Bajk Rock misija 2013 - Strana 4 - Moto Skupovi - BJBikers Forum\nBajk Rock misija 2013\nOd člana Durmitor2000, Februar 21, 2013 in Moto Skupovi\nStrana 4 od 23\nDzOkS 1101 Napisano Mart 29, 2013\nNW, 2565 postova\nLokacija: НОВИ САД\nНего Деда оћеш ли ти кувати ту кафицу па да долазимо\nDane Deda 1827 Napisano Mart 29, 2013\nDrug član, 1093 postova\nJa sam uvek za dogovor, ali samo dok je po mome.\nMIĆALEXĆ 136 Napisano Mart 29, 2013\nMotocikl: BMW K 1200 LT HONDA VARADERO\nProsle godine na ulasku u K M stajao si ispred nekog dvorista ja te prepoznao i sa motora iz one kolone zaurlam desi Daneee... Secas li se Dane posto se licno ne znamo?\nSava1 78 Napisano Mart 29, 2013\nMotocikl: Suzuki GSX 750 F koji je na prodaju.\nOsim grebanja za gorivo kod pojedinaca koliko citam i te voznje od par stotina km-a, da stavim to na stranu posto svi volemo km-e za sta to skupljanje uopste sluzi? Da li se pomaze ljudima tamo (novcano, neke stvari itd........)? Sta se tu organizuje? I koje vajde imaju ti na milost i nemilost ostavljeni ljudi tamo? Ili je to jos jedno klasicno opijanje povracanje vristanje uz muziku i jurenje zena itd itd hahahah\nJeste Mico, mi uvek dodjemo dan ranije kod nasih drugara, a i taj dan je bila svadba Vojkana clana MK Kosovskih Vitezova.\nOve godine posle voznje za 1maj NS Konjic,Mostar, Trebinje, Bar, K Mitrovica, Kraljevo dolazimo u Obrenovac u tu nedelju na osvestenje motora pa se vidimo.\nKad budes jednom otisao dole, shvatices zasto mi idemo svake godine,\nA ko kaze da nisam bio dole i da ne znam ljude iz tih bivsih srbskih teritorija? Meni treba samo odgovor na gore postavljena pitanja.\nsalerNS 43 Napisano Mart 29, 2013\nKao sto ti rekao deda...ako ne prodas motor lepo u kolonu u junu, pa na jug i sva pitanja ce ti biti odgovorena\nLimenko 126 Napisano Mart 29, 2013\nSvrati ponekad, 309 postova\nMotocikl: YAMAHA xj 650 Seca, BMWk100\nJa sam prošle godine išao sa motorom za koji sam imao samo papir da je registrovan znači bez saobraćajne dozvole i nisam imao nikakvih problema. Voziiiiiii.\nDjordje.Rad 268 Napisano Mart 29, 2013\nSvrati ponekad, 202 postova\nproshle godine su ih rasterivali u kragujevcu, te lokalce shto su sipali za dzh. al ovaj jedan mi je ostao urezan u pamchenju, sa R1 do jaja moto odelu, yoshimurama itd itd, gurao se ko konj, elem nije imao kacigu pa su ga izvalili.\nOvog se i ja sećam, čak mi je tražio da mu pozajmim kacigu da sipa, naravno da mu je nisam dao, ne slaže mu se sa motorom ( vidi se na slici ) gde će crvenu kacigu na plavi motor?!\nsasa ns 1 784 Napisano Mart 30, 2013 (promenjeno)\nDrug član, 1533 postova\nsta je sa kosovskim osiguranjem,mislim 20 eura za 8 dana,o je dodatni trosak,ja znam neke koji cesto idu i svaki put moraju da plate,ali idu prema pristini,netreba zaboraviti ,narocito njihovi glasaci da je u medjuvremeu zakonski promenjen prelaz preko,administrativne linije ili granice zavisi kako ko gleda ili ga kako ko laze da bi on gledo a da nebi mozda razmisljo ili upotrebio i neke druge telesne funkcije osim zardjalog mozga\nPromenio Mart 30, 2013 član sasa ns 1\nDane Deda 1827 Napisano Mart 30, 2013\nstari roker 2103 Napisano Mart 30, 2013\nmotoras, 1584 postova\nMotocikl: BMW politra ; '73. zderac kilometara / TOMOS APN 4/ SLC/deva (ne mogu da registrujem po novom) Gpz900r Ninja '88.\nTi ljudi koji zive na Kosovu i Metohiji bas u ovom i ovakvim dogadjajima vide to da nisu ostavljeni sami na milost i nemilost. A da li je to klasicno opijanje i povracanje,bahacenje i jurenje zena,to moras sam da odes tamo pa se vidis,a i da se pokazes. Zar mislis da bi svaki put tako docekali bajkere da se ovi (mi,vi,ti,ja- bajkeri) tamo ponasaju kao divljaci i huligani?\nmrle 4447 Napisano Mart 30, 2013\nnekrunisani kralj moto cigana, 2875 postova\nŠto mi je lepo rekaobajker Bata kod koga sam bio u motelu na noćenju:\nSuština je da nas hiljade dođe i da nam niko ne traži dokumenta: ZNAČI DA NEMA GRANICE!\nsalerNS 43 Napisano Mart 30, 2013\nПротомајстор 206 Napisano Mart 30, 2013\nSvrati ponekad, 294 postova\nMotocikl: R 1200 GS Rallye\nСвашта може да се промени до краја јуна после ових преговора. Тренутна ситуација на терену 20 Е за 7 дана се плаћа на улазу у Трепчу у јужној Митровици у којој живе претежно Шћиптари, тако да и да хоћеш да платиш прво где можеш је тамо. Што ће рећи, треба да пређеш административну границу, прођеш Лешак, Лепосавић, . . . . ., Звечан, уђеш у Северну Митровицу, па пређеш мост над Ибром, провртиш се до Трепче платиш, па се у северну вратиш . . . . Ко је луд да плати, све може. Нико то на северу не тражи, док је јужно од Ибра обавезно или 200 Е казна.\nsalerNS 43 Napisano Mart 31, 2013\nSka probljem al' most preci neces jer je blokiran, ko nije skoro bio a hoce da plati 20e da zna.