якщо вона не веде до храму?». Ці слова мусили б не раз пригадуватися нам у минулі роки. Дорога, яка не веде до храму, завжди закінчується глухим кутом, закінчується поразкою. Суспільні проблеми обертаються суворими політичними конфліктами, один з яких ми зараз переживаємо, саме тому, що ми ніяк не зважимося вийти на пряму дорогу – дорогу християнської віднови, подолання атеїстичної самовпевнености людини, подолання еґоїзму політичних лідерів.\nДорога до храму – це дорога слідування християнським заповідям, це дорога наслідування Самому Христові. І коли ми хочемо, щоб, нарешті, ми зуміли позбутися реліктів комуністичного минулого – старої номенклатури, яка, злившись із криміналітетом, створила нові олігархічні клани в Україні, то неможливо це зробити не на дорозі до храму.\nХай же приклад маленької дівчинки Марії, яка здіймається сходами до храму, буде нагадуванням і нам з вами, і тим політикам, які шукають зараз шляхів виходу із кризи, що склалася. Не варто соромитися перебування поза лаштунками, поза епіцентром подій. Дуже часто саме в мовчазній більшості творяться стратегічні напрямки для розвитку суспільства. А пасивною частиною суспільства ми з вами не можемо бути, бо ми християни.\nНаша місія – це насамперед молитва. Молитва і навчання своїм власним прикладом простування за Христом. Простування тією єдино правдивою дорогою, яка веде нас до храму, разом із маленькою Марією. Ця дівчинка з Назарету входить сьогодні для того, аби з Єрусалимського храму простувати своєю дорогою далі, до Віфлеєму. Щоб подарувати нам з вами всім Спасителя світу, Який є дорогою, і правдою, і життям (Ів. 14:6). Амінь.\n Йдеться про розгін Євромайдану в ніч на 30 листопада 2013 р., коли протестувальники ховалися в Михайлівському Золотоверхому монастирі.\nUAPC 2016-12-02T11:58:13+00:00 Грудень 2nd, 2016|Categories: Проповіді|


У Тернополі на вул. Будного загорівся автомобіль (ФОТО) : 11:07:2020 - te.20minut.ua\nУ Тернополі на вул. Будного загорівся автомобіль (ФОТО)\nСуботній ранок тернопільських патрульних почався з добрих справ.\nПатрульні оперативно надали допомогу власнику автомобіля та загасили полум’я.\n11 липня, близько 9-ї години ранку, під час вимірювання швидкості руху транспортних засобів за допомогою лазерного приладу Trucam, на вулиці Будного, інспектори помітили автівку, з якої різко почав йти густий дим.\nПро це повідомляє в соцмережі патрульна поліція Тернопільської області.\nНа щастя, ніхто не постраждав, а водій був безмежно вдячний патрульним за допомогу.\n- Гарних вам вихідних, а ми подбаємо, щоб вони були безпечними! - бажають тернопільські патрульні.\nА ви не розгубилися б у схожій ситуації? Що робити, якщо загорівся ваш автомобіль - дивіться у відео від рятувальників.


Завантажити Дитячі музичні інструменти Звуки APK на комп'ютері | PC - Windows XP/7/8/10, Mac OS\nДитячі музичні інструменти Звуки APK на комп'ютері\nОпис звуків дитячих музичних інструментів\nДата публікації: 27 березня 2016 р\nКатегорія: безкоштовна програма навчання\nАвтор: Kidstatic Apps\nДозвольте своїй дитині робити музику на телефоні чи планшеті. Це весело весело для маленьких дітей і дітей сісти і навчитися грати на музичних інструментах з аутентичними звуками.\nЦя функція дитячої музичної шкатулки:\n- Реальний звук інструменту.\n- Дизайн для дітей з простим навігацією та яскравою дитячою графікою.\n- Multi touch, що дозволяє одночасно відтворювати кілька тонів.\n- Грайте в класичну іграшку з ксилофоном і саксофоном на 8 осіб безкоштовно.\n- Більше інструментів можна придбати в додатку (пакет інструментів, що містить барабани, дитяче піаніно, гітара, банго барабани, арфа, труба або флейта).\n- Freeplay або натисніть, щоб грати разом з різними ритмами (барабанний набір, електрогітара, рояль, саксофон і бубн)\nЗверніть увагу, що тільки ксилофон та саксофон безкоштовно. Якщо вам подобається додаток, інші додатки можна придбати в додатку.\nВикористовуйте свої пальці, щоб грати різнобарвними інструментами, такими як ксилофон, набір барабанів, фортепіано, саксофон, труба, флейта та акустична гітара. Навіть діти зможуть насолоджуватися роботою на інструментах та почути звуки з інструментів. На відміну від справжніх барабанів, рівень звучання може бути фактично відкинутий, це те, що мами та папи цінуватимуть.\nДитячі музичні інструменти відмінно підходять для навчання грати перші інструменти. Насолоджуйтесь клавіатурою / піаніно для молодих з 8 вузлів. Це як гра на чарівному піаніно, коли кольорові вузли спливають або блищать на кінчику пальця. Діти, які більше відвідують рок або джазову музику, можуть створювати власне соло на барабані з барабаном, басовим барабаном, барабанами, цибулею та цимбалами, але також може використовуватися як дитячий барабан. Якщо ваша дитина, подібно до ударних інструментів, буде також насолоджуватися бонг-барабанами, які часто називають бонгами. Акустична гітара має шість рядків. Відтворення саксофона, труби або дерев'яної флейти за допомогою кінчиків пальців та створення власної класичної музичної пісні. Зверніть увагу, що в додатку немає дитячих віршів для дітей або колисків для немовлят.\nПрограма Kidstatic спрямована на надання освітніх програм і ігор для малюків і дітей у простій та інтуїтивно зрозумілій формі. Ця програма для музичних інструментів для дітей може бути використана, щоб ознайомити вашу дитину з прекрасним світом музики. Оскільки батьки - це перший вчитель вашої дитини, ви можете використовувати його для вивчення вашої молодої людини про різні імена та звуки музичних інструментів.\nЯк Завантажити І Встановити Дитячі музичні інструменти Звуки APK на комп'ютері - Windows XP/7/8/10, Mac Os:


