Istu mu pingile, kiika mu aknasse: 2016\nMa tahtsin juba õige mitu päeva varem selle postituse ära teha, kasvõi lihtsalt valmis kirjutada. Aga ma ei saa üle ega ümber sellest, kui mõnus on ikka just viimasel õhtul aasta kokku võtta, vaadata tagasi, mõelda tehtule, paljude tegemistega olla lõppkokkuvõttes rahul, väheste asjade puhul püüda rohkemat.\n2016 oli kahtlemata uudne ja põnev ja tegus.\nAasta koht on ikka Hiiumaa:)\nSee oli aasta, mil tõeline maarott sai nõrkemiseni mere lähedust tunda, eriliselt tahaks esile tõsta fantastilist maikuud. Lahes oli vesi nii madal ja soe, et võis üle lahe kõndida.\nJa siis muidugi see hirm ja valu ja võlu ja värin lauda näol - ehk et Aasta tegu.\nEsimest korda elus sai minust kassiinimene (kuigi ebaõnnestunult) - Aasta loom on Hallooo.\nJa kuigi kakukesel olid vanemad olemas, siis ikkagi on tunne nagu oleks peaaegu ise need pojukesed üles kasvatanud :))))))) (kuigi nüüd neid vanu pilte lapates olen ma järsku segaduses, kas siin fotol on noor või vana tegelane...Näeb välja nii hall nagu oleks kakuvanem, aga teisalt tundub mulle, et ma klõpsisin alailma just ikka noortest pilte teha, et miks peaks mul siis siin kaustas vana kakk olema...)\nAasta lind kõrvukräts.\nSiseturismi tipphetk ja -tegija oli kindlasti Kolga mõis. Kontekstiväliselt ei olnud selles, oma olemuselt kiirel, lühikesel ja plaanivälisel, retkel midagi erilist, kuid kõik, mis seal juhtus ja kuidas asjad sattusid kokku jooksma, see oli just s e e, mille pärast me ju oma ninaotsa koduukse vahelt välja pistame!\nNo ja natuke samasse klassi liigitaks ka Hedvig Hansoni kontserdi Haapsalus. Hops paati, hops üle, hops kuursaali, hea muusika, sama hea toit, hops paati ja saarde tagasi. Ha-haa, ja siis põhiline nali muidugi Heltermaa sadamas ja öine torm ja...\nAasta reis on kahtlemata Brasiilia, kuigi see on juba nii eelmine sajand, et kes seda ikka mäletab.\nLoomingulises plaanis oli paraku suhteliselt uimane aasta. Paar reisilugu on ilmunud, midagi veel tulemata, paaris žüriis olles sain lugeda värskendavat omaloomingut. Olnud on kaks sisutoimetamist, neist on ilmunud "Minu Kreeta", teine raamat on alles töös. Kirjutamine võib, aga ei pruugi!, hoo sisse saada küll. Ka selles lahtris domineerib number kaks. Aga see kõik on juba ilmselt uue aasta teema.\nLugemine seevastu tuli mul oluliselt paremini välja :)))) Hoolimata sellest, et kevad-suvel sain häbiväärselt harva mahti raamatut haarata ja et vähemalt üks kuu sai oldud reisides ja piiratud raamatuhulgaga. Otsustasin viimaks tõsisemalt ette võtta loetud raamatute Goodreads´is märkimise, et sellega isiklikku statistikat hõlpsamini jälgitavaks muuta. Hakkab juba vaikselt meeldima ja harjumuseks saama sinna see raamatute märkimine.\nNii et, uskudes seda portaali on seis järgmine: raamatuid 110, lehekülgi 26 714, minu antud keskmine hinne 3,6. Tõsi, mingi osa raamatuid on mul sinna kandmata, sest neid polnud sinna üles riputatud, aga üle 10 ei tohiks neid olla (hoobilt meenuvad kohe Nõgisto ja Kalev Vapperi raamatud, paar reisiraamatut jms, lisaks juhtusin mõnda raamatut ka mitmendat korda lugema). Vaatan ja vaatan seda sealset nimekirja, aga ikkagi on raske parimat nimetada, väga häid oli ju mitmeid.\nAga mis peamine, mina ise ja mu lähedased oleme täie elu ja tervise juures! Aasta oli just selline nagu olema peabki - et midagi õpiks, areneks, kogeks. Et oleks põhjust vaimustuda ja särada! Et oleks aega niisama olla ja mõtiskleda. Et oleks raamatuid, raamatuid, raamatuid...\nSeda kõike selles kohe lõppevas aastas oli ja kui hästi ma nüüd ka ei pingutaks, siis tegelikult sedasama tahaks ka uueks aastaks endale ja teilegi soovida :)!\nkirjutas Mae Lender at 17:12 Kommentaare ei ole: Links to this post\nMärksõnad: Brasiilia, floora ja fauna, Hiiumaa, merejutud, reis, väike tüdruk suures linnas\nMeenutab väheke Stepnova "Lazari naisi", vaid selle vahega, et kui Stepnoval on vene elu igati kirjanduslikult ja "kaunilt" edasi antud, siis Klimoval...nagu räme kõhulahtisus. Ühtlase voona laseb Klimova tulla vene boheemielu ilul ja valul, see tähendab, et siin on nii korduseid, roppusi, armastuse sildi alla peidetud vägivalda jms. Ja muidugi unelmad, suurejoonelised ja erakordsed, kohe-kohe käegakatsutavad. Tõeline virvarr. Samas siiski väga hea pilt Leningradist enne 1991. aastat. Mulle ilmselt vähem, kuid põlvkond vanematele palju äratundmist, pisuke nostalgialaks.\nTõsi, nõukaaja vikerkaarevärvilistest tegelastest ei ole ma kunagi eriti midagi teadnud, kes neist ikka oleks tollal pasundanud, seega tuleb uskuda siinset infovaramut.\n"Töökohaga on mul viimasel ajal probleeme — tore oleks saada tööle valvurina sinna minu kodu lähedale muuseumi, mis on endise katedraali asemel — päris kultuurne koht, pealegi käivad seal välismaalased. Ma istuks sissepääsu kõrvale, lööks ennast üles — need praegused hilbud on mul kõige viletsamad, ülejäänud on palju vingemad. Soengu teeksin pähe, äkki keegi korjabki mu üles, no mõistagi välismaalane. Olgu siis pealegi eit, mitte mees, mul ükskõik. Enne aga kingitaks mulle kõiksugu nänni: suitsu või siis näiteks pastakaid. Ainult et ei tea, kas tasub — hetkel oleks saadaval leivapoe juhataja koht — see on vahest paremgi.\nAasta pärast sõidan siit niikuinii minema, lihtsalt seni on vaja kusagil töötada.\nEga ma üldiselt midagi vaja, päevas võin vabalt ühe rublaga läbi ajada. Liha ja võid ei osta, suhkrut samuti mitte. Ajalehti ja kino ei vaja, seal on puhas propaganda. Tõsi, viina võtan, see teeb mind kohe kõhnemaks.\nKui ma katedraali tööle saaks, tõmbaksime Marusjaga kohe nina täis. Marusja on mu sõbrants, ta töötab minu kodu lähedal. Hüüan teda Marussikuks. Mina tahtsin, et ta hüüaks mind Pauliks, aga tema ütleb lihtsalt Pavlik.\nKaks päeva tagasi tõmbasime tema pool nina täis — seal oli veel üks eit — komsomolisekretär, lihtsalt mingi kõndiv loosung. Kust küll sihuke välja kargas? Iial poleks arvanud, et Marussikul on sellised sõbrantsid. Too seal oli nii kõva kommar, et tema kõrval polnud võimalik istuda. Läksin siis ühte teist, Ira-nimelist eite saatma — ega ma ei tahtnudki, aga ta kleepis nii kõvasti külge, et tuli minna. Ma ei saanud talle kuidagi taksot püütud ja mõtlesin, et püüan Nevskilt. Läksime Nevskile, seal oli sama lugu. Mina aga elan sealsamas lähedal ja ma otsustasin — lähme minu juurde, helistame sealt. Tulime meile, tema haaras kohe telefoni ja kukkus taksot helistama. Ütlesin talle: võta vähemalt mantel ära, tema ei teinud väljagi. No sai kätte, küsiti aadressi, ma ütlesin, siis küsiti nime, ma ütlesin, et „Krokodilov“, mispeale teisel pool kästi huligaanitsemine jätta ja visati toru hargile. Siis ründas see Ira mind, et miks ma teenindussfääri töötajaid eksitan ja oma õiget nime ei ütle. Lõpuks helistasin ise taksosse ja nimetasin ennast Sumadanoviks, miskipärast mind usuti, öeldi ainult, et oleks parem, kui mu nimi oleks Smirnov."\n"Siniveri" on ilmus paari aasta eest Loomingu Raamatukogus, mis mulle tollal kuidagi silma alla ei sattunud. Hiljuti ilmus aga eesti keeles "Sinivere" järg "Majake Bois-Colombe´s", seetõttu siis selline ajas tagasipöördumine. Teadke siis silma peal hoida ja loodetavasti ei jää triloogia kolmas raamat pikalt toppama (peaks olema "Blondid elajad", aga ega ma kindel ole). Muide, kaks esimest on tõlkinud Ilona Martson, kes ühes Veronika Einbergiga on vähemasti minu jaoks ilmselge kvaliteedimärk. Mina ei tea, kas nad lihtsalt ei võtagi mingit jama oma töölauale või nad suudavad hoopis igast "s...st saia teha".\nkirjutas Mae Lender at 12:57 2 kommentaari: Links to this post\nMärksõnad: loetud, Loomingu Raamatukogu\nSedapuhku olen ma jõudnud väsimuseni, võiks öelda koguni, et tülgastumiseni. Houellebecq on jäänud kordustesse kinni ja ma ei suuda enam vaimustuda. See kõik on olnud. See mandunud keskealine mees, kes on nii übertark, kes kaanib viskit ja veini ja hoiab eluvaimu sees kiirtoiduga, kes kiimleb esimese kursuse tudengineiusid vaadates, kuid kes on samal ajal nii küllastunud, et tal enam ei tõuse. See mees, kes on osaline allakäigus. Ja laseb endale apaatselt vee peale tõmmata. Kuigi see viimane on vist isegi realistlik pilt, sest maailmaparandajaid jääb meie ümber üha vähemaks, vähemalt keskealiste meeste hulgas.\nVeidi huvitavamaks läheb veel vaid siis, kui autor laseb lugejal sukelduda oma tulevikku suunatud kujutluspilti. Aga mulle näis, et selleni jõudis ta alles liiga raamatu teises pooles, natuke jõudis see pilt end luua ja lahti kerida... kui juba oli raamat läbi. Pinnapealseks jäi kuidagi see Islamiliidu võidule tuleku järgne Prantsusmaa, mis oleks just ehk kõige põnevam olnud.\nMis ma öelda tahan, et kui see oleks mu esimene kokkupuude Houellebecqiga, siis küllap ma ka vaimustuksin, aga hetkel on see rong nüüd läinud. Kaanekujundus on aga ikkagi tabav!\nkirjutas Mae Lender at 19:51 1 kommentaar: Links to this post\n"Klaaslaps" Maarja Kangro (ehk mitte nõrganärvilistele)\nTaevane arm, see nüüd küll paslik lektüür jõuluaega ei ole. Vist. Samas, ma teadsin ju ette, mis mind ees ootab ja küllap on see siis minu moodus mässata nonde imalate heategevussaadete ja haledate lugude vastu, mida meedia vahendusel neil päevil kapaga meile kaela kallatakse.\nOntlikud pereemad ja roosamannalisi lõppe armastavad kodakondsed võivad seega raamatut lugedes lapiti maha prantsatada. Seda muidugi juhul, kui nad mingil arusaamatul põhjusel püstijalu lugemist harrastavad. "Klaaslapse" autor nimelt siis on just selline naine, kelle keskealised ja vanemad inimesed kividega surnuks loobiks. Et mõtleks vaid, lehvis pool elu niisama ringi, jõi aina boheemide seltskonnas, magas õige aja maha, edasi tegi lapsesaamisest nagu mingi projekti, siis kukkus Haigekassat tühjaks pumpama kunstliku viljastamise tarbeks. Ja isegi siis, selle viimase õnnestudes, jätkas oma ringi hulkumist, ei jäänud rahunenult diivaninurka papusid heegeldama ja tuba mõmmipiltidega tapeediga üle tõmbama.\nNoh, ajad on teised, eks ole.Tänaste noorte hulgas on juba piisavalt neid, kes leiavad, et maailma ülerahvastatuse vastu aitab vaid lastetuks jäämine. Aga ma usun, et kainet mõistust säilitav lugeja vast ei kipuga autori valikuid ja otsuseid kritiseerima. Mida siis siin üldse kritiseerida, võib tekkida õigustatud küsimus? Ega polegi miskit. Stiililt on Kangro endiselt tabav ja vahe, torkab ja keerab veel haavaski nuga mõnuga. Sedapuhku muidugi omaenda haavas. Inimestele meeldib draamadest lugeda - palun, siin on midagi teie jaoks! Kangro ütleb otse ja teravalt. Sünnitamine, normaalselt arenenud ja üheksa kuud kantud lapse sünnitamine on "nagu kõrvitsa sittumine". 15-nädalase puhul on kõrvitsa asemel pirn.\nHoolimata kõigist karmidest võrdlustest ja väljenditest, hoolimata füüsilistest jubedustest, võikaist kirjeldustest, oli mu jaoks kõige hullem allolev lõik (haiglas, enne aborteerimist):\n"Ta nimetaski meid niimoodi. Ema ja isa. See oli esimene ja võib-olla ainus päev mu elus, kus mind emaks nimetati. See oli minu emadepäev."\n"Ka minu voodi kõrval seisis rohelise linaga vastsündinu käru ehk häll, nagu nad seda nimetasid. La culla. Mina hoidsin seal oma MacBooki. Osalt muidugi trotsist ja kibedusest, aga samas oligi see arvuti hoidmiseks mugav koht, öölaud oli pisike ja juba raamatuid täis."\nVõib-olla ongi sellega kõik öeldud? Et üks ema on vähem, aga on üks hea tõlkija, kirjanik, luuletaja, õppejõud rohkem? Ei tea neid kaalukeeli, ja see saldo arvutatakse alles üsna elusügisel.\nKividega loopimisest päästab Kangro ilmselt see, et lugu on niigi piisavalt traagiline, vähe sellest, ega ta jutustades-kirjeldades just värvidega ka koonerda. Dokumentaaljutustus selle kõige otsesemas tähenduses.\nkirjutas Mae Lender at 17:20 Kommentaare ei ole: Links to this post\nMärksõnad: elu praktiline pool, inimkatsed, loetud\nNüüd jõudsid järjest minu lugemislauale kaks kirjanikupalga saajat. Eeva Park küll vist õige värske, seega oleks vale väita, et kõnealune romaan selle palga toel sündinud on. Aga kui ka oleks, siis midagi häbenema ka ei peaks.