\nkaktus 36 Napisano Mart 31, 2013\nMotocikl: suzuki gsx600f\nMa nema sanse da bilo sta platim od tih gluposti!! ide se u koloni ili grupama i niko cak ni dokumente ne trazi,.u povratku nasi zaustavljaju sve redom i treza dokumente dok oni na Kosovskom punktu samo masu rukom da se prodje\nnecko 8 Napisano Mart 31, 2013\nMotocikl: Kawsaki Nomad\nI ove i svake sledece godine, za Vidovdan, zna se u Kosovsku Mitrovicu. Samo mi jedna stvar nije najasnija, da li je slucajnost... da bas onaj koji bi trebao da Nas sve okupi i povede na to Sveto mesto, organizuje ``Centralni`` moto skup, bas na Vidovdan u Smederevu. Namera ili glupi previd organizatora?... a ko je stvarni organizator Mozda neki placeni miner\nhaugh 66 Napisano Mart 31, 2013\nU prolazu, 39 postova\nkoliko ja vidim mas skoro i da ne postoji .. cemu onda i pitanje...kad si vec dao i odgovor...\nNIKI 172 Napisano Mart 31, 2013\nSamo se ti nadaj da nepostoji i živi u svom ubedjenju.\nA za Necka odgovor: Tu pricu oko odlaska za Vidovdan nije pokrenuo MAS tako da ga ni ne organizuje.\nkoliko ja znad ovih godina je organizaciju na sebe uzimao klub Harli dejvidson srbija.ove god cujem i Vukove spominju negde ali o tom kad bude i videce se .\nAli ne bi trabalo da ga potkopava . Sto se dosadasnjih organizatora Bajk rock misije tice svaka im cast. Braćo iz HD-Srbija,skidam kapu, svaka čast.\nMammo 20 Napisano Mart 31, 2013\nU prolazu, 24 postova\nMotocikl: XTZ 850 R\nVALA PRIJATELJU SVAKA TI JE NA MESTU\nunas 784 Napisano Mart 31, 2013\nZainteresovan, 823 postova\nMotocikl: jedan od 1000 cm³\nProsle nedelje sam bio u Mitrovici i Pristini. Situacija je trenutno ovakva:\nNa administrativnim prelazima ka severnom delu Kosova, Jarinju iz pravca Raske ili Brnjaku iz pravca Novog Pazara, se ne placa nikakvo osiguranje.\nOsiguranje je obavezno na teritorijama pod kontrolom Pristine, znaci svuda osim na severu. Ako u Mitrovici predjete preko Ibra u juzni, albanski, deo grada da biste se npr. uputili prema Pristini i drugim delovima Kosova, obavezni ste da kupite to osiguranje - kao sto je vec napisano 20 evra za 7 dana, krace ne moze. Osiguranje se kupuje na izlasku iz juznog dela Mitrovice ka Pristini - sa desne strane je veliki carinski terminal u okviru kojeg je postavljena kucica (kiosk) Udruzenja kosovskih osiguravajucih drustava (albanskih) koja radi non-stop.\nOd prelaska Istocnog mosta (glavni je blokiran) do tog terminala, tih par stotina metara, vas albanska policija verovatno nece zaustavljati. Naravno, svako moze da proba da ne kupi osiguranjei i da se uzda u srecu. Mene nisu nijednom proveravali, eto, mogao sam i da ga nemam. Ali zasto rizikovati komplikacije zbog 20 evra. Osim ako neko nece iz principa da ga kupi, zato sto ne priznaje privremene institucije Pristine (sa svim mogucim konsekvencama).\nOva tema je zaključana za nove odgovore.\n2021 Triumph Trident 660\nNapisano Juče u 14:01\nProdajem BMW R1100 GS\nNapisano Octobar 23\nKaribski Gusar na GS-u\nNapisano Mart 20\nNapisano Juče u 10:56\nNovi Beograd - 30.10.2020.


Takmičenje u kuvanju „Šuš-muš-a“\nOrganizacija za turizam, kulturu i sport, Sokobanja i Opština Sokobanja, posle skoro čitavog veka, organizuju u četvrtak, 14. jula, takmičenje u pripremanju šuš-muša - "MUŽU ŠUŠ, ŽENO MUŠ!"\nŠUŠ-MUŠ je u početku bilo jelo siromaha. Kasnije su svi viđeniji gosti voleli da probaju ovaj sokobanjski specijalitet. Tajna je bila kako najbolje skuvati i sjediniti juneće škembiće i svinjske papke... kako dobiti najbolju gustinu i ukus.\nMesara "Miki", Mesara "Žine", STMR "Gaša", Mesara "Brsa", "Ðurdevdanski uranak", "Kokan i sin", UR "Cikago", UR "Pod orahom", Restoran "Župan", UR "Kaskade", UR "X", UR "Relax", UR "Kod Zlatka", UR "Feniks 3 srca", UR "The Best", UR "Kod Mileta", UR "Splendid", UR "Vidikovac", UR "Bolji život", JP "Srbija šume", JKP "Napredak".


Sonar proslavio 25 godina postojanja rekordnom posetom | Balkanrock.com\nNaslovnaReportažeSonar proslavio 25 godina postojanja rekordnom posetom\nNedavno održan Sonar Festival 2018 u Barseloni bio je najposećeniji u svojoj istoriji. 126.000 posetilaca iz 119 zemalja uživalo je u 150 muzičkih nastupa na 10 bina a preko 500 predavača predstavilo je 230 projekata u okviru Sonar D+ konferencije kreativnosti i tehnologije.\nGorillaz su svojim prvim nastupom na ovom festivalu zadali svima domaći zadatak. Mešavina živog nastupa, animacija, horskog pevanja, ranije snimljenih gostiju kao i iznenađenja u vidu pojavljivanja članova De La Soul na sceni, oduševila je sve u publici, a naročito one u prvim redovima sa kojima se Damon Albarn grlio, slikao i pevao najveće hitove iz njihove karijere, ali i one sa poslednjeg albuma „Humanz“ koji je bio najzastupljeniji u set listi.\nPoput njih, i Thom Yorke i Rosalia, po prvi put su nastupili na Sonar Festivalu i izvodili su nove stvari, a oni koji su redovni gosti, poput Laurenta Garniera, ili Richiea Hawtina, pripremili su posebne setove samo za ovu godišnjicu (Laurent plays Garnier i CLOSE).\nPosle njih, teško je vratiti se u stvarni svet. Ipak, i u stvarnom svetu i dalje postoje sjajni izvođači i nastupi u konvencionalnom smislu, a favoriti publike ove godine bili su Kode9, Bonobo (ostala je dilema da li je bio bolji kao Live ili kao DJ set) na Sonar by Night, i George FitzGerald i 2ManyDJs na Sonar by Day.\nSledeće godine Festival se pomera za mesec dana i održaće se od 18. do 20. jula. Tek 2020. godine vratiće se u svoj standardni termin od 18. do 20. juna.\nNajjeftiniji kontigent karata za Sonar Festival sledeću godinu već je u prodaji, i možete ga naći ovde.


Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 98. Poslovnika?\nPoštovane koleginice i kolege, ja ću s obzirom da je poslaničkoj grupi ZZS ostalo još neko vreme, da iskoristim da na kraju ove rasprave kažem još par stvari koje nisam rekao na početku, a da pri tom pokušam da se ne ponavljam i da ne kažem ono što su već rekle neke od mojih kolega.\nMoram da se nadovežem na ovu raspravu koju smo sada imali prilike da čujemo. Rekao sam da će poslanička grupa ZZS glasati za ovaj zakon i podržati ga. Čekao sam svo ovo vreme i prisustvovao raspravi strpljivo da čujem koji su sve razlozi koji su naveli i predlagača, ali i ostale kolege da se pozitivno izjasne o ovom propisu.\nNa Odboru za zdravlje sam takođe glasao za ovaj predlog zakona. Mislim da sam i argumentovano izneo nekoliko razloga koji ozbiljno ukazuju na probleme koje naš zdravstveni sistem ima. Mislim da ovaj način rešavanja jeste brži, da ne kažemo da je efikasniji, ali je definitivno brži, ali on neće pružiti sistemska rešenja i to je ono što očekujemo i od predsednika Skupštine, ali koliko to očekujemo i od predsednika Skupštine, jednako to očekujem i od ministarke zdravlja kada govorimo o ovim temama jer mi u ovom trenutku imamo bar dvadeset tema na Odboru za zdravlje koje nikako da se otvore, nikako da počnemo da pričamo o njima, bilo da se odnose na položaj primarne zdravstvene zaštite, na status stomatološke zdravstvene službe, na lečenje dece.\nMoram da kažem još nešto predsedniku Skupštine, što je jako zanimljivo. Vi ste, gospodine Stefanoviću, imali tu sreću da su vam dodavale vaše kolege ove zdravstvene knjižice sa osnovom 1010. Ti ljudi koji imaju takav osnov u svojoj zdravstvenoj knjižici mogu sebe smatrati srećnima danas, jer ja kod mene u kancelariji uglavnom imam knjižice sa šifrom 1814 ili, još gore, 1410, a to znači da su ili poljoprivrednici koji ne mogu da se leče ili su nezaposleni.\nJa imam kod sebe jednu istu takvu karticu. Bilo mi je zanimljivo da vas gledam kako polako ulazite u materiju oko ovih zdravstvenih knjižica. O čemu se zapravo radi? To je takođe još jedan od problema. To je jedna posebna kategorija stanovnika koja nije obuhvaćena ovim propisom i to je nešto o čemu treba razmišljati. To su poljoprivrednici, odnosno članovi porodica poljoprivredna, nisu deca. Uglavnom su to supruge koje su popisima stanovništva iz 1986. godine i 1997. godine uvedene u status poljoprivrednika, iako se nikada nisu bavili poljoprivredom i obavezi su da plaćaju zdravstvene doprinose, a nemaju iz čega. Takve žene uglavnom ne mogu da se leče, nemaju mogućnost, ne mogu da im se overe zdravstvene knjižice dok ne uplate iznos koji često prelazi godišnji iznos njihovih prihoda na nivou domaćinstva. Platiti 27.000 za zdravstveno osiguranje, negde oko 50.000 za penziono osiguranje je ozbiljan problem, pri čemu imate u isto vreme i porodice koje su korisnici socijalnih pomoći.\nImamo apsurdne situacije u društvu. Tražio sam od Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje da se izjasni o tome. Oni poseduju evidencije, ali nisam video kod njih neku nameru da se stvari promene. Kod vas sam video dobru nameru i to je osnovni razlog zbog čega će poslanička grupa ZZS da podrži ovaj zakon, ali vam takođe kažem da očekujem sistemska rešenja. Mislim da je došlo vreme. Prošlo je godinu i po dana od kada je SNS u vlasti i to je ono što sam vas i pitao na početku rasprave a vi mi zaista niste pružili argumentovan odgovor na to ko koči reforme u ovom društvu, zašto je tako teško ući.\nEvo, mi smo otvoreni. Nemam nikakav problem da već sutra krenemo da radimo na reformi Zakona o zdravstvenom osiguranju ili o zdravstvenoj zaštiti. Članovi Odbora za zdravlje i porodicu su takođe raspoloženi za to. Hajde da radimo na sistemskim rešenjima. Mislim da je korektno da kažemo šta je to problem, pa mi ne možemo da se istrgnemo iz ovakvog sistema i da krenemo dalje, nego moramo nekim parcijalnim, pojedinačnim, posebnim zakonima rešavamo određene probleme koji postoje u društvu.\nPredložiću još jednu stvar. To se odnosi i na vas i na direktora Republičkog fonda. Bila je ovde jedna priča o elektronskim zdravstvenim karticama i problemima oko toga. Smatram da je to potpuno beznačajna stvar, tehnička stvar koju je neko podigao na jedan politički nivo bez ikakvog razloga. Evo jednog predloga za vas. Zašto ne bi te elektronske zdravstvene knjižice dobila deca, baš ta deca o kojoj danas pričamo i te trudnice, pa da država na taj način pokaže da joj je stalo. Neka država pokaže da joj je stalo da nagradi nekoga nečim. Neka makar to kod Republičkog fonda ovog puta bude i zdravstvena kartica. I tu će se pojaviti jedan ozbiljan problem, a to je da onda moramo da promenimo Zakon o zdravstvenom osiguranju.\nMi nemamo poseban osnov osiguranja koji se zove dete. Ne vidim ni jednu prepreku da ga imamo, da svako dete koje se rodi dobije zdravstvenu knjižicu koja će mu trajati 18 godina. Ono je dete, pa imalo godinu ili 18, ima pravo na besplatno lečenje. Ista je situacija i sa trudnicama i sa porodiljama.\nHajde da probamo da gledamo na naš sistem potpuno drugačije, da izađemo iz ovog začaranog kruga i da počnemo da ozbiljno rešavamo stvari u društvu. Ako budete na taj način gledali na probleme i budete nudili takva rešenja, imaćete podršku Poslaničkog kluba Zajedno za Srbiju. Hvala.