Спроби класифікації рицарських орденів\nВідомий письменник і науковець академік Богдан Сушинський, який є активним учасником відродження європейського рицарського руху та його провідним ідеологом, приділяє багато уваги вивченню орденського руху. Його класифікація орденів є найповнішою і враховує всі важливі відмінності, які існували між ними. Ми наводимо її за книжкою Богдана Сушинського «Всесвітня історія лицарства» (зі скороченнями).\nВизначаючи, які все ж таки типи рицарських орденів існували в різні часи, слід зауважити, що до певної міри їх поділ буде умовним, оскільки в діяльності деяких орденів можна віднайти ознаки одразу кількох типів. До того ж, як ми ще побачимо на прикладі Ордену госпітальєрів, самі ордени поступово, залежно від обставин, змінювали свою орієнтацію, свої статути, сфери впливу та діяльності. Врахувавши ці застереження, можна запропонувати таку класифікацію.\nПо-перше, слід чітко зазначити, що існували ордени суто чернечі, які, хоча й називалися орденами, не були рицарськими. Що ж до власне рицарських (до речі, «рицар» в романських мовах означає «кавалер») орденів, то вони поділялися на:\nПочнемо з відмінностей, притаманних тому чи іншому типу орденів. Передусім, що таке чернечий орден? Він складався лише з ченців, які перебували в монастирях, жили суто чернечим життям і, керуючись статутами свого ордену, доглядали хворих у шпиталях, жебрали, молилися, працювали на монастирських ланах та ще час від часу здійснювали паломництво до святих місць.\nПідкреслюю, що найсуттєвішою ознакою такого ордену є проживання в монастирях і відсутність зброї. Члени чернечих орденів мали свої традиції, свої обряди посвячення, проте не мали озброєння, не проходили спеціального військового вишколу, не здійснювали військових походів з метою загарбання територій чи визволення Гробу Господнього, зміни в тій чи іншій країні політичного устрою або володаря. І нема жодних підстав зараховувати такі ордени до рицарських. Вони були і залишаються суто чернечими. А якщо колись членам чернечого ордену й доводилося братись за зброю, то здебільшого для захисту своїх монастирів та належних їм угідь. Але то вже інша справа. Яскравим зразком чернечого ордену може слжити хоча б Орден бенедиктинців.\nА тепер перейдемо до рицарських орденів. Склалося так, що досі всі ці ордени (дивись класифікацію) дослідники об’єднували під однієї назвою: духовно-рицарські ордени. Загалом, за суттю, з такою назвою можна було б погодитись, оскільки всі ці ордени, справді, мають у тому числі й ознаки духовного рицарства. Але саме через узагальненість цей термін не дозволяє розглядати всі складові, всі «відтінки» орденського спектра, виокремлювати більшість із названих орденів за їхньою істинною специфікою, особливістю діяльності. Це все одно що сказати: «У Бородинській битві взяли участь полки піхоти і кавалерії», забувши, що ці полки були гусарськими, уланськими, козацькими, гренадерськими, кірасирськими...\nЧернечо-військові ордени. На відміну від суто чернечого, чернечо-військовий орден зберігав свою первинну суттєву ознаку: його члени залишалися ченцями і здебільшого жили в монастирях, тобто приймали чернечий сан. Але при цьому вони обов’язково відбували військовий вишкіл та, по суті, військову службу: в караулах, охороні кораблів, караванів та арсеналів. На час оголошення війни ці ордени виставляли військові загони, здійснювали військові походи, складали основи гарнізонів окремих фортець. Незаперечним прикладом чернечо-військового ордену може служити той-таки Мальтійський орден у перші часи свого існування, коли він, ґгрунтуючись на чернецтві своїх членів, виявляв всі ознаки ордену військового. У пізніші часи, до яких ми ще повернемося, він усе більше набував ознак військово-чернечого і навіть суто військового, оскільки значна частина його членів залишалася поза чернечим станом.\nВійськово-чернечі ордени. Військово-чернечий орден засновується як орден, що має яскраво виражені військові цілі, але при цьому або він базується на монастирях, тобто на чернецтві, або принаймні значна частина його членів залишається ченцями чи, вже вступивши до ордену, приймає чернечий сан. Яскравим прикладом військово-чернечого ордену може служити Орден тамплієрів, або, як його ще називали, Орден храмовників.\nТамплієри брали під свою збройну опіку всі комунікації, якими пересувалися прочани, а також засоби їхнього пересування: кораблі, обози, каравани, зрештою саме життя цих паломників. Інша річ, що з часом завдання, роль і вплив ордену вийшли далеко за межі його первісного покликання. Проте в усі часи він усе ж таки зберігав ознаки передусім військово-чернечого рицарського ордену, а його члени залишалися воїнами-ченцями, тобто перш за все — якщо можна так висловитися — воїнами, а вже потім ченцями.\nРицарські військово-політичні ордени. Ці ордени могли мати у своїй структурі і храми, і монастирі, котрі вони використовували для молитов і покаяння окремих членів, і шпиталі... Одначе вища мета їх створення була суто військовою, точніше, військово-політичною. Вони формувалися з воїнів, вони виховували у своїх лавах передусім воїнів, їхня зброя та інша воїнська атрибутика завжди поєднувалися з атрибутикою релігійною, утворюючи в такий спосіб уже новий, рицарський атрибут життєдіяльності. Проте кінцевим наслідком цієї життєдіяльності мало бути утворення власної — орденської — держави. Ось чому військові заходи ордену завжди підкріплювалися складними політичними переговорами, інтригами, політичним тиском його керівництва. Прикладами військово-політичних орденів можуть служити Орден мечоносців, Тевтонський та Лівонський ордени.\nВійськові духовно-рицарські ордени. Це ордени, які ніколи не були чернечими, і якщо під їхньою опікою й опинялися один-два монастирі, то служили вони лише релігійно-культовими закладами та ще шпиталями. Але ці ордени ніколи не були й суто релігійними. Віра завжди залишалася для них лише засобом духовного очищення та духовного єднання. Одначе вони ніколи не були й суто військовими, оскільки значну частину рицарського буття їх членів становила специфічна, спеціально розроблена адептами ордену система поглибленого духовного самовдосконалення, котре обов’язково передувало самовдосконаленню фізичному і зумовлювало це фізичне вдосконалення, націлюючи його на підготовку до стриманого, поміркованого, сповненого звитяги та випробувань, мужнього життя воїна. Їх філософська база неминуче перетворювалася на осібне філософське вчення, котре визначало спосіб життя і спосіб мислення рицарів, їхнє ставлення до мирських утіх і до смерті.