Заманливий брелок | «ЗВЯГЕЛЬ», щотижнева газета (Новоград-Волинський)\n26 Січня 2018 | Оприлюднив: admin | 72 просмотров\nЗамкнула. Аж тут на території (на дитячому майданчику) помітила молодого чоловіка у чорній короткій шкіряній курточці. Він сидів на низенькій лавочці і чаклував над мобільним телефоном.\n— А ти чого тут, голубе, забув? — здивовано-сердито спитала огрядна Олена Гнатівна і з іронією додала. — На сьогодні вже прийом закінчено!\n— Що ви маєте на увазі? — підводячись, запитав незна-\nйомець і козирок кепки трохи насунув на очі. — Який прийом?\n— Як тій жирафі доходить! — пробурмотіла сторожиха. — Дітей, кажу, вже розібрали. Начальство і підлеглі пішли додому. Нікого тут уже немає. Ясно?\n— Куди ж більше… Ось я і дзвоню.\n— Куди дзвоните?\n— Щось я недоберу. До чого тут ваша дружина?\n— Зараз спитаю, чи забрала вона сина з дитсадка.\n— Я ж вам кажу: нікого вже немає! Це ж треба, щоб так довго доходило! Спиш чи що?! — вайлуватість чоловіка ще дужче почала дратувати Олену Гнатівну. Наполегливо заявила. — Покиньте територію! — І з наголосом повторила: — Державну територію!\n— Чого ви розкричалися? — наче ображено запитав незнайомець і спантеличено сів на ту ж низеньку лавочку.\nСторожиху від такого нахабства аж пересмикнуло. Рявкнула:\n— Або вимітайся звідси, або я зараз викличу поліцію!\nОдначе молодий чоловік наче не й почув погроз сторожихи, заклопотано заховав мобільний телефон до кишені курточки. Роззирнувся навколо, а відтак, ніби сам до себе, мовив:\n— Дружина щось не відповідає.\nОлена Гнатівна вирячилася на дивакуватого чолов’ягу. Подумала: «Може, у нього не всі вдома?»\nТа молодий чоловік підвівся і мовчки ступив до воріт.\nСторожиха — за ним. Відімкнула хвіртку. Відчинила її. Зіронізувала:\nДивак мовчки вийшов і попростував тротуаром у напрямку школи.\nОлена Гнатівна, гублячись у думках, знизала плечима і, закривши на замок хвіртку, пішла в тепле приміщення.\nХоч у кишені і був невеличкий ліхтарик, проте він не насмілився ним скористатися. Благо, що випав сніг, і в кімнатах можна було розібратися, де що стоїть, куди ведуть наступні двері…\nЗа одними з них він почув рівномірне посапування.\n«Спить», — виснував він і тихенько пішов далі.\nВ одній із кімнат натрапив на ноутбук і відеокамеру. А ще привернув увагу електрочайник. Його також запхнув у рюкзак. Не погребував печивом і карамельками, які знайшов у тумбочці.\nВ одній із шухляд знайшов чорний брелок.\n«Заманлива штукенція! — зрадів він. — Не інакше, як брелок сигналізації від того сірого «Фольксвагена», що стоїть біля цієї двоповерхової будівлі! А що, коли вдасться завести, га? Це ж скільки металу! Головне, перегнати в гараж. А розібрати і розпиляти — дрібниці. А може, це від «Жигуля», що стоїть поряд? А яка різниця? Це також купа металу!»\nТак міркував він, вилазячи через вікно, у яке перед цим залазив, попередньо розбивши на ньому скло.\nСтоячи перед двома автівками він потішливо тиснув на брелок. Проте жодна з машин не «озивалася». Він почав сердитися й енергійніше тиснув на брелок.\n— Та щоб тобі!.. Клацай! Відкривайся! Ну, зараза така!\nЛегковики наче зговорилися. Ні той, ні інший не хотіли ні «клацати», ні «відкриватися».\nВін підбіг до «Фольксвагена» й зі злості почав гупати його по колесах.\nАж раптом за воротами засвистали гальма якогось авто.\nЗлодій спочатку розгубився, а коли більш-менш оговтався, хотів дременути за двоповерхову будівлю. Та не судилося.\n— Стояти і не рухатися! Поліція!\nКрадій відчув, як у нього на голові заворушилося волосся. Це після того, коли побачив дула двох автоматів, спрямованих просто на нього.\nПотім за лічені секунди правоохоронці перестрибнули через ворота.\nВін не знав, що їм відповісти.\n— Ясно. В кайданки його. Що в рюкзаку?.. Що в рюкзаку?!\n— Ноутбук… Відеокамера… І це…\n— А в руці що?\n— Брелок сигналізації машини.\n— Ану покажи…\nЯк з’ясувалося, це була зовсім не та річ, про яку думав злодій. Цей брелок був призначений для екстреного виклику… охоронної служби, працівники якої були неабияк вражені цим випадком. За їхню службу таке трапляється вперше, щоб ото крадій сам для себе викликав правоохоронців!\nРозбудити сторожа прибулим працівникам охоронної служби не вдалося. Вони були змушені викликати завідуючу дитячим садком. Лише вона розбурхала Олену Гнатівну.\nПравоохоронці їй дорікнули:\n— Чого ж ви, шановна, пішли спати на другий поверх, а брелок залишили в столі внизу?\nТа винувато звела плечі:\n— Не знаю. Щось завадило. — І, вгледівши чоловіка у знайомій кепці і шкірянці, підпряглася. — Та ж я його знаю!\n— Тобто, бачила його!\n— А вчора. Терся на території садка. Дурником прикидався. Чи він такий є?\n— А це ми ще розберемося…\nПізніше з’ясувалося, що затриманий молодий чоловік уже двічі притягався до кримінальної відповідальності за аналогічні правопорушення і після останньої відсидки на волі пробув лише три місяці.


Температура води в Дурбані (Південна Африканська Республіка) в листопаді\nТемпература води в Дурбані в листопаді\nЧи можна купатися в Дурбані в листопаді? Вся інформація про температуру води в Індійському океані в листопаді. Історичні дані, порівняння і аналіз.\nАналіз історичних даних по температурі води в Дурбані в листопаді\nСередня температура в Індійському океані в Дурбані в листопаді становить 22.6°C. Це найкомфортніша вода для купання в будь-якій водоймі, особливо в жаркий день. Даний температурний діапазон визнаний найоптимальнішим для тривалого купання.\nМінімальна температура води в Дурбані в листопаді становить 20.0°C, максимальна - 25.0°C. В останні роки на початку місяця значення температури тут знаходиться на позначці 22.8°C, а до кінця місяця вода прогрівається до 22.3°C.\nТаблиця значень температури води в Дурбані в листопаді за останні роки