\nPõhimõtteliselt põimuvad siin kaks lugu, mitte erinevad, õigupoolest päris üks ja sama lugu kahes variatsioonis. Oma elu hämaraladega kimpus kirjanik sõidab stipendiaadina võõrsile loomemajja. Lugu hargneb lugeja ees lahti kohati unenäoliste, kohati äärmiselt argiste piltidena, mida saadavad lõigud valmivast... kirjatükist? Omaette romaaniks see ilmselgelt ei liigitu, ei mõõdult ega stiililt. Tekibki kummaline lahknemine - valmiv tekst on kuidagi äärmiselt lihtsakoeline, selle tegelased mõjuvad kuidagi hirmuäratavalt tahumatute ja rumalatena. Teisalt, see naine, kes kirjutab on jällegi väga päris, tõene, tema tekst on pandud kirja nauditavalt. Kuigi mõlemas tekstis esinev naine on ju sama. Muide, samasugune vastuokslikkus on minu jaoks autori enese puhul samuti alati olnud, see on mulle tema puhul kogu aeg meeldinud. Et ma vaatan ja kuulan teda ja ta näib nii ontlik ja vaoshoitud ja malbe. Tema loomingu põhjal tahaksin aga uskuda, et oma sisimas on ta mässaja, piirideta.\nPealkirjaga seoses tekkis mul mitmeid mõtteid, mingi motiivi kordumine. Romaani peategelane oli küllap Mardile lemmiklooma eest, selline lükata-tõugata. Mardi vanaisa ja tema austajate-modellide (?) lugu oli haarav, kuid jäi kõigi muude sündmuste kõrval kuidagi varju, kuigi ju oli sealgi omamoodi peremehe ja lemmiku suhe. Kylemore Abbey´s toimuv, eesotsas Leedi M.-ga, kätkes endas samu jooni. Sinna kogutud loovinimesed olid võõrustaja jaoks sarnases seisus, nende olmemured lahendati, nende jaoks loodi tinglik paradiis. Seda mõtet edasi arendades taban end küsimast, et kas nüüd need palgal olevad loojad on, kuigi kaudselt, samal pulgal? Neile on loodud teatavad tingimused, ent samas on vaikimisi nende õlul ka justkui vastutus või kohustus. Veelgi enam, kui muidu võid feilides lihtsalt õlgu kehitada ja vaikida, siis nüüd saab ju aastateks "märk" külge pandud. Esined kesise tulemusega - viibutatakse näppu. Toodad saasta - ilgutakse su kallal veel jupp aega. Lähed purjus peaga lavale (kuigi see otseselt nagu kirjutamisse ei puutugi) - tõmmatakse sind rattale. Lemmikloom olla ongi keeruline, vist. Ja kui lõpuni aus olla, siis ega ma ju täpselt tea, mida autor ise selle pealkirjaga mõtles või öelda tahtis, mul on tõlgendusrõõm :)\nAllpool toodud luuletusel ei ole tegelikult siinse romaaniga mingit seost, kuid kuna see mulle meeldib, siis otsustasin selle absoluutselt oma suva järgi siia panna.\nSurm tuli metsast\nmustad kummikud jalas\nkoerte hull ulg mind\nseisis ja vahtis ta\nkole ja räbalais valitseja\nja kõik jäi vakka\nkuid ta ei näinud mind\noli vist pime\nhüüdis ja hüüdis üht võõrast nime\nmina jah mina see olema peaksin\naga siis autotulede vihus\nseisin pimedus mõlemas pihus\nsina tõid leiba ja lapsed koolist\nkutsusid tuppa mind\nkirjutas Mae Lender at 17:45 Kommentaare ei ole: Links to this post\nLaias laastus sümpaatne lugemine. Inimene, ja veel mees!, on jõudnud selginemiseni, tunnistab tehtut ja tegematajätmisi - igati tervitatav ju. Naistele ju ikka meeldivad meesinimesed, kes on valmis endale tuhka pähe raputama, end muutma, proovile panema, arenema. Lisaks on algaja kirjutaja kohta täitsa ladus ja nauditav lugemine kokku saanud.\nEnese otsimiseks ja leidmiseks on äraminek sageli vajalik, ent ma usun, et leida võib end ka märksa lähemal, selleks pole tarvis teisele poole palli end sisse seada. Väest ja maagiast rääkides, siis Lõuna-Eesti kuplite vahel on seda samamoodi nagu Balil. Jah, tõsi, kliima osas võivad meie kodumaa võimalused olla "kergelt" piiratud, kuid muidu tahaksin ikka uskuda, et siin on ka tore, siin võib ka eneses selgusele jõuda ja siin on ka palju toredaid inimesi. Mis ma öelda tahan, et see raamatu alguses mainitud maale metsa sisse kodu rajamine oleks võinud samuti analoogse kogemuse anda ja selle põhjal oleks kindlasti saanud sama toreda arenguloo kirja panna. Kahju, et see tookord autoril pooleli jäi... teisalt, äkki pärast Bali kogemust tuleb teine katse, tulemuslikum? Vaat´ see juba oleks mehetegu :)\nNatuke häirisid raamatus kordused, oli teine ju niigi lühike ja siis poleks vast vaja korrata samu mõtteid samas sõnastuses. Ja lõpp saabus kuidagi äkitsi. Saan aru, et järsku tundus Balil kõik tuttav ja igav ja uudsuse võlu kadus, kuid selle oleks saanud ehk sujuvamalt lahendada. Lugeja huvi kõnealuse paiga kohta ei pruugi ju kirjutajaga samas tempos kaduda.\nMuide, teatav inimlik mõõde oligi selle raamatu puhul huvitav. Siin tuli väga tabavalt välja kõik see algusaegade vaimustus (kuidas oli tahtmine lausa pikemalt kui pooleks aastaks kohale jääda, vaadati lapsele kooligi) ja siis ootamatu tüdimus ja suisa enne plaanitud aega tagasitulek. Ma võin hetkel küll eksida ja enam nii täpselt ei mäleta, aga alguses lipsas vist läbi ka alkoholist ja lihast (?) loobumine, kuid hiljem ilmusid noodki tagasi. Või ühelt poolt soov võimaldada lapsele maksimaalselt metsik ja vaba elamine-olemine, teisalt kohati paisutatud hirmud ja ülim ettevaatlikkus. Või see, et ühel hetkel saab autoril siiber perega ninapidi koosolemisest ja ta paariks päevaks teise saare otsa hotelli minema udutab (ma muidugi loodan, et ta ka oma naispoolele sarnaseid "puhkepäevi" võimaldas ja ise lapsega koju jäi :D) See kõik ongi äärmiselt inimlik ja mõistetav, sellist köielkõndi kahe äärmuse vahel teeme me kõik päevast päeva. Tahame parimat, kuid kaldume ikka kord ühele kord teisele poole. Ja seda oli siit raamatust ka pidevalt tunda. Normaalne, eks ole.\nNii et, kõik oli raamatus tore. Väljaarvatud ehk see, et tulevaste sündmuste valguses ei meeldi mulle kohe põrmugi mõte peopesasuurustest ämblikest...\nkirjutas Mae Lender at 16:10 Kommentaare ei ole: Links to this post\nFilm, mille puhul sai pikalt kaheldud, kas selle tarbeks end ikka kinno kohale vedada. Mu meelest on see juba õige pikalt jooksnud, koguni nii pikalt, et ma viimaks selle sootuks unustasin.\nKuni pühapäevasel õhtusöögil võõrustajad selle jutuks võtsid (ennetades teie küsimusi, siis ei, me ei teinud siiski seda mängu kaasa - teiste vigadest on ju mõistlik õppida :)). Seesuguse kiidukõne peale oli selge, et enne saarele pagemist me lihtsalt peame kinost läbi lippama.\nEsimesed kaks kolmandikku filmist saavad minultki maksimumpunktid. Selliste filmide pärast olen ma juba valmis läbi udu käsikaudu kino poole komberdama. Siin oli hoogu, vaimukusi, draamat... ja muidugi itaallaste õhtusöök pakub ka läbi ekraani visuaalset naudingut. Tõsi, veinivabal perioodil näha igas kaadris veinipokaale ei ole kergete killast :)\nMingi osa lõpupoole vajus veidi ära. Või no, "vajus veidi ära" ei ole siiski päris õige määratlus - ütleme nii, et tempo oli sajaga peal, aga ehk siis pisut liiga seebiseks läks kätte. Aga võib-olla see ongi reaalsus? Nagu filmis öeldud, siis need väikesed mustad ja hõbedased nutividinad ju ongi meie elu "mustad kastid", nendes on kõik või peaaegu kõik sees. Eriti tänasel päeval, mil lisaks kõnedele ja sms-dele ka sotsiaalmeedia ja meilid telefoniekraanile jooksevad. Era-, töö- ja muidu elu, kõik on seal. Kui on piisavalt pikk õhtusöök, siis jõuavad selle jooksul osalistega ühendust võtta nii sõbrad, sugulased, mõned asutused ja muidugi salajased sõbrad ja sõbrannad. Pinnale ujub nii mõndagi huvitavat :)\nJa muidugi meeldis mulle omamoodi lahendusena filmi lõpp.... Kuidas oleks õhtusöök lõppenud siis, kui poleks seda rumalat mängu üldse olnudki.\nkirjutas Mae Lender at 13:50 3 kommentaari: Links to this post\nEnne metsa- ja mererüppe peitumist on õige aeg end linnas jõululainele sättida. Traditsiooniliselt peaks selleks sobima Tšaikovski "Pähklipureja", mõeldud-tehtud.\nAga ajad on muutunud ja ega laste tähelepanu on raske hoida. Numbrid peavad kiiresti vahelduma, muusika olema kiire ja tempokas, muidu hakkab siit ja sealt haigutamist kostuma ja väikesed kehad ringutavad ja väänlevad ja kopsivad rahutult jalgadega.\nKui tahta elu õiekest aga kultuuri manu juhatada, on märksa mõistlikum valida mingi Käteka- ja Padjaka- laadne etendus, näituseks Kálmáni "Silva" sobis ideaalselt. Ei kahandanud vaimustust väsimus koolinädalast, ei kolm vaatust, no mitte miski. Vaimustus oli üüratu ja võimalusel vaataks ta nüüd kõik "Silvad" järjepanu ära :) Nii et, balletiga meil vist mõnda aega ei tasu katsetada, võtame siis operetid ette. Mida uhkemad tualetid ja rohkem intriige, seda parem :)\nÜlesöömises sel nädalavahetusel meid süüdistada aga ei või, Cru küttis pigem ootused jõuluprae osas mõnusalt üles. Eelroad pildile ei jõudnud, ainult nii palju peab mainima, et kui Hiiumaa lambad peaksid tulevikus õige vaikseks muutuma, siis võib meie käsi mängus olla, sest tallekeel viis meiegi keeled alla.\nIgatahes oli nädalavahetuse udust tiined õhtud igati mõistlik veeta nelja seina vahel kuulates Vietnami muljeid, nautides head muusikat ja meeliköitvat visuaali ning mekkida head ja paremat. Ja koorimuusika Sutlepa kabelis ju oli ka.\nSelliste ilmadega mina keeldun õue minemast!\nkirjutas Mae Lender at 12:23 Kommentaare ei ole: Links to this post\nMärksõnad: elu õied, näksi muru, teatrijutud, väike tüdruk suures linnas\n16 detsember 2016\nIseenesest lühike ja konkreetne küsimus, millele võid lahkesti vastata.\nKüsimus ise on aga ajendatud Momondost, mis kuuldavasti täitsa kenake koht sellisteks toiminguteks. Kasutajale on see leht tõepoolest mugav ja nende äpp ka kiire ja loogiline. Aga kuidas sealt piletid ka reaalselt ostetud saaks, sellest vat mina aru ei saa. Ma olen kunagi suvel end seal seaks vihastanud, valinud erinevaid piletimüüjaid (momondo siis nimelt lihtsalt koondab erinevad pakkumised kokku, ostmiseks suunab edasi vastava firma kodulehele), täitnud andmeid nii et sõrmed villis, proovinud maksta nii Visa kui ka Masteriga. Lõppeks tellinud uue krediitkaardigi, sest äkki on viga mu kaardis.\nNüüd siis jälle sama jama. Ei aita erinevad arvutid, erinevad krediitkaardid, üldse mitte miski. Jääb taas vaid lahtrite täitmise rõõm, jõuab turvaliste maksetenigi... ja siis "sureb" taas ära. Kas me oleme ainsad, kelle jaoks on Momondo üle mõistuse keeruline :) Just see maksmise osa siis, kõik muu sinnani on arusaadav ja loogiline ja natuke nagu toregi :)\nNB! Igaks juhuks mainin veel ära, et see turvaliste maksete asi on netipangas tehtud ja samade kaartidega on teisi oste ja makse samadest arvutitest ennegi tehtud.\nkirjutas Mae Lender at 09:17 9 kommentaari: Links to this post\nMärksõnad: elu praktiline pool, eluolu, lendamine, reis\n14 detsember 2016\nPõhimõtteliselt. Kui nad natuke rohkem pingutaks Sügavamalt, ühtlasemalt. Vaod ka sisse ajaks... Oleks kevadeks kartulimaa olemas.\nNeid tundes, tuleks nad muidugi sügisel ka saaki sisse nõudma :)\nkirjutas Mae Lender at 02:30 1 kommentaar: Links to this post\nMärksõnad: elu praktiline pool, floora ja fauna, Hiiumaa, Minu Hiiumaa\nkirjutas Mae Lender at 02:30 2 kommentaari: Links to this post\nVanaemade tegemata töö, ehk Kristel Vilbaste "Looduskirju"\nSama armas ja meeldiv nagu mitmed eelmisedki sama sarja raamatud, kuid olulise lisateguriga - ääretult hariv. Raamat kubiseb tarkustest, mida on antud aastasadu põlvest põlve edasi. Möödaminnes, argitoimetuste käigus. Vaatad taevasse ja loed ilma. Jalutad talvises metsas ja loed märke eelseisva suve kohta. Astud hommikul koduuksest välja ja loed loomajälgedest või lindude väljaheidetest infot, mis öösel su kodu ümber toimunud on. Pluss veel kõik need käeulatuses leiduvad stressimaandajad ja vitamiinid ja igapäevane toiduvalik.\nAga selle kõigega on üldiselt finito. Vähemasti mõneks ajaks ja üldises plaanis. On veel põlvkond-paar, kes seda teavet valdavad (sedagi juhul, kui nad elavad maapiirkonnas), mis tähendab, et selliseid inimesi on juba õige vähe. Neist vähestest on omakorda vähestel, kellele teadmisi edasi anda - lapsed on linnas ja lapselapsed välismaal. Üksikud friigid muidugi jäävad, kellel on või tulevikus tekib mingitel arusaamatutel põhjustel huvi, et mille hea pärast ennemuiste mingit umbrohtu näksiti või kuuma veega ülevalatult joodi, aga eks nood siis pea vanades koltunud raamatutes tuhnima ja näpuga järge ajama.\nSeni ärkame hommikul ja vaatame esimese asjana nutiseadmest ilmaprognoosi (vahel isegi enne kui aknast välja oleks vaadanud), sõltume poest ja apteegist. Ja et see eelnev kõik kinni maksta, rügame tööd teha, aina rohkem ja rohkem. Ja valitsust kirume ikka ka :) Sest alati on kõik teised süüdi, meist ei sõltu ju mitte midagi :)\nkirjutas Mae Lender at 16:16 Kommentaare ei ole: Links to this post\nMärksõnad: Eesti, floora ja fauna, Kirju-sari, loetud, tarkus tarviline vara\nMõelda vaid, kui ammu oli selle raamatu esitlus ja ometi lõpetasin ma selle alles mõned head päevad tagasi - see on see vana tuttav lugu, et raamatukogust laenutatud raamatutega hoiad nagu tempot, aga kõige sellega, mis kodus olemas, on aega maa ja ilm.