\nПереконливим прикладом такого хоча й досить своєрідного, але, поза сумнівом, рицарського і, поза сумнівом, ордену було Самурайське рицарство. У Європі чи не першим таким орденом був Орден Золотого Руна, заснований в Бургундії герцогом Бургундським ще 1429 р. В Україні ж військовим духовно-рицарським орденом була Запорізька Січ (рицарство запорізьке низове), на відміну від городового українського козацтва, котре можна вважати суто військовим рицарством, оскільки воно не мало такого жорсткого статуту, не сформувало таких духовно-рицарських традицій, які були в козаків-професіоналів, козаків-січовиків, з їхнім інститутом характерників та системою підготовки козаків-смертників, яких засилали у ворожі табори для дезінформації, тощо.\nСвітські духовно-рицарські ордени. До власне духовно-рицарських світських орденів, у вузькому розумінні цього слова, можна віднести ордени, основна мета яких — пізнання таємних знань про земний і небесний світи, вивчення історії та розвиток науки або, навпаки, стримування розвитку певних галузей науки, розвиток яких, на погляд ідеологів ордену, на даному етапі цивілізації є занадто небезпечним, бо ж людство поки не готове до сприйняття його наслідків (це стосується, наприклад, розвитку окремих напрямів генетики, створення бактеріальної та етнічної зброї, пізнання таємниць Шамбали).\nУ минулому духовно-рицарські ордени були настільки тісно пов’язані з таємними товариствами, що іноді їх важко вичленити. Окремі ордени виглядали відкритішими, мали розгалуженішу систему організацій, ширше цікавилися розвитком мистецтва, політичним життям країн свого базування. Зате в сучасності більшість рицарських (світських, а не чернечих) орденів є духовно-рицарськими, оскільки своє головне завдання вбачають у тому, щоб формувати та вдосконалювати національну, загальноєвропейську, всесвітню аристократію духу. Вони намагаються об’єднати навколо себе національну та міжнародну еліту, щоб у такий спосіб протистояти натискові вульгарної обивательщини, моральної ницості, байдужності, бездуховності, криміналітету. Поза сумнівом, представником такого ордену є створений у 1999 р. в Україні Міжнародний рицарський орден Архістратига Михаїла. До цього ж типу орденів слід віднести й організації українського козацтва, які, не маючи у своїй назві терміна «орден», мають всі ознаки напіввійськового за формою, але світського за суттю духовно-рицарського ордену.\nКавалерські ордени. І в давнину, і в наші часи такими були і є ордени, що об’єднують кавалерів, нагороджених певними відзнаками. На чолі таких об’єднань зазвичай стояли самі монархи, від імені яких і давали ці нагороди. Першою з них було звання кавалера Ордену Підв’язки...\nРелігійно-політичні ордени. Випереджаючи будь-яку полеміку з цього приводу, мушу одразу застерегти, що загалом усі ордени, навіть суто військові та духовно-рицарські, є до певної міри й релігійними, оскільки в той чи інший спосіб серед членів ордену підтримується віра в обраного ними Бога, Аллаха, Будду... А деякі ордени ще й мають своїх покровителів, з числа тих святих, яким поклоняються. Але якщо я виокремлюю релігійно-політичні ордени, то роблю це тому, що існували й існують ордени, провідна мета яких — діяльність на релігійній ниві: обстоювання перед іновірцями та політичними лідерами країн своєї віри, своїх храмів, пропаганда цієї віри, виховання своїх членів та співчуваючих на її засадах та святинях.\nТам, де члени чернечо-військових, військово-політичних та військово-чернечих орденів воліли діяти спочатку зброєю, а вже потім — словом, або в кращому разі словом, але підкріпленим брязкотом зброї, там члени релігійно-політичного ордену діють винятково словом. Інша річ, що вони не уникають при цьому вторгнення в політичні сфери, у яких воліють мати своїх відкритих чи таємних прихильників, та що їм теж не вдається уникати релігійно-політичних інтриг. Навпаки, в деяких випадках самі ж вони ці інтриги й провокують. Але, підкреслюю, в основі їхньої діяльності лежать справи суто церковні, а основна зброя їх — Слово Боже, слово правди (такої, якою вони її собі уявляють), слово переконання. Очевидним прикладом такого ордену є Орден єзуїтів.\nРицарсько-масонські ордени. Існують ордени, пов’язаність яких з масонством є настільки органічною, що маємо всі підстави називати їх рицарсько-масонськими. Як на приклад такого ордену пошлемося на Орден Рожевого Хреста. Якщо на нижчих ступенях «посвячених» ордену переважає масонський елемент, то на вищих ступенях це товариство, зберігаючи певні масонські обряди, водночас набуває ознак рицарського ордену. Та й самі адепти його вважають своє об’єднання орденом. Так, одним з обов’язків члена цього таємного товариства є: «Носити девіз Хреста-Троянди як умовний знак приналежності до братства та символ ордену». Кожен, хто досягає 18-го ступеня посвячення, стає рицарем Рожевого Хреста (рицарем Хреста і Троянди).\nРицарсько-містичні, таємні ордени. Оскільки чимало середньовічних орденів було пов’язано з масонством, не варто дивуватися тому, що в обрядах рицарських орденів, у традиціях та легендах, котрі супроводжують усю їхню історію (а в окремих випадках служать і замінниками історії), теж знаходимо чимало містичного. За класифікацією, запропонованою французьким істориком та провідним окультистом Л. Повелем, таємнї (закриті) товариства чи ордени, у свою чергу, поділяються за таким принципом: товариства, які не подають відомості про свою діяльність, через що широкій публіці не відомо про їх існування, про їхню ідеологічну доктрину та форму активності; таємні товариства, або товариства-посередники, які вербують своїх членів зі складу першого типу; вищі окультні товариства (їх існування залишається невідомим для членів товариства першого типу і є забороненою темою, яка не підлягає обговоренню членами товариства другого типу); товариства, які групуються навколо одного наставника.\nДинастичні ордени. Це ордени, що об’єднують осіб, які належать до одного й того ж монархічного чи герцогсько-князівського роду, незалежно від того, є він правлячим чи перебуває в еміграції, у вигнанні, а також осіб, які домагаються відродження цих династій як правлячих. Серед династичних орденів помітне місце посідає, наприклад, Орден Корони Стюартів.