\nReč ima narodni poslanik Mirjana Dragaš. Ostalo je tri minuta.\nAko je ostao još neki minut, kao moja mogućnost da se obratim ovom parlamentu na kraju rasprave, ja ću u svakom slučaju da izrazim zadovoljstvo što je veliki broj poslanika izrazio jedan pozitivan odnos prema Predlogu ovog zakona, sa inicijativama da se u rešavanju aktuelnih pitanja koja postoje u društvu, naročito u oblasti zdravstva, rešavaju promptno, makar išli ovako, ne jedan sporiji način, ali, u svakom slučaju valjan.\nKada je reč o samim zakonima iz oblasti zdravstva, prosto moram da izrazim neki svoj stav da krovni zakoni i oni sistemski zakoni o kojima je govorio poslanik prethodno jesu dali određena rešenja i daju uslove da se generalno obezbedi zdravstvena zaštita. Mi nismo govorili u ovom parlamentu upravo o tome čime je sve opterećen zdravstveni sistem u ovoj državi. Mi smo razgovarali o tome da je zadnjih 10 godina on urušavan skoro sistematski i da svi problemi koji se danas pojavljuju u stvari kulminiraju kao rezultat jedne dugogodišnje prakse.\nJa jesam svakako za to da se stvari menjaju i da se unapređuju i mislim da u tom smislu zaista mnogo veći doprinos u budućem periodu može da da Odbor za zdravlje, na kojem mi, prethodni govornik i ja, koji smo članovi tog odbora, sigurno možemo dati veći doprinos, sa uticajem da se tamo stavljaju teme koje su nam sistemski značajne, a ne da se izvlače, kao što je u nekim situacijama bila praksa, pojedinačni slučajevi kojima se gađa sistem zdravstva.\nPojedinačni slučajevi, pojedinačni problemi sa zdravljem pojedinih naših građana, ne treba da nam budu tema, a jesu bila prisutna na Odboru za zdravlje, složićete se i vi.\nJa ću svakako da podržim ovaj vaš predlog i nadam se da ćemo zajedno doprineti poboljšanju Odbora za zdravlje u narednom periodu, a da ćemo samim tim i doprineti da svi zakoni koji se tiču rešavanja zdravstvenih prilika stanovništva, pružanju zdravstvene zaštite, uhvate apsolutno korak sa savremenim mogućnostima, aktuelnim mogućnostima države, sa ciljevima koje sebi postavljamo, ali ne na štetu građana i na štetu stanovnika. Želim da verujem u onu državu i da je tako ciljano svi izgrađujemo koja će obezbediti adekvatnu zdravstvenu zaštitu svima kojima je potrebna i na svakom mestu. Hvala vam.\nPošto se više niko ne javlja za reč, zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona i završavamo rad.\nSutra počinjemo u 11.00 časova.


GOOGLE OPET UHVAĆEN NA DJELU: Ako koristite web-preglednik Chrome, ovo odmah morate isključiti… | Slobodna Bosna\nGOOGLE OPET UHVAĆEN NA DJELU: Ako koristite web-preglednik Chrome, ovo odmah morate isključiti…\nPrema najnovijem istraživanju sigurnosne kompanije "Awake Technologies", u opticaju je više od 70 ekstenzija za Chrome, koje direktno ugrožavaju korisničku online privatnost te služe za besramnu krađu privatnih podataka.\n19. Jun. 2020 19. Jun. 2020\nChrome je najpopularniji web-preglednik na svijetu - brz je, dostupan svima i najlakše ga je koristiti. Loša strana priče je što popularnost privlači hrpu kriminalaca koji nastoje mimoići zaštitne mjere i domoći se povjerljivih korisničkih informacija. Svemu ovome ulje na vatru pridodaje i sam Chrome, koji nije poznat kao najsigurniji preglednik na svijetu - štaviše, njegovi najveći kritičari naglašavaju da se radi o programu koji ne pruža skoro nikakvu privatnost.\nČak i da vam je apsoltno svejedno za online privatnost i kolačiće, najnovije otkriće u vezi sa proširenjima, odnosno ekstenzijama za Chrome, pokazalo je da velik broj njih špijunira korisničke aktivnosti i aktivno krade osobne podatke - uključujući i lozinke.\nVijesti o nečasnim radnjama stižu iz "Awake Securityja", koji je izvještaj proslijedio Googleu. Konkretno, riječ je o 70 ekstenzija koje, zahvaljujući ovom otkriću, više nije moguće pronaći u Chrome Storeu. Te su ekstenzije do danas preuzete 32 miliona puta, a njihova svrha je „čuvanje korisnika od opasnosti hakerskih web.stranica“ ili više praktična, poput konverzije jedne vrste datoteka u drugu.\nNa žalost svih onih koji su pokušali skenirati računar softverom za otklanjanje malwarea, rezultati su uvijek bili negativni - dijelom zato što rade na vrlo podmukao način, koristeći više od 15.000 različitih stranica koje su hakeri kupili i nakon toga međusobno povezali.\nKoristite samo proširenja koja apsolutno morate i kad jednom završite s njima, izbrišite ih.\nTakođer, ne bi bilo naodmet da instalirate neki dobar antivirus te da, prije instalacije bilo kakvog proširenja za Chrome, veoma dobro provjerite radi li se o pravoj stvari ili prevari.\nSVE JE VRLO JEDNOSTAVNO: Evo kako uz pomoć selfieja možete provjerite kakvo vam je trenutno zdravstveno stanje\n07. Feb. 20210\nTRIKOVI ZLATA VRIJEDNI: Nervira vas Google pretraživač, evo kako zaobići filtere i riješiti problem…\n24. Nov. 20200\nONI ZNAJU SVE O VAMA: Evo kako će se Google pobrinuti da se sazna ako ste napustili izolaciju u vrijeme kada morate ostati kod kuće...\nONI NE PRAŠTAJU OVAKVE GREŠKE: Švedska drakonski kaznila Google zbog nepoštivanja zakona, evo zbog čega će morati platiti milione…\n13. Mar. 20200\nPILOT PUTNIČKOG AVIONA O SUSRETU S NLO-om: "Mrzim ovo reći, ali izgledalo je poput…"\nDAN KOJI ĆE BITI UPISAN ZLATNIM SLOVIMA U HISTORIJU: Stigao prvi snimak sa Marsa (VIDEO)\nBUDITE OPREZNI: Oni danima vrebaju pravi trenutak, ovo je jedan od najlakših načina prevare i krađe novca na internetu\nBEZ NJEGA SE NE MOŽE: Word će uskoro dobiti još jedan koristan novitet