\nMulle meeldib siinse raamatu tasakaal eraelu ja muude tegemiste vahel. Tõsi, see balanss ei ole 50:50, aga kas peakski? Isiklikust elust jutustatakse vaid põgusalt, kõige enam on ikka muusikat ja purjetamist, teletööd oluliselt vähem. Eesti rokimuusika ajalugu on siin päris korralikult kokku võetud. Juhuslikult sattusin raamatut lugema, vist oli see eelmisel nädalal, mingil õhtul, kui telerist tuli tagasivaatesaade, kus vilksatasid täpselt samad nimed ja sündmused, millest ma just parajasti lugesin. Pilt ja tekst olid kenasi sünkroonis.\nNõgisto sirgjoonelisus ja kohati terav keel kumasid samuti tekstist kergelt läbi. Mõned näited, mis hoobilt meenuvad... Ruja ei olnud just maarahvamajade maitse, nemad olid harjunud Artur Rinnede ja Heli Läätsedega. Või Karavani lakutud repertuaar.\nSamas peljata ei maksa, seesuguseid keskmisest vahedamaid avaldusi küll on, ent need pole kindlasti tooniandvad. Mida aga eestlased ehk ei pruugi andestada, on paar avaldust Alenderi kohta. Viimane on ju seniajani teatud kontingendi jaoks pühamehe staatuses ja siin mainitud mitmel naisterindel sahmerdamised võivad vihanooled hoopis sõnumitooja peale läkitada.\nMis mind muidugi veidi painama jääb... Kuigi ma siinsele tekstile midagi ette ei heida, ent alati oleks põnev saada aimu elulooraamatu kangelase enda käekirjast. Ma mõistan, et enda l u g u on hirmus raske kirja panna, mõnes kohas ehk viiliks, teisest asjast räägiks liiga pikalt (selle jaoks võib ju karmima käega toimetaja võtta), aga ikkagi tahaks just seda peategelase enda stiili tajuda. Mingil põhjusel aga kasutatakse ikka ja jälle vahendajat. Võib-olla on see põhjendatud, ei tea.\nNõgisto eluloo kirjapanija Tiina Langiga meenub mulle aga iga jumala kord, kuidas nad oma teispoolega mind ärgitasid remulaadi mitte poest ostma, vaid ise tegema, täpne retsept isegi loeti mulle ette. Mis paneb mõtlema, et peaks asja kätte võtma :)\nMärksõnad: elulood, Hiiumaa, loetud, muusikajutud\nSiiri Sisask on mulle võrdlemisi sümpaatne ja taolised tuumakaid mõtteid koondavad raamatud niisamuti. Paratamatult kipun aga seda Hääle-sarja (kirjastus Pilgrim) kõrvutama Kirju-sarjaga (kirjastus Petrone Print). Mõlemasse sarja püütakse ilmselt valida tuntud ja huvitavad isikud, kes siis vastavalt oma elukogemusele, mõtetele ja omandatud tarkusele mõtisklevad, arvavad, jutustavad. Kirju-sarjas on mitu suurt õnnestumist (esimesena meenuvad kohe Jüssi ja Hanson, aga ka Ashilevi ja Petroned ise). Nende puhul meeldib mulle just see, et liha on luudel kuidagi rohkem. Hääle-sari on vististi püütud teha napim ja kontsentreeritum, kuid see ei pruugi end alati õigustada. Vist. Sest siis peab iga lause ja mõte tõesti olema kui ülifiligraanselt välja tahutud ja lihvitud ja meistriteos, udutada ja hämada ei saa (Tammsalu seda peent lihvimisoskust evis, Tättet sirvisin kunagi põgusalt - mu jaoks ei olnud ikka päris see õige).\nSiin raamatus oli Sisaskil kulda omajagu. Ta on küllap õppinud aja jooksul kulgema, vaatlema, analüüsima, ning muidugi tema vanaema, kelle elatud elu ilmselgelt pärleid pakub (vanaema Ellenile ongi raamat suuresti pühendatud). Vahepeal tahab aga see peenelt loodud mõtteiva kuidagi hajuma minna. Võib-olla on need lood kirjutatud pika ajadistantsiga, võib-olla hoopis kiirustades, võib-olla oli puudu värskest kõrvalpilgust ja rajale tagasi aitajast... ma ei tea. Aga mulle siiski tundub, et sellest sulest võiks kunagi veel midagi tulla.\nPaar säravat mõtet tahaksin välja tuua:\n"... läbi tühjuse maailma avastada, läbi nende avastuste aga eneses veelgi rohkem tühjust tekitada."\nTühjusega seotud naudingust saan ma väga hästi aru, tühjad kladed on minuga nõrkuseks. Seepärast juhtub sageli, et uued märkmikud jäävad "ootele", meelega. Ma pean neid mõnda aega niisama eemalt jälgima, aeg-ajalt sirvima, mõtlema, ette kujutama... ja siis tagasi panema :) Ja nii korduvalt. Kuni ühel hetkel on see õige aeg käes.\n"Kuid keda või mida esindab endast välja läinu, kui ta ju hetkel eneseski pole? Ehk teisisõnu, kui inimest kodus ei ole, ega talle siis ka külla minna saa."\nSee on nüüd küll midagi sellist, mida võiks igasuguses kahepoolses suhtluses või partnerluses meeles pidada ja rakendada. Hirmus palju tühja sõnelust ja rabelemist hoiaks ära.\nP.S. "Joonistusbloki" eest lähevad küll miinuspunktid, kaua see jama veel kestab, ma küsin.\nKuigi jah, ma nii nalja pärast guugeldasin seda "joonistusblokki" ja avastasin õudusega, et Eestis on rohkem kui üks kool, kus on värskete koolijütside vajalike õppevahendite nimekirja lipsanud seesamune "blokk" sisse. Et millest me siis räägime :(\nkirjutas Mae Lender at 12:58 Kommentaare ei ole: Links to this post\nMärksõnad: loetud, tarkus tarviline vara\n07 detsember 2016\nTegelikult meil (vist) ei ole veel põhjust kõnelda pagulaskirjanikest, ent eile-täna kõikjal uudisteportaalides vilksatavad pealkirjad, et selgusid järgmised neli palgalist kirjanikku, on sundinud mind loobuma lohakast kombest diagonaalis pealkirju lugema. Parem end mitte asjata ehmatada :)\nAga võib-olla on tegemist hoopis minu ootamatult avaldunud üleloomulike võimetega? Nõiasaate katete alla peidetud pildid ma ju arvasin (!) ära. Kuigi ma ei leia, et sellise saate ülesanded peaksid nii lihtsad olema, et suvaline tüüp teleri ees selle ära arvata võiks. No küllap need pagulaskirjanikud ka meie (lähi)tulevik on.\nÜleloomulikest võimetest muinasjutulises võtmes võite hoopis juuresolevast raamatust lugeda - "Haldjate elu" Muriel Barberylt. Paraku mitte minu jaoks, liiga fantaasiailma kanduv. Ja kindlasti hoiatus neile, kellele meeldis "Siili elegants", et need kaks on ikka täiesti erinevatest ooperitest.\nVahepeal jõudsin ma ka Viljandisse põigata, sedapuhku suisa pikemaks ajaks ja õnnestus keskmisest oluliselt rohkem kalleid inimesi üle vaadata. Kõik olid elu ja tervise juures, rõõmsad ja roosad. Ma olen ka siin pildil rõõmus ja roosa, sest mul on nüüd loota pikkadeks talveõhtuteks korralikku lugemispakki. Eelmise aasta lektüür oli üllatavalt optimistlik ja positiivses võtmes, ehk läheb tänavu niisamuti.\nIseenesest on huvitav, et põhikooliealistel on see helge toon olemas, kuid siis käib mingi pauk ja järgneb müstiline must auk, mil nad suudavad maailma õige mustaks kirjutada. Aga mul endal oli ju samamoodi, ju see siis nii peabki minema :))))))\nÜhtlasi käisin vaatamas, et kas tõesti on meie Hallooo kadunud. Nagu selgus, tõsijutt, ilmselt hakkas ta kellelegi hirmsasti meeldima. Aga kui te siiski Viljandi linna peal jalutades peaksite sellist tegelast märkama, siis andke aga teada!\nJõudehetkel on ta umbes selline:\nÕues uudishimutsedes selline (kusjuures sinine sametine kaelarihm võib tal samuti kaelas olla):\nMärjana näeb ta välja:\nMärksõnad: eluolu, loetud, tarkus tarviline vara, Viljandi\nEesti romaani peab ikka alal hoidma, nii harva, kui selleks võimalust üldse on. Kaks sellist on nüüd enne kiiret jõuluaega ilmunud.\n"Pildilt kukkujad" Tiina Laanemilt lämmatas mind dialoogiga (ja nagu ma nüüd näen, siis on see põhjusega), muus osas oli kõik tema endises headuses. Mulle on tema kirjutatu ikka sümpaatne lugeda olnud - inimlikud karakterid, lihtsad elud oma keerulistes vaatenurkades. Veidi ängistav, seda küll.\n"Mull" Birk Rohelend\n"Mulli" puhul ma veidi aega kõhklesin, ilmselt kartsin rusuvate meeleolude jätkumist. Kinnisvaramaakleri rõõmud on ju enamasti lühiajalised, pensionieelikust ja hääbuva abielu kammitsais oleva maakleri omad seda enam :) Ent ma ei tea, kas oli minu eelhäälestus optimistlikum või oli Rohelend omamoodi vindiga huumorit siia sisse põiminud, igatahes leidus lõbusaid momente ja mulle karvamööda tänase ühiskonna tögamist (ma kohe kujutan ette, kuidas autor seda kuuldes haaraks kahe käega peast ja karjataks, et midagi sellist seal küll ei olnud, et see oli sügavalt traagiline nägemus tänasest eestist:)). Näiteks olen ma siiani veidi kõhkleval seisukohal raamatutegelastele antud perenimede suhtes. Need olid kuidagi lõbusad, kuigi ma pole sugugi kindel, et need olid mõeldud sedasi mõjuma. Aga äkki ikkagi olid...\nJa kuigi siin dialoogi üleküllust ei olnud (jee!), siis oli siin midagi... ma ei teagi, mida. See ei olnud draamalik tekst, vist ka mitte filmilik, aga äkki siis midagi telesarjalikku. Lugedes tekkinud pildid ja nende mõõdukalt tempokas vaheldumine lõi sellise tunde.\nP.S. Land Roveri raamatus esinenud kirjapilti "Landrover" ma muidugi ei suuda andestada :)\nkirjutas Mae Lender at 21:30 3 kommentaari: Links to this post\nKui seda rännuraamatut õiges võtmes lugeda, siis on see täitsa toredake. Kirja on selle pannud ilma ja elu näinud inimene ja lugeja suureks rõõmuks oskab ta koguni meeldivalt kirjutadagi (erinevalt tollest teisest hiljuti loetud reisuraamatust, mida lugedes ma hullusin ja juukseid katkusin).\nReisisihtkohtadega võrdväärselt on luubi all autori enda elu ja tegemised, mis tähendab, et neid lugusid peakski vaatama lähtudes ajastust. Näiteks kirjeldab ta oma poisipõlveaegset sõitu Loksale suusavõistlustele või imedemaale Artekki. Hilisemad siia kaante vahele jõudnud reisid on aga paljuski tema töödega seotud ja nii mulle kohati tundubki, et külastatud paikadest olulisemaks kujunevad need nö kõrvalised asjaolud, ehk siis peaasjalikult e-riigi tutvustamine ja know-how jagamine, sekka reisijuttu (autor on olnud ametis nii Riigikantseleis kui Eesti Informaatikakeskuses).\nRaamat ei sobi ilmselt ühe soojaga lugemiseks (teha hüppeid Loksalt Argentiinasse, Teravmägedele, Armeeniasse, Soome või Albaaniasse jne võib osutuda liialt ekstreemseks), kuid tükkhaaval ampsamiseks on igati ideaalne ja mõnus.\nMärksõnad: loetud, memuaarid, reisikirjandus\nNew York jääb minust ilmselt puutumata, ei ole seda tõmmet, no ei ole. Mis ei tähenda, et ma teiste läbielamistest ei võiks lugeda :) Kõik need erinevad saared ja nummerdatud tänavad jooksutavad mu kõvaketta kinni ja järg tahab käest kaduda. Aga eks ma siis räägin sellest, millest ma midagi aru sain :)\nEsmalt muidugi minu meeldiv hämming, kuigi see pole vist esmakordne, nende ema-tütre suhte üle. Diana ema on kirjutanud "Minu Gruusia" (mis oli hirmus tore) ja Diana on kirjutanud oma modellielust pajatava raamatu "Kassikõnd" (mis oli modellinduses võhikule igati nauditav lugemine). Ega siin täpselt muidugi aru saagi, et kes ja kui palju ja mida neist kahest kirjutanud on (üheks vihjeks oli kahtlaselt korduv sõna "pompoosne", mis on minugi suur lemmik ja mida noorem generatsioon enam eriti varmalt ei kasuta). Kõigis neis kolmes raamatus kumab aga äärmiselt selgelt läbi nende omavaheline suhe ja no see on just selline nagu see olema peakski. Mu meelest. Nad on kahepeale kokku sellised ägedad tegelased.\nRääkides aga raamatu peategelasest New Yorgist, siis... Ma mõtlesin muudkui, et vaene laps, tule koju tagasi :)))) Aina kolid ühest kohast teise, mõni "kodu" on riidekapisuurune, ajad seal asju nende katkiste inimestega, jooksed ühelt prooviesinemiselt teisele, nii palju raisatud energiat ja tühja tõmblemist, tule koju ometi! Olgu, see oli nüüd tibake liialdatud, eks inimene peab ikka ringi käima ja ilmaelu vaatama, aga üsna kole tundub see sealne ilmaelu :) Lugeda tore, aga elada ei tahaks.\nkirjutas Mae Lender at 12:06 Kommentaare ei ole: Links to this post\nOtseloomulikult ei ole ma veel "Minu Bali" raamatut jõudnud lugeda, mis ei kahanda aga sugugi mu ootusi sellele. Bali on kindlalt ja jätkuvalt plaanitavate reisisihtkohtade hulgas. Seni on Minu...-sarja nn meestekad vägagi nauditavad olnud (va ehk Bangkok, mis ainsana kogu sarjas pooleli sai jäetud, kuigi ma usun pigem, et aeg ei olnud selle jaoks minu puhul õige). Korraliku maatüdrukuna jääb mu igaveseks lemmikuks muidugi "Minu Island", aga no ma pole veel Balit lugenud, eks ole.... :)\nNii et kui raamatupoodi või raamatukokku satute, siis võtke kindlasti, sest ühtlasi on see ka taustalektüür varsti ekraanile jõudva "Eveliniga Balil" saatele.