У голови Львівської облради підтвердили коронавірус. | Збруч\nУ голови Львівської облради підтвердили коронавірус.\nУ голови Львівської обласної ради Олександра Ганущина виявили коронавірусну інфекцію. Про це він написав на своїй facebook-сторінці.\n«В п’ятницю по обіді різко погіршилось самопочуття. Вирішив перестрахуватись і здав ПЛР-тест. Результат розвіяв мої надії – "РНК вірусу SARS - CoV2 виявлено". Далі діяв по протоколу: сімейний лікар, антибіотики і самоізоляція», – написав Ганущин.\nЗа словами голови облради, він почувається «як при легкій простуді, яка добряче стомлює, наче 10 км підтюпцем чи з рюкзаком у горах».\nГолова ЛОР додав, що попередив про хворобу всіх, із ким контактував протягом минулих кількох днів, а до такого перебігу подій був готовий, адже його спосіб життя передбачає постійне спілкування з людьми.\nНагадаємо, нещодавно COVID-19 підтвердили в голови Тернопільської ОДА. Спершу він перебував на самоізоляції, проте згодом його шпиталізували – у Володимира Труша діагностували пневмонію.


Україна відзначає День Незалежності | Буське Радіо\nСьогодні, 24 серпня, Україна святкує 27-ту річницю Незалежності. День Незалежності України – важливе свято для кожного українця. У 2018 році наша країна святкує вже 27 річницю своєї незалежності. В цей день прийнято згадувати усіх, хто працював і працює на благо держави, а також дякувати тим, хто жертвує своїм життя заради мирного неба.\nСвяткові заходи пройдуть по всій країні, але найголовніші і масові – у Києві. Так, головна подія Дня Незалежності – парад “Марш нової армії” на Хрещатику і Майдані Незалежності.\nБезумовно, ці роки незалежності стали випробовуванням для всіх нас – випробовуванням на зрілість, на терпіння, на толерантність, нарешті – на здоровий глузд. І не може бути сумніву в тому, що працелюбний народ України в змозі поліпшити життя у своїй власній державі. Тій державі, що вистраждана поколіннями українців, за яку віддано скільки життів і крові, крові наших предків. Ми впевнені у безхмарному завтрашньому дні України. Цей день обов’язково настане і тим швидше, чим більш свідомо ми працюватимемо сьогодні на благо Батьківщини і проникнемося почуттям патріотизму до свого міста та своєї України. Повірте, без цього дуже важко досягти поставленої мети. Віримо – ми її досягнемо!\nПеред Україною, її громадянами складні й великі завдання. Але ми віримо, що разом здолаємо будь-які перешкоди на шляху зміцнення незалежності нашої держави.


На Полтавщині немовля впало у каналізаційний люк | Новини\nПригода сталася 6-го серпня у селі Засулля Лубенського району. Там дівчинка 2018-го року народження впала у відкритий каналізаційний люк неподалік від власного подвір’я. Дитину госпіталізували до Лубенської ЦРЛ. Там медики діагностували у неї забій м’яких тканин сідниць. Стан здоров’я дитини – задовільний. Про це повідомляють в управлінні з питань цивільного захисту населення Полтавської ОДА.\nНагадаємо, раніше у Гадяцькому районі у відкритий люк впала літня жінка.\nдитина люк падіння Лубни


У Кременці планують підвищити тарифи на водопостачання | Бізнесобласть\nУ Кременці планують підвищити тарифи на водопостачання\nМіська рада Кременця планує підвищити тарифи на водопостачання та водовідведення. Про це йдеться в повідомленні комунального підприємства «Міськводгосп» на сайті ради.\nДиректор «Міськводгоспу» зазначив, що діючий тариф затверджувався ще у 2011 році. За цей час витрати на основні складові витрат, що закладені в тариф, зросли на: 250 % – заробітна плата, 290 % – електроенергія, 350 % – паливно-мастильні матеріали\nТому діючий тариф тариф дозволяє відшкодовувати лише 76 % собівартості наданих підприємством послуг.\nУ зв’язку із цим пропонується підвищити водопостачання для населення до 15,73 гривень за 1 куб метр, для інших споживачів – 20,59 грн. Водовідведення: - для населення – 10,01 грн, для інших споживачів – 13,09 грн.\nПротягом місяця міська рада буде приймати обґрунтовані скарги, заперечення та пропозиції щодо даного питання. Їх жителі міста можуть подати у письмовому вигляді.