Історія прокуратури Самарської області\n1. Перші прокурори Самарської губернії 1922-1926 роки\n1.2 Обовязки губпрокурора\n1.3 Прокуратура в боротьбі зі злочинністю\n1.6 Самогонка і кримінальна відповідальність\n1.7 Кримінальний професійний бандитизм\n1.9 Стаття в газеті «Комуна» «Червона прокуратура»\n2. Прокурори передвоєнних років 1926-1940 роки\n2.2 Спогади слідчого Вернера про роботу конференції\nПрокуратура Самарської губернії - це перш за все люди - прокурори і слідчі, які служили Закону в різні періоди її діяльності.\nЗ моменту утворення прокуратури Самарської губернії і на протязі останніх вісімдесяти п'яти років на чолі її стояли видатні особистості. І поруч з ними працювали прокурори, слідчі в апараті та на місцях з незаплямованою репутацією і чудовим послужним списком. Ми не відокремлюємо цей період існування прокуратури від більш раннього. Навпаки, вважаємо, що всією своєю діяльністю Самарська губернська прокуратура довела спадкоємність поколінь. Захист інтересів держави і кожного громадянина - ось два основних принципи, яких дотримувалися генерал-прокурори дореволюційній Росії і яким неухильно дотримуються прокурори наших днів.\nПершим прокурором Самарської губернії в жовтні 1922 року був призначений КАРПОВ ВІКТОР ЗИНОВІЙОВИЧ, який працював головою колегії губернського ревтрібунала.\nКарпов В.З. народився в 1895 році в сім'ї робітника. Освіта - нижча. У 1914 році він вступає в члени РСДРП і бере активну участь у підпільній роботі, а потім в революційних подіях. З жовтня 1917 року по лютий 1918 року Карпов був головою ревкому Нарвського району, з лютого по червень 1918 року - головою колегії комісаріату внутрішніх справ Нарвського району, з червня по вересень 1918 року -коміссаром штабу Московської застави міста Петрограда. З вересня 1918 року по жовтень 1922 року Карпов працює на посаді товариша голови Пензенського губчека. У лютому 1922 року переводиться на роботу в Самарську губернію і призначається на посаду голови колегії губернського ревтрібунала.\nЗ жовтня 1922 року по вересень 1926 року Карпов В.З. - прокурор губернії.\nУ другій половині 50-х років XIX століття на площі знаходився цегельний будинок, що належав багатому купцеві світлових. Після його розорення цей будинок купило губернське правління, і на його місці в 1870 році було побудовано двоповерхову будівлю Самарського окружного суду.\nУ 1892-1893 роках в ньому працював В.І. Ульянов-Ленін.\nЗ 30 січня 1892, після успішного складання екстерном іспитів за курс юридичного факультету Петербурзького університету, Володимир Ульянов став помічником присяжного повіреного Хардін А.П. в Самарському окружному суді. 5 березня 1892 року вперше зайняв місце за адвокатським столом. В якості захисника В.І. Ульянов взяв участь в 18 кримінальних і цивільних справах. Якихось значних успіхів по ним він не добився. На будівлі Самарського обласного суду встановлено меморіальну дошку, присвячену цьому періоду діяльності вождя.\nЦе загальновідомий історичний факт. Однак будинок примітний долями і інших цікавих людей. Так, в 80-90-х роках XIX століття головою Самарського окружного суду був Володимир Іванович Анненков - син декабриста Івана Анненкова та Поліни Гебль, француженки з магазину мод на Кузнецькому мосту в Москві, безстрашно розділила долю російських жінок, які вирушили слідом за чоловіками в сувору Сибір. Народився Анненков в Петровському заводі Тобольської губернії. Історія кохання його батьків послужила сюжетом для роману А. Дюма-старшого «Учитель фехтування».\nВиховувався Анненков в родині І.І. Пущина - друга А.С. Пушкіна. Непросто складалася доля сина каторжанина. На проханні Володимира Анненкова дозволити йому вступити до вищого навчального закладу Микола I в 1849 році власноручно написав, що таким, як він, слід «задовольнятися гимназическим освітою». Лише за часів імператора Олександра II була знята опалу. Після маніфесту 1856 року Анненков працював повітовим суддею в Нижньому Новгороді, потім суддею Харківського окружного суду. У 1871 році він вступає на посаду голови окружного суду в Самарі. Сам Анненков дуже пишався своїм походженням. В його кабінеті лежав альбом з портретами і автографами декабристів, а на стіні висіли кайдани, зняті з його батька-каторжанина.\nСучасники високо цінували професіоналізм і чесність голови Самарського окружного суду. Горький назвав Анненкова «великим розумником і джентльменом».\nСеред восьми присяжних повірених того часу, приписаних до окружного суду, особливо виділялися Позерн К.К. і Хардін О.Н Позерн К.К. був одним з найбільших адвокатів Поволжя того часу. Випускник Московського університету, на переконання народник, він був змушений покинути Москву. Позерн К.К. - видатна особистість, завзятий театрал, любитель літератури, один молодого Горького.\nПеріод освіти і перші роки діяльності органів губернської прокуратури збіглися з введенням і розвитком нової економічної політики (НЕП). У Самарській губернії серпні 1923 року був відмінено військовий стан, введене в зв'язку з плодом і розрухою. Було проведено перший перепис населення.\nПожвавилася діяльність приватних підприємців, крамарів, куркулів. Поряд з розвитком державної та сільській кооперацій у великій кількості виникали різні лжекооператіви, фіктивні акціонерні товариства, товариства. Нерідко допускалося незаконне використання найманої праці. Наприклад, Богданов і Жемков, які очолювали в 1923 році Красноярську споживчу кооперацію, лише за 2 місяці привласнили 550 рублів золотом громадських грошей і половину інвентарю. У кооперативних крамницях продавалися в основному їх власні товари, всю виручку від продажу яких вони складали собі в кишеню.\nПоширеними злочинами в ці роки були крадіжки, грабежі та вбивства, конокрадство, самогоноваріння.\nУ 1923-1924 рр. по Самарській губернії було порушено більше 17 тисяч справ про самогоноваріння, трьох тисяч - про конокрадстве, 1200 - про грабежі і вбивства. Порушувалася багато справ про приховування кулаками хліба, ухиленні непманів від податку та інші.\nЦікаво перший розподіл обов'язків між працівниками губпрокуратури, яке не тільки дає нам уявлення про напрямки прокурорського нагляду, а й головне - ми дізналися імена наших перших працівників.\n1.2 Обов'язки губпрокурора\nСамарський губернський прокурор - Карпов В.З. На губернського прокурора покладено:\nСпостереження за дотриманням законів усіма губернськими органами влади, громадськими організаціями та приватними особами.\nПереважне спостереження за виробництвом попереднього слідства.\nПеревірка та затвердження обвинувальних висновків по всіх закінченим слідчим справах, направлених до Уг. Від. Губсуда.\nСпостереження за діяльністю своїх помічників і керівництво.\nЗаміна своїх помічників у справах видатної важливості.\nУчасть в засіданнях губвиконкому.\nРевізія помічників прокурора.\nПрисутність на засіданнях пленуму Губсуда.\nСкликання періодичних нарад по боротьбі зі злочинністю та т. Д.\nЗаступник губернського прокурора - Гусєв І.І. На нього покладаються такі обов'язки:\nСпостереження за органами Г. П. У.\nУчасть в розпорядчому засіданні Уг. Від. Губсуда.\nВиробництво ревізій за завданнями губпрокурора прокурорських ділянок.\nРозробка усього звітного матеріалу помпрокурора і дача відповідних керівних вказівок по таким.\n1-й помічник губпрокурора - Єгоров С.А.\nНа його обов'язки лежать підготовка і проведення через губпрокурора всієї роботи, пов'язаної із здійсненням загального нагляду за законністю дій всіх органів влади, господарських установ, громадських, приватних організацій та приватних осіб, шляхом порушення кримінального переслідування проти винних і опротестування постанов і розпоряджень.\n2-й помічник губпрокурора - Октотонов К.М.\nНа нього покладені обов'язки по Цивільному Від. Губсуда (судова, касаційна і наглядова інстанції) і спостереження за напрямком і дозволом справ в Земельних комісіях.\n3-й помічник губпрокурора - Григоров С.Т.\n3-й помічник виконує здійснення нагляду за діяльністю всіх органів слідства в губернії і перевірку обвинувальних висновків у справах, що підсудні Губсуду, як надходять від ст. слідчих через спостерігає пом. прокурора, так і від дільничних пом. прокурорів, по виробництвам народних слідчих для передачі їх на затвердження губпрокурора. Спостереження за ст. слідчими, місцями ув'язнення, Распредкомом і Комісією Неповнолітніх.\n4-й помічник - Севрюгин А.Н.\nМає такі обов'язки:\nДача висновків у справах в Уг. Касс. Від. Губсуда.\nСкладання протестів і в порядку нагляду висновків.\n5-й помічник - Ломан В.В.\nЙого обов'язки: спостереження за народними слідчими гір. Самари і попередній перегляд слідчих справ, що надходять від повітових помічників прокурора губернії.\n6-й помічник - Соколов А.І.\nВиконує: спостереження і нагляд за органами дізнання (міліція, кримінального розшуку, органи податного, санітарної, Технічної, Торгової інспекцій, Інспекції Праці та ін., У справах, віднесених до їх відання) і за Трудсессіей. Прийом і розгляд скарг, виключаючи скарги на губернські органи, якісь розглядаються 1-м помічником прокурора.\nВ кожному повітовому місті складаються помічники самарського губпрокурора, які здійснюють функції прокурорського нагляду за відповідним повіту.\nПомічник губпрокурора по Самарському повіту - Ларцев А.І.\nОрганом, який виконує технічно роботу губпрокурор. нагляду, є Управління Прокуратури, на чолі якого стоїть секретар і 4 помічника його.\nСекретар Управління Губпрокурора - Жуков Ф.А.\nЗ перших днів свого існування Самарська губернська прокуратура відкрита для засобів масової інформації. Так, 15 травня 1923 року в газеті «Комуна» опубліковано інтерв'ю Губпрокурора Карпова В.З. - свого роду звіт про організаційний періоді Самарської прокуратури.\nГубпрокурор тов. Карпов в бесіді з нашим співробітником повідомляє, що в даний час роботи по організації прокуратури по Самарській Губернії можна вважати закінченими; сформований губернський апарат. У кожному повіті прокурорський нагляд здійснюється на місці повітовим помічником прокурора. Як відомо, в коло обов'язків прокуратури входять спостереження за законністю дій всіх органів влади, громадських і приватних організацій, приватних осіб, за діяльністю розшукових та судово-слідчих органів, за правильністю утримання ув'язнених під вартою.\nРобота прокуратури з кожним днем розгортається все ширше, і життя висуває свої вимоги, про що свідчить велика кількість найрізноманітніших скарг і заяв від окремих громадян, установ і організацій. Цим скаргами негайно дається належне напрямок\n1.4 Загальний нагляд\nОдна з основних функцій прокурорського нагляду - загальний і систематичний нагляд за законністю дій всіх органів влади, за своєчасним і правильним проведенням в життя всіх постанов і декретів центру - ще недостатньо глибоко здійснюється прокуратурою у зв'язку з новизною такої роботи. Прокуратура, охоплюючи цю область, поступово включає в сферу свого спостереження все нові і нові установи. Приємно відзначити, що за дев'ять місяців існування прокуратури в Самарській губернії не було ніяких дріб'язкових зіткнень з держорганами. Прокуратурі вдалося встановити з усіма установами повний діловий контакт, чому значною мірою сприяв президія губвиконкому своїм чуйним і уважним ставленням до заяв прокуратури і загальним своїм прагненням до твердого проведення в життя почав революційної законності.\nЗа останні місяці за участю прокуратури були проведені в Самарській губернії кампанії по боротьбі з хабарництвом, самогонкою і кримінальних бандитизмом.\nУ боротьбі з хабарництвом, що є для молодого радянського організму злом величезної важливості, взяли участь всі місцеві органи влади, завдяки чому багато великих хабарники були виявлені і понесли заслужену кару. Дрібне хабарництво особливо процвітало в комгосп, де воно зграю якимось побутовим явищем, стало звичним повсякденному житті. Там один час створилася задушлива, що розкладає атмосфера продажності. В даний час майже весь склад комгосп оновлений. Колишні його «ділки» разом з усіма своїми клієнтами в червні постануть перед судом. Всього брали і давали хабарі у справі комгосп буде притягнуто до відповідальності не менше шістдесяти чоловік. Крім хабарництва в роботі комгосп спостерігалася повна розхлябаність і недбалість.\nПотрібно відзначити, що арешт і притягнення до суду «ділків» комгосп зіграли роль освіжаючою грози. Нові працівники комгосп спрямовують усі зусилля до того, щоб вирівняти роботу комгосп і підняти довіру населення до цього органу; мабуть, це їм вдасться; про це говорить значне скорочення грунтовних скарг на комгосп.\nЩо стосується хабарництва взагалі, то тепер можна констатувати, що зло значно зменшилася, пішло в підпілля, перестало бути таким безсоромним і відвертим, стало рідше і непомітніше. Відповідно до цього і змінена система боротьби з ним.\nІнша зло нашої дійсності - самогонка. У боротьбі з нею зіграла велику роль змінена 140 ст. КК, за якою за самогонку судами можуть призначатися найсуворіші покарання - позбавлення волі на строк не менше трьох років і конфіскація майна, а також відправка самогонників в Архангельську губернію в адміністративному порядку. Боротьба з самогонкою ще далеко не закінчена.\nЗа 1923 рік значно скоротився і близький до повної ліквідації ряд суворих вироків суду (до вищої міри покарання включно) і висилка небезпечного кримінального елемента і рецидивістів в Архангельську губернію зробили свою справу.\n1.8 Герої НЕПу\nНаступній черговій завданням прокуратури, РСІ, кримінально-розшукових та судово-слідчих органів є боротьба з несправними контрагентами і підрядниками держорганів. У свій час стало якось в порядку речей, щоб непман, уклавши договір, спекулював на отримані в рахунок цього договору аванси і майже нічого не давав для виконання договору. Він платив неустойку, часто дуже мізерну, і палець об палець не бив для виконання взятих зобов'язань. Деякі навіть примудрялися всякими правдами і неправдами позбутися неустойки, розірвавши будь-яким чином укладений договір.\nСкоро в Губсуде піде цілий ряд таких процесів, причому притягнуті до відповідальності не тільки підрядники, а й ті представники госпорганів, які своєчасно не вживали заходів до примусу підрядників виконувати договір. Цей вид злочинів буде переслідуватися з революційною нещадністю.\nЗ цілого ряду справ, наявних в прокуратурі, з очевидністю можна переконатися, що приватний капітал в нашій губернії зростає і відновлюється зовсім не тому, що у нього кращі організаційні форми, більше ділової ініціативи, менше накладних витрат і т.д. Причини його зростання криються в нехлюйство і халатності, а нерідко і явних зловживаннях багатьох наших господарників. В результаті з наших госпорганів цінності перекачуються в кишені спритних непачей. На боротьбу з цим злом прокуратура звертає зараз серйозну увагу.\nНа закінчення скажу кілька слів про наших слідчо-розшукових органах, ГПУ, уголрозиске і міліції. У зв'язку зі зміною характеру головного контингенту злочинів, докорінно змінена і постановка роботи в цих органах. Апарат всіх перерахованих установ став значно гнучкіша.\nРобота всіх цих органів цілком задовільна. Велику допомогу прокуратурі надає РСІ, яка тепер стала давати цінні систематизовані і розроблені матеріали своїх ревізій ».\n12 серпня 1923 року в тій же газеті "Комуна" в статті «Червона прокуратура» Віктор Зіновійович Карпов розповідає про галузі прокурорського нагляду, досягнення, які прокуратурою зроблені, і завдання, які стоять перед нею зараз.\nОсь уже рік в нашій губернії існує, міцніє і розвивається радянська прокуратура, вирішуючи завдання, поставлені перед нею. Головна з цих завдань - здійснення і спостереження за дійсним проведенням в життя принципу революційної законності, обумовленої декретами, розпорядженнями і постановами Радянської влади.\nНакопичення приватного капіталу за рахунок державних установ і підприємств. Ця найбільша завдання в умовах НЕПу привертає слідом за податковою політикою першорядну увагу. Нажива за рахунок державної торгівлі і промисловості - породження НЕПу, виразка, з якої розпочато і буде послідовно до викорінення вестися боротьба. Типове це явище зазвичай складається таким чином: навколо радянського установи або підприємства організовуються приватні інтереси; хабарництвом, кумівством, всілякими комбінаціями шахрайська ініціатива оточує державна справа і висмоктує з нього всі для неї необхідне. Завдання прокурорського нагляду - енергійним втручанням у справи господарських органів покінчити з явищами подібного роду. З області таких справ можна відзначити підготовлювані до слухання справи Губелектроотдела, Бумтреста, Обласний рибної контори, Мосторга, комгосп і ін., Які будуть проведені одне за іншим в вигляді певної кампанії боротьби.\nЗалучення трудящих мас до справи прокурорського нагляду - найперший момент успіху його здійснення.\nЦе ми ставимо на цілком конкретний грунт, у міру зміцнення апарату прокуратури та розвитку її діяльності до цілого ряду процесів будуть залучені робочі громадські обвинувачі з фабрик і заводів. Виступ робочого, його мова буде мати велике виховне значення і наблизить справу юстиції до маси. Ясно, звичайно, що робітникові не оволодіти всією юридичною стороною питання, але тут важливо пролетарське чуття, революційна свідомість, підкріплене зв'язком з робочою масою. Слідом же за виступом робочого виступить юрист-обвинувач, який дасть юридичну кваліфікацію даного злочину. Такий метод прокуратура почне застосовувати найближчим часом. У народних судах губернії в якості обвинувачів вже залучаються селяни. Один із способів зв'язатися з масою - привернення уваги профспілок до прокурорського нагляду шляхом участі представників прокуратури в роботі профорганізацій. Матеріали, що потрапляють в коло діяльності профспілок, часто мають кримінальний характер і повинні бути виявлені. Зокрема, за деякими справах Союзу транспортних робітників порушено прокурорське слідство. Найближчим завданням прокуратури буде організація справи юридичної допомоги трудящим.\nСудово-слідчій робота в м Самарі поставлена досить задовільно. На висоті варто орган дізнання, Карний розшук, дає прокуратурі цілком розроблені матеріали, які з оформлення направляються в суд. Юридично кваліфікованих працівників в повітах дуже мало, а тому справа юстиції там далеко ще до того, що потрібно. Значна частина вироків (до 50%) народних судів в повітах скасовується через неправильне застосування законів. Зате вироки Самарського Губсуда майже не відміняються центром, що є показником тієї висоти, на якій стоять Губсуд і прокуратура, з ним нерозривно пов'язана в роботі. Успішної діяльності Тубсуда допомагає хороший склад кваліфікованих юридичних працівників, відданих справі радянської юстиції. Дружна робота комуністів-керівників і спеціалістів - запорука подальшого розвитку справи юстиції в губернії. При Губсуде до останнього часу велася дослідницька робота з вивчення радянського права в двох гуртках - комуністичному і спеціальному, які, засідаючи двічі на тиждень, обмінювалися спільними досягненнями.\nРобота ГПУ, що стоїть також в області прокурорського нагляду, в даний час, відрадно відзначити, протікає по лінії великих справ губернського значення. ГПУ звільнено від маси справ дрібного характеру, захаращують увагу цього важливого органу. Питання економічного будівництва і політичного устрою - ось сфера діяльності ГПУ.\nСпостереження за тюремним справою також здійснюється губернської прокуратурою. Наша каральна політика в силу ряду причин - голоду, розрухи і ін. - не досягала своєї мети і призначення, бо більшість з ув'язнених і строго засуджених раніше мали можливість бути прикріпленими на зовнішні роботи з наданням певної свободи дій. Тепер це справа впорядковано. Прикріплення на зовнішні роботи укладених сирітського будинку йде під контролем прокуратури і з її неодмінного згоди.\nЗавдяки енергії і розпорядництві стоять на чолі цієї справи осіб відновлені порядок і необхідні умови утримання арештантів, кількість яких досягає довоєнного часу.\nСкарга. За час з 1 квітня по 1 липня через Губпрокуратуру пройшла 561 скарга, яким (усім) дано хід і мотивований висновок по кожній з них. Із загальної кількості скарг виділяються скарги за кабальними угодами (200), на майно і землю в умовах голоду, клопотання про застосування амністії, скарги на комгосп та ін. Прокурорських виступів в уголовносудебних інстанціях було за цей час понад 200.\nАвторитет червоною прокуратури і губсуда зростає і міцніє.\nПрокуратура в подальшому своєму розвитку з'явиться потужним двигуном радянського будівництва ».\nДовгі роки в прокуратурі Самарської губернії працювали її перші працівники. Поряд з молодими, що не мають практичного досвіду і освіти, працівниками чесно працювали і юристи, які прийшли зі старого дореволюційного апарату - російські інтелігенти.\nУ їх числі - колишній міський суддя КОСТЯНТИН МИКОЛАЙОВИЧ ОКТОТОНОВ.\nОктотонов К.М. народився в 1882 році в місті Самарі в сім'ї службовця. У 1903 році, закінчивши 1-ю Самарську гімназію, він вступає на юридичний факультет Казанського університету, який закінчив у 1908 році.\nУ січні 1909 року Октотонов К.М. зараховується молодшим кандидатом на судову посаду при Самарському окружному суді, а через два місяці призначається на посаду помічника секретаря громадянського відділення.\nВитримавши спеціальний іспит, він зараховується старшим кандидатом на судові посади і в 1912 р затверджується міською суддею 3-го ділянки міста Самари, на посаді якого працює до 1918 року.\nЗ 1922 по 1931 роки Костянтин Миколайович працює 2-м помічником Губернського прокурора, а потім - Самарського краю.\nУ 20-ті роки Самарська губернія складалася з ряду адміністративно-територіальних одиниць - повітів: Самарського, Бутурусланского, Бузулукского, Сизранського та інших. Прокурорський нагляд в них здійснювали помічники губернського прокурора. Серед перших повітових прокурорів - старі більшовики, активні учасники революційних подій ВАСИЛЬ ОЛЕКСАНДРОВИЧ песто і ОЛЕКСАНДР ІВАНОВИЧ ЛАРЦЕВ.\nВ.А. Пестов народився в 1880 році в Ярославській губернії в родині селянина-бідняка. Закінчивши в 1892 році початкове училище, Пестов В.А. протягом наступних 3 років працює хлопчиком в борошняної лавці, потім робочим в механічній майстерні мануфактурної фабрики міста Ярославля.\nУ 1905 році він вступає в Російську Соціал-Демократичну Робітничу Партію, бере активну участь у пропагандистській роботі серед робітників фабрики, організації страйків і страйків.\nВисланий владою в Екатерино-Славська губернію, Пестов В.А. продовжує революційну діяльність і 8 січня 1906 року піддається арешту. Просидівши більш шести місяців в Луганській в'язниці, він звільняється під гласний нагляд поліції і висилається по етапу на батьківщину.\nУ період 1917 по 1919 роки Пестов В.А. займається організацією загонів Червоної гвардії, бере участь в боях з білочехами, колчаківцями, в складі бригади 25-ї Чапаєвської дивізії (як воєнкома) - у визволенні міст Уфи і Уральська.\nПісля демобілізації з армії до 1923 року він перебував на радянській роботі, а з липня 1923 року Пестов В.А. перекладається в органи прокуратури і до вересня 1924 року працює помічником прокурора губернії по Бугурусланський повіту.\n13 вересня 1924 року Пестов В.А. пішов з життя на трудовому посту.\nА.І. Ларцев pодился в 1894 р в місті Уфі в сім'ї робітника. У 1907-1909 роках навчався в двох класному залізничному училищі, звідки був відрахований, так як важке матеріальне становище сім'ї не дозволяла вносити досить високу плату за навчання. У 1909-1911 роках Ларцев був учнем кустарних майстерень (столярної і токарно-скляної).\nУ 1911 році сім'я переїжджає в місто Самару, де батько Ларцева працює на будівництві Трубкового заводу (завод ім. Масленникова), а Ларцев А.І. - учнем в приватній столярній майстерні. У 1913 році його за участь у страйку звільняють. У 1914 році Ларцев вступає в члени РСДРП, бере участь в роботі підпільного гуртка. За поширення революційних прокламацій він двічі в 1915 і 1916 роках був заарештований і відданий під суд.\nЗ лютого 1917 року проходить службу в армії - в інженерному батальйоні. Після Жовтневої революції Ларцев обирається головою ревкому роти, членом ревкому дивізії.\nУ 1918-1919 роках працює в політвідділі 4-ї армії, бере участь в боях з Денікіним. З 1919 по 1923 роки Ларцев А.І. працює військовим слідчим, членом колегії ревтрібунала в частинах Червоної Армії.\nЗ жовтня 1923 року Ларцев А.І - працівник прокуратури губернії. У 1924 р він призначається помічником губпрокурора по Самарському повіту. У 1925-1927 роках Ларцев - прокурор Архангельської губернії. У 1928 році він повернувся в місто Самару і до 1933 року працював помічником прокурора губернії по Самарському повіту, старшим помічником прокурора Середньо-Волзького краю.\nУ червні 1933 року він в зв'язку з хворобою залишає службу, разом з тим залишається активним дописувачем газети «Волзька комуна».\nНе можна не згадати про перших слідчих Самарської губернії, людей, як правило, не мають спеціальної освіти, беззавітно відданих своїй професії, які в ті далекі роки, з одного рулеткою, купленої на свої гроші, розслідували найскладніші злочину, проводили велику роботу по попередженню злочинів .\nУ 20-ті роки почали працювати МИКОЛА ВАСИЛЬОВИЧ Бредихіним, КОСТЯНТИН МИКОЛАЙОВИЧ калачі.\nБредіхін Н.В. народився 13 жовтня 1892 року в селі Юрківка Терської області (Дагестан) в сім'ї селянина. У 1916 році він закінчив юридичний факультет Петербурзького уні-версітета і був покликаний в січні 1917 року в царську армію. У червні 1917 року його направляють до військової школи. З жовтня по листопад 1917 року в чині прапорщика він продовжує службу в армії. У 1918-1919 роках Бредіхин Н.В. є членом слідчої комісії при Кизлярському Ревтрибуналом.\nЗ липня 1923 року по квітень 1926 року Бредіхин працює народним слідчим Самарського повіту, а з 1926 по 1928 роки - в губернському карному розшуку.\nУ 1928 році Бредіхин переходить на прокурорську роботу, до 1933 року працює прокурором при Наркомюсте КазРСР, потім в апараті прокуратури Куйбишевського краю і області - помічником крайового прокурора, прокурором слідчого відділу.\nУ 1948 році в зв'язку з хворобою Бредіхин залишає службу в органах прокуратури.\nЗбереглися спогади Миколи Васильовича про службу і товаришів по службі.\nСпогади працівника прокуратури радника юстиції Бредихина Миколи Васильовича\nРішенням Президії Самарського губвиконкому від 14 липня 1923 року я був затверджений народним слідчим 4-го ділянки Самарського повіту, і з цього часу почалася моя довга робота в слідчо-прокурорських органах.\nВ мою ділянку входили 5 волостей: Старо-Буянскій, Єлховський, Красноярська, Велико-Каменська і Тростянськая. Камера (кабінет) слідчого спочатку перебувала в селі Старий Буян, а з січня 1924 року було переведено в село Червоний Яр, де в той час розташовувалося охоплює ті ж волості районне відділення міліції.\nДуже важливо для нас знати і зберегти в пам'яті імена тих, хто невтомно і плідно трудився над організацією прокурорського нагляду в губернії.\nПрокуратура в ті роки проходила період становлення. Багато в чому відчувалася відсутність знань, досвіду, вміння і кваліфікації. Незважаючи на це, прокурори і слідчі з великим ентузіазмом освоювали нову і складну професію. Їх відрізняла переконаність і відданість своїй справі. Вони безмежно працювали, зміцнюючи авторитет прокуратури і вносячи свою лепту у становлення законності.\nУ вересні 1926 року Карпов В.З. перекладається на іншу роботу, а прокурором губернії затверджується Жалнин МИКОЛА ПЕТРОВИЧ, який пропрацював з перервою до 1937 року. (В період з 1932-1933 рр. Прокурором краю працював Бурмістров В.М.).\nЖалнин Н.П. народився в 1899 році в селі Літки Рузаевского повіту Пензенської губернії в родині селянина. У 1908-1914 рр. закінчив парафіяльне і двокласне училища. Зважаючи на неможливість подальшого навчання (через відсутність коштів і важкої травми руки) Жалнин в 1914 році працює сторожем, а потім канцеляристом волосного правління. Після лютневої революції він обирається членом волосного виконкому, веде активну пропагандистську роботу серед селян.\nУ жовтні 1918 року Жалнин вступає до лав РКП (б), працює головою і відповідальним секретарем комуністичних сільських осередків (Перхляйской і Ключаровской), а потім членом Самарського ревтрібунала. З 1923 по 1926 роки Жалнин працює головою губернського суду, а з вересня 1926 року - прокурором Самарської губернії, потім Куйбишевського краю.\nУ другій половині 20-х років в Самарі налічувалося близько 60 великих підприємств, на яких працювали вже майже 9 тисяч осіб. Народжувалися перші робочі почини - за економію, за раціоналізацію виробництва.\nЗначною подією в Самарі було закінчення в 1927 році будівництва будівлі Управління Самаро-залізної дороги. Це було перше громадське будівлю Самари радянського періоду - представницьке, великомасштабне ретельно оброблене.\nУ 30-ті роки перед органами прокуратури стояли серйозні завдання по виконанню Постанови ЦВК і РНК СРСР «Про революційної законності», закону від 7 серпня 1932 року «Про охорону майна державних підприємств, колгоспів і кооперацій і зміцнення суспільної (соціалістичної власності) і від 22 серпня 1932 року «Про посилення боротьби зі спекуляцією». У зв'язку з цим значно збільшився обсяг общенадзорной роботи. До цього часу повністю був сформований слідчий апарат. У 1928 році з метою зміцнення і поповнення кадрового складу в прокуратуру крайкому партії були спрямовані передові робітники і робітниці самарських фабрик і заводів, кращі працівники місцевого апарату.\nВ прокуратуру прийшли Зінченко (працівниця фабрики «Червона Зірка»), Апраксина (працівниця трампарку), Полонецький (зав. Жінвідділи міськкому РКБ (б) та інші. Це були перші жінки - прокурорські працівники в Самарі.\nГори будівельного сміття і величезний котлован на місці зруйнованого храму ще довго б залишалися на площі, якби не звістка: 25 cічня 1935 року в Москві раптово помер член Політбюро ЦК ВКК (б), заступник голови Раднаркому СРСР В.В. Куйбишев.\nЗ метою увічнення пам'яті В.В. Куйбишева 27 січня 1935 Президія ВЦВК перейменував Середньо-Волзький край в Куйбишевський, а місто Самару - адміністративний центр краю - в місто Куйбишев.\n25 квітня 1935 року Куйбишевський крайвиконком підтримав постанову міськвиконкому про будівництво в місті пам'ятника В.В. Куйбишеву і організував комітет з його спорудження. 5 травня комітет ухвалив:\nМісцем спорудження пам'ятника тов. Куйбишеву затвердити Комунальну площа (колишню Соборну).\nВизнати за необхідне спорудження пам'ятника, що складається з Будинку культури і фігури або групи, скомпонована на Будинок культури.\nБронзова статуя В.В. Куйбишева була встановлена 5 листопада 1938 року. Побудований в цьому ж році Будинок культури відіграв велику роль не тільки в культурному житті області, а й країни. У роки війни він прихистив Державний академічний театр Союзу РСР. На його сцені виступали також прибули евакоешелонов артисти Ленінградського академічного драмтеатру, симфонічного оркестру Всесоюзного радіо. У фойє Палацу культури проходили репетиції, а в залі для глядачів 5 березня 1942 року відбулося перше виконання легендарної 7-ї симфонії.\nНа партитурі симфонії напис: «Присвячується місту Ленінграду. Дмитро Шостакович 27.XII. 1941. Куйбишев ». Диригував оркестром Великого театру Союзу РСР С.А. Самасуд.\nЗвідси, з нашого Палацу культури, починається тріумфальний хід симфонії. 29 березня 1942 року концерт відбувся в Колонному залі в Москві, 19 липня - в Нью-Йорку.\nВ історії міста залишила свій незгладимий слід і сама площа ім. В.В. Куйбишева. Одночасно зі знаменитим парадом військ 7 листопада 1941 року на Червоній площі в Москві відбувся парад і на нашій площі, який брав Климент Єфремович Ворошилов. Відразу після параду бійці йшли на фронт.\nІ сьогодні всі великі свята і події - політичні і народні - проходять на ній, збираючи тисячі людей.\nВисуванці і висуванку виправдали надану їм довіру. Багато з них сумлінним і бездоганним працею внесли чималий внесок у справу зміцнення законності і правопорядку в нашому краї.\nЗінченко - кваліфікований юрист і вмілий керівник, довгі роки працювала в органах прокуратури, була заступником прокурора міста Куйбишева. Апраксина протягом ряду років працювала помічником крайового прокурора. Однією з перших жінок в прокуратурі губернії почала свою трудову діяльність НЯГІНА ЄЛИЗАВЕТА Гаврилівна.\nЄ.Г. Нягіна народилася в 1906 році в селі Городище Дрожжановского району Татарської АРСР в сім'ї селянина, за національністю - чувашка.\nЗакінчивши в 1925 році робітфак Казанського державного університету, вона протягом шести місяців працювала ізбачом Городищенського волвиконкому. Після закінчення в червні 1926 року юридичних курсів Нягіна до 1930 року працює народним слідчим сільських районів. Потім протягом 14 років - народним суддею.\nЗ 1946 року Нягіна знову повертається в прокуратуру прокурором слідчого відділу Куйбишевської міської прокуратури, потім призначається прокурором Ленінського району міста Куйбишева.\nУ 1961 році виходить на пенсію.\n14 травня 1928 ВЦВК і РНК РРФСР прийняли постанову про утворення Середньо-Волзької області з центром в місті Самарі. У нову область увійшли Самарська (без Бугульмінського і Пугачовського повітів), Пензенська, Ульяновська, частина Саратовської і Оренбурзької областей, а також Мордовія. Середньо-Волзька область стала межувати з Уральської, Челябінській, Кустанайської і Московською областями.\n20 жовтня 1929 року Середньо-Волзька область була перейменована в Середньо-Волзький край. Він складався з Мордовської автономної області, семи округів і 114 районів.\n27 січня 1935 року м Самара перейменований в місто Куйбишев. Середньо-Волзький край - в Куйбишевський. 25 квітня того ж роду крайвиконком прийняв рішення про спорудження в Куйбишеві пам'ятника В.В. Куйбишеву. 5 грудня 1936 року в відповідно до Конституції СРСР була утворена Куйбишевська область.\nУ цей період особлива увага приділялася підготовці прокурорських кадрів. Цьому питанню була присвячена нарада, проведене в Куйбишеві наркомом юстиції Криленко.\nУ Куйбишеві спочатку були організовані юридичні курси, потім відкрита Куйбишевська правова школа. Практичні працівники прокуратури Куйбишевської області брали діяльну участь у підготовці прокурорсько-слідчих кадрів. Уже в перші роки існування в місті Куйбишеві правової школи в ній викладали заступник прокурора області Ледвіч П.Б., прокурор міста Рудаков П.Н, начальник слідчого відділу Конов М.Н., начальник відділу загального нагляду Фадєєв І.Ф., прокурор слідчого відділу Бредіхин Н.В.\nПідвищення професійного рівня прокурорських працівників приділяла велику увагу Прокуратура СРСР.Збереглися спогади слідчого Вернера про участь в роботі 4-ї навчальної конференції, які були опубліковані в «Віснику методичного бюро прокуратури області» №1 за 1937 рік.\nЗ 15 по 31 грудня 1936 при Прокуратурі Союзу була проведена 4-я навчальна конференція слідчих. Наявність цих конференцій особливо підкреслює, що питань слідства Прокуратура Союзу приділяє неабияку увагу, що питання слідства висунуті на перше місце в роботі Прокуратури. Без перебільшення можна сказати, що слідство визнано основною ланкою не тільки в роботі Прокуратури, а й взагалі в роботі всіх судебноследственних органів. На конференцію були скликані кращі слідчі Союзу. Сховаєшся товариші були забезпечені прекрасними номерами в одному з найкращих готелів м Москви. Добре було організовано харчування в їдальні Прокуратури. Але найголовніше, найголовніше, за що учасники конференції не можуть не подякувати її організаторів, - це забезпечення конференції лекторами з кращих наукових юридичних сил. Конференти мали можливість особисто слухати професорів Строгович, Булатова, Маньківського, Волкова, вченого-криміналіста Якимова, доцента Галунского і ін. Імена цих товаришів всім нам добре відомі по їх підручниками і статей в юридичній літературі. Але одна справа - читати підручник, інша справа - безпосередньо самому слухати лекції і мати можливість отримувати роз'яснення з уст самого професора. Надзвичайно цікавий був доповідь про непрямих доказах начальника слідчого відділу Прокуратури СРСР Шейнина. Ми так часто, маючи достатню кількість непрямих доказів, не вміємо ними скористатися, не вміємо з них побудувати потрійну систему доказів. Написати в короткій статті все те нове, що було почуто на лекціях, звичайно, неможливо. Для того треба написати ряд окремих статей, що, мабуть, і буде зроблено нашим Обласним методбюро.\nКоли я їхав на конференцію, у мене була велика самовпевненість тому, що я досить вже маю знань для того, щоб працювати слідчим.\nЦя самовпевненість підігрівалася ще тим, що я вже встиг дещо схопити за час заочного навчання в юридичному інституті. Але коли я повертався з Москви, від самовпевненості не залишилося і сліду. Навпаки, почуті лекції дали мені різко відчути, як я ще мало знаю і як ще треба багато дізнатися для того, щоб стати хорошим слідчим. Таке відчуття було не тільки у мене, а й у осіб, які вже мають вищу юридичну освіту. Мабуть, це сталося через те, що в минулі роки юридичні вузи не давали того освіти, яке повинен мати радянський юрист.\nНе випадково Вишинський зазначив у своїй промові на закритті конференції, що багато, які мають вищу юридичну освіту, мають його тільки юридично. Але навіть і з таким вищою юридичною освітою на конференції виявилося тільки 4 людини, а інші в більшості були практики, з великим виробничим стажем. Але тепер з одного практикою далеко не заїдеш. Практика без теорії безпредметна. До цих пір ми теоретичні пізнання компенсували практичним досвідом і тієї звичкою, яку придбали за багато років нашої роботи. Абсолютно правильно вказав т. Вишинський, коли говорив, що та звичка, та практика, які давали нам можливість хоч якось працювати раніше, тепер не тільки вже недостатні, а й в деяких випадках навіть шкідливі, так як не дають можливості відчути свіжий вітер, який провітрює радянський апарат.\nЗ усього цього висновок один - всім нам треба вчитися. Всім нам треба наш практичний досвід озброїти теорією, і тоді ми будемо мати можливість виконувати нашу роботу так, як цього вимагає від нас Сталінська Конституція. Необхідно відзначити, що крім можливості чути кращих професорів-юристів, учасники конференції мали можливість ознайомитися з тими колосальними культурними цінностями, які зосереджені в м Москві. Вже одна можливість пройтися по московських вулицях дає цікавий історичний матеріал. Але це, звичайно, не всі. Ми мали можливість побувати в найкращих театрах Союзу. Ми мали можливість побувати в ряді музеїв, і в тому числі в знаменитій Третьяковці. Ми бачили виставку картин Рембрандта, для якої з різних країн світу з'їхалися численні туристи. Ми щодня їздили на кращому в світі МЕТРО. Ми були в Мавзолеї Леніна. Ми відвідали його музей. Відрядження на конференцію - це велика нагорода.\nУ прокуратуру області приходять на службу вже більш підготовлені юристи, їх освіту дозволяє швидше опанувати професію. До їх числа слід віднести Віру Адольфівна Терещенко.\nВ.А. Терещенко народилася 14 вересня 1897 року в селі Яковлевское Московської губернії в сім'ї робітника. У 1916 році закінчила гімназію.\nУ 1918-1920 роках працювала діловодом в штабах Південного і Каспійсько-Кавказького фронтів XI армії. У квітні 1934 року його закінчує юридичні курси, в 1936-му - заочний юридичний інститут. Терещенко призначається на посаду народного слідчого і протягом 10 років працює в прокуратурах Сталінського і Пролетарського районів міста Куйбишева.\nЗ 1944 року вона продовжує працювати прокурором слідчого відділу прокуратури області.\nУ 1955 році Терещенко йде на заслужений відпочинок.\nПро її роботі був опублікований нарис «Народний слідчий» в газеті «Волзька комуна» в 1937 році.\n2.3 Народний слідчий\nУ ніч на 31 січня 1936 року в своїй квартирі в Куйбишеві була вбита вчителька Осипова. Обставини вбивства були надзвичайно прості. Осипова відвідувала бухгалтерські курси Союзоргучета. Разом з нею вчився і рахівник «Союздруку» Коваль. Сиділи вони там за одним столом. Напередодні вбивства Коваль приходив до Осипової і до другої години ночі вони опрацьовували чергову лекцію. У вечір вбивства він знову прийшов до неї. Після 12 години ночі сусіди по квартирі почули в кімнаті Осипової крик і кинулися туди. Двері були замкнені. Викликали міліцію, зламали замок і побачили Осипову в калюжі крові. Поруч валявся зламаний ніж - знаряддя вбивства. Вбивця Коваль, і не думаючи замикатися, заявив:\n- Я вбив її з ревнощів.\nЗдавалося б, все ясно. Злочинець затриманий на місці злочину і зізнався. Можна писати обвинувальний висновок і передавати справу до суду.\nАле слідчий Терещенко, якій міський прокурор доручив розслідувати справу, не любить поспішних висновків. Ретельно, вдумливо розплутує вона найскладніші вузли злочинів, прагнучи представити суду незаперечні докази.\nНасамперед вона ознайомилася з протоколом огляду місця вбивства. Не можна сказати, щоб працівники міліції дали їй кваліфікований матеріал. З протоколу було тільки видно, що вбивця завдав 11 ран столовим ножем і що на столі була виявлена мотузка.\nЧому мотузка? Як можна нанести столовим ножем 11 ран, три з яких, за свідченням судово-медичної експертизи, виявилися смертельними? Слідчий Терещенко не повірила цим протоколом, складеним, мабуть, квапливим і малограмотним людиною. Вона відправилася сама на квартиру Осинове.\nРетельно оглянула вона кімнату. І її наполегливість увінчалася успіхом. За батареєю центрального опалення вона виявила гостро відточений закривавлений австрійський багнет. На ящиках комода ледь виднілися сліди закривавлених пальців. Навіщо ж знадобилося ревнивцеві лізти в комод? Це питання залишалося неясним. Але раніше всього треба було встановити, кому належить знайдений багнет. Терещенко направляється на квартиру, де жив Коваль.\nУ кімнаті разом з Ковалем жила старенька. Коли Терещенко показала їй свою знахідку, бабуся дізналася багнет. Їм скоблили підлоги. Він належав Ковалю.\nКімната мала звичайну обстановку. Але на одному вікні висіла багата фіранка, випадає із загального стилю кімнати. Як потрапила сюди ця фіранка?\nСлідчому раптом згадалася маленька десятістрочная замітка, що промайнула за 2 місяці до цього у відділі пригод в «Волзької комуні»: «Вчора вночі в приміщення навчально-рахункового комбінату Союзоргучета (кут Некрасовской і Галактіоновской вулиць) забралися грабіжники. Вони вбили чергувала вночі сторожиху Чемзінскую, зламали сейф (цінностей в ньому не було) і забрали з собою арифмометр, суконну настільну скатертину і дві фіранки.\nВжито заходів до розшуку грабіжників ».\nФіранка заволоділа розумом слідчого. Тов. Терещенко прийшла в Союзоргучет і попросила розповісти, якими були вкрадені фіранки. Виявилося, кілька таких же фіранок ще залишилося в інших шипах. Їй показали їх, і вона встановила, що фіранка в квартирі Коваля належала Союзоргучёту.\nТоді слідчий вирішила провести на квартирі Коваля обшук. У кімнаті, здавалося б, і ритися ніде, але розумний слідчий, ретельно оглянувши стіни і піч, знаходить в одній з щілин фігурний ключ від сейфа Союзоргучета. Потім тов. Терещенко піднялася на горище. Вона побачила тут звичайне горищне запустіння. Від стелі до поперечини спускалися густі мережу павутини. Мабуть, ніхто вже давно не заглядав сюди. Але досвідчене око вловлює в одному куточку надзвичайно невеликий отвір в павутині. Слідчий починає ритися в смітті і знаходить арифмометр.\nТак, крок за кроком слідчий встановлює, що вбивство і пограбування в Союзоргучёте були здійснені тим же Ковалем, який вбив Осипову. Чому ж він зробив останнє вбивство? На грунті ревнощів? Але навіщо ж ревнивцеві знадобилося лізти в комод убитої? Нарешті, навіщо потрібна була йому мотузка, виявлена міліцією в момент арешту? Ясно: Коваль вбив Осипову, щоб пограбувати її, а мотузка йому потрібна була, щоб зв'язати речі.\nПід вагою ясних і незаперечних доказів Коваль зізнався в обох злочинах.\nЧасто читаючи в газеті коротенькі повідомлення про розкриття злочину, читач не здогадується про ту напружену і часом героїчну роботу, яку потрібно виконати слідчому, щоб розкрити злочин, щоб в боротьбі з хитрими ворогами народу вийти переможцем.\nРобота слідчого зачіпає інтереси і долі живих людей. Яку велику відповідальність бере на себе народний слідчий, пред'являючи людині звинувачення, підписуючи постанову про арешт.\nУ світлі нової Конституції робота слідчого набуває особливого значення. Він повинен бути освіченим, культурним, чуйним і уважним. Шлюб в роботі слідчого може згубно позначитися на абсолютно невинному людині. Це дуже важка, небезпечна і відповідальна професія.\nАле такі люди, як Терещенко, нескінченно віддані Батьківщині, закохані в свою професію і ні за що не проміняють її на якусь іншу ».\nУ нас ще часом недооцінюють роль і значення слідчого. Працівники Куйбишевської прокуратури не мають засобів пересування, вони часом не мають необхідних для слідчого приладів, значно полегшують працю. Бувають випадки, коли слідчий відправляється на обшук в небезпечне місце, маючи в кишені лише ... сірники.\nНемає сумніву, що радянські та громадські організації повинні більше уваги приділяти нашим слідчим і створити необхідні умови для їх роботи.\nДо кінця 30-х років були досягнуті певні успіхи в державному будівництві, становленні прокуратури. Проте, важкі спогади, відклалися в народній пам'яті, пов'язані з масовими репресіями і позасудовими розправами. Ця народна трагедія негативно позначилася і на економічному, культурному, моральному розвитку всього суспільства, болем віддається в серцях і душах мільйонів людей і сьогодні. В області було репресовано, переселені, зняті з роботи тисячі людей.\nБули заарештовані і загинули керівники державних та громадських організацій області В.П. Шубріков, Г.Т. Полбіцин, А.А. Левін, П.П. Постишев, П.Н. Клюєв, Н.П. Блюмкін, командувачі Приволзьким військовим округом П.Є. Дибенко, М.Н. Тухачевський, заступник І.С. Кутяков. У Москві були арештовані і розстріляні перший голова Самарського міськради Н.П. Теплов. Загинули керівники Куйбишевської залізниці, карбюраторний заводу А.Ф. Скиба, Д.П. Татаровський, ректори педагогічного і сільськогосподарського інститутів М.Р. Долинко і С.В. Сохацький. Було репресовано майже всі члени самарської організації Спілки письменників.\nСотні жінок були засуджені та відправлені в далекий Акмолинск, в центральний табір, де містилися члени сімей «зрадників Батьківщини».\nПіддалися арешту багато керівників міст і районів області, промислових підприємств, радгоспів і колгоспів, МТС.\nНе уникли цієї долі і перші наші прокурори. У 1937 році в результаті мали місце помилок, породжених культом особистості, були необгрунтовано репресовані і розстріляні прокурор Самарської губернії Віктор Зіновійович Карпов і прокурор Куйбишевської області Микола Петрович Жалнин.\n2.5 З архіву ...\nЙого заарештували не в Куйбишеві. Викликали в Москву, нібито в резерв Прокуратури СРСР, і ось там ... Колишній прокурор Куйбишевської області Жалнин Микола Петрович був визнаний винним в тому, що з 1932 року був учасником антирадянської шпигунсько-шкідницької терористичної право-троцькістської організації, що діяла в Казахської РСР, ставить собі за мету повалення існуючого ладу в СРСР. Ставилося в провину і те, що, будучи прокурором Куйбишевської області в 1933 році, за завданням першого секретаря обкому ВКП (б) В.П. Шубрікова створив в облпрокуратурі антирадянську групу, проводив підривну діяльність в області каральної політики: віддано до суду велику кількість колгоспного активу. У 1936 році нібито отримав завдання Шубрікова вчинити терористичний акт над самим Вишинським.\nСвідків не допитували. Обвинувачений в суді вину не визнав. В останньому слові сказав: «Ворогом партії і Радянської влади ніколи не був. Моя совість чиста". Засуджений 10 березня 1939года військовою колегією Верховного суду СРСР за статтями 58-7, 58-8, 58-11 КК РРФСР і засуджений до вищої міри покарання. Вирок було виконано в Москві.\nЦе сьогодні ми, хоча і не всі, але багато чого дізналися про те непростий час. А тоді МАЛО хто міг навіть припустити, що написано йому долею. Чи не знав цього і Микола Жалнин - син селянина-бідняка. Народився він в 1899 році в селі Літки Старо-Шайговского району, що в Мордовії. Ось що він сам про себе пише в автобіографії:\n«... До 1914 року навчався в школі. Після - службовець. Освіта нижча, спеціального не маю. Дружина домогосподарка. Син Валеріан народився в 1921 році, навчається у дев'ятому класі. Син Віталій народився в 1925 році, учень п'ятого класу. Проживав в Куйбишеві в будівлі обласної прокуратури ».\nСаме так «проживав», тому що автобіографія ця написана ним вже після арешту. Здавалося, доля була прихильною до селянського хлопця. У 1918 році вступив в партію більшовиків. Відзначимо, не простий це був рік для нової влади. Обдарований природним розумом, старанний, а головне - «політично грамотний», молода людина не залишився непоміченим. В середині 20-х років він працює в Куйбишевської крайовій прокуратурі, а в 1932 році - вже народним комісаром постачання Казахської РСР.\nВажке це був час для країни. На народ обрушилися позбавлення, голод. Не оминули страждання стороною і Казахстан. Люди цілими селами знімалися з століттями обжитих місць, йшли в невідоме в пошуках кращої долі і вмирали. Вмирали цілими селами прямо біля доріг від голоду. Ховати їх було нікому. І все ж біженці йшли і йшли до центру Росії, так як залишатися на місці напевно означало померти, а попереду була, хоча і примарна, але надія. Неврожай, небувалий падіж худоби - все це стало вінцем перетворень в економіці, сільському господарстві, коли ворогом, кулаком був названий істинний сільський трудівник, коли повсюдно насаджувалося колективне господарювання. Старі, тисячоліттями випробувані приводні ремені виробничих відносин на селі були безжально порізані і викинуті на смітник. Але різати і викидати їх нова влада не поспішала. І як показав час, дещо пізніше вони стали в нагоді. З їх допомогою запрацював механізм, що перемелює людські життя і долі. Тоді з'явилася розхожа фраза: «Жити стало краще, жити стало веселіше». А поки в 32-м голод ще не обрушився на Самарську губернію, але вже безроздільно царював в Казахстані.\nТакий стан речей, звичайно, не могло залишити байдужими думаючих людей. Вони шукали причини економічного розвалу і знаходили їх в неправильних діях вищого політичного керівництва. Був таким людиною і Н.П. Жалнин. У тому важкому для Казахстану 1932 році він під час відпустки в будинку відпочинку досить близько зійшовся з колишнім тоді першим секретарем Казахстанського обкому партії С.Т. Голюдовим. Зустрічаючись, вони довго розмовляли про що і, звичайно, в першу чергу про нечувані біди, які звалилися на республіку і країну. Задавалися питанням, чи можна будувати соціалізм при таких умовах, які ведуть до винищування людей і матеріальних цінностей? Відповідь була однозначною - не можна. Обидва вважали, що політика, яка веде до таких наслідків, - неправильна політика.\nВідпустка закінчилася, а незабаром Н. Жалнин був спочатку відкликаний з Казахстану в Москву, а потім призначений прокурором Куйбишевської області. У 1933 році він прибув до Куйбишева на новій посаді. Першим секретарем обкому ВКП (б) був у той час В.П. Шубріков. За свідченням Жалнин, спочатку у нього склалися досить-таки дивні відносини з Шубріковим. Ось уже рік як Жалнин працював прокурором області, а так до сих пір і не зустрічався з Шубріковим. Точніше сказати, випадкові зустрічі були - на партконференціях, партактивом ... Але все це не те, вважав Жалнин. Он-то думав, що перша людина в області повинен був запросити до себе нового прокурора для співбесіди.\nСьогодні ми можемо тільки припускати, чим була викликана така позиція Шубрікова по відношенню до прокурора області. Точно можна сказати лише те, що в кінці кінців їх зустріч відбулася. Після цього між ними встановилися нормальні ділові відносини.\nМабуть, ця обставина і дало згодом привід працівникам НКВС записати обох в керівників право-троцькістської терористичної організації, нібито діяла на території Куйбишевської області. В обвинувальному висновку на Жалнин дуже розмитою виглядає формулювання про підривну діяльність в області каральної політики. Мовляв, віддано до суду велику кількість колгоспного активу. Так, до суду, звичайно, доводилося залучати і так званих членів колгоспного активу. Тільки не було в цьому передбачуваного криміналу, бо до суду залучалися люди за безгосподарність, розтрату, відверте злодійство. Адже чого гріха таїти, не скрізь до влади на місцях прийшли чесні люди. Були й такі, хто, вправно користуючись своїм соціальним походженням, пролазив до посад, щоб набити власну кишеню. До слова, такі і зараз є. Ось з такими-то людьми і боролася прокуратура. А то, що було подібних не так мало, як хотілося б, так в цьому винен був не обласний прокурор, а невміла кадрова і соціальна політика.\nЗвинувачення в каральній політиці щодо Жалнин виглядає неспроможним і тому, що нерідко саме він припиняв кримінальні справи щодо господарських керівників. Сирий, примітивно збитий господарський механізм раз у раз давав збої в роботі. Це незмінно позначалося на матеріальному становищі мас трудящих, а значить, і на їх умонастрої. Позначалося це і на амбіціях вищого політичного керівництва країни. Треба було якось пояснити народу причину постійних невдач в економіці. (Не себе ж, справді, визнавати винним ?!) І така причина була знайдена - шкідники. Ось хто у всьому винен! За країні тоді прокотилася хвиля гучних судових процесів над «шкідниками». І саме в цей час Жалнин припиняв кримінальні справи стосовно низки господарських керівників, яких на хвилі гучної політичної кампанії так легко було охрестити у шкідників, зірвавши при цьому чималі політичні дивіденди.\nТак, наприклад, не вважав за Жалнин доцільним залучати до кримінальної відповідальності деяких господарських керівників за те, що не видали вони вчасно зарплату своїм робітникам. Хоча йому і давали зрозуміти, мовляв, це ж саботажники, чого ти з ними просторікувати, він все ж спочатку сам переконався, а потім і іншим довів, що ці люди ні при чому. Так, робітники їх підприємств не отримали зарплату, але тільки тому лише, що в Держбанку не було грошей, платити було нічим. А винен у цьому був, скажімо, не директор тресту, а незбалансований господарський механізм, в основі якого, з позицій сьогоднішнього дня, ми можемо додати, досі лежать не економічні закони, а ідеологічні постулати.\nТреба сказати, що в органах прокуратури не один Жалнин надходив у відповідності зі своєю совістю. Було тому чимало прикладів. При цьому варто підкреслити, що більшість цих принципових людей в роки репресій були або знищені, або сховані за колючий дріт. Ось деякі з них.\nВасиль Іванович Павлов, 1900 року народження. Прокурор Большечерніговского району. Арештований 19 жовтня 1937 року по ст. 58-7, 58-11 за невжиття заходів до викриття контрреволюційної діяльності голови райвиконкому, завідувача земельним відділом; за звільнення від відповідальності колишнього голови колгоспу Рибкіна. За тиждень до арешту, будучи на бюро райкому партії, він «образив» органи НКВС, заявивши, що вони карбують справи на контрреволюціонерів. Був засуджений на десять років концтаборів. З будинків. Освіта - три класи. Працював народним слідчим, начальником міліції, останні два з половиною роки - прокурором.\nПетро Миколайович Рудаков, 1898 року народження, з селян. Прокурор м Куйбишева. Член ВКП (б) з 1 жовтня 1917 року. З 1917по 1919 роки служив у Червоній Армії. Арештований 27 грудня 1937 року. І тільки через три роки засуджений особливим нарадою при НКВС СРСР за ст. 17, 58-8, 58-11 до п'яти років виправно-трудових таборів. Павло Борисович Ледвіч, 1895 року народження. Син кустаря. Зам. прокурора Жуйбишевской області. Заарештований 23 жовтня 1937 року. Звинувачений в участі в антирадянській право-троцькістської організації. Засуджений особливим нарадою при НКВС СРСР 19 листопада 1940 року до восьми років виправно-трудових таборів. З 1937 року сидів без вироку.\nМихайло Потапович Бабицький, 1898 року народження. Співробітник Куйбишевської обласної прокуратури. Особливою нарадою при НКВС СРСР засуджений до вищої міри покарання.\nАфанасій Іванович дива, 1898 року народження. Прокурор Богатовского району. Засуджений Військовою колегією Верховного суду СРСР до вищої міри покарання.\nПарадоксально, але факт - акти беззаконня відбувалися і по відношенню до тих людей, які за службовим обов'язком відповідали за виконання закону. Уже сам арешт відносно Жалнин був беззаконням. А далі - більше. У в'язниці він випробував на собі, що таке «їжакові рукавиці». Були і 400 грамів хліба в день, і загрози, і «конвеєр», і стійки, і побої. Ну з побоями, погрозами і мізерної тюремної пайки все ясно. А ось «конвеєр» - це вже спеціальний термін того часу. Застосовували його до незговірливих підслідним, які не хотіли брати на себе міфічну провину, обмовляти себе та інших. З таким «упертюхом» безперервно працювали кілька слідчих. Вони змінювалися, йшли відпочивати, поверталися знову. Так могло тривати кілька діб. Все залежало від здоров'я, міцності нервів підслідного. Адже йому весь цей час не давали спати.\n«Стійка» - теж характерний термін того часу. Підслідного не б'ють. Йому просто не дають навіть присісти, не кажучи вже про те, щоб лягти. Стояли люди також по кілька діб. «Результати» для слідства цей метод давав непогані. Хоча були і проколи. Ось що згадує з цього приводу колишній начальник районного відділу НКВС Сенгилеевской району - був такий в Куйбишевської області - Макаров:\n- У липні 1938 роки я доповідав заступник начальника обласного управління НКВС Деткіна справу за обвинуваченням ветлікаря Кудрявцева. Я пропонував його з-під варти звільнити, так як його шкідницька діяльність не була встановлена. Кудрявцев ні в чому себе винним не визнавав. Деткіна мене за це вилаяв і запропонував поставити Кудрявцева на «стійку», щоб він стояв до тих пір, поки не зізнається ... Кудрявцев стояв біля п'яти днів. Однак, незважаючи на «стійку», свідчення не дав. З-під варти був звільнений. Жалнин свідчення дав. Правда, не відразу. Через кілька днів після арешту і після відповідної обробки він написав власноручне «визнання». Так, мовляв, я такий-сякий троцькіст і терорист. Заява це було написано на ім'я всемогутнього в той час Єжова і відрізнялося від інших заяв однією особливістю - деякі слова в ньому були підкреслені синім олівцем. Невідомо, чи звернули на це увагу слідчі, «працювали» з Жалнин, але коли ми склали слова, підкреслені синім олівцем в одну фразу, то прочитали: «ПОКАЗАННЯ помилковою».\nМожна припустити, що саме так колишній прокурор Куйбишевської області хотів звернути увагу керівництва НКВД на свою долю.Лише через багато років стало відомо, що арешти санкціонувалися ні ким іншим, як цим самим керівництвом, яке, в свою чергу, було лише виконавцем чужої злої волі. Але це ми знаємо тепер, а тоді цього не знали багато, не знав цього і колишній прокурор Куйбишевської області Микола Жалнин.\nЯкийсь час після арешту він ще не вірив, не міг повірити, що на ньому поставлений хрест, що його вже викреслили зі списків живих. І тоді він пише ось таку заяву, яку нагадує останній крик про допомогу: «Я готовий і можу ще працювати на найнебезпечніших ділянках, і можу принести велику і серйозну користь Батьківщині. Мені тільки 38 років. Я прошу дати мені можливість зробити максимум користі, віддати всі мої сили справі побудови комунізму ».\nА ось його прохання, коли він розуміє, що все скінчено, зворотної дороги немає, попереду тільки смерть: «Я прошу не репресувати мою сім'ю. У мене залишилися дружина і двоє синів - 16 і 12 років - один комсомолець і один піонер. Дружина і діти - прекрасні люди, віддані соціалістичної батьківщини. Діти жили мріями про Червону Армію, про захист радянських рубежів. Вони не знали, що їх батько складається в контрреволюційній організації, і, якби я їм зараз сказав про це, вони б нізащо цього не повірили. Тому що виховувалися вони виключно в комуністичному дусі. Нехай вони ростуть справжніми більшовиками. Вони не винні і за мене відповідати не можуть і не повинні ».\nСім'ю все ж репресували. Дружину - в концтабір. Дітей - в дитбудинок. Один із синів потім загине на війні, другий повернеться в Куйбишев.\nЖалнин засудили до вищої міри покарання і розстріляли незабаром після винесення вироку. Але, знайомлячись з матеріалами справи Жалнин, ми натрапили на один факт, який вказував, що суд над ним, навіть такий швидкий і неправий, був лише формальністю. Виявляється, ще до суду були знищені, спалені посвідчення особи підслідного, його профспілковий квиток на тій підставі, що вони є застарілими документами. Дороги назад не було. Справа залишалася за малим - знищити їх колишнього власника ...\nСьогодні багато встало на свої місця. Кати названі катами. Добре ім'я повернуто багатьом невинним жертвам сталінських репресій. Правда, ще не всім, але багатьом. Обласна газета «Волзька комуна», наприклад, регулярно друкує списки безвинно постраждалих наших радянських громадян. Хтось був реабілітований з приходом «відлиги» в 56-му, хтось пізніше. Микола Петрович Жалнин був реабілітований через рік після своєї загибелі, в 40-му. Ось рядки з документа:\n«Військова колегія Верховного суду СРСР, розглянувши матеріали справи і погоджуючись з висновком прокурора, визначила: вирок Військової колегії Верховного суду СРСР від 10 березня 1939 року в відношенні Жалнин Миколи Петровича скасувати за нововиявленими обставинами і справу про нього виробництвом припинити за відсутністю складу злочину» .\nСправедливість восторжествувала. І, може бути, в даному випадку символічно те, що зроблено це було в відношенні прокурора за поданням прокурора.\nНа пухкої папці зі справою Жалнин ріжуть очі слова - «ЗБЕРІГАТИ ВІЧНО». Ці два слова були на папках, в яких вмістилася життя мільйонів наших співвітчизників. Який зміст вкладали в ці слова ті, хто вершив неправу справу? Можливо, так хотіли підкреслити значимість творяться ними діянь, які сьогодні названі злочином проти власного народу. Ми ж бачимо в цих словах - «ЗБЕРІГАТИ ВІЧНО» - інший зміст. Ми, сьогодні живуть, і наші нащадки повинні вічно зберігати пам'ять про безвинних жертв, про трагедію нашого народу. Зберігати пам'ять в ім'я того, щоб подібне ніколи більше не повторилося.\nВсе прокурорські працівники, так само як і 28 тисяч жителів нашої області, згодом були реабілітовані - багато посмертно.\nТисячі зламаних доль ... Вони не повинні бути забуті.