Vesti online / Slobodno Vreme / Auto-moto / VIDEO: Najbrža banana na svetu!\nVIDEO: Najbrža banana na svetu!\nU svetu automobilizma s vremena na vreme pojave se četvorotočkaši veoma čudnih konstrukcija, ali sa sigurnošću možemo da tvrdimo da automobila u obliku voća nije bilo preterano mnogo.\nBanana koja juri drumovima\nPoslednja kreacija stiže nam iz SAD, iz države Mičigen, gde je jedan entuzijasta potrošio pravo bogatstvo kako bi kreirao vozilo iz svojih snova. Kao inspiracija poslužila mu je banana iz činije sa voćem, koja mu je privukla pažnju oblikom na kojem je zamislio četiri točka i kabinu za putnike.\nBrže bolje je kupio polovan popularni pik-ap "ford F-150" i započeo mukotrpan rad koji je trajao nekoliko godina. Odužio se zato što je u garaži provodio samo vikende, ali konačan rezultat bio je sjajan: svetlost dana je ugledala "Big banana", automobil sa četiri sedišta, koji je u stanju da razvije oko 130 kilometara na čas!\nProcena je da je pretvaranje sasvim pristojnog automobila u bananu koštalo od 20.000 do 25.000 dolara, ali kako kreator kaže, od novca su vredniji osmesi i oduševljenje prolaznika...\n* VIDEO: "Srpski" FIAT među najgorima u SAD\n* VIDEO: Kad Alfa Romeo pretvorite u roštilj\n* Ima se, može se: Porše debelo častio zaposlene\nAUTO-MOTO VIDEO: Novi Focus "pegla" udarne rupe


O knjizi Trunje poljskog pisca Kšištofa Varge – PROZAONLINE\nмар 10, 2018 Jadranka Milenković, Kšištof Varga\nAUTOR TEKSTA: Jadranka Milenković\nŠta može biti prva u nizu asocijacija u jednom ovakvom skupu književnih dela: Zločin i kazna Dostojevskog, Proširenje područja borbe Mišela Uelbeka, Putovanje nakraj noći Selina, Stranac Albera Kamija, Tunel Ernesta Sabata, Zli dusi Dostojevskog…? Ima mnogo dodirnih tačaka koje povezuju ova dela, a jedna od njih je svakako fenomen ubistva, oko kojeg se priča plete ili ka kome vodi, dovodeći nas u situaciju da razmišljamo o tom fenomenu sagledavajući ga sa mnogo različitih strana. Naravno, sve ove knjige daleko su kompleksnije, ne mogu se svesti isključivo na pitanje fenomena ubistva, iako odgovori na pitanja vrednosti sopstvenog i tuđeg života, prava na život i poštovanja (zaštite) tuđeg prava nisu nimalo jednostavni. Da bi se o tome uopšte moglo govoriti mora se zahvatati u područja ne samo biološkog, psihološkog, sociološkog, istorijskog, političkog, zakonodavnog, religijskog, već pokušati doći do granica mišljenog, rečenog, i emotivno doživljenog. Ove knjige govore koliko o ljudskoj prirodi, toliko i o uslovima koji mogu dovesti (ili nužno dovode) do situacije u kojoj ljudski život, sopstveni koliko i tuđi, može postati potpuno bezvredan. Do toga jednako dovode kako isticanje u prvi plan neke velike ideje koja čoveka svodi na kolateralnu štetu ili objekat za ostvarenje cilja, toliko i odsustvo bilo kojeg velikog narativa koji bi, iako ne vrednujući pojedinačni život koliko ideju samu, u krajnjoj liniji predstavljao nadu i vodilju masama potlačenih, slabih, dezorijentisanih ljudi. Opisujući kraj XIX, početak XX veka, vreme Prvog svetskog rata, drugu polovinu XX veka i život u velikim gradovima nakon svetskih ratova, različiti autori vode nas ka sagledavanju jednog gotovo potpuno obesmišljenog života bez podloge, bez osiguravajućeg pojasa; upoznaju nas sa čovekom koji se sa užasom suočava sa otuđenjem i usamljenošću, odsustvom mogućnosti za formiranje zdravih i smislenih odnosa sa drugim ljudima. Neka karika nedostaje, karika dovoljno važna da njeno odsustvo obesmišljava život, te je čak i granična situacija – izazivanje smrti – dozvoljen, poželjan, moguć događaj, ili mu se pripisuje čak i oživotvorujuća funkcija. Nabrojane knjige upravo su zato i danas ne samo na listi umetničkih dela od neprocenjive vrednosti, već i aktuelne, sveže, uvek jednako intrigantne i zastrašujuće.\nJoš jedna knjiga koja se pridružuje ovom nezavršenom spisku, svakako je i knjiga Trunje poljskog pisca Kšištofa Varge (objavljena u izdavačkoj kući „Plato“ 2013. godine, u prevodu Milice Markić) . Ono što je sa nabrojanim knjigama nesumnjivo vezuje jeste način na koji se i u njoj bez ikakve ograde ogoljava misaoni svet glavnog junaka koji intenzivno razmišlja o svetu koji je zatekao. Međutim, ona je takođe i bezrezervna kritika svega što u tom svetu opstojava nudeći se kao vrednost, iako lažno i nedostatno. U tom smislu „na udaru“ autora su podjednako odnosi roditelj – dete, muž – žena, radnik – profesionalna afirmacija, radnik – kolektiv, čovek – umetnost (ili bolje – kultura) , čovek – vreme u kome živi, čovek – rodna gruda, čovek – Bog… Kao i u prethodno nabrojanim naslovima, i ovde je u velikoj meri prisutna jedna vrsta mučnine koju izaziva očigledna slabost, licemerje, glupost, povodljivost, nemoral ljudi, a sve zapakovano u pisana i nepisana pravila po kojima se neizostavno mora živeti. Hladna, razumska analiza tih fenomena koju glavni junak bespoštedno sprovodi, koju živi, donosi neku vrstu otklona i privremenog olakšanja; ona služi da ga stalno podseća da ne ulazi u grupe i neadekvatne odnose, pa se njegovi bledi pokušaji pripadnosti neslavno završavaju.