Як успішно схуднути після 50 років\nдодому Поради Як успішно схуднути після 50 років\nЗдайте аналіз на гормони\nПроконсультуйтеся з дієтологом\nОтримуйте задоволення від тренувань\nЗ віком склад тіла змінюється. Людина втрачає м’язову масу, суглоби стають жорсткими, а метаболізм сповільнюється. Все це викликає складності схуднення після 50 років. Якщо змінити свій спосіб життя, впровадити в неї кілька ефективних способів, можна отримати відмінний результат.\nВизначте всі проблеми здоров’я, що впливають на зниження ваги. Доктор допоможе скласти план харчування і фізичних вправ. Перевірте ліки, які регулярно приймаєте. Частина препаратів сприяє набору маси тіла.\nЗ віком відбувається зміна вироблення цих речовин. При гормональних збоях організм може налаштуватися на накопичення жиру. Якщо відрегулювати роботу надниркових залоз, щитовидної залози, то вдасться схуднути.\nБажання знизити вагу за короткий термін може закінчитися проблемами здоров’я. Відсутність результату призводить до розчарування. Поділіть головну мету на невеликі частини, які легко досяжні.\nДля бажаючих схуднути існує величезна кількість планів харчування. Не всі вони корисні для здоров’я. Порадьтеся з фахівцем яка дієта підійде саме вам.\nФізична активність-неодмінна складова плану зниження ваги. Якщо ви давно не займалися, почніть з 10 хвилин три рази на тиждень. Поступово збільште загальний час занять до 2,5 годин.\nДля схуднення після 50 років необхідно нарощувати м’язову масу. Це допоможе розігнати метаболізм. Силові вправи на тренажерах, з гантелями бажано проводити під контролем тренера.\nВраховуйте це при виборі спортивних навантажень. Хороший ефект схуднення дають заняття в басейні. Вони зменшують вплив на суглоби, збільшують діапазон рухів. Корисні танці, йога, їзда на велосипеді.\nНамагайтеся не навантажувати себе так, щоб з’явилися біль і дискомфорт. Зайва напруга уповільнюють зниження ваги. Якщо біль у спині, коліні, стара травма заважають тренуванню, пройдіть курс відновлення за допомогою фізіотерапії, призначеної лікарем.\nОскільки метаболізм після 50 змінився, організму необхідно меншу кількість калорій. Виключіть з раціону нездорову їжу, додайте овочі, фрукти, цільнозерновий хліб. Харчуйтеся усвідомлено, їжте тільки при відчутті голоду.\nНамагайтеся не перевантажувати себе на роботі. Висипайтеся, навчитеся за допомогою спеціальних практик управляти стресом, дотримуйтеся розпорядку дня. У вихідні дні відпочивайте на природі.


Головна / Перед новорічними та різдвяними святами рятувальники провели заняття з безпеки життєдіяльності для студентів\nСпівробітники ДСНС нагадали присутнім основні правила пожежної безпеки у побуті в зимовий період. Розповіли про ключові причини пожеж, що виникають на теренах області та навели конкретні приклади загорань, які трапляються саме з вини людської необережності у поводженні з вогнем. Звернули увагу як вірно встановлювати новорічну ялинку та користуватися святковою ілюмінацією та гірляндами, наголосили на дотриманні заходів безпеки при користуванні піротехнічними виробами. А щоб студенти краще зрозуміли, яку серйозну небезпеку несе у собі вогонь, їхній увазі був продемонстрований навчальний відео фільм «Пожежа у житловій кімнаті», де у лабораторних умовах було відтворено реальну картину знищення вогнем помешкання за 6 хвилин.\nКрім пожежної тематики, співробітники Служби порятунку більш детально розповіли про вибухонебезпечні предмети часів минулих війн, що досить часто виявляють на території області. Окремо рятувальники зупинилися і на заходах безпеки поблизу водойм вкритих кригою. По закінченню заходу, усі присутні отримали від рятувальників листівки, буклети та плакати з питань безпечної життєдіяльності, а також відомчу газету Головного управління ДСНС України у Рівненській області «Вектор Безпеки».\nОрганізатор заходу викладач БЖД Басюк К.В.


А на Троєщині, біля будинку на вулиці Бальзака 66, велодоріжка впирається в МАФ і потім з МАФу виходить, - політик. Politeka\nА на Троєщині, біля будинку на вулиці Бальзака 66, велодоріжка впирається в МАФ і потім з МАФу виходить, - політик\n2 червня, 19:07\nВелодоріжки, що впираються в МАФ, та надлишок реклами. Чиновники, які піклуються про киян лише на словах, а самі живуть у престижних дорогих «царських селах». Чи є Київ європейським містом? Про це у програмі Євгена Рибчинського «Ще не вмерла» розповідає український політичний діяч, один із лідерів мерських перегонів 2015 року, киянин Борислав Береза.\n«Більшість працівників КМДА живуть за Києвом, у Кончі Заспі. Вони дуже піклуються про Київ, живучи за містом. А на Троєщині, біля будинку на вулиці Бальзака 66, велодоріжка впирається в МАФ і потім з МАФу виходить. І так було до того, як намалювали велодоріжку, і вона так собі залишилась, її ніхто не чіпає. Я поцікавився, чому це сталося і почув: «Ой, ви не знаєте, чий це МАФ! Це такої людини! Вона сидить у КМДА!», - розповідає Береза.\nВодночас у суспільстві панує розчарування в політиках.\n«Сьогодні на Троєщині люди вже очікують наступних виборів. «Ми хочемо, щоб нам хтось пообіцяв щось нормальне», - кажуть вони. Я розумію, що хто пообіцяє пенсію у тисячу доларів, за тих і проголосують. Це буде як той Мишолов у казці. Він на дудочці заграє – вони за ним підуть. На жаль, люди дорослішати не хочуть, критичне мислення – це випадковість, воно не притаманне більшості українців. Більшість українців роботу над помилками не роблять. Вони вважають, що це не вони помилилися на виборах, а політики їх знов обдурили», - зазначає Борислав Береза.\nНагадаємо, у центрі Києва прорвало труби, струмені води піднялися на десятки метрів: кадри і деталі НП.\nЯк повідомляв портал Politeka, Київ можна назвати підприємством, яке створює країну, - Попенко.\nТеги: велодорожка Киев