Види магнітол для авто\n3 декабря 2021, 19:21 Elena / Корисні статті\nДля більшості людей водіння авто – монотонне заняття. Особливо, якщо справа стосується тривалих поїздок. Скрасити цей процес допомагає музика. Але, щоб досягти якісного автозвуку, потрібна відповідна автомагнітола.\nВиди магнітол за джерелом\nЗа джерелом відтворення звуку всі сучасні магнітоли, прдеставлені на сайті https://smart-auto.shop/product-category/auto-radio/, поділяються на великі групи: дискові і бездискові.\nДискові магнітоли, як відомо з назви, відтворюють мелодії, записані оптичні носії інформації. Їхній привід може працювати з CD-R, CD-RW, DVD-R. DVD-RW диски. Деякі меломани вважають, що якісне звучання можливе лише на дисках, виготовлених на студії звукозапису, де аудіофайли не стискаються. Але такі диски, що вміщують дуже мало композицій, тому потрібно або займати місце колекцією дисків, або переходити на носії більшої місткості (DVD).\nОптичні диски належать до застарілих пристроїв зберігання інформації. З кожним роком їх використовують дедалі менше.\nВідтворюють музику з інших зовнішніх пристроїв — usb-накопичувачів, карток пам’яті, прямо зі смартфона за допомогою bluetooth і т.д. Сучасні бездискові автомагнітоли додатково оснащуються не тільки FM-тюнером, але й екраном, який за своїми характеристиками може бути не гіршим, ніж у деяких планшетів. Магнітола з екраном дозволяє не лише слухати музику та радіо, а й дивитися кліпи, відтворювати фільми, які допоможуть скоротити час пасажиру на передньому сидінні або водієві під час відпочинку. Монітор може використовуватися навігаційною системою автомобіля та системою допомоги під час паркування, якщо до магнітолі підключити камеру заднього виду.\nБездискові автомагнітоли здобули величезну популярність. Адже ємність сучасної флешки або карти пам’яті може сягати 512 ГБ, тому туди можна записати мелодії на будь-який смак і забезпечити музичну різноманітність на тисячі кілометрів.\nВелика ємність накопичувачів дозволяє відтворювати не тільки MP3 аудіофайли, але й інші формати.\nFLAC — стискає аудіодані без втрат якості. За звучанням не відрізняється від відтворення оригінальних CD-дисків;\nААС – формат стиснення аудіо із втратами. З’явився на ринку як наступник МР3 із покращеною якістю;\nWMA — це формат кодування аудіо, розроблений Microsoft. Останні версії стискають файли без втрати якості. Є альтернативою МР3;\nWAV – формат зберігання оцифрованого звуку без стиснення. Такі файли займають набагато більше місця на носії;\nМР3 – популярний формат стиснення аудіоданих. Його підтримують практично всі сучасні мультимедійні пристрої та операційні системи. Передбачає стиснення аудіо з втратами, які практично не відчутні для людського вуха під час відтворення на популярних пристроях, але стають помітними під час використання професійної апаратури. Його головне переваги — високий рівень стиснення, що полегшує зберігання аудіоданих;\nOgg — контейнер для зберігання аудіо або відео. Саме аудіо може стискатися різними кодеками, як із втратою якості, так і без.