\nNagu näha, siis kass on endiselt Viljandis gurmeepuhkusel ja sedapuhku teda raamatuesikal ei olnud, nuuks :( Teisalt, olgem ausad, kassi puhul pidin ma olema valmis tema hädisteks näugudeks, täna oli selle võrra rahulikum :)\nkirjutas Mae Lender at 19:21 Kommentaare ei ole: Links to this post\nMärksõnad: Bali, Minu-sari, raamatuesitlus, reisikirjandus, väike tüdruk suures linnas\n"Meister ja Margarita" (Vanemuine) ehk kuidas Hiiumaa mehed teatris käisid\nLavastaja-koreograaf, heli- ja videokujundaja: Janek Savolainen\nLavastaja–dramaturg: Katrin Pärn\nLava– ja kostüümikunstnik: Liina Unt (Endla Teater)\nValguskujundus: Imbi Mälk\nVideokunstnik Argo Valdmaa: (Endla Teater)\nOsades: Jüri Lumiste, Katrin Pärn, Marian Heinat, Helgur Rosenthal, Maria Engel, Janek Joost, Aivar Kallaste ja Vanemuise balletitrupp\n"Meister ja Margarita" oli raamat, milleta minu ajal (haa, küll mulle see tobe klišee meeldib!) ükski kirjanduseksam ei möödunud. Kui sa oled noor ja pulbitsed elust, siis ei ole see just kõige sümpaatsem lugemine, igatahes mulle see ei meeldinud kohe sugugi. Aastate möödudes olen ma muidugi selleni jõudnud, et paljud kohustusliku kirjanduse nimekirja pandud raamatud on gümnanoore jaoks veidi oma ajast ees (eks selles kogu lugemise mõte ongi, aga ikkagi...). Kõigele sellele mõeldes on uskumatu, et ma üldse julgesin nina teatrisaali pista :)\nIgatahes, olles unustanud aastatetagused Bulgakovi õudused, asusin ma varavalges Hiiumaalt Tartu poole teele. Vabatahtlikult. Tõeline tunne-oma-kodumaad-reis, mille jooksul Hallooo tuli veel Viljandisse talvisele gurmeepuhkusele viia, ja siis olingi ma Tartus valmis sukkpükstes meesteks.\nSukkpüktes mehi siiski meile ei näidata, see on tantsuline etendus, kuid mitte ballett :) Ma arvan, et mulle andiski julgust see tantsuline pool, sest kui kogu Bulgakov oleks verbaalse laviinina kaela sadanud, siis oleks selle all küllap murduda võinud (eriti arvestades, milline marupikk päev seljataga oli). Tantsulised lahendused olidki ilmselt kogu etendusest mu lemmikud, sest need olid nii stiilsed, nii kõnekad ja lisaks päästsid sõna-sõnalisest teksti edasi andmisest.\nSõnalise osaga olid lood keerulisemad. Woland (Jüri Lumiste) oli mu meelest kümnesse valik ja Margarita (Maria Engel) mu üldine lemmik, kuigi temal teksti minimaalselt, ent ta andis liikumisega edasi kõik, mis tarvis. Balliks riietumine oli kaunis ja armas stseen, juuresolev pilt selle illustreerimiseks.\nTeiste osatäitjate puhul ma enam ei oska öelda, kes ja kas oleks mõjusamad olnud, ei tunne sealset truppi nii hästi.\nSaatana balli alguse lahendus oli suurejooneline ja ja kuidagi jättis võimsa mulje, ent lagunes peagi koost. Trammi- ja käekujundid olid taas vaimukalt ja elegantselt lahendatud. Ma ei leia sujuvat joont etenduse kirjeldamiseks, aga teisalt ei olegi see ehk väga vale, sest õigupoolest oli see etendus ise ka hoogsalt üles-alla kõikuv. Kohati tempokas ja haarav, teisalt just nagu erinevatest seondumatutest pildikestest koosnev ja rabe. Oli hetki, mil ma kahetsesin pikka ja vaevarikast sõitu Tartusse ja olid need teised, helgemad momendid, et ohoo, kui hea etendus. Ei saa ju olla, et "Meister ja Margarita" on mahult liialt suur, et seda ühte lavastusse panna? Eriti, kui abivahendiks koreograafilised numbrid.\nMuide, Meistri ülipikka monoloogi enam pelgama ei pea. Ma panin end eelnevalt suure hirmuga pooletunniseks tekstivooluks valmis, ent vist on seda osa ajaga kärbitud - ei olnudki nii pikk ja hirmus enam :) ja eelnevalt hoiatati kenasti ette ka, et tuleb neli lehekülge monoloogi :))))) Ma kuskilt blogist või arvustusest lugesin ja olin hullemaks valmis. Samuti oli 1h 45 min esimesest vaatusest saanud oma 10 minuti jagu lühem variant.\nKarm, aga huvitav kogemus.\nP.S. Aga ega me polnud Hiiumaalt ainsad teatrikülastajad, hiidlased ikka viitsivad pika teekonna ette võtta nautimaks kultuuri.\nkirjutas Mae Lender at 18:27 Kommentaare ei ole: Links to this post\nMärksõnad: Tartu, teatrijutud\nSee on nagu "Õnne 13" , ainult et Crosby linnakesest ja äärmiselt stiilne variant. Ja tõsiselt hea ja nauditav raamat, mida pole tükil ajal ühegi romaani kohta ma öelnud.\nPõhimõtteliselt võiks kõiki neid lugusid vist ka eraldi lugeda, paljud neist ei ole omavahel tihedalt seotud. Pea ainsaks ühendavaks lüliks on Kitteridge´i abielupaar, kus romaanile nime andnud Olive on endine matemaatikaõpetaja, kes tänu oma jõulisele natuurile ja klassikalisele õpetajatüpaažile on selline õrnalt ebameeldiv tegelane linnarahva silmis. Tema abikaasa Henry on otseloomulikult oma naise vastand. Ja nii need ühe linnakese elanike lood lahti hargnema hakkavad. Need on tavaliste inimeste tavalised lood, no nagu ikka, et suurim traagika on osaliste endi jaoks, ümberkaudsetele on see vaid klatš ja ajaviide.\nIlmselt on see Strouti jutustamisoskus, mis koheselt haarab, kindlasti ka hea tõlkijatöö. Ehk ka aja vaikne voolamine, mis ridade vahel õrnalt endast teada annab.\nkirjutas Mae Lender at 12:20 Kommentaare ei ole: Links to this post\n"Oravarattast otse põrgutulle" Paul Delahunt-Rimmer\nKui jätta kõrvale tõsiasi, et see on äärmiselt ebaõnnestunud esikaanega ja keeletoimetamata tekst (nad ei saa isegi kohanimedega hakkama - Corfu, Rhodes, Bankok, ning kreekakeelsete väljendite kursiivi panek on kaootiline), siis muidu on tegemist võr-ra-tu looga. See on just selline reisiraamat, milliseid ma jumaldan! Ja no muidugi pole vähem tähtis ka fakt, et tegemist on ju Kreeka saarega - Amorgós nimeks.\nVõib ju nüüd väita, et neid raamatuid, kus autor ostab räämas ja lagunenud majalobudiku Lõuna-Prantsusmaal, Itaalias, Kreekas, Hispaanias vms kohas ja siis hakkab seda vaikselt kõpitsema, ise samal ajal riuklike kohalikega rinda pistes, on ilmunud lademes. Ma võiksin neid lõputult lugeda, AGA... ma võin teid lohutada, et see siin on siiski veidi erinev eelpool nimetatutest. Nimelt jõuab siinne paar maja ostmiseni suhteliselt raamatu lõpuosas ja too maja polegi loos peamine (tegelikult on see maja lausa eeskujulikult juba itaallaste poolt üles vuntsitud).\nTegemist on hoopiski matkahulludega, kes pärast mitut aastat Amorgósel puhkamist tahavad ise mõned matkareisipaketid kokku panna ning neid läbi viima hakata. Mis omakorda tähendab, et neilt lehekülgedelt leiab ohtralt lahedat kohalikku koloriiti, vahvaid isiklikke läbielamisi ja seiklusi, sekka muidugi ka isesuguseid brittidest matkaturiste. Möödaminnes ja mängleva kergusega pajatatakse meile ka saare ajaloost, loodusest, kommetest - kõike ja parajates kogustes. Ideaalne doseeritus ongi reisiraamatu edu võti. Ja kes matkamist (see on ju peaaegu et sport!) püstipööraselt kardavad (nagu näiteks mina), siis ärge peljake - nad ei ole sellest liiga pikalt ja tüütult kirjutanud, täitsa loetavalt pigem.\nKülluses leidub siin ka peent briti huumorit, tõsi, lohisevas tõlkes läheb nii mõndagi kaotsi, ent ma luban, et nalja saab sellest hoolimata. Tekst on nii värvikas, et tegelikult lugedes illustratiivsest materjalist puudust ei tunnegi. Kellel aga siiski kripeldab, et milline see paljuülistatud saareke välja näeb, siis nende matkaäri ajamiseks loodud veebileht on kenasti leitav ja võib ise pilgu peale visata.\nP.S. Ma loodan, et kodanik Paul Delahunt-Rimmer ei ole viimased aastad lihtsalt niisama käed rüpes istunud, vaid on veel midagi kirjutanud (Amorgóse matkajuht ei lähe arvesse minu jaoks), sest ma vajan lisa.\nkirjutas Mae Lender at 16:30 Kommentaare ei ole: Links to this post\nMärksõnad: kreeka, loetud, reisikirjandus\n"Tenerife pihtimused: kuidas paradiisisaarel ellu jääda" Joe Cawley\nJätkan reisilugude lainel (küllap on see minu moodus ignoreerida aknatagust olukorda). "Tenerife pihtimused" on võrdlemisi stiilipuhas rannapuhkuse raamat - lobeda sulega, erilisi mõttekonstruktsioone mittenõudev, kergelt vaimukas. Ajusid siiski kohati peab ragistama, sest mina ei tea, mis see lahti oli, aga ma pidin mõnd lõiku ja lauset kaks korda lugema saamaks aru, mida öelda taheti. Ei teagi, kas viga oli tõlkes või keeles. Ent kui see kõrvale jätta, siis kerge ajaviitelektüür.\nIgaks juhuks olgu järgmised lugejad ette hoiatatud, et tegevus toimubki vist peaasjalikult 1991.aastal. No et teil mingit vale eelhäälestust ei oleks. Mul alguses oli ja see oli üsna segadusttekitav, kuid kui sain sündmused ajateljel enda jaoks paika pandud, läks edasi libedamalt.\nPõhimõtteliselt otsustavad mingid suvalise Suurbritannia linnakese kalamüüjad Tenerifel baari osta ja tšillima hakata. Selle viimase tegevuseni jõudmiseks kulubki terve raamat... ja isegi siis pole veel päris kindel, et nad saavad elu hakata nautima :) Koos nendega õpib ka lugeja kõike värvika klientuuri, kaubatarne, katusepakkujate, kuurortbaari menüü, alkoholismi, prussakate jms kohta. See on baaripidaja käsiraamat algajale, geograafilise täpsustusega - lõunamaal. Reisihulludele olgu etteruttavalt öeldud, et ega Tenerife kohta suurt midagi ei ole, selles osas on pealkiri tiba eksitav jah. Ma hakkan mõistma, miks ma alateadlikult olen Kanaaridest ja ka näiteks Mallorcast ja Ibizast eemale hoidnud - need paigad on juba liialt puhkajate nägu ja kohalikku algupära üha vähem ja raskem leida. Britid näikse selle ehe näide olevat:\n"Paljude puhkajate pagasis leidus rohkem peekonipakke, külmutatud vorste, teepakke ja oakonserve kui suveriideid ja päikesekreemi. Hämmastav on jälgida, kui paljud britid ootavad kuude kaupa pikisilmi võimalust põgeneda korraks igapäevasest keskkonnast vaid selleks, et kulutada seejärel hulk aega ja raha, et ehitada sihtkohta saabudes seesama keskkond uuesti üles."\nSiit raamatust tuleb see eriti hästi välja. Raamatu "peategelaseks" olev kõrts asub puhkusekompleksis, kus valdavalt peatuvadki britid, kõrval on Briti supermarket ja igapäevaselt on kättesaadavad kõik olulisemad tabloidid, toidukohtade inglisepärastest menüüdest kõnelemata! Kas te kujutate ette, et lähete puhkama ja vasemalt ja paremalt kostub teie kõrvu eesti keel, kõrvalmajas on uksed avanud Selver (mitte et mul kodustes oludes midagi Selveri vastu oleks), ajaleheletis on müügil Postimees ja Eesti Ekspress, menüüs on sült, heeringas, mulgikapsad ja õhtuti kõrtsudes esinevad kodumaalt tuttavad süldibändid? Ma loobuks reisimisest, ausalt.\nSelle kõige üle mõtiskledes ei saagi muidugi pahaks panna, et siia raamatusse Tenerifet ennast na vähe on sattunud - see polegi võimalik :)\nMa arvan, et tänase päeva puhul igati sobilik.\nkirjutas Mae Lender at 10:40 Kommentaare ei ole: Links to this post\n"Esimene rännuraamat: Andaluusia, Island, Malta, Portugal" Arvo Jaama\nSee oli nüüd järjekordne raamat sarjast "Kannatab ainult autori enda riiulile panna". Ilmselt peaksin ma endale tuleviku tarbeks meelde jätma, et Mae, ära võta lugemiseks reisiraamatuid, millesse on koondatud absoluutselt eklektiline kogum omavahel seostamatuid reisisihtkohti, see ei tõota head. Samas on mul sedavõrd empaatiavõimet, et ma umbkaudu kujutan ette, mida sellise raamatu autor ja taolise raamatu kitsas sihtgrupp endast kujutab (tunnistan ausalt, üht sellist autorit ja raamatut tean ma veel). Autori profiil on umbes selline: 70+ vanuses, ohtralt nädalastel pakettreisidel käinud, valimatult pilte klõpsinud. Pärast iga oma reisi koguneb tea juurde kellaviieteele umbes kümmekond samasugust reisientusiasti muljetama ja 10x15 paberpilte vaatama. Ja nad on õnnelikud ja vaimustunud ja mul on nende üle siiralt heameel :)! Kui siis see vahva rännusell on juba õige mitmes riigis ära käinud ja õige mitu sellist olengut reisijärgselt korraldanud (samale seltskonnale ikka), siis tekib tal nende ovatsioonide põhjal tunne, et peaks oma reisimärkmed raamatuks vormima.\nEnt siis juhtubki see, mis juhtus ka siinse raamatu puhul. Reisimärkmed on peaasjalikult olmelised ja lakoonilised, a la "Lend kestab viis tundi.", "Väljalend Tallinnast ja saabumine Luqasse toimusid vastavalt ajakavale.", "Lennujaamas sujub kõik hästi ja pärast neljatunnist väsitavat lendu olen öösel kell 2.15 jälle kodus.", "Käivad laiendamistööd. Sõidame lennujaama", "Kogunemisega Tallinna Lennujaamas saime kõik ilusasti hakkama.". Olgu öeldud, et see eelnev ei käinud ühe reisi kohta, vaid ma võtsin suvaliselt erinevate reiside juurest need tsitaadid. Praegu sattusid siia lendamisega seotud fraasid, aga suht sarnase mustriga võiks välja tuua ka hotelli majutumise/väljaregistreerimise, x linna poole suundumised (huvitava eripärana tasub märkida, et autor armastab liikumiste puhul rõhutada ilmakaart, kuhu suunda alustati sõitmist, mitte et see üldse halb oleks). Nii et võite isegi aru saada, kui tüütuks läheb lõpuks kõigi nende triviaalsuste lugemine, mille juures pole mingit eripära ja mis kuhugi ei vii.