Доньку Ємельяненка побили після його критики дитячих боїв без правил в Чечні (ВІДЕО) - Сила чи Розум\nHome / Політика / Доньку Ємельяненка побили після його критики дитячих боїв без правил в Чечні (ВІДЕО)\nДоньку Ємельяненка побили після його критики дитячих боїв без правил в Чечні (ВІДЕО)\nВ Москві жорстоко побили неповнолітню доньку чемпіона світу з ММА Федора Ємельяненка. Напад на дівчинку спровокувало жорстке висловлювання бійця в адресу Рамзана Кадирова, який організовував дитячі бої без правил у Грозному.\nІнцидент трапився ще наприкінці минулого тижня. 9-річна донька Ємельяненка поверталася зі школи, коли до неї підійшов невідомий та вдарив в груди зі всієї сили. Ймовірно, зловмисник сподівався, що слідів удару видно не буде, але дитина відчуватиме сильний біль.\nДівчинці вдалося дістатися додому, де вона нічого нікому не розповіла. Однак, через деякий час стан дитини помітила мама, яка й відвела її в лікарню.\n«Тим не менш, вона якимось дивом дійшла з портфелем до будинку. Благо, що живе неподалік. Спочатку дівчинка не стала нічого розповідати мамі. Але потім її стали мучити болі. Всі вихідні вона пролежала, мама помітила це і вирішила відвести її до лікаря», - повідомили в поліції.\nЛікарі діагностували в неї забій грудної клітини та черевної порожнини.\nСлід відзначити, що деякі джерела наголошують на тому, що напад було скоєно не на середню, а на старшу доньку Ємельяненка - 16-річну Марію. Цю інформацію також підтверджують в Науково-дослідному інституті невідкладної дитячої хірургії та травматології Департаменту охорони здоров’я міста Москви, де перебуває дитина.\n«У нас лежить дівчинка 16 років, побита чоловіком, як сказав її лікуючий лікар. Завтра, можливо, її випишемо», - заявили у лікарні.\nПравоохоронці повідомляють, що потерпіла не може згадати обличчя нападників чи повідомити про них будь-які деталі. Скоріше всього, на думку полісменів, її просто залякали.\nНагадаємо, напередодні на честь дня народження глави Чечні Рамзана Кадирова у Грозному пройшов турнір зі змішаних єдиноборств Grand Prix Akhmat-2016, під час якого відбулися показові виступи дітей, що спровокувало гучний скандал.


Скільки коштує зробити євроремонт в квартирі в Києві, ціни, фото робіт\nЖивучи в багатоповерховому новому будинку, мешканці квартир не раз запитують у своїх сусідів, скільки коштує зробити євроремонт в квартирі, адже це найголовніше питання для новопоселенців. Таке питання можна почути від Ваших друзів, які прийшли до Вас помилуватися Вашою квартирою з новим ремонтом.\nПідприємство «Проф-Ремонт» бажає виконати всі Ваші побажання і потреби по євроремонту. У Вас давно не проводився ремонт? Ваша квартира потребує професійного ремонту? Зателефонуйте до нас в компанію, і запитайте, скільки коштує зробити євроремонт в квартирі в Києві, і Вам дадуть відповідь на Ваші питання.\nЄвроремонтом прийнято вважати повноцінний ремонт з вживанням новітніх технологій і будівельних матеріалів. Євроремонт може починатися з нуля, якщо Ви заїхали в повністю порожню і незатишну квартиру, без електрики, шпалер і підлоги. Вас цікавить, скільки коштує зробити євроремонт в квартирі з нуля? Ціни і іншу інформацію Ви зможете дізнатися в телефонній консультації.\nНаше підприємство працює з клієнтами на основі укладеного договору і Вам не потрібно боятися несумлінності або нечесності з нашого боку. Ми надаємо всі чеки і накладні по закупкам; ремонт здійснюється за допомогою тільки якісних будівельних матеріалів. Вас зацікавили наші послуги? Вам потрібно дізнатися, скільки коштує зробити євроремонт в квартирі? Ми готові розповісти Вам про нашу діяльність, завершені об'єкти і про наші розцінки.\nНа сьогоднішній день, компанія «Проф-Ремонт» має понад 12 років досвіду, присвяченого ремонтній справі. Наша організація провела не один ремонт серед столичних багатоповерхівок, і ми впевнені, що Вам сподобаються наші послуги. Хочете запитати, скільки коштує зробити євроремонт в квартирі? Для нас не складно прорахувати приблизну вартість, тому, надайте всю необхідну інформацію для оформлення замовлення.\nЗверніться в компанію «Проф-Ремонт» і замовте якісні послуги з ремонту. У нас Ви дізнаєтеся, скільки коштує зробити євроремонт в квартирі в Києві, а також відповіді на багато питань.


У Росії допитали чотирьох полонених моряків | БУГ - bug.org.ua\n13:05 | 1.02.2019 / Рубрика: Новини / Позначка: полонені / Прокоментуй!\nСлідчі РФ упродовж двох днів провели допити чотирьох українських моряків: Андрія Эйдера, Андрія Артеменка, Василя Сороки і Сергія Чулиби.\nПро це повідомив на своїй сторінці у Фейсбуці адвокат Микола Полозов, передає канал 24.\n“30.01.19 та 31.01.19 відбулися слідчі дії (допити) щодо військовополонених: Андрій Артеменко, Андрій Эйдер, Василь Сорока, Сергій Чулиба. В ході слідчих дій військовополонені відповіли на запитання слідчих у рамках статті 17 третьої Женевської конвенції від 12 серпня 1949 року “Про поводження з військовополоненими”, – написав він.\nПолозов зазначив, що поранені військовополонені додатково відповіли на запитання адвокатів щодо стану здоров’я.\nЗазначимо, що трьох поранених українських моряків, яких Росія обстріляла та захопила в Азовському морі, уже перевели з медчастини московського СІЗО “Матроська тиша” до СІЗО “Лефортово”. Тоді адвокати заявили, що в полонених українців є лише невеликі скарги на наслідки поранень, до прикладу, ниючі болі. Однак їх уже оглянули лікарі та видали всі необхідні ліки та мазі.\nДодамо, що міжнародні організації та уряди багатьох країн світу засудили факт російської агресії і вимагають від РФ негайного і безумовного звільнення українських військових.