З нагоди Дня Незалежності почесними званнями нагородили полтавців – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Суспільство > Знай Наших! > З нагоди Дня Незалежності почесними званнями нагородили полтавців\nЗнай Наших! Полтавщина Суспільство ТОП-новина\nЗ нагоди Дня Незалежності почесними званнями нагородили полтавців\nПрезидент України Петро Порошенко з нагоди 27-ї річниці проголошення незалежності України підписав указ «Про відзначення державними нагородами України з нагоди Дня незалежності України».\nСеред нагороджених – п’ятеро полтавців.\nТак, почесне звання «Заслужений вчитель України» присвоєно Миснику Сергію Івановичу — директорові, учителю опорного закладу «Калайдинцівська загальноосвітня школа I–III ступенів імені Ф.Д.Рубцова» Лубенської районної ради;\nПочесне звання «Заслужений лікар України» присвоєно Ткаченку Павлу Івановичу — завідувачеві кафедри вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія»;\nПочесне звання «Заслужений працівник культури України» присвоєно Курчаковій Ользі Миколаївні — директорові Полтавського художнього музею (галереї мистецтв) імені Миколи Ярошенка;\nПочесне звання «Заслужений працівник освіти України» Шкурупій Ользі Всеволодівні — завідувачеві кафедри вищого навчального закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі».\nПочесне звання «Заслужений працівник сільського господарства України» присвоєно Фролову Сергію Олександровичу — директорові департаменту агропромислового розвитку Полтавської обласної державної адміністрації.\nА уродженка Полтавщини співачка Ярослава Руденко отримала відзнаку Президента України “За гуманітарну участь в Антитерористичній операції”:\n6-річний кременчужанин отруївся пігулками нітрогліцерину\nНа Миргородщині загинув 19-річний пішохід