\nÜhel hetkel taipas vist autor ise ka, et asi kisub veidi üksluiseks ning selle leevendamiseks on ta haaranud entsüklopeediad ligi. Seega kukutakse lugejat tümitama kuivade faktidega, mis ikka ühe või teise vareme või kivihunniku juures 4000 eKr juhtus.\nKokkuvõtlikult, mis mulje mulle raamatust jäi... Põhimõtteliselt võiks võtta vastava reisifirma reisiprogrammi (autor on peamiselt kasutanud Germalo teenuseid, neil on kavad kenasti saadaval) ja selle kopi-peistida, siis valida mõned huvipakkuvamad turismiatraktsioonid kõnealusest reisikavast ning veidi wikipeeditseda ja jälle kopi-peistida. Seejärel lisada saadud kompotile neutraalselt isikupärased täiendused, a la "T.11.10. Vara üles, hilja voodi..." või "Kokkulepitud ajal saamegi kõik kokkulepitud kohas kokku" või siis midagi vastava päeva ilma kohta. Ei, see viimane oleks ilmselge liialdus ja autor selliste asjade peale tegelikult aega ei raiskagi :) Kui ma sellist raamatut loen, siis kaob mul üldse igasugune tahtmine reisida ära :)))))\nAga püsige sadulas, see on alles esimene raamat!\nSõnaga, väga omapärane kirjatükk.\nNB! Tegelikult ma pean siinkohal tarvilikuks vabandada taolise ülikriitilisuse pärast! Kuid kindlasti ei taha ma, et minu valeliku kiidulaulu peale keegi raamatut ostma läheks ja pärast mind maapõhja neaks, seega ausus ennekõike.\nkirjutas Mae Lender at 13:59 2 kommentaari: Links to this post\nMärksõnad: loetud, pigi-vigi, reisikirjandus\nHetkel, mil ma ei saa ikka veel piisava kiirusega lõugu lõksutada, on mul ometi kasutada töökorras sõrmed :)\nMa jäin mõtlema kõigi nende ametite peale, mille esindajatel on põhjust oma ametivendade-õdede tehtud töö üle nuriseda. Kindlasti on see kinni ka inimeses endas, et kes kui palju ja mis tooniga lobiseb ja kurdab. Ja ikkagi on mul seda kõige enam juhtunud vist just nimelt hambaarstidega seoses. Esmalt olid muidugi need nõukaaegsed koledused, mida uue aja saabudes kukuti kolinal eemaldama ja välja vahetama. Kui siis tiir sai peale tehtud ja tundus, et nüüd võib mõnda aega jälle elada, sattusin hambaarsti vahetama. Seda sammu ma iseenesest ei kahetse (sest ta rääkis mu tõesõna igakord arstitoolis surnuks, lisaks pressis suletud küsimustega jultunult minult välja isiklikku infot ning ka see pole veel kõik - tal oli kooliajast jäänud sisse komme ma-ei-tea-mitmendad-hambad, mis tuleks igal inimesel kindlasti välja tõmmata... (wtf!?)) ja järgmine hambaarst sai olema igatpidi sümpaatne.\nJama oli muidugi see, et uus hambaarst nullis eelmise töö, piltlikult öeldes. Mis tähendas, et ta asus rõõmsalt kõiki plomme välja vahetama. Küllap see oli ka õigustatud, ma pole muidugi eriti kopenhaagen sel teemal kaasa rääkima või vastu vaidlema (muidu ma raviks ju oma hambaid ise kodus :D). Natuke tegi mind murelikuks küll tema ülipikaldane juureraviprotsess. Mis võibki väga pikk olla, ma tean, lihtsalt ta üllatas mind oma avameelsete monoloogidega röntgenpiltide ees. No näiteks, et kumba hammast üldse ravima peaks jms kahtlustäratavad siseheitlused. Lakkamatult kõneles ta ka mingitest hallidest laikudest ja varjudest, ent kuna hiljuti oli ülemaailmselt kõvasti kirgi kütnud "Viiskümmend halli varjundit", siis ma ajasin kõik raamatu süüks. Ravis mis ta ravis ja imes lurinal mu pangakontot tühjemaks, kuid vähem kui paari aasta pärast lendas kogu mu kaua ravitud kaunikene hirmsa hooga ikkagi varalahkunud hammaste kalmistule.\nOli võrratult kaunis aeg võtta käsile siis lahkunud hamba naaber. Ma olin usaldavalt umbusklik, ent tehtud see nali sai. Kuni hakkas jälle mingi varjude mäng piltidel pihta. No seal oli veel majasiseseid vaidlusi ja teineteise süüdistamisi iganenud vaadetes ja muus sellises. Igatahes tipnes lugu sellega, et mind kupatati lõualuukirurgi juurde.\nViimane pidi muidugi naerukrambid saama, kui ma lehvitasin oma ennesõjaaegse kvaliteediga röntgenpilti ta ees, mis sest, et see oli küll digitaalne ja puha, aga pildid, mille järgi Viljandi inimestel hambaid ravitakse, šokeerivad mõningaid arste vist tõepoolest :) Igatahes sain läbi lillede teada, et see oli kõigest vilets töö. Vist. Ilmselt.\nTäna siis uus arst ja uus juureravi. Esialgse pildi põhjal varasemat tööd üle vaadates ja minu eelmise ravi toimumisaja kohta antud ebamääraste vastuste põhjal otsustas arst, et küllap siis olidki vahendid viletsamad ja arst andis oma parima (lohutav!), kuid reaalselt hamba kallale asudes ja sealseid (keeruliste nimedega) leide uurides nentid kõhklevalt, et see ikka väga vana töö ei saanud olla...Seda enam ajas teda segadusse, miks olid juurekanalid vaid poolenisti ravitud.\nVahel tekib suisa sportlik hasart, et kui läheks ja näitaks tehtud töö mõnele jägmisele arstile, siis kas puhtteoreetiliselt on võimalik, et leiduks ka arst, kes oleks rahul ja vigu ei leiaks? Või jääbki see alati nii olema, et järgmine näeb ikka mõnd viga laita. Või on hambaravis tehnoloogia nii kiiresti arenemas, et mõne aasta tagune ravi tundubki kiviaegne? Või on Viljandi arstid eelmisesse sajandisse veidi toppama jäänud? Samas ju tore eksperimentaalne mäng... ainult et meie tervisega ja meie taskust.\n/kas vanuse tulles hakkabki meditsiinijutu osakaal blogis tõusma :)))?/\nkirjutas Mae Lender at 14:08 Kommentaare ei ole: Links to this post\nMärksõnad: elu praktiline pool, eluolu, väike tüdruk suures linnas\nkirjutas Mae Lender at 20:59 Kommentaare ei ole: Links to this post\nVeel üks enne reisi ripakile jäänud poolik lektüür, mille otsad tahaks kokku võtta. Sisust kokkuvõtet, nagu ikka!, ma ei tee, lisaks on see raamat nii enne kui ka pärast ilmumist piisavalt palju tähelepanu saanud ja seoses sellega on juba mustmiljon korda üle korratud, millest jutt käib.\nKadastiku viimaste aastate ilukirjanduslikke üllitisi lugedes on temast mingisugune pilt tekkinud, see pilt jääb ka pärast nn elutööraamatu lugemist samaks. Lühidalt öeldes: ta kirjutab nauditavalt, evib väljapeetud huumorimeelt, kalambuuritseb mõõdukalt, on keskmisest edevam ja ka keskmisest suurem naistelemb. Viimane tekitab üksjagu segadust, pean tunnistama. Romaanide puhul põhjendasin sedalaadi ilmingut teatava varjatud fantaasiate väljaelamisega ilukirjanduse kaudu või hilise keskeakriisiga, kuid kui see kandub üle koguni dokumentaaljutustusse, siis ilmselt ongi ta parandamatu. Selle kõige juures ei unusta ta muidugi osava diplomaadina ka korduvalt ülistamast oma seaduslikku naist.\nNii et, senine pilt temast minu jaoks ei muutunud (pole minu masti inimene, aga ega peagi olema). Aga... paar asja tahaks siinkohal ära mainida. Loomulikult ei teinud ma raamatut lugedes märkmeid ega analüüsinud iga väidet sõna-sõnalt, ent ometi jäi mulle lugemist lõpetades tunne, et Kadastik rääkis oma Jaak Kalju-ajast päris pikalt ja põhjalikult, oli selgitusi ja vist mu mäletamist mööda ka kinnitus, et keegi tal sõrmi sahtli vahele ei pannud. Seda enam tundub naljakas see Juku-Kalle pröökamine nagu oleks Kadastik elutööraamatut kirjutades selle teema täielikult "ära unustanud" ja välja jätnud. Huvitav, millest selline väide või oli see niisama lahmimine. Reklaamitrikina, tõsi, oleks see muidugi suurepärane, ent antud juhul see vist siiski ei ole õige selgitus.\nMulle meeldis ka see, et kuigi Kadastiku loost kumas korduvalt kibestumist, siis ta ausalt tunnistas ja ka põhjendas selle olemasolu. Mida ma aga hukka mõistan ja mille kohta ta ise pole samuti selgitusi andnud - miks tal on pidevalt vajadus võimaluse tekkides kompromiteerivat infot sisse pikkida? Mina ei tea, kui paljudest toimetuse naistest Hans H. Luik on üle käinud või kui palju armulugu Austraalias elava inglannaga segas Marko Mihkelsonil tööülesannete täitmist jne, jne, aga kõnealuse mahuka ja sisuka loo meie ajakirjanduse ühest teatud perioodist oleks saanud ilmselt väga edukalt ka neid väiteid sisse toomata edasi anda. Need võtted olid veidi labased mu meelest ja asetasid ta hetkeks samale pulgale ühe, ka siin raamatus mainitud, kodumaise blogijate paariga, kes laseb torust valimatult tulla kõigel, mida Eesti kuulsuste kohta otse või kaudselt teada on.\nSiiski, hoolimata väikestest tõrvatilkadest meepotis, igati põhjalik ja mahukas, küllap ka oluline, töö on ära tehtud.\nkirjutas Mae Lender at 14:48 Kommentaare ei ole: Links to this post\nMärksõnad: Eesti, loetud, memuaarid


Minu sõbrapäevapostitus on südameterohke. Ühel õhtul läksid Linda ja Marta ühe südamekujulise padja pärast, mis Lindale kingiti paar aastat tagasi, vaidlema, kumma oma see on. Suuremal oli õigus, aga väike ajas omajagu kangust taga. Pidasin peenikest naeru, et kui lähen Tartusse, siis ostan sealt kangast ja teen mõlemale sõbrapäevaks padja. Eelmisel kolmapäeval hakkas sess ja külastasin loomulikult ka Abakhani (nii palju jääb loengute vahelt ikka aega ) ja leidsin sealt sobiva kanga. Täna lõin söögi tegemise vahelt käärid kangasse, veidi vuristamist ja jõudsingi valmis tiba enne, kui Linda muusikakoolist koju jõudis. Muidu oli tore ja rõõmu laialt, aga siis arvas Linda, et emme, meil tuleb nüüd ju kolme padja pärast võidelda.\nÜhtlasi läheb see padjategu minu\nTeemakohased kaardid ka. Ostsin endale sellised vahva mustriga augurauad.\nMõned ideed nokkisin siit lehelt.\nLaupäeval käisime ema ja õemehe sünnipäevadel ka. Tegin söögid kaasa, et sünnipäevalastel sebimist vähem oleks. Seekord olime öö õe pere juures ja sidusime mõnusa olemise käsitööga. Võtsin kaasa oma tagasihoidliku auguraudade varu ning kaartide paberite kaunistamine läks lahti. Meie sünnipäevalauda saad piiluda Tulihobu blogist.\nEvemari posted @ 17:23 - Link - kommentaarid (3)


Kuidas suhtuvad rotid vorsti ja sinki? • Toitumine • www.pisi.ee\nKuidas suhtuvad rotid vorsti ja sinki?\nPostitas Strawberryke (Teema autor) » 26. märts 2013, 21:44\nMõtlesin et küsiks ka veel igaksjuhuks selle üle et enne kui annan siis tahtsin teada kas rotile võib üldse anda sinki ja külmsuitsu salaamivorsti?Rott küll tahaks aga ei tea kas tohib anda?\nRe: Kuidas suhtuvad rotid vorsti ja sinki?\nPostitas Brix » 26. märts 2013, 22:18\nNagu ka praeliha, annaks ma seda mõistlikkus koguses. Mitte igapäev ja ainult niiöelda maiusena. Sink ei tohiks väga soolane/piprane olla, aga salaamivorsti väga ei annaks - too on väga rasvane ja piprane, ja mitte eriti suure väärtusega sinu rotile. Pigem teeb paksuks. Nagu eelmises teemas mainiti, et piprastest asjadest tuleks eemale hoida, isaste rottide puhul eriti.\nKui tahad rotile liha anda, siis mina eelistaks täiesti toorest maitsetamata liha (kana läheb väga hästi peale) või siis maitsestamata küpsetatud liha. Igasugused vorstid-singid võivad roti kiiresti paksuks teha, lisaks sellele, et nad soolased on.\n(P.S- tegemist on minu aastate jooksul kogutud tarkusega, parandage mind kui rängalt eksisin)\nPostitas E4- » 27. märts 2013, 13:33\nLisaks olen kuulnud/lugenud sellist asja, et liha suitsutamisel tekivad kantserogeensed (vähki tekitavad) ühendid. Seega tuleks nendega üldse väga ettevaatlik olla. Ning parim on tõesti maitsestamata puhas liha, vorstides pole liha eriti ollagi (hoolimata neist paljulubavatest siltidest).\nPostitas roberta » 27. märts 2013, 17:09\nSalaami on väga rasvarikas vorst ja rotile pole see kindlasti sobiv, ehkki sööksid nad seda kindlasti meeleldi.Ennem siis juba tükike viinerit, kui seda kodus on. Puhas naturaalne tükike liha või kana oleks kõige parem variant rotipoisile suhu pista.\nPostitas Strawberryke (Teema autor) » 27. märts 2013, 17:45\nJah,vist on liiga soolane ja rasvane.Mõtlesin ise kah seda aga mõtlesin et ikkagi küsiks.Aga andnud ei ole.\nPostitas Kissu » 27. märts 2013, 21:21\nVorsti ei soovitata inimeselegi süüa, mis siis veel rotile. Maitseb ta kindlasti aga kasulikku suurt ei anna. Singid on valdavalt liiga soolased ja/või rasvased rotile andmiseks. Pigem tasuks ikkagi kodus valmistatud lihadele keskenduda - kastme seest tükike vähem rasvast liha, kanakilluke, loomaliha tükike jms. Mina keedan roti aedvilja segudesse näiteks kanakaelasid/kanapugusid/kanasüdameid sisse. Mitte eriti suures koguses aga natukene.\nKui tahad maiustusena pakkuda, siis keedetud vutimunad on ühed toredad asjad. Üks selline pakub rotile tegevust tükiks ajaks ja on pungil täis igasuguseid kasulikke aineid.