\nU nekom smislu, knjigu Trunje možemo nazvati i knjigom o odsustvu ljubavi, u svim njenim vidovima. Pjotr Avgustin, glavni junak, saopštava nam u prvom licu bez skrupula svoja iskustva i reakcije. On je sredovečan čovek koji živeći u novom dobu još vuče zablude prethodnog na leđima, nevoljno, kao Sizif nametnuti mu teret: zablude lične ali i one kolektivne. Njegovi roditelji (živeći bez ljubavi, ujedinjeni jedino navikom, ali i mržnjom prema svemu što se razlikuje od napamet naučenog, ritualnog, pa i prema njemu, jedinom sinu) oličenje su tih starih zabluda: majka veruje jedino u Proviđenje, a otac u Poljsku Narodnu. Jedno i drugo zahvalni su tim višim silama koje jedine ljudima donose dobro i spasenje. Gajeći takve (iako oprečne među sobom) stavove, oni žive jedan neinspirativan, bedan, mučan život u kome se zadovoljavaju samo najniže, najosnovnije egzistencijalne potrebe i upražnjava jeftina zabava sa tv ekrana. Kao milioni drugih ljudi, širom sveta.\n…zatočenici svoje sudbine, ljudi praznoglavi, tvrdokorni, umorni i nesrećni, koji se uz pomoć televizora kao od okupatora brane od bilo kakve slobodne misli.\nSvog pedesetogodišnjeg sina preziru, tretiraju kao infantilnu kreaturu, dovodeći ga (neprekidnom smenom prekora, govorancija, emotivnih ucena, nabijanja osećanja krivice, pa čak i udružujući se sa njegovom bivšom ženom) do potrebe da sa nasladom zamišlja trenutak kada će se konačno upokojiti ostavivši ga konačno da sam osmišlja svoj život. (Sasvim je drugo pitanje je li on sposoban i voljan da sprovede to osmišljavanje, sa ili bez roditeljske senke nad svojom glavom.) U više maestralnih epizoda autor nudi oštru, brutalnu kritiku pravila na kojima je zasnovan brak u vreme mladosti pa i kasnijeg života roditelja glavnog junaka (radi se o drugoj polovini prošlog veka); no ništa blaži nije ni u opisu savremenog braka kakav Pjotr pokušava da ostvari kratko vreme, držeći se tek delimično istih principa koji je nasledio od roditelja. Može se steći utisak da se čitav splet vrlina kojima su roditelji generacijama unazad učili svoju decu dovodi u pitanje, ismeva i odbacuje. U tu kategoriju ne spada samo klasičan brak, već i odlaženje u crkvu i prihvatanje religijskih rituala čija se ispraznost glavnom junaku ukazala u godinama prve mladosti, patriotizam koji rodnu zemlju prikazuje u slikama daleko od stvarnosti koju junak sagledava putujući godinama po istoj, težnja za profesionalnim uspehom koja u velikoj meri podrazumeva srozavanje u moralnom smislu, pa sve do savremenih kulturno-umetničkih kretanja čija se ispraznost svodi na praćenje mode, šou biznis i nešto što ima mnogo više veze sa društvenim mrežama nego sa prizivanjem duhovnog, božanskog i nespoznatljivog . Autor se ne služi ovim rečima, niti umetnost predstavlja kao pokušaj odslikavanja božanskog, već nam kao jedinu suštinski značajnu strast glavnog junaka prikazuje njegovu nepatvorenu i čistu zanesenost (možda da kažemo i ljubav, uprkos prethodnom određenju romana kao knjige o neljubavi) prema klasičnoj muzici, staroj, baroknoj, prema Bahu, Palestrini, Gezualdu i sličnim autorima. Slobodna interpretacija ove potrebe glavnog junaka dovodi do dubokog uverenja da je u tom „prostoru“ Pjotr pokušao da pronađe (intuitivno) onaj trag koji vodi do viših sfera i one karike koja nedostaje da bi se sve ostale razvezane i razlabavljene karike u njemu konačno povezale u nekakav smisao i cilj. Zar navedeni kompozitori nisu svoja dela komponovali u ime i u slavu božanstva, principa viših i nedohvatnih? Junak u tim delima pronalazi ono što mu nedostaje u sferama u kojima je svetovno, materijalno, nedostatno i necelovito proglašeno jedinim merilom (očigledno, katolička crkva kojoj po rođenju i vaspitanju pripada nije u tome nimalo drugačija u odnosu na „svetu tajnu braka“ ili čitav niz drugih dužnosti i obaveza koje se čoveku nameću ne nudeći smisao zauzvrat).\nNe možemo da ne zapazimo naročito „otrovan“ pristup svakom mogućem idealizovanju Poljske, ne kao otpor nacionalnom ponosu koji se suštinski ne dovodi u pitanje, već se u samoj Poljskoj ne pronalazi nikakav osnov za propovedanje njenih naročitih vrednosti. U više navrata autor gorko naglašava njenu osrednjost u svemu, toliko duboko ukorenjenu da čak i vremenske prilike ne pokazuju tendenciju iskakanja iz tužnog i umrtvljujućeg proseka. Kod njega nećemo naći oduševljenje poljskim pejzažima koji se pred junakom neprekidno otvaraju s obzirom na to da putuje železnicom kroz celu zemlju; naprotiv, prizori poljskih zasada i seoskih dobara dodatno podsećaju na bednu nepromenjivost i čemer u kome se nalaze jednako zemlja i njeni pokunjeni stanovnici.\nPrizor poljskih polja uvek me je duboko deprimirao, i dalje ga smatram jednim od najružnijih prizora na svetu, nipošto ne melanholičnim, kao što bi to neki želeli, naročito kada se na ugare slegnu jesenje magle ili iz zapaljenog lišća lenjo sukljaju stubovi dima. Melanholija pretpostavlja lepotu, makar i neskladnu, a poljska polja u sebi nemaju nikakvu lepotu, odlikuju se jedino beskrajnom, tužnom ružnoćom, ružna su i dosadna kao i ljudi koji ih obdelavaju (…) koji vukljaju svoje kabaste zavežljaje, iz kojih isparava ispijena votka i znoj ispod neopranih pazuha i neopranih perineuma, u odeći kupljenoj na ruskim ili vijetnamskim tezgama, ljudima pokvarenih zuba i pokvarenih srdaca, koji u sebi neguju agresiju prema svetu koji je za njih, uostalom, mali kao muzička kutija koja uvek svira jednu te istu melodiju…\n…i ta dosada u njima bubri, porađa šupljoglavu agresiju, nemotivisanu, neusmerenu, ali koja bubri.