Обшук у Саакашвілі фото УП\nБудинок, в якому мешкає Саакашвілі, відгороджений від інших людей кордоном із силовиків Національної гвардії\nУ вівторок, 5 грудня, співробітники СБУ спільно з прокурорами ГПУ в рамках кримінального провадження, відкритого за ч.1 ст.256 (сприяння учасникам злочинних організацій та укриття їх злочинної діяльності) КК України, затримали за місцем проживання в Києві Міхеіла Саакашвілі.\nЯк повідомляє прес-служба СБУ, правоохоронці затримали політика у присутності його адвоката. Наразі планується допит слідчими.\nЯк повідомляє УНІАН, екс-голову Одеської ОДА вивели з будинку та посадили до автомобіля. Біля під'їзду сталися сутички, мітингувальники намагаються заблокувати проїзд авто. Силовики взяли автомобіль в кільце та проштовхуються проїжджою частиною вулиці Костельної.\nПодивитися, що власне відбувається під оселею Саакашвілі, можна у включенні кореспондента "5 каналу" Петра Троця просто з місця подій.\nБудинок, в якому мешкає Саакашвілі, відгороджений від інших людей кордоном із силовиків Національної гвардії. Вони всі "у повному бойовому обладунку" не підпускають людей ближче до будівлі. Біля оселі наразі зібралося близько 100 прихильників політика та його партії. Неподалік журналісти помітили поліцейські машини, поруч з якими стоять правоохоронці та люди з нашивками СБУ.\nМіхеіл Саакашвілі СБУ оголошення про підозру місто Київ