Kõik siinsed retseptid on vegan ehk täistaimsed! - Taimsed valikud - Stock valiku supp\nStock valiku supp. Kreemjas supp\nLaevandus 1. Kvartalitaset muudeti märtsi lõpus. Kui see bullish lint jätkub, on palju potentsiaalset tagurpidi - aktsiakaubandus on Ettevõttes on taas tekkinud nõudlus suupistete järele, sealhulgas Snyder-Lance, mida tuntakse klišeede järele. Aktsionärid jõudsid pärast lõpmatu veerandi pikkust kasumi langust väljumiseni, kuid aktsiad on nüüd erakordselt tugevad.\nAktsionärid jõudsid pärast lõpmatu veerandi pikkust kasumi langust väljumiseni, kuid aktsiad on nüüd erakordselt tugevad. See ostusurve näib, et asutused taastavad positsioone kiiresti, prognoosides lähikuudel palju kõrgemaid hindu.\nKui see bullish lint jätkub, on palju potentsiaalset tagurpidi - aktsiakaubandus on Konservikuningas on Tema kolmanda punkti riskifond võitis oktoobris kontrolli kahe juhatuse koha üle, suurendades võimendust magava hiiglase üle.\nJuhtkond on reageerinud ebaproduktiivsete osakondade ja vanemate taimede müüki panemisega, keskendudes taas põhibrändidele.\nPäevagraafik näitab aktia "kulde riti" kohal, mi on poitiivne ignaal. Päevagraafik näitab aktsia "kuldse risti" kohal, mis on positiivne signaal.\nCampbell Soup müüs salsatootja Garden Fresh Gourmet veebruaris, vaid nädal pärast Washingtonis Everettis asuva jahutatud supitehase sulgemist. Samuti on ettevõte pannud ploki Boathouse Farms ja Austraalia küpsistetootja Arnott's, tehes samal ajal kõvasti tööd, et integreerida Snyderi Lance'i Mondelez International, Inc. CPB pikaajaline diagramm - Mitmeaastane tõusutempo jõudis Aktsia tõusis See tähistas järgmise 18 aasta kõrgeimat tippu, enne kui toimus müük, mis kiirenes aastatuhande vahetusel täielikuks languseks.\nLangus lõppes Ostuhuvi kahanes Selle sündmuse tulemusel lasti varud Nõrk taastumislaine jõudis See puhkes teises kvartalis, kuid ostuhuvi ei arenenud, andes tulemuseks topelt ülaosa muster, mis ebaõnnestus CPB lühiajaline graafik — Langus jõudis Järgnev tõusutempo on nüüd jõudnud mõne punkti augustikuu kõrgeimale tasemele.\nAktsia kaupleb nüüd esimest korda pärast Bilansimahu OBV akumulatsiooni jaotusnäitaja lõpetas Seejärel langes põhi välja, andes OBV-le viie aasta madalaima taseme, edestades intensiivne ostulaine, mis on tõstnud näitaja kõigi aegade kõrgeimale tasemele, ehkki aktsia kaupleb suhteliselt lähedal kuue aasta madalaimale tasemele.\nSee ebaharilik tugevus Stock valiku supp, et asutused ostavad positsioone agressiivselt, lootes Loebi aktivisti surve tõttu palju kõrgemat hinda.\nAlumine rida Campbell Soupi akumulatsiooninäidud on jõudnud kõigi aegade rekorditesse, ehkki aktsia kaupleb mitme aasta madalaima taseme lähedal, luues potentsiaalse ostuvõimaluse.


Adcetris (brentuximab vedotin) – Pakendi infoleht - L01XC12 – RXed.eu | ET\nAdcetris (brentuximab vedotin) – Pakendi infoleht - L01XC12\nAdcetris: Ravimi omaduste kokkuvõte\nAdcetris: Hanke- ja kasutustingimused või piirangud\nAdcetris: Pakendi märgistus\nAdcetris: Pakendi infoleht\n1. Mis ravim on Adcetris ja milleks seda kasutatakse\n2. Mida on vaja teada enne Adcetrise kasutamist\n3. Kuidas Adcetrist manustatakse\n5. Kuidas Adcetrist säilitada\n1.Mis ravim on Adcetris ja milleks seda kasutatakse\n2.Mida on vaja teada enne Adcetrise kasutamist\n3.Kuidas Adcetrist manustatakse\n5.Kuidas Adcetrist säilitada\nAdcetris sisaldab toimeainena vähivastast ainet brentuksimabvedotiini, mis koosneb vähirakke hävitava ainega seotud monoklonaalsest antikehast. Monoklonaalne antikeha viib selle aine vähirakkudeni. Monoklonaalne antikeha on valk, mis tunneb ära teatavad vähirakud.\nAdcetrist kasutatakse klassikalise Hodgkini lümfoomi raviks, mis on:\n-tulnud tagasi pärast teie enda tervete tüvirakkude infundeerimist teie organismi (autoloogsete tüvirakkude siirdamine) või ei ole sellele ravile allunud või\n-tulnud tagasi pärast vähemalt kaht varasemat vähiravi või ei allunud neile ravidele patsientidel,\nkellel ei saa kasutada mõnda muud vähiravi kombinatsiooni või kellele ei saa autoloogseid tüvirakke siirdada.\nKlassikalise Hodgkini lümfoomi korral tekivad raku pinnal teatavad valgud, mis erinevad mitteklassikalisest Hodgkini lümfoomist.\nAdcetrist kasutatakse ka teatavate riskiteguritega patsientidel klassikalise Hodgkini lümfoomi taastekkimise tõenäosuse vähendamiseks pärast autoloogsete tüvirakkude siirdamist.\nAdcetrist kasutatakse ka süsteemse anaplastilise suurerakulise lümfoomi raviks, mis paikneb teie lümfisõlmedes ja/või üle kogu teie muude kehaosade ja:\n-ei ole allunud muud tüüpi vähiravidele või\n-on tulnud pärast varasemat vähiravi tagasi.\nHodgkini lümfoom ja süsteemne anaplastiline suurerakuline lümfoom on mõlemad vere valgeliblede vähivormid.\nÄRGE kasutage Adcetrist:\n-kui olete brentuksimabvedotiini või selle ravimi mis tahes koostisosa(de) (loetletud lõigus 6) suhtes allergiline;\n-kui te kasutate praegu vähiravimit bleomütsiini.\nSelle ravimi esmakordsel saamisel ja ravikuuri ajal öelge oma arstile:\n-kui teil esineb segasust, mõtlemishäireid, mälu halvenemist, nägemise ähmastumist või halvenemist, jõu vähenemist, ühe käe või jala tahtele allumise või tundlikkuse vähenemist või kõnnaku muutust või tasakaaluhäireid, sest need võivad olla tõsise ja potentsiaalselt surmaga lõppeva ajuseisundi progresseeruva multifokaalse leukoentsefalopaatia (PML) sümptomid. Nende sümptomite esinemisel enne ravi alustamist selle ravimiga öelge arstile kohe, kui neis sümptomites tekib muutusi. Peate teavitama oma ravist ka oma partnerit või hooldajaid, sest nad võivad märgata sümptomeid, millest te ise ei ole teadlik;\n-kui teil on tugev või püsiv kõhuvalu koos iivelduse ja oksendamisega või ilma, kuna need võivad olla tõsise ja potentsiaalselt surmaga lõppeda võiva seisundi, mida teatakse kui pankreatiit (kõhunäärme põletik), sümptomiteks;\n-kui teil on esmakordselt tekkinud või süvenenud hingamisraskus või köha, sest need võivad olla tõsise ja potentsiaalselt surmaga lõppeva tüsistuse (kopsudele avalduva toksilisuse) nähud;\n-kui te võtate või olete varem võtnud ravimeid, mis võivad mõjutada teie immuunsüsteemi, näiteks saanud keemiaravi või immunosupressiivseid aineid;\n-kui teil on või arvate, et teil on infektsioon. Teatavad infektsioonid võivad olla tõsised ja olla põhjustatud viirustest, bakteritest või muudest teguritest, mis võivad olla eluohtlikud;\n-kui teil esineb vilistavat hingamist või hingamisraskusi, nõgestõbe, kihelust või turset (infusioonireaktsiooni tunnused). Lähemat teavet vt punktist “Infusiooniga seotud reaktsioonid” lõigus 4;\n-kui teil on probleeme muutustega naha tundlikkuses, eriti käe- või jalalabadel, nt tuimust, kipitustunnet, põletustunnet, valu, ebamugavustunnet või nõrkust (neuropaatia);\n-kui teil esineb peavalusid, väsimustunnet, pearinglust, kahvatust (aneemia) või ebatavalist veritsemist või nahaaluseid verevalumeid, tavalisest pikemat veritsemist pärast vereproovi võtmist või igemete veritsemist (trombotsütopeenia);\n-kui teil tekivad külmavärinad või värisemine või soojatunne; sellisel juhul mõõtke oma kehatemperatuuri, sest teil võib olla palavik. Palavik koos vere valgeliblede vähesusega võib olla tõsise infektsiooni näht;\n-kui teil esineb pearinglust, urineerimise vähenemist, segasust, oksendamist, iiveldust, turset, õhupuudust või südame rütmihäireid (see võib olla potentsiaalselt eluohtlik tüsistus, mida nimetatakse tuumori lüüsi sündroomiks);\n-kui teil tekivad gripilaadsed sümptomid, millele järgneb valulik punetav või punakaslilla lööve, mis levib ja muutub villiliseks sealhulgas ulatuslikuks naha koorumiseks, mis võib olla eluohtlik (see võib olla tõsine nahareaktsioon, mida nimetatakse Stevensi-Johnsoni sündroomiks ja toksiliseks epidermaalnekrolüüsiks);\n-kui teil tekib või süveneb kõhuvalu, iiveldus, oksendamine, kõhukinnisus, sest need võivad olla tõsise ja potentsiaalselt surmaga lõppeva mao või sooltega seotud tüsistuse (seedetrakti tüsistused) nähud;\n-kui teil on maksaanalüüside tulemustes kõrvalekaldeid, sest see võib olla seotud tõsise ja potentsiaalselt surmaga lõppeva maksakahjustusega (hepatotoksilisus). Maksakahjustuse tekkimise riski võivad suurendada maksahaigus ja muud Adcetrise võtmise alustamisel olemasolevad haigused, samuti mõned samaaegselt kasutatavad ravimid;\n-kui teil tekib väsimustunne, sage urineerimine, suurenenud janu, suurenenud söögiisu koos soovimatu kehakaalu vähenemisega või ärrituvus (hüperglükeemia);\n-kui teil on neeru- või maksaprobleeme.\nTeie arst teeb teile regulaarseid vereanalüüse, et veenduda, et teil on ohutu seda ravimit kasutada.\nMuud ravimid ja Adcetris\nTeatage oma arstile, kui te võtate või olete hiljuti võtnud või kavatsete võtta mis tahes muid ravimeid. See puudutab ka taimseid ravimeid ja retseptita ostetud ravimeid.\nTeie ja teie partner peate kasutama ravi ajal selle ravimiga kaht efektiivset rasestumisvastast meetodit. Naised peavad jätkama rasestumisvastaste vahendite kasutamist 6 kuu jooksul pärast Adcetrise viimast annust.\nSeda ravimit ei tohi kasutada raseduse ajal, välja arvatud juhul, kui teie ja teie arst otsustate, et selle kasu teile kaalub üles võimaliku riski sündimata lapsele.\nKui te olete rase või arvate end olevat rase või kavatsete rasestuda, on tähtis pidada enne selle ravimi saamist ja ravi ajal nõu oma arstiga.\nKui te imetate last, pidage enne selle ravimi saamist nõu oma arstiga selle üle, kas te võite seda saada.\nSelle ravimiga ravitavatel meestel on soovitatav lasta enne ravi oma spermat külmutada ja hoiule panna. Meestel on soovitatav mitte viljastada last ravi ajal selle ravimiga ja kuni 6 kuu jooksul pärast selle ravimi viimast annust.\nTeie ravi võib mõjutada teie võimet juhtida autot või kasutada masinaid. Kui tunnete end ravi ajal halvasti, ärge juhtige autot ega kasutage masinaid.\nAdcetris sisaldab naatriumi\nKui teil on küsimusi selle ravimi kasutamise kohta, küsige arstilt või meditsiiniõelt, kes teile ravimit manustab.\nSelle ravimi annus sõltub teie kehakaalust. Adcetrise tavaline algannus on 1,8 mg/kg, mida manustatakse üks kord iga 3 nädala järel mitte kauem kui üks aasta. Kui teil on neeru- või maksaprobleemid, võib teie arst vähendada teie algannust kuni 1,2 mg/kg.\nAdcetrist võib manustada ainult täiskasvanutele. See ei ole ette nähtud kasutamiseks lastel.\nKuidas Adcetrist manustatakse\nSeda ravimit manustatakse teile veeni infusioonina (intravenoosselt). Seda manustab teile arst või meditsiiniõde 30 minuti jooksul. Teie arst või meditsiiniõde ka jälgib teid infusiooni ajal ja pärast seda.\nSeda tüüpi ravimid (monoklonaalsed antikehad) võivad põhjustada näiteks järgmisi infusioonireaktsioone:\nInfusioonireaktsioone selle ravimi suhtes esineb rohkem kui 1 inimesel 10-st.\nSeda tüüpi reaktsioonid tekivad üldjuhul mõne minuti või mitme tunni jooksul pärast infusiooni lõppu. Need võivad tekkida ka hiljem kui mõne tunni möödumisel infusiooni lõpetamisest, kuid seda juhtub aeg-ajalt. Need infusioonireaktsioonid (tuntud ka kui anafülaktilised reaktsioonid) võivad olla tõsised või isegi surmaga lõppeda. Ei ole teada, kui sageli on selle ravimi infusiooniga seotud reaktsioonid tõsised või surmaga lõppevad.\nTeile võidakse anda ka muid ravimeid, näiteks\n-antihistamiine, kortikosteroide või paratsetamooli,\net aidata vähendada eespool mainitud reaktsioone, kui teil on neid seda tüüpi ravimite saamisel varem tekkinud.\nKui arvate, et teil on varem mõni sarnane reaktsioon tekkinud, öelge seda arstile ENNE selle ravimi saamist.\nKui teil tekib infusiooniga seotud reaktsioone (nagu eespool mainitud), võib teie arst katkestada selle ravimi manustamise ja alustada toetavat ravi.\nKui teil alustatakse infusiooni uuesti, võib arst teil pikendada infusiooni manustamise aega, et see oleks teile paremini talutav.\nKui märkate mõnda järgmistest sümptomitest, öelge seda kohe arstile, sest mõni neist võib olla tõsise või võimaliku eluohtliku seisundi näht:\n-progresseeruva multifokaalse leukoentsefalopaatia (PML) sümptomid, näiteks segasus, mõtlemishäired, mälu halvenemine, nägemise ähmastumine või halvenemine, jõu vähenemine, ühe käe või jala tahtele allumise või tundlikkuse vähenemine või kõnnaku muutus või tasakaaluhäired (üksikasjalikum teave vt lõik 2). Selle haigusseisundi esinemissagedust ei saa olemasolevate andmete alusel hinnata;\n-kõhunäärme põletiku (pankreatiit) sümptomid, näiteks tugev ja püsiv kõhuvalu koos iivelduse ja oksendamisega või ilma (esineb vähem kui 1 inimesel 100-st);\n-õhupuudus või köha (esineb rohkem kui 1 inimesel 10-st);\n-gripilaadsed sümptomid, millele järgneb valulik punetav või punakaslilla lööve, mis levib ja muutub villiliseks sealhulgas ulatuslikuks naha koorumiseks (esineb vähem kui 1 inimesel 1000-st);\n-kompimismeele või tundlikkuse muutus, eriti nahal, tuimus, kipitus, ebamugavustunne, põletustunne, nõrkus või valu käe- või jalalabades (neuropaatia; esineb rohkem kui 1 inimesel 10-st);\n-nõrkustunne (esineb rohkem kui 1 inimesel 10-st);\n-kõhukinnisus (esineb rohkem kui 1 inimesel 10-st);\n-kõhulahtisus, oksendamine (esineb rohkem kui 1 inimesel 10-st);\n-külmavärinad või värisemine (esineb rohkem kui 1 inimesel 10-st);\n-väsimustunne, sage urineerimine, suurenenud janu, suurenenud söögiisu koos soovimatu kehakaalu vähenemisega ning ärrituvus (need võivad olla hüperglükeemia nähud, mida esineb vähem kui 1 inimesel 10-st);\n-ebatavaline veritsemine või nahaalused verevalumid, tavalisest pikem veritsemine pärast vereproovi võtmist või igemete veritsemine (need võivad olla trombotsütopeenia nähud, mida esineb vähem kui 1 inimesel 10-st);\n-peavalud, pearinglus, kahvatus (need võivad olla aneemia nähud, mida esineb vähem kui 1 inimesel 10-st).