ЛЕГЕНДА (Камчия, Болгарія) - Міжнародний табір (Тільки для організованих груп) Дитячий табір - придбати путівку. Ціни, відгуки, програма | childcamp.com.ua\nДитячий табір ЛЕГЕНДА (Камчия, Болгарія) - Міжнародний табір (Тільки для організованих груп)\nДитячий табiр ЛЕГЕНДА (Камчия, Болгарія) - Міжнародний табір (Тільки для організованих груп)\nЦілодобовий Літні канікули 8 - 25 років 14-15 днів Тільки групові замовлення Міжнародний Спортивні активності Відпочинок на морі Басейн Чорне море Авіа-трансфер Автобусний трансфер\nМіжнародний оздоровчий табір Легенда в Камчия\nROYAL HOLIDAY CAMP на базі HOTEL ANDALUCIA BEACH / ВІЛЛИ ЕЛЕНІТЕ\nОпис Дитячий табір ЛЕГЕНДА (Камчия, Болгарія) - Міжнародний табір (Тільки для організованих груп)\nНайяскравіше літо, це коли не тільки весело, але і цікаво. Сонце, кращий пляж на болгарському узбережжі, а так само безліч ігор, занять, вечірніх незабутніх шоу, дискотек, акторських занять, щоденні фото і відеосесії чекають ваших дітей цього літа в VIP-таборі «ЛЕГЕНДА У Камчия». Тут не буває нудно! Тут завжди вас чекають!\nТабір «Легенда» - райський куточок для відпочинку, творчого і культурного обміну, спорту і здоров'я!\nУ 25 км на південь від морської столиці Болгарії - міста Варни, в унікальному природному середовищу на самому березі моря на базі комплексу «Веселка» - перша лінія моря. Поєднання морського, лісового та гірського клімату, приємне тепле літо і чисте повітря сприяють хорошому відпочинку і оздоровлення.\nРесторан, снек-бар, кондитерська, бібліотека з електронним салоном, інтернет клуб, музичний салон, танцювальний зал, кабінети і зали для позакласної роботи, фітнес-зал, медпункт, зал, навчальні кімнати, обладнані необхідною технікою і мультимедіа, магазин для сувенірів. Тут знаходяться комп'ютерні зали, музичний салон і просторий зал для танців з величезною дзеркальною стіною, боулінг зал, столи для настільного тенісу і медичний пункт. Працюють спортивні та СПА центри. На території є красивий парк з ботанічними куточками, еко-стежками і альтанками.\nВсе для спорту, все для перемог, все для України!\nУ розпорядженні наших майбутніх олімпійських чемпіонів в спортивному центрі надані умови для занять усіма видами спорту.\nбагатофункціональний зал, критий плавальний басейн олімпійського розміру;\nдва фітнес зали;\nзали для підняття важких предметів; зали для занять настільним тенісом.\nСпортивні команди з різних країн регулярно проводять спортивні збори з плавання, художньої гімнастики, легкої атлетики, дзюдо, боротьби, футболу, волейболу, баскетболу, гандболу, фехтування, акробатики, тенісу, триатлону, сучасного п'ятиборства, шахів, спортивного орієнтування, йоги, фітнесу та т. д.\nБагатофункціональний спортивний зал:\nМайданчик для ігор з м'ячем і хокею (штучний лід) - розмір 30/60 м. Покриття «Gerflor» товщиною 6,3 мм з розміткою для волейболу, баскетболу, гандболу та футзалу.\nВсі спортивне технічне обладнання ігрових майданчиків (кільця, сітки, ворота, суддівські вишки і т. Д.) Фірми «Schelde». Ігровий майданчик для хокею з штучним льодом накладається на існуюче спортивне покриття. І оточується захисними бортами.\nКритий басейн олімпійських розмірів 50/21 м. Його мінімальна глибина становить 2,45 м, а максимальна - 5,15 м. Він підходить для тренувань з усіх дисциплін. Басейн обладнаний для плавання, водного м'яча, стрибків у воду і синхронного плавання. Приміщення кліматизовані, оснащено вентиляційною системою, а також обладнано системою осушення повітря.\nігрове поле для водного м'яча з рухомими воротами (чоловіче і жіноче);\nпристрій зі створення повітряної подушки для пом'якшення удару при стрибку;\nелектронний суддівський термінал для водного м'яча, з софтвером для водного м'яча і дистанційними кнопками;\n30-секундний лічильник для атаки з дисплеєм 350х500 мм, кабельний зв'язок, сирену;\nспеціалізоване табло для водного м'яча.\nЗали для спортивної і художньої гімнастики - тренувальні. Зал спортивної гімнастики з розміром 18/24 м і статевим покриттям «Gerflor» (товщиною 3 мм). Кліматизовані приміщення, з освітленням 600lx, обладнане снарядами «Gimnova» для чоловічої гімнастики і трампліном.\nФітнес зали. На території комплексу знаходяться два кліматизовані фітнес зали. Обидва приміщення зі статевим покриттям «Gerflor» (товщиною в 3 мм). Всі фітнес-обладнання фірми «Technogym», серії «Selection» і «Purestrenght».\nЗал для настільного тенісу і спортивної боротьби. Зал з розміром 18/24 м і статевим покриттям «Gerflor» (товщиною 3 мм). Кліматизовані приміщення, з освітленням 600lx, обладнане столами для настільного тенісу «Sponeta». У розпорядженні комплексу є два мата для боротьби «Gimnova» і два татамі «Agglorex», а також є все необхідне додаткове обладнання для проведення тренувань. Спортивний зал кліматизований і оснащений сучасними технологіями вентиляції.\nЗовнішні спортивні майданчики покриті штучною травою, вони освітлені та обладнані для міні - футболу, баскетболу та волейболу, футболу.\nУ комфортабельних сучасних номерах - 4-5 місцеве.\nсамостійний санітарний вузол і ванна кімната.