ГОЛОВА ПРИАЗОВСЬКОЇ РДА СЕРГІЙ СЕЛЕВИЧ РАЗОМ ІЗ КОЛЕГАМИ ПРИВІТАВ З ЮВІЛЕЄМ ВІДОМОГО В ОБЛАСТІ ХІРУРГА\nСьогодні 60 років виповнилося завідуючому об‘єднаним відділенням хірургічного профілю КНП «Мелітопольська ЦРЛ» Мєрабі Гахарії. Привітати знаного медика, що врятував безліч людських життів, в тому числі і мешканців Приазовського району, приїхав очільник Приазовщини Сергій Селевич разом із колегами.\nАНАЛІЗ ЕПІДЕМІОЛОГІЧНОЇ СИТУАЦІЇ СТАНОМ НА 15 ЧЕРВНЯ\nВП «ММВ ДУ "Запорізький ОЛЦ МОЗУ" інформує, що за останній тиждень випадків захворюваності на COVID – 19 не зареєстровано.\n12 червня у сесійній залі обласної ради відбулося представлення нового керівника області. Так, віднині Запорізьку область очолює Віталій Вікторович Боговін.\nВ УКРАЇНІ ЗАФІКСОВАНО 29 753 ВИПАДКИ КОРОНАВІРУСНОЇ ХВОРОБИ COVID-19\nСтаном на 9:00 12 червня в Україні 29753 лабораторно підтверджені випадки COVID-19, з них 870 летальних, 13567 пацієнтів одужало. За добу зафіксовано 683 нові випадки. Загалом проведено 468 172 тестування методом ПЛР.\nСьогодні з офіційним візитом у Приазовський район Запорізької області приїхав народний депутат України Павло Мельник. Під час зустрічі з керівниками Приазовської РДА Сергієм Селевичем та Андрієм Фесиком були порушені нагальні для району питання, зокрема продовження ремонту автошляхів, початок туристичного сезону та відкриття баз відпочинку, а також пансіонатів з дотриманням протиепідемічних заходів