\nTeil võib tekkida järgmisi kõrvaltoimeid:\nVäga sagedad kõrvaltoimed (esinevad rohkem kui 1 inimesel 10-st):\n-vere valgeliblede arvu vähenemine;\n-ülemiste hingamisteede infektsioon;\n-juuste ebatavaline väljalangemine või hõrenemine;\n-liigesevalu või liigeste valulikkus ja turse.\nSagedad kõrvaltoimed (esinevad vähem kui 1 inimesel 10-st):\n-infektsioon veres (sepsis) ja/või septiline šokk (sepsise eluohtlik vorm), kopsupõletik;\n-trombotsüütide arvu vähenemine;\n-villid, mis võivad kattuda kooriku või kärnaga;\n-veresuhkru taseme tõus;\n-maksaensüümide taseme tõus.\nAeg-ajalt esinevad kõrvaltoimed (esinevad vähem kui 1 inimesel 100-st):\n-tuumori lüüsi sündroom – potentsiaalselt eluohtlik seisund, mille puhul võivad tekkida pearinglus, urineerimise vähenemine, segasus, oksendamine, iiveldus, turse, õhupuudus või südame rütmihäired;\n-valulikud kreemikaskollased kõrgemad laigud suus (soor);\n-uus tsütomegaloviirusinfektsioon või selle kordumine.\nHarva esinevad kõrvaltoimed (esinevad vähem kui 1 inimesel 1000-st)\n-Stevensi-Johnsoni sündroom ja toksiline epidermaalnekrolüüs – harvaesinev tõsine kahjustus, mille puhul võivad tekkida gripilaadsed sümptomid, millele järgneb valulik punetav või punakaslilla lööve, mis levib ja muutub villiliseks sealhulgas ulatuslikuks naha koorumiseks.\n-vere valgeliblede arvu langus koos palavikuga.\nÄrge kasutage seda ravimit pärast kõlblikkusaega, mis on märgitud viaali etiketil ja karbil pärast märget „Kõlblik kuni:“ või „EXP“. Kõlblikkusaeg viitab selle kuu viimasele päevale.\nAvamata viaal: hoida külmkapis (2 °C...8 °C). Mitte hoida sügavkülmas.\nLahus pärast manustamiskõlblikuks muutmist: kasutage kohe või hoidke külmkapis (2 °C...8 °C) ja kasutage 24 tunni jooksul.\nÄrge kasutage seda ravimit, kui täheldate lahuses enne manustamist osakesi või värvimuutust.\nÄrge visake ravimeid kanalisatsiooni ega olmejäätmete hulka. Teie arst või meditsiiniõde hävitab selle ravimi. Need meetmed aitavad kaitsta keskkonda.\nMida Adcetris sisaldab\n-Toimeaine on brentuksimabvedotiin. Iga viaal sisaldab 50 mg brentuksimabvedotiini. Pärast lahustamist sisaldab 1 ml lahust 5 mg Adcetrist.\n-Teised koostisosad on sidrunhappe monohüdraat, naatriumtsitraatdihüdraat, α,α-trehaloosdihüdraat ja polüsorbaat 80. Lisateavet naatriumi kohta vt lõik 2.\nKuidas Adcetris välja näeb ja pakendi sisu\nAdcetris on valge või valkjas infusioonilahuse kontsentraadi kämp või pulber, mida turustatakse klaasviaalis.\nIgas Adcetrise pakendis on üks viaal.\nTakeda Pharma A/S Dybendal Alle 10 2630 Taastrup Taani\nIga ühekordselt kasutatav viaal tuleb lahustada 10,5 ml süsteveega, et saada lõplikuks kontsentratsiooniks 5 mg/ml. Iga viaal sisaldab Adcetrist 10% liiaga, see on 55 mg viaali kohta, ja lahustatud kogumaht on 11 ml.\n1.Suunake veejuga vastu viaali seina, mitte otse kämbule.\n4.Valmistatud lahust tuleb visuaalselt kontrollida selles leiduvate lahustumata võõrosakeste ja/või lahuse värvuse suhtes. Mõlemal eelpoolnimetatud juhul peate ravimi ära viskama.\nViaali(de)st tuleb võtta sobiv kogus lahustatud Adcetrist ja lisada infusioonikotti, mis sisaldab naatriumkloriidi 9 mg/ml (0,9%) süstelahust, et saada lõplikuks kontsentratsiooniks 0,4…1,2 mg/ml Adcetrist. Soovitatav infusioonilahuse maht on 150 ml. Lahustatud Adcetrist võib lahjendada ka 5% dekstroosi süstelahusega või Ringeri laktaadi süstelahusega.


CV Keskus tööpakkumine Finantsosakonna suveabiline, Tallinn\nTööpakkumise number #378751\nKuulutus sisestati: 30. aprill 2015\nKuulutus aegub:30. mai 2015\nKlientide soovide ja vajaduste välja selgitamine\nKlientide nõustamine ja lahenduste pakkumine\nKaupade väljapanek ja müügisaali korrashoid\nKliente austav hoiak\nSuhtlemis- ja koostööoskus\nSoov ennast täiendada ja areneda\nEelnev müügialane töökogemus\nPõhjalikku väljaõppet ja tootekoolitusi\nStabiilset töötasu ja kaasaegseid töötingimusi\nCV säilitatakse Stockmanni andmebaasis 3 kuud. Sobivate vabade ametikohtade puhul võetakse kandidaatidega ühendust.\nStockmann on aastal 1862 Soomes asutatud jaekaubanduse alal tegutsev börsiettevõte. Stockmann AS on Eestis tegutsenud aastast 1993. Stockmanni kaubamajas on üle 400 töötaja. Müük jaguneb müügigruppidesse: mood, kodukaubad ja toit. Stockmann pakub asjatundlikku ja head teenindust meeldivas miljöös. Edu aluseks on erakordselt lai ja hea kaubavalik konkurentsivõimeliste hindadega.


★★★ Kes leiutas dieedi soodust? ★★★\nSelleks, et teha dieedi sooda (vähemalt üks inimene rahva juua), oli vaja suhkruasendajaid. Esimene selline kunstlik magusaine, sahhariin, avastati õnnetusjuhtumina. 19. sajandi lõpul võis Constantin Fahlberg pärast Baltimore'is Marylandi kuulsa keemiaaja Ira Remsi labas töötamist pikka päeva kodus süüa õhtusööki, kui ta tõmbas rullilt sisse ja pistis selle sisse. Roll oli uskumatult magus. Fahlberg jätkas koos oma toiduga, mõistes, et see ei olnud lihtsalt magus, see oli kõik, mida tema käsi puudutas. Ta pani täiesti sõna otseses mõttes oma töö koju temaga koos mõne ühendusega selle päeva eksperimentidest tema kätes. (Jah, esimene mittetoksiline kunstlik magusaine leiti, sest teadlane ei pese käsi pärast kemikaalide koguvahetamist - mitte erinevalt sellest, kuidas LSD-d avastati.)\nVastavalt tema avaldusele Baltimore Sun kui ta oma laborisse tagasi läks, jätkas ta "igasse keeduklaasi sisu ja aurustamist nõusse laba tabelisse. Õnneks mulle ei olnud keegi ühtki korrodeerivat ega mürgist vedelikku. "Lõpuks avastas ta, mis oli tema kätes: ülekuumenenud keeduklaasi aine", milles o-sulfobensoehape vastas fosfori (V) kloriidile ja ammoniaagile, andes tulemuseks bensoe sulfiniidi. "Fahlberg ja Remsen avaldasid ühiselt paberil" sahhariini sünteesi "protsessi kirjelduse, kuid kumbki neist ei saanud algselt tõepoolest mõista ega teadnud, et see potentsiaal oli kaubanduslikul eesmärgil kasutamiseks.\n20. sajandi alguses kasvas sahhariini suhkruasendaja populaarsus. See oli odav, kerge valmistada ja väga magus - ligikaudu 200-700 korda magusam kui suhkur, unts unts. Lisaks oli vähemalt esialgsete katsete kohaselt puudus kõrvaltoimeid. Tegelikult hakkasid arstid sahhariini väljakirjutamist kui kõikehõlmavat ravi, näiteks peavalu, iivelduse jms puhul.\nKuid see ei olnud ilma tema kahjuriteta. Näiteks president Teddy Roosevelt oli rida põllumajanduse osakonna juhataja keemik dr Harvey Washington Wiley üle sahhariini. Wiley seisis kindlalt selle aine vastu, väites, et see on "kivisöetõrva toode, millel puudub toiduväärtus ja mis on tervisele väga kahjulik".\nRoosevelt teatas sellest: "Igaüks, kes ütleb, et sahhariin on tervisele kahjulik, on idioot. Dr Rixey (Roosevelti isiklik arst) annab mulle iga päev. "(Ütlematagi selge, et Wiley varsti kaotas suure osa oma usaldusväärsusest ja töökohast.\nNii I maailmasõja kui ka Teise maailmasõja suhkrusisalduse tõttu kasvas sahhariinide kasutamine ja see muutus nii Ameerika Ühendriikides kui ka Euroopas väga erinevaks tooteks.\nKuid 1950ndate aastatega hakkas sahhariin populaarsust langema. Uuringud alustasid, mis näitasid, et suured sahhariini annused põhjustasid hiirtel kusepõie kasvajaid ja vähki. Hiljem selgus, et hiirtel ja mitte inimestel leitud kõrged pH tasemed reageerisid sahhariiniga võrreldes inimese keha keemiat. Kui kindlaks määrati kasvajate täpne põhjus, tehti põhjalikke katseid, et näha, kas primaatidega toimub sama asi. Lõpuks jõudsid tulemused täielikult ja enamasti negatiivsed. (Selle tagajärjel eemaldati sahhariin USA riikliku toksikoloogiaprogrammi loendist, mis võib põhjustada vähktõbe, 2000. aastal. Järgmisel aastal eemaldati nii California kui ka USA Toidu- ja Ravimiamet oma vähki põhjustavate ainete loetelust. Keskkonnakaitseamet nõustus 2010. aastal, öeldes, et "sahhariini enam ei peeta potentsiaalseks ohuks inimeste tervisele.")\nKuid väidetava vähki põhjustav aine ei olnud ainus probleem suhkrukaasi kui suhkruasendajaga, see jättis ka inimeste suust metallilise maitse, mis viis teiste suhkruasendajateni välja. Inimesed olid ikka veel magusad, aga ei tahtnud kaloreid ja muid võimalikke probleeme suhkruga.\nSee kõik toob meid esimesse dieedi soodi, No-Cal'i.\nAastal 1904 avas Hyman Kirsch Brooklyni Williamsburgi naabruses oma esimese söögisoodustuse. Krimmi sisserändajatest arvas Kirsch, et tema peamiselt juudi naabrust tunneks rõõmu selle puuvilja maitsestatud seltzer, mida ta varem vana riigis tegid. Ta oli õige ja sündis Kirsch Beverages Inc. (Muide, "Kirsch" on jidiši keel ja see lõdvalt tähendab "must-morello kirsside mahlad". Seega loomulikult oli nende allkirja maitse musta kirsiga.)\nSee piirkonnakohustik müüdi piisavalt hästi, et anda Kirschile ja tema perele väike varandus. Ta sai oma kogukonna silmapaistvaks liikmeks ja peaaegu viiskümmend aastat hiljem aitas leida Krooniliste haiguste juudi sanatoorium Brooklynis, New Yorkis. (See on ikka veel täna, nüüd tuntud kui Kingsbrooki juudi meditsiinikeskus).\nMida see on seotud söögisoodaga? Selle kiriku asepresidendi juures märkis Kirsch, et paljud juudi sanitariumiga seotud patsiendid on diabeetikud. Arvestades, et ta on sooda mees, tahtis ta anda neile patsientidele magusat ravimeetodit, luues joogi, mis oli suhkruvaba. Kuid ta ei soovinud eespool nimetatud põhjustel magusaks sahhariini kasutada.Niisiis, nagu on selgitatud 1953. aastal New York Times artikkel tema kohta ja tema poeg Morris, kaks\n"Said oma laborites oma dr. S. S. Epsteini, nende uurimisjuhtkonna ja uurinud sünteetiliste magusainete valdkonda. Sahhariin ja muud keemilised magusained jätavad metallist järelmaitse. Siis saadi kommertslaborist tsüklamaadi kaltsium ja diabeetikute ja kardiovaskulaarsete haigustega, kes ei suutnud solaariumis talletada, aktsepteeris No-Cal. "\nNo-Cal, muidugi tähendab "ei kaloreid", sündis.\nAlguses pakkusid nad ainult kerget ingver-ale maitset ja müüsid seda dieetilises loenduris. Varsti hakkasid nad aru, et mitte ainult diabeetikud ei ostnud sooda, vaid inimesed, kes soovisid maitsvat gaseeritud jooki, kuid mitte ühtegi kalorit, mis tavaliselt sellega kaasnevad. Nad algselt mitmekesistasid kahte muud maitset, juurvilja ja nende traditsioonilist musta kirsit ning hiljem lisati laimi, kola ja šokolaadi maitsed. Nad hakkasid seda turustama "kaalutundlikele" naistele, kusjuures reklaamid näitasid naist, kes üritas seelikut tihendada sõnadega "Aeg minna No-Calile". Absoluutselt rasvatustamiseta. "1953. aasta lõpuks, möödudes mitu kuud pärast diabeedihaigete joogi juurutamist, hakkas sooda müüki müüma viis miljonit dollarit aastas (praegu ligikaudu 42 miljonit dollarit).\nKanada Kuiv oli järgmine ettevõte, kes tegelevad toiduga. Nad panid 1954. aastal turule nn Glamouri (mis ka päris ilmselt naistele suunatud) neli kalorset ingleri aale. No-Cal ja Glamouri vahel aastaks 1957 müüdi üle 120 miljoni pudeli söögisoodat.\nAastal 1958 jõudis Royal Crown Cola mängu ja tutvustas Dieet Rite. Nagu ka alguses No-Cali puhul, oli cola suunatud diabeediravile ja seda müüdi meditsiinitarvete kauplustes. Kolm aastat hiljem, aastal 1961, jõudis Diet-Rite Chicago toidupoestriidele ja seal jäi dieedi kola. Aasta hiljem müüdi Diet-Rite kogu riigis. Suurimad alkohoolsed joogid, Coca-Cola ja Pepsi, tormasid välja oma toitumiskolosid - Coca-Cola Tab ja Pepsi Patio Cola. Aastal 1965 moodustas dieedi kola 15% kogu karastusjookide turust.\nNüüdseks mänginud suurte mängijatega ei suutnud Kirschi No-Cal kiiresti oma turuosast mööda minna, vaid enne gaseeritud joogi jookide revolutsiooni alustamist.\nVastavalt Tristan Donovani raamatule Fizz: kuidas soda muutis maailma, nimi Tab valiti juhuslikult. Pärast seda, kui ettevõtte advokaadid hoiatasid, et nimetades suhkruvaba ja kalorsusega sooda "Diet Coca-Cola", mis kahjustaks kaubamärki, kutsusid Coca-Cola juhid programmeerima IBM 1401-arvutit, et juhuslikult välja lülitada kolm ja neli tähte sõna kombinatsiooni. Pärast 250 000 nimede nimekirja jõudis ettevõte lõpuks välja Tab.\nNo-Cal kunstlik magusaine avastati ka õnnetusjuhtumina. Seekord oli Illinoisi ülikoolist Michael Sveda, kes tavatingimustes oleks võinud paremini olla ettevaatlik selle üle, mida ta on seedinud. Sveda väitis, et ta suitsetab, kui ta töötab sünteesil palavikuvastase ravimiga, kui ta sigaretti mõneks ajaks ette pannakse. Selle protsessi käigus sattus sigaret oma labori pingil ainega kokku. Kui ta pani sigareti tagasi oma suu, oli see maitsestatud väga magusalt. Pärast natuke uurimist avastas ta, et aineks on kaltsiumtsüklamaat, aka naatriumtsüklamaat.