“\nIsti taj hladni razum koji ne pristaje da mu se poturaju lažne, nemaštovite idealizacije (radi lakšeg življenja bez roptanja pod jarmom) sagledava i tragične stvari u okruženju prilično ravnodušno, gotovo bez emocija, svakako bez ikakvog patosa, kao začudni fenomen (recimo, ubistvo devojke u vozu). Tragičnom ili vulgarnom gotovo da nema šta da se stavi nasuprot; razum analizira te fenomene ali nema mehanizme kojima bi mogao da pokuša da ih menja, leči, poništi ili nadomesti, pa ostaje samo mučan, gorak okus koji se taloži godinama, umrtvljujući svaku volju i entuzijazam. Pokušaj da se stvarnost zamagli ovde u potpunosti izostaje (verovatno da je i za to potreban izvesni talenat, ili pak nedostatak – usled toga se u svakoj generaciji mogu pronaći pojedinci koji tvrdokorno ostaju pri svom nefalsifikovanom načinu sagledavanja svih fenomena u okruženju, ma koliko neprijatnosti to njima samima donosilo) – zato glavni junak nije u stanju da učestvuje u životu i formira makar jedan jedini odnos. Njegov neprekidni unutrašnji dijalog je neka vrsta pobune, no jalove, s obzirom da nema trijumfa duha nad nedostatnim, srozanim materijalnim svetom. Njegovo preispitivanje svih ponuđenih vrednosti svakako je neka vrsta unapređenog nihilizma, iz kojeg se ništa ne porađa, koji ne donosi nikakav preokret, koji je toliko duboko ukorenjen (sad se može reći – i duže od jednog veka) u svesti savremenog Sizifa, da više ne traži ni da se imenuje, gotovo se može reći da je to jedino moguće i razumljivo odnošenje prema svetu i njegovim anti-vrednostima.\nŠta ostaje kao jedino što daje kakvu-takvu priliku da se čovek lično afirmiše (na jedan lažan i čovekovim istinskim težnjama neprimeren način), šta je ono što je nužno da se ostvari kao minimum učestvovanja u socijalnim interakcijama, šta je ono što društvo nameće kao jedino što se ne može ignorisati i bez čega se ne može živeti na ovom delu planete (koji se pogrešno smatra savremenim, civilizovanim društvom)? Jedino što je u ponudi, i što se gotovo nikako ne može ignorisati je Sveta Tajna Profesionalnog Uspeha. Misticizam crkvenih obreda zamenjen je novom vrstom tajanstvenih radnji – onim ritualnim aktivnostima koje poslovnu samosvrhovitost uzdižu iznad svega, daju iluziju učešća u kolektivnom životu, daju privid ličnog doprinošenja opštem dobru, ličnog napredovanja, a iznad svega bez učešća u njima čovek je osuđen na propast, doslovnu. Čak i kad ne bi bilo važno raditi samo zbog novca, bednog i nedovoljnog, ali do koga se drugačije ne može doći, važno je biti deo velikog poslovnog sistema, hijerarhije koja pruža izvesnu sigurnost, sveta koji govori jednom vrstom novogovora (taj nas izraz neizostavno odmah povezuje sa Orvelovom knjigom 1984 ), jezika izmišljenog za poslovna opštenja kojim se isključuju neupućeni, zastrašuju neprilagođeni, kojim se naizgled podiže vrednost onoga koji ga koristi, koji upućenima daje neku vrstu ubeđenja u masonsku nadređenost, izdvojenost i mogućnost kontrole nad drugima. Svetoj Tajni Poslovnog Uspeha pristupa se isključivo putem tog nakaznog, iskrivljenog i besmislenog govora. Našem junaku je to jasno, on to jasno očitava, ali nema snage da se iz tog sistema izbavi (kao ni Winston Smith) te glumi da je i sam deo (ili jeste) te velike igre. Na taj način crkvenu dominaciju koju je u dvadesetom veku preuzela Partija, koristivši sve mogućnosti koje daje smišljanje rituala, parola, obreda, zastrašivanja, isključivanja, obećavanja i sl., sada preuzima poslovni svet, veliki sistem koji je takođe pronašao način da plasira svoje vrednosti koristeći iste metode. Nikome nije jasno ko stoji na vrhu tog sistema; lako je reći da je to Novac, no nemoguće je zamisliti oblik, veličinu tog božanstva, dati mu antropomorfne crte, čime stvar postaje samo još zamagljenija i opasnija. Moderan čovek pod sigurnošću podrazumeva situaciju u kojoj mu mesto u firmi nije ugroženo, iako su mu svi ostali odnosi sa svetom (roditeljima, supružnikom ili bivšim supružnikom tj. suprugom, decom ukoliko ih ima, kolegama, poznanicima) u potpunosti narušeni, pa čak ne postoji ni želja ili potreba za formiranjem novih. No, pokuša li neko da mu izmakne to poslednje, jedino tlo na kome stoji (u slučaju gubljenja radnog mesta – čemu može da se vrati?) hoće li ga to suštinski izbaciti iz okvira u kojima naizgled stabilno stoji, racionalan, miran, pitom, prilagođen, bezvoljan? Svet bez ljubavi, uređen na način koji čoveka udalji od svih, ostavi ga da visi nad provalijom neučešća i beznađa a onda mu kao jedino mesto u širem kontekstu ponudi mesto u poslovnom sistemu gde do besvesti, dugi niz godina ponavlja jedne iste naučene radnje, uz to strahujući da i to mesto ne izgubi – nije li to Pakao? Na taj smo na pakao osuđeni pre nego što smo uspeli da grešnim aktima ili vrlinom ispunjenim životom sami pronađemo mesto u Paklu ili u onom negdašnjem, obećavanom Raju. Ovaj Pakao proglašavaju Rajem, njegov je užas upravo u tome što se iz njega nema gde pobeći, ne može se zaslužiti niti izmoliti drugo mesto za svoje postojanje, za svoj duh.