BAS АГРО. ERP - ООО"АБ-Центр"\nПідтримка користувачів програмного продукту здійснюється відповідно до правил надання сервісу ІТС “Лінія консультацій”. Підтримка надається за умови наявності діючого договору Інформаційно-технологічного супроводу (ІТС). Для отримання додаткової інформації\n2900002116830 BAS АГРО. ERP\n2900002116847 BAS АГРО. ERP, клієнтська ліцензія на 1 робоче місце\n2900002116854 BAS АГРО. ERP, клієнтська ліцензія на 5 робочих місць\n2900002116861 BAS АГРО. ERP, клієнтська ліцензія на 10 робочих місць\n2900002116878 BAS АГРО. ERP, клієнтська ліцензія на 20 робочих місць\n2900002116885 BAS АГРО. ERP, клієнтська ліцензія на 50 робочих місць\n2900002116892 BAS АГРО. ERP, клієнтська ліцензія на 100 робочих місць\nаналіз інформації про планові і фактичні витрати, накопичені на виробничих підрозділах сільського господарства в розрізі культур, полів і видів робі


Дівчині з Києва потрібні гроші на операцію - ЗНАЙ ЮА\nКиянка благає врятувати від раку 18-річну доньку: "Як сказати, що у неї рецидив?"\nХвороба знову повернулася\nСтало відомо про те, що 18-річному підлітку з Києва терміново потрібна допомога. У дівчини серйозний діагноз, а лікування коштує захмарних грошей.\nТаким чином повідомляється, що для медсестри Київського центрального військового госпіталю Тетяни Комащенко доля підготувала багато складнощів.\nЗ початку війни вона бачила і біль, і страждання бійців яких привозили їй на лікування. І тут горе сталося в її родині.\nСпочатку вона дізналася, що у дитини рак, а через тиждень почула про свій діагноз.\nПерший раз Тетяні і 17-річній дочці вдалося перемогти хворобу, проте, вже через рік у неї стався рецидив, І тепер сім'ю чекає знову боротьба з діагнозом, знову відбуватися всі випробування за новою.\nДівчині потрібна термінова допомога, фото: Прикарпаття online\nПро це повідомив інформаційний портал «Прикарпаття online».\nНа власному досвіді вона дізналася що переживає мати, дитині якого поставили смертельний діагноз.\nВлітку 2019 року Саша, яка тільки закінчила школу, почала скаржитися на біль у шиї, і вона почала опухати. Через пару днів це пройшло, але з'явилася невелика пухлина на місці, і вони вирішили сходити перевіритися. Біопсія показала, що це онкологія.\nУ мами перед очима пролетіло все життя: "як сказати їй про це? Як сказати, що у неї рак? Дитині 17 років"»\nТетяна так і не змогла розповісти їй про діагноз, незважаючи на вмовляння лікарів і знайомих. Все вирішив один випадок.\nПо телефону вона почула розмову мами з кимось, і про все зрозуміла. Сказала що не буде лікуватися, і краще помре. Ці слова боляче поранили Тетяну.\nУ вересні сім'ю чекав ще один удар-такий же діагноз отримала і Тетяна.\nВони почали лікуватися, здавали купу аналізів, пройшли нескінченну кількість терапій, влізли в борги.\nНа лікування дівчат витрачено близько 200 тисяч гривень, і хвороба відступила, але, як виявилося - ненадовго.\nУ Саші стався рецидив, І тепер потрібно пересаджувати кістковий мозок. Вартість такої операції 250 тисяч гривень, і це непідйомна сума для них. Є надія, що Олександра потрапить під програму фінансована, і все оплатить держава, але, коли це станеться-ніхто сказати не може, а часу є не так багато.\nУ Саші з'явився хлопець, який у всьому її підтримує, і не кидає в складні хвилини. Сім'я молить про допомогу небайдужих, адже дівчина хоче жити. Їй виповнилося не так давно 18 років, життя тільки починається.\nТеги: Новини України Київ мир хвороби онкологія рак лікування раку


У місті Біляївка Одеської області з’явився сучасний багатофункціональний спортивний майданчик. На його території розміщені футбольне міні-поле, баскетбольний та атлетичний майданчики. Разом із мешканцями міста новий спортивний об’єкт відкрив заступник голови Одеської обласної державної адміністрації Сергій Колебошин.\n«Сьогодні ми відкрили перший з 12 багатофункціональних майданчиків, які з'являються на мапі Одещини за ініціативи голови Одеської облдержадміністрації Максима Степанова. Ідея полягає у тому, аби з’являлися такі комплекси, де кожен знайде для себе заняття відповідно до своїх спортивних здібностей, проте незалежно від вікової категорії», — підкреслив Сергій Колебошин.\nЗазначимо, на будівництво багатофункціонального майданчика спрямували понад три мільйони гривень з обласного та місцевого бюджетів. До кінця року планується відкрити ще декілька таких спортивних об’єктів у різних районах регіону.\nНагадаємо, розвиток спортивної інфраструктури залишається пріоритетом Стратегічного плану дій голови Одеської обласної державної адміністрації Максима Степанова «Розумний регіон». Цьогоріч в Одеській області вже відкрито вісім міні-футбольних майданчиків. Окрім того, триває будівництво спортивних палаців у Балті та Ізмаїлі.


Кішки люблять висоту, їм подобається відпочивати у відокремленому місці, відчуваючи себе в безпеці, тому багато власників нявкаючих вихованців здобувають будиночки когтеточки для кішок, які стають улюбленим місцем тварини.\nУ ньому можна відпочивати, а вбудована когтеточка привертає увагу вихованця, який вже не прагне псувати меблі або стіни, задовольняючи бажання точити кігті в одному місці.\nНайбільш поширеним варіантом є будиночки у вигляді кубів, тунелів з вбудованими Когтеточку-стовпчиками. Такі конструкції можуть бути розраховані на одну кішку або відразу кілька, у другому випадку може бути 2 і більше будиночків і стільки ж когтеточек. Можуть бути розташовані в нижній частині платформи або на певній висоті на стовпчику, а так само багаторівневими, т. Е. Мати кілька полиць усередині для декількох тварин. Когтеточки теж можуть розташовуватися як на платформі, так і на будиночку.\nбагатофункціональні моделі зручні тим, що кішка більшу частину часу проводить в місці, де встановлений будиночок. Наявність додаткових полиць-лежанок з бортиками, підвісних іграшок, вбудованих тунелів надовго займе вихованця іграми та відпочинком. Встановлені на висоті будиночки можуть мати сходи або ряд поличок, що дозволяють швидко і безпечно тварині дістатися до місця відпочинку.\nПрямокутні або циліндричні тумби, вежі відрізняються компактністю, вони можуть бути багаторівневими, т. е. мати всередині більше двох ніш, що зручно, якщо кішка не одна або ж їй надається вибір місця відпочинку. Такі тумби можуть мати когтеточку-стовпчик, встановлену зверху або ж їх поверхня може бути оброблена зовні сизалем. Можуть бути як вертикальними, так і горизонтальними. Зверху може бути полку або лежанка з бортиками.\nкутові призначені для розміщення в кутку, вони економлять місце в квартирі і виконують покладені на них функції.\nМоделі нестандартної форми привертають увагу не тільки кішок, але і господарів. Вони можуть стати декоративним елементом в кімнаті. Наприклад, Trixie виробляє будиночки у вигляді печер, стилізованих під тварин. Яскравим прикладом служить конус-кішка з обробкою з плюшу, когтеточка розташована спереду, а голова на вершині конуса має вуха, всередину яких вставлений шелестить матеріал. До речі, такий же матеріал вставлений в хвіст, тому тваринам цікаво грати з ним. Компанія DEZZIE пропонує будиночки у вигляді тапка, всередині якого вихованець може відпочивати, а підстава-підошва служить плоскою Когтеточку.\nПідставою зазвичай служить дерево, яке оббивають штучним хутром, плюшем, ковроліном. Зсередини будиночки оббивають найчастіше флисом, а лежанки роблять м’якими з прошарком з синтепону. Когтеточки обмотують або обтягують ковроліном, якщо мова йде про дешевих моделях, або сизалем – міцним, зносостійким матеріалом.\nВартість окремих моделей, що представляють цілий ігровий комплекс, перевищує 10000 гривень. Високу вартість мають будиночки-когтеточки складної конструкції і моделі, виконані з дорогих матеріалів. Конструкцію нестандартної форми можна придбати за 4000 гривень. Однак моделі російських виробників не поступаються в якості закордонним аналогам, а коштують набагато дешевше – 1200-2500 гривень.\nДеякі власники кішок вважають за краще робити своїми руками або купувати будиночок-когтеточку б / у.\nВідомими виробниками даної категорії товарів для кішок на російському ринку є DEZZIE (Україна), Yami-Yami (Україна), Гамма (Україна), Зоонік (Україна), Triol (Китай), Trixie (Німеччина), Comfy (Польща).\nНезалежно від того купується нова або б / у, важливо правильно його вибрати, виходячи з переваг тварини. Якщо кішка молода, і вона любить дертися вгору, то краще купувати вертикальну, багаторівневу конструкцію.\nВажливо звертати увагу на стійкість конструкції, яка повинна бути виконана з безпечних для тварин і людей матеріалів.\nЗалежно від того, в якому положенні кішка любить точити кігті, підбирається відповідна модель з вертикальною або горизонтальною Когтеточку.\nБудиночок когтеточка для кішок Ссылка на основную публикацию


У московському зоопарку чоловіка заклювала сова | Курйози | OBOZREVATEL\nУ московському зоопарку чоловіка заклювала сова\nПрийшовши вранці на роботу, співробітники московського зоопарку виявили на своїй території труп 32-річного жителя Москви Олександра Лупареве. "Мертвого чоловіка знайшли біля вольєра, де живуть дикі птахи", - розповів один з орнітологів зоопарку.\nШвидше за все, чоловік уночі намагався викрасти одну з птахів. Щоб пробратися в зоопарк, він переліз через паркан і зламав клітку, в якій мешкала сова.\nСпівробітники зоопарку помітили, що з клітки, поряд з якою було виявлено тіло чоловіка, пропала птах. "Її клітка була відкрита, навколо - пір'я. Спочатку подумали, що сова полетіла, коли чоловік хотів її вкрасти. Потім побачили, як птах ховається поруч, в кущах. Бідолаха пом'ята і дуже налякана", - зазначили працівники зоопарку.\nЗа словами прокурора Пресненський міжрайонної прокуратури Юрія Басова, сова люто боролася з чоловіком. Виступи забору, через який він намагався перелізти назад, все забризкані кров'ю.\nБасов припускає, що Олександр Лупарев намагався перебратися через паркан разом з птахом, але сова так подряпала і ісклевала його, що він не втримався і впав на землю. Чоловік вдарився головою об кут клітки, втратив свідомість, довго пролежав на землі і помер від переохолодження.\nСонні і страшні: папарацці зняли зірок вранці (ФОТО)