\nНа кожен загін передбачено своє приміщення для загонові роботи і культурно-творчих справ (класна кімната), сейф для керівника.\nдва кіноконцертних зали (на 600 і 200 місць кожен);\nОдного разу зібралися в одному місці маркетологи з артистами і задалися питанням: «Як зробити дитячий літній відпочинок незабутнім?». А саме, щоб він підходив дітям різного віку, з різними інтересами, так як в дитячі табори приїжджають і спортсмени, і шахісти, і майбутні артисти. Задалися питанням і придумали!!! Чесно зізнатися, дивлячись на багатошарову і різноманітну систему табору «LEGENDА», то її можна було б назвати не легенда, а життя.\nПо приїзду в табір діти потрапляють в окремий світ. В якому існує три племені: (вода, земля, повітря). Борючись між собою, діти в цих племенах кожен день проходять випробування, що б повернути свої знання, які вкрав у них зловісний маг вогню. Кожне плем'я ділиться на чотири загони: (спортивний, творчий, науковий і загін істориків і журналістів). У кожного загону, як і племені в цілому, є лідер, якого призначають самі члени команди.\nЩовечора після щоденного вечірнього шоу, лідери племен отримують завдання і загадки на наступний день. За проходження завдань, племена можуть отримати підказку або місцеву валюту «легендаркі» - за яку вони зможуть купити на анімаційному ресепшені водне зброю для водної битви; машинки для гоночного дня; та інші, необхідні предмети реквізиту, вмонтовані в програму розваг.\nТак як крім основних денних і вечірніх заходів існує багато інших локацій:\nНесебр 40,00 €;\nПарк -Дворец королеви Марії і мис Каліакра 42,00 €;\nВарна оглядова 19,00 €;\nБолгарське село - Історія і Традиції 38,00 €;\nЗамок Равадиново 49,00 €;\nЕнергетичні джерела 43,00 €;\nРетро музей і Шопінг Гранд Мовляв 39,00 €;\nПіратське Бій 40,00 €;\nАквапарк (15: 00-18: 00) 49,00 €;\nКабрио пікнік 43,00 €.\nРесторани табору пропонують своїм гостям різноманітне збалансоване меню, схвалене Державною Інспекцією з їжі Республіки Болгарія. На кухні працює висококваліфікований персонал, який спеціалізується на дитячому харчуванні.\nРесторани працюють за системою All inclusive - light - 5-разове - сніданок, обід, полуденок, вечеря, сонник. Щодня в меню включені свіжі фрукти і овочі. Адміністрація табору приділяє особливу увагу якісному харчуванню дітей. Всі продукція екологічно чиста.\nАвтобусний трансфер - 445 євро + 500 грн (14 днів з дорогою, 11 ночей в таборі);\nАвіа трансфер - 750 євро + 500 грн (14 ночей в таборі).\nНа групу 10-15 осіб 1 кер. безкоштовно.\nпроживання 4-5 місцеве в комфортабельних номерах;\nхарчування - All inclusive - light 5-разове (сніданок, обід, полуденок, вечеря сонник); пральня та сушка;\nсейф для керівника;\nВодне поло - тренування 90 хв;\nСинхронне плавання - тренування 90 хв;\nСтрибки у воду / на людину / - тренування 90 хв;\nПлавання (1 доріжка / 50 м. / На 20 чол.) - тренування 90 хв;\nЗал для спортивної гімнастики - тренування 90 хв;\nЗал для боротьби / дзюдо - тренування 90 хв;\nЗал для художньої гімнастики - тренування 90 хв;\nІгрове поле (баскетбол, волейбол, гандбол) - тренування 90 хв;\nФутбольне поле (1/2 частина) - тренування 90 хв;\nКомунальна такса 10 євро за весь період;\nДепозит в готелі 20 євро;\nВодне поло - тренування 90 мін.- 50,00 €;\nСинхронне плавання - тренування 90 мін.- 50,00 €;\nСтрибки у воду / на людину / - тренування 90 хв. - 6 €;\nПлавання (1 доріжка / 50 м. / На 20 чол.) - тренування 90 хв. - 23 €;\nЗал для спортивної гімнастики - тренування 90 хв. - 36,00 €;\nЗал для боротьби / дзюдо - тренування 90 хв. - 36,00 €;\nЗал для художньої гімнастики - тренування 90 мін.- 44,00 €;\nІгрове поле (баскетбол, волейбол, гандбол) - тренування 90 хв. - 50,00 €;\nФутбольне поле - тренування 90 хв. - 36,00 €;\nВолейбольна / баскетбольний майданчик - тренування 90 хв - 20,50 €.\nДля автобусного трансферу: виїзд в день початку зміни, приїзд в день кінця зміни;\nДля авіа трансферу: виліт в день початку зміни, приліт в день кінця зміни.\nХто несе відповідальність за дитину під час переїзду та проживання в таборі, якщо дитина їде один?\nЯка тривалість зміни в дитячому таборі ЛЕГЕНДА (Камчия, Болгарія) - Міжнародний табір (Тільки для організованих груп)?\nДе знайти відгуки про дитячий табір ЛЕГЕНДА (Камчия, Болгарія) - Міжнародний табір (Тільки для організованих груп)?\nЗі скількох років і до якого віку приймає дітей табір ЛЕГЕНДА (Камчия, Болгарія) - Міжнародний табір (Тільки для організованих груп)?\nТабір приймає дітей 8 - 25 років. Деталi\nЗамовити путівку в "Дитячий табір ЛЕГЕНДА (Камчия, Болгарія) - Міжнародний табір (Тільки для організованих груп)"\nВідгуки Дитячий табір ЛЕГЕНДА (Камчия, Болгарія) - Міжнародний табір (Тільки для організованих груп)\nСторінка сформована 06:47:44\n`); $("#modal-price-block-camp-label").text('Зміни і ціни' + " \_"" + campName + "\_""); var linkDetailsCamp = $("#modal-price-block-link-details-camp"); if (linkDetailsCamp.length > 0) linkDetailsCamp.attr("href", '/ua/camp/details/detskiy-lager-legendi-kamchiya/' + webAliasOrId); var route = '/ua/Camp/PartDetailsPriceBlockCamp?webAliasOrId=' + webAliasOrId; holder.load(route, loadPopoverScript); }