\n…uzrok je tome što njih ništa ne pobuđuje na razmišljanje o prošlosti, njihov život je jedno veliko danas, a to što se desilo nekad – nikad nije postojalo ne samo u istoriji ljudskog roda, u njegovoj kulturi, nego čak i u njihovom životu, to je strategija opstanka. Pretvaraju se da su rodili sa znanjem kompjuterskog programa za pravljenje tabela i grafikona, rodili su se s veštinom snishodljivog vođenja razgovora s pretpostavljenima i arogantnim vođenjem razgovora sa potčinjenima, muzika koju slušaju uvek je bila ista ona muzika koju na radiju aktuelno puštaju oni koji su savršeni poznavaoci različitih ukusa, filmovi koje znaju samo su i isključivo oni koje su videli poslednjeg vikenda na velikom platnu poslednjeg sprata trgovačkog centra, hajde de, možda tokom meseca, sigurno ne tokom godine, prošle godine za njih niko nije postojao, ako imaju nekakve poglede onda će pre biti da ih skrivaju, jer može se pokazati da su to netačni pogledi, uostalom pogledi im nisu ni za šta potrebni, bez pogleda se živi mnogo lakše i u izvesnom smislu lakše se umire kad ne treba da ispituješ svoju savest…\nOvo subverzivno-sarkastično opisivanje današnjih svetinja koga se ovaj autor poduhvatio dostojno je najvećih knjiga koje su u prethodnim epohama na isti način ruglu izvrtale nakazne sisteme koji guše čovekov duh, njegovu slobodu i pravu prirodu. Bokačov Dekameron, Volterov Kandid , Orvelova 1984, Kafkin Proces, samo su neka od tih dela. No, ono što plaši je upravo činjenica da mu ne možemo pripisati nikakvo sotiriološko, izbaviteljsko, iskupljujuće značenje, jer priča (više) nema moć kakvu je imala Šeherezadina – da zavara zlog tiranina i odgodi smrt. Ne postoji ništa što može pobediti smrt pre smrti (smrt pre fizičkog umiranja, smrt suštinsku, smrt koja je unapred pobednik jer život kao takav nema nikakvu realnu snagu da se samopotvrđuje). Ne nadvladavaju je ni ljubav, ni porodica, ni nacija – ne može to učiniti ni priča. (Ili možda može, reafirmišemo li van ikakvih religijskih okvira verovanje i tvrdnju da na početku beše Reč? Poreklo priče, tvrdi Orhan Pamuk, kao i poreklo života nemoguće je utvrditi –možda taj zajednički izvor još ima životvornu snagu; da toga nije pisanje kao i sva umetnost verovatno bi izgubilo svaki smisao).\nU tom smislu autor u jednom trenutku poziva na novu vrstu asketizma. Umesto da u ponudi kao recept za sreću i zadovoljstvo dominiraju isključivo proizvodi koji hrane telo i obećavaju dugo zdravlje, dug život, trebalo bi ih zameniti enormnom količinom sadržaja koji se obraćaju duhu, učinivši te sadržaje lako dostupnima (muziku, književnost, slikarstvo, sve što hrani duh), za razliku od materijanih izvora „sreće“ koji bi se, kao nešto što razlabavljuje duh, kao pogrešno sredstvo za beg iz očajanja, usamljenosti, dosade, bede, čame, morali držati pod kontrolom. Naizgled nevina i bezopasna sredstva za postizanje kratkotrajnog zadovoljstva, čoveka čine bićem nesposobnim da misli, porobljavaju ga – bez oružja, progona i agenata. Naravno, autor je i sam svestan da do takve ponude neće doći, jer sistem ne može sve te duhu namenjene sadržaje pretvoriti u robu koja bi donosila dovoljno veliku zaradu. Je li onda ikako moguće izaći iz nemoguće situacije kojoj je, ne želimo li da se zavaravamo jeftinim i lažnim zadovoljstvima, bol jedino istinsko osećanje?\n…jer sam sav bio jedan veliki bol, veliki bol koji pulsira vatrom, tako da je taj bol čak prešao na moje misli, moje misli takođe su počinjale da pulsiraju nepodnošljivim, ponižavajućim bolom, kao zub koji potmulo tišti, čije štrecanje dobuje u glavi kao uporan, glupavi rudar koji buši tunele u stenama mojih opsesivnosti.\nSve je više autora koji podižu glas protiv sveta u kojem se ista ovakva nakazna pravila postavljaju pred čoveka tražeći od njega poslovno bogosluženje, mirnu poslušnost nakon zadovoljenja osnovnih fizičkih potreba, poturajući mu usput jeftinu zabavu, turistička putovanja, izvesni nepotrebni komfor ili bar želju za njegovim posedovanjem, savremenu površnu umetnost koja ga neće nagoniti na dublja razmišljanja i preispitivanja. Jedan od načina da se to postigne je kidanje osnovnih veza (sa drugim čovekom) bez mogućnosti da se one ikako ponovo uspostave – čovek se uči da je sam, da mora biti sam sebi važan, da je sadašnji trenutak najvažniji, da se mora iskoristiti (naravno, svaka smislena mogućnost iskorišćavanja trenutka je unapred ukinuta, jer je čovek vezan poslom, koji mu te trenutke halapljivo troši). Privid večite sadašnjosti održava se putem interneta i društvenih mreža – ne postoji ni preispitivanje prošlosti ni ulaganje u budućnost koje bi tražilo ogroman i dugotrajan napor. Sve je površno i dohvatljivo taman onoliko koliko će čoveka držati u večitoj infantilnosti. O tome pišu Mišel Uelbek, Erlend Lu, Karl Uve Knausgor, Gonsalo Tavareš, Jahim Topol i još čitav niz sjajnih autora čiji junaci neretko napuštaju grad, posao, porodicu (radi potrebe prevrednovanja), iskaču iz sistema ili to očajnički pokušavaju (ili, naprotiv, posmatramo njihovo davljenje u postojećem, kao nekad bezglavo