Святослав Олійник: «Це прецедент – архітектурні студентські роботи будуть реалізовані» - 9 Телеканал\nСтартував фінальний етап обласного архітектурного конкурсу «Територія Майбутнього» — журі визначає переможців.\nДва місяці тому за ініціативи голови облради розпочався конкурс для студентів Будівельної академії та архітектурного коледжу.\nНаразі всі роботи знаходяться на розгляді у журі. Три найкращі проекти будуть втілені у життя — паркові зони у м.Синельникове та у с.Вербки, придомова територія на ж/м Сокіл у Дніпрі.\nНа офіційному сайті Дніпропетровської обласної ради для публічного ознайомлення доступні усі роботи конкурсантів. Дивіться за посиланням https://oblrada.dp.gov.ua/teritoriya_maibutnyogo/\nГолова обласної ради зазначив, що «у діло» мають піти не лише архітектурні проекти переможців конкурсу.\n«Ми ознайомились з усіма 36 проектами. Більшість з них виконані на високому рівні, студенти підійшли до нашого завдання творчо і відповідально. В області у нас дуже багато роботи з благоустрою, саме тому гідні проекти повинні також бути реалізовані», — зазначив Святослав Олійник.\n19 лютого на правому березі Дніпра не буде води (АДРЕСА)


• Змієлови запропонували людям знайти рептилію на фото, але це виявилося їм не під силу • ЗакарпатПост •\n29.08.2019 29.08.2019 post 705 Views\nЗагадка на уважність від австралійської компанії, що займається виловом рептилій, ввела в ступор користувачів фейсбуку. На фото, опублікованому ними, є змія, але побачити плазуна буде не так-то просто. Ви теж можете перевірити себе, але краще б вам приготуватися до невдачі, інформує Ukr.Media.\nКомпанія Sunshine Coast Snake Catchers 24/7 з Квінсленда вже понад шість років позбавляє жителів Австралії від змій, які регулярно навідуються в будинки та на присадибні ділянки двоногих сусідів. Але користувачам соцмереж організація стала відома в першу чергу не завдяки професіоналізму співробітників, а через фотозагадки, які працівники частенько розміщують у фейсбуці. Змієлови публікують фото з викликів, пропонуючи розгледіти на них рептилій. Думаєте, це просто? Як би не так.\nЧергова нелегка фотозагадка з’явилася в групі компанії в соцмережі 20 липня. На знімку затишна літня веранда, оточена зеленню. Складно повірити, але десь на кадрі сховалася рептилія. Як пише Daily Mail, фото зробили господарі будинку після того, як угледіли непрохану гостю.\nМи давненько не грали в цю гру, так що подивимося, як ви впораєтеся. Отримаєте додаткові окуляри, якщо назвете мені вид змії! Пізніше ввечері або завтра вранці вкажу відповідь. Це досить складна задача, тому дам вам підказку. Що змії найбільше люблять робити вранці?\nОпублікований кадр це картинка вище, ви можете на неї натиснути щоб збільшити.\nБагато користувачів фейсбуку були впевнені: змію на такому кадрі помітити неможливо. Але інші люди все ж спробували знайти відповідь.\nЯкщо ви не можете знайти, дамо вам підказку з допомогою обрізаного фото.\nВідповідь з’явився в коментарях на наступний день.\nВерсія однієї жінки виявилася правильною — це дійсно килимовий пітон. Ось тільки сховався він так, що розгледіти його змогли б хіба що люди з дуже прокачаною увагою. Лише одна з понад десятка здогадок, озвучених в коментарях, збігалася з відповіддю.\nВідповідь: “На літній веранді сховався килимовий пітон! Його верхню частину можна помітити прямо над подушками”.\nНа доказ глава Стюарт Маккензі, який розмістив кадр, також показав фото з рептилією з іншого ракурсу. Тільки подивіться, як затишно вона розляглася на сонечку.\nЧимало шанувальників групи вважали, що розгледіти пітона на оригінальному знімку було майже неможливо. Стюарт визнав, що загадка була дійсно вкрай нелегка. Однак він упевнений, що побачити рептилію на тому фото все ж можна.\nХлопці, ви безумовно можете побачити його на оригінальному фото. Ви можете побачити частину його тіла. Я обвів її на скріншоті. Правда, вам довелося б як слід збільшити кадр. Перепрошую за те, що так ускладнив все.\nНепрохану гостю змієлов помістив в мішок і випустив в лісистій місцевості. За словами Маккензі, з килимовими пітонами їм доводиться стикатися найчастіше. Ці рептилії, стверджує чоловік, не надто бояться людей, на відміну від інших змій.\n← Чому в Ужгороді синявці Ікари злітаються на синій пластик\n«Свободу слова» від Шуфрича висміяли влучними фотожабами →\n03.06.2021 Закарпатпост 0\n28.09.2019 post Коментарі Вимкнено до Гороскоп на 28 вересня 2019 року. Передбачення для всіх знаків Зодіаку


Геліосистеми для теплопостачання будинку - актуально для України? | AlterAir\nНавіщо потрібна альтернативна енергетика?\nВикористання сонячних колекторів\nПідбір системи альтернативної енергії\nСонячне світло – це промениста енергія сонця, яку сонце постійно виділяє в результаті хімічних реакцій, що відбуваються в ньому. Людина ж безпосередньо сприймає сонячну енергію як видиме світло очима, а також як теплове інфрачервоне випромінювання, яке відчуває наша шкіра.\nЗ настанням технічного прогресу людство у процесі своєї життєдіяльності з кожним роком витрачає все більше і більше енергетичних ресурсів на потреби промисловості, транспорту і житлового сектору.\nАле тверді, рідкі і газоподібні копалини, які використовуються для отримання теплової і електричної енергії та забезпечення всіх енергетичних потреб людства, є вичерпними і, тим більше, вже в значній мірі вичерпані, що призводить до значного і постійного зростання цін на енергоносії.\nНаслідком їх використання і переробки є катастрофічне погіршення екологічної ситуації в усьому світі, що негативно впливає і на людину.\nТому в останні роки люди все частіше починають замислюватися про необхідність використання такого надійного джерела енергії, як Сонце, щоб стати енергонезалежними. Тим більше, що таке використання можливо.\nНе заглиблюючись у фізику і хімію процесів, які відбуваються на Сонці, а також математику кількості енергії, яку випромінює Сонце в космічний простір, все ж необхідно відзначити, що на поверхні атмосфери Землі середня інтенсивність сонячного випромінювання за даними Всесвітньої метеорологічної організації (ВМО) та Організації Об'єднаних Націй (ООН) досягає 1 367 Вт/м² (це значення називається сонячною постійною), поверхні ж Землі досягає максимум близько 1 000 Вт/м² у зв'язку з дією атмосфери і розсіюванням хмарами. Падаюче на Землю пряме випромінювання поглинається поверхнею, нагріваючи її, частково відбивається і також переходить в розсіяне випромінювання. Сумарним сонячним випромінюванням називають суму прямого і розсіяного випромінювання, частки яких становлять по 50 % в середньому за рік для України з деякою перевагою у бік прямого влітку і в бік розсіяного взимку.\nІнтенсивність сонячного випромінювання може коливатися у дуже великих межах від 50 Вт/м² при затягнутому хмарами небі до 1000 Вт/м² при безхмарному небі.\nСумарна енергія сонячного випромінювання зазвичай вимірюється за якийсь більш триваліший період часу: день, тиждень, місяць, рік.\nМаксимальна сумарна сонячне випромінювання за день в Україні сягає 8 кВт∙год/м² влітку і 3 кВт∙год/м² – в сонячний зимовий день.\nЗа даними багаторічних спостережень, середньорічна сумарна сонячне випромінювання в Україні змінюється від 1350 кВт∙год/м² рік на півдні до 1000 кВт∙год/м²∙год на півночі і в центральній частині, що відповідає аналогічним показникам для країн центральної Європи. В залежності від середньорічного сумарного сонячного випромінювання на карті нижче представлена територія України поділена на чотири зони.\nТому, аналізуючи наведені дані, правильним висновком буде рішення про доцільність використання такої кількості енергії, що надходить на кожен квадратний метр земної поверхні з року в рік.\nСонячний колектор – це генератор теплоти, який перетворює сонячне випромінювання в теплову енергію з максимальним коефіцієнтом корисної дії. Тобто, головною його відмінністю від традиційних генераторів теплоти (котлів) є те, що він не витрачає традиційне паливо (газ, нафту, мазут, деревину, вугілля). Джерелом енергії для нього є сонячне випромінювання. Так, використання енергії сонця може знизити споживання і витрати на енергоресурси у кілька разів.\nНа Заході сонячні колектори давно вже зарекомендували себе і міцно зайняли позиції на ринку обладнання, що дозволяє забезпечити суттєву економію енергетичних ресурсів.\nСонячні колектори використовуються для нагрівання води і забезпечення потреб гарячого водопостачання (ГВС) та підтримки опалення в житлових будинках, офісах, сфері обслуговування, торгових центрах, медичних закладах, де є можливість для розміщення панелі сонячного колектора.\nСонячний колектор є головним елементом для перетворення в теплову енергію сонячного випромінювання і її передачі теплоносію (вода, гліколева суміш). Циркуляцію теплоносія в контурі забезпечує насос, який входить до складу гідрогрупи. Також до складу сонячної системи входить ємнісний водонагрівач (бак) з вбудованим або зовнішнім теплообмінником, в якому теплота з контуру колектора підігріває воду з холодного водопроводу до температури гарячої води. Автоматика регулює і контролює всю роботу системи.\nЕфективність роботи всієї системи залежить, насамперед, від ефективності колектора, тому що тільки в ньому сонячна енергія перетворюється в теплову. Інші ж компоненти сонячної системи передають цю енергію далі для її використання. Головним елементом сонячного колектора є абсорбер (поглинач), який при попаданні на нього сонячного світла нагрівається і потім передає отримане тепло теплоносію. Завдяки новим науковим досягненням і технічним розробкам сучасні колектори здатні до 80 % сонячної енергії перетворювати на корисне тепло для нагріву гарячої води та підтримки опалення.\nНеобхідно підкреслити, що опалення сонцем не може повністю заповнити необхідність будівлі в тепловій енергії. За допомогою сонячного колектора можна покрити до 60 – 70 % річної витрати теплової енергії на гаряче водопостачання і до 30 – 40 % на опалення сучасних будівель. Тому використання традиційного джерела теплоти залишається обов'язковим, але досягається досить значна економія в процесі експлуатації. Традиційне джерело використовується тоді і тільки в тій мірі, коли сонячної енергії не вистачає для забезпечення необхідних параметрів, заповнюючи відсутню частину енергії.\nПравильний підбір всіх компонентів сонячної системи дозволяє з максимальною ефективністю використовувати більшу частину сонячної енергії, яка падає на колектор протягом усього року, а також використовувати теплоту, отриману з сонячного випромінювання, навіть у ті дні, коли небо повністю затягнуте грозовими хмарами, витрачаючи енергію, накопичену в сонячний день в баці-акумуляторі.\nГеліосистеми на базі сонячних колекторів – це установки, які все частіше вже сьогодні можна побачити на дахах і фасадах будинків в Україні. Клімат України дозволяє використовувати геліосистеми в залежності від вибраного обладнання не менше 8-ми місяців у році, а в деяких випадках і круглий рік (для підтримки системи опалення).\nКомпанія Альтер Ейр пропонує обладнання виробників, якість якого вже знайшло визнання як на міжнародному ринку, так і в Україні. З питань вибору і придбання сонячних колекторів звертайтесь до наших менеджерів, а наші інженери допоможуть в розрахунку і вирішенні всіх технічних питань.\nФахівці компанії Альтер Ейр пропонують також монтаж і сервісне обслуговування (гарантійне та післягарантійне) сонячних систем на базі сонячних колекторів.


Чері Амулет дзеркало заднього виду ліве (елект.) ≡ A15-8202110AB-Чері -《Купити в Україні》- Ціна 703 грн - ID402\nЧері Амулет дзеркало заднього виду ліве (елект.) A15-8202110AB-Чері - ID402\nДзеркало заднього виду ліве (елект.). Артикул: A15-8202110AB-Чері\nДзеркало заднього виду L Люкс KLM\n☝ Дзеркало заднього виду ліве (елект.) A15-8202110AB як правильно замінити на Чері Амулет?\nПеред установкою зробіть огляд товару ➜ A15-8202110AB на предмет його працездатності;\n☝ Вигідна ціна на A15-8202110AB і професійна консультація по запчастинах Chery Amulet A11, A15\nДля Chery Amulet A11, A15 Дзеркало заднього виду ліве (елект.) - застосовується для ремонту таких систем як ➜ кузов.\nЦіна на каталожний номер деталі A15-8202110AB - 703 грн.\nВідгуки про товар Дзеркало заднього виду ліве (елект.) (A15-8202110AB-Чері) - 703 гривень