Animatsioon | Juhan - täienduskoolituste infosüsteem\nAvaleht Koolituskalender Animatsioon\nKokkuvõttev lühikirjeldus E-kursus tutvustab õpetajatele erinevaid animatsiooni liike ning animatsiooni loomist kasutades nii veebipõhist animatsiooni loomise tarkvara kui programme.\nToimumise aeg: 02.03.2015 - 12.04.2015\nOsalejate arv: 15 kuni 35 osalejat Grupp on täis\nHind osalejale: 29 €\nÕpisündmuse/ kursuse veebilink: http://koolielu.ee/groups/profile/404835/e-kursus-animatsioon-5\nToimumise koht: Haridusportaal Koolielu\nLisainfo: Haridusportaali Koolielu kogukonnas "Animatsioon 4"\n•\tteab erinevaid animatsiooniliike (ISTE 2.c, ISTE 4.b)\n•\toskab luua nii veebipõhist kui arvutianimatsiooni (ISTE 1.a., ISTE 2.a., ISTE 3.a );\n•\toskab koostada stsenaariumi ja selle põhjal animafilmi, oskab filmi helindada ja Youtube’s avaldada (ISTE 1.a., ISTE 2.a., ISTE 3.a).\nSihtgrupid: lasteaia-, üldharidus-, kutsekooli õpetajad ja õppejõud, koolijuhid ning haridustehnoloogid\nEesmärgid: a.\ttutvustada erinevaid animatsiooni liike, olulisi mõisteid animatsiooni loomisel ja stsenaariumi koostamist\nb.\tõpetada veebipõhise animatsiooni loomise tarkvara ning programmide Stykz , Windows Movie Maker ja MonkeyJam kasutamist\nc.\ttutvustada animafilmi helindamiseks helitöötlusprogrammi Audacity\nRiikliku õppekava järgi tuleb juba põhikoolis õpetada õpilastele digitaalset kunsti. E-kursus tutvustab õpetajatele erinevaid animatsiooni liike ning animatsiooni loomist kasutades nii veebipõhist animatsiooni loomise tarkvara kui programme Stykz, Windows Movie Maker ja MonkeyJam. Helitöötluseks tutvustatakse programmi Audacity.\na.\tErinevad animatsiooni liigid. Animatsioon loovtööna. Animafilmi tegemise etapid, tehnikad ja tehnilised seadmed.\nb.\tKriipsujuku animatsioon programmiga Stykz. Veebipõhise animatsiooni loomine\nc.\tKaadrite joonistamine või pildistamine. Filmi monteerimine programmiga Windows Movie Maker või MonkeyJam\nd.\tKirjandusliku ja pildistsenaariumi koostamine\ne.\tAnimafilmi loomine stsenaariumi põhjal, helindamine ja Youtube’s avaldamine\nOsalemise eeldus: Arvutioskus kesktasemel. Kursuse läbimiseks on vajalik omada internetiühendusega arvutit, mikrofoni ja kõlareid.\nE-kursusel osalemist kinnitava tunnistuse saamiseks tuleb esitada veebipõhine animatsioon, arvutianimatsioon ja oma stsenaariumi põhjal loodud helindatud animatsioon vabalt valitud tarkvaraga.


Teisipäeval, 28. augustil kogunes Haapsalu Raudteejaama kümme 4-liikmelist meeskonda rattaorienteerumise „Suveralli“ võistlusele. Taolist võistlust peeti Läänemaal tõenäoliselt esimest korda. Küll toimus 2007. aastal sama kaardi põhjal Eesti meistrivõistlused rattaorienteerumises. Korraldajad loodavad, et see oli kõikidele meeldiv õhtupoolik rattasõprade seltsis ja rada pakkus palju elamusi.\nTäpselt kell 17.15 anti start sõnadega „kohtume kolme tunni pärast!“. Võistkonnad pidid ise oma teekonna paika panema ja võimalikult paljud punktid (maksimaalselt 40) ette antud aja jooksul üles leidma. Keskmiselt sõideti maha 35 km. Punktid asusid Kiltsi lennuvälja läheduses, Paralepa metsas ja Haapsalu linna territooriumil. Arvatavasti kõige suurema vaeva nägija selles päevas oli rajameister Peep Aedviir, kes oma tööpäeva lõpetas öösel 2.30 kõikide punktide üleskorjamisega.\nÜritust ette valmistades soovisime inimeste vaba aega aktiivselt sisustada rattasõidu populariseerimise ja orienteerumisoskuste arendamisega ning perekeskse ühistegevuse väärtustamisega.\nPärast pingutust jagati muljeid, täideti kõhtu väga maitsva seljankasupi ja kringliga. Kiita said kõik, parimaid autasustati. Korraldajatel on äärmiselt vahva on kuulda, kui laste arvates oli see elu parim pereüritus või kellelegi hea rattatreening 15. Tartu Rattamaratoniks!\nTäiskasvanute klassi parimad võistkonnad:\nVõitjad. Foto Kai Krabo-Kruusimaa\nI koht – Paralepa Jalgrattaklubi (Ailar Ladva, Üller Petrovitš, Jaanus Nõmmisto ja Andrus Tammistu)\nII koht – Oru SC Spordiklubi (Janek Loorens, Renek Loorens, Kaja Loorens ja Ike Lilleorg)\nIII koht – Suusaklubi Sula (Mati Kallemets, Kiur Klippberg, Egne Lappmaa jaAnts-Kristjan Tamm)\nVõitja pere on leidnud ühe paljudest punktidest. Foto Agu Simulask.\nPerekond Paju rajal. Ema Leelo teeb pilti.\nI koht - perekond Simulask (Kertu Simulask, Kristo Simulask, Piia Jaaksoo ja Agu Simulask)\nII koht – perekond Paju (Nelli Paju, Raul Paju, Leelo Paju ja Andres Paju)\nIII koht – Naiskodukaitse pere (Svetlana Mustkivi, Karoliina Mustkivi, Ana-Maria Mustkivi ja Ivika Raudsepp).\nÜrituse korraldaja on SA Põhja-Läänemaa Turismi- ja Spordiobjektide Halduskeskus . Üritust toetasid Hasartmängumaksu Nõukogu ja Eesti Raudteemuuseum Haapsalus.\nViimati uuendatud Kolmapäev, 29 August 2012 13:41


Raadio1 – 8. oktoobri Restart: räägime meedia tulevikust\n8. oktoobri Restart: räägime meedia tulevikust\n08.10.2011 at 16.54\n8. oktoobri Restart: räägime meedia tulevikust kommenteerimine on välja lülitatud\nRestardil on külas Eesti meedia grand old man Meelis Mandel (Äripäeva juht). Küsime tema versiooni meedia tuleviku kohta. Millal paberajalehed kaovad, mis tuleb selle asemele ja kas Äripäev on selleks valmis?\nRäägime iPadi versioonist, millega Äripäev tuleb turule novembris. Meelis Mandel ja saatejuhid on eri arvamusel selle koha pealt, milline peaks olema ajalehe elektrooniline versioon. Kui Meelis tahab elektrooniliselt versioonilt pigem paberlehe koopiat, siis Henrik peab loomulikuks, et lugedes mõnest bändist, saab ta piisava võimekusega seadme korral kohe kuulata ka selle muusikat. Uurime, milline täpselt tuleb siis Äripäeva versioon ja kuhu arenetakse edasi.\nUurime ka Eesti Ekspressi kogemust – nende iPadi appist räägib Priit Hõbemägi. Katsume temalt välja uurida, kui palju reaalselt praegu juba EkspressPro’l kasutajaid on. Küsime, kui kallis on üldse digilehe valmistamine, kas see tasub ära ja kui suur tiim selle taga on.\nTeame, et Ekspressi paberlehe ja iPadi sisu on erinevad. Priit Hõbemägi räägib ka oma visioonist, kuidas hakkab tulevikus muutuma sisu eri platvormidel. Kas tuleviku EkspressPro muutub pigem telekanali sarnaseks? Juba Ekspress Grupis on ligi 20 erinevat toodet, mida müüakse ja mis on omavahel küllalt keeruliselt ristviidatud. Kuidas peaks tänapäeva võimaluste juures kohandama oma ärimudelit ja kas peaks hakkama müüma sisu individuaalselt ja kasutajakeskselt?\nKuula saadet otse siit lehelt või lae mp3 oma arvutisse: http://media.kuku.ee/restart/restart20111008.mp3\n← 8. oktoobri Buum: Pärsia lahel pärleid püüdmas\n10. oktoobri Digitund: iPhone 4S - milleks viriseda? →


Edasi-tagasi lennupiletid Tallinnast Krakowisse alates 99€\n7. aug 16:09\nLOT pakub hetkel väga hea hinnaga lennupileteid Tallinnast Krakowisse. Edasi-tagasi lennupiletid on saadaval alates 125€ eest. Hea hinnaga lennupiletite saadavust leiab alates septembrist kuni 2020 aasta märtsi välja. Saadavust on peaaegu, et kõikidel kuupäevadel vahemikus november-märts, toome allpool välja vaid mõned näidiskuupäevad pika nädalavahetuse veetmiseks Krakowis. Lennud on ühe kiire ümberistumisega Varssavi lennujaamas. Endale sobivaid kontrolli läbi Momondo.ee\nKui soovid otse lennufirma kodulehelt broneerida, siis Lot.com lehel on hinnad kuskil 20-30€ kallimad.\nNB! Väga hea hinnaga lennupileteid leiab nii koolivaheaaegadeks kui ka veetmaks jõulud või aastavahetus Krakowis.\nKui otsid soodsa hinnaga öömaja, siis soovitame parima ülevaate ja hinna saamiseks kasutada hotellihindade võrdlusportaali HotelsCombined.ee. Järgnevalt paar näidet soodsatest pakkumistest vahemikus 30.01-02.02 (lennupiletid hinnaga 99€ leiad siit ).\nNäiteks leiad kahese toa hotellis Ibis Budget Krakow Stare Miasto hinnaga 92€ kolmeks ööks. Lisainfo ja broneerimine.\nTeine soovitus on suurepäraste reitingutega superior tuba majutusasutuses Novotel Krakow City West, mis maksab kolmeks ööks kahele 119€. Lisainfo ja broneerimine.\nSeptembris-oktoobris jäävad hinnad 125€ kanti ning alates novembrist kuni märtsi lõpuni leiab peaaegu et kõikidel kuupäevadel lennupileteid hinnaga 99€.\nTallinn-Krakow-Tallinn alates 99€\nLennupiletite ostmiseks kliki allpool olevatel näidiskuupäevadel või otsi endale sobivad lennupiletid üles läbi Lot.com ja sisesta leitud kuupäevad Momondo.ee\nloetud 22536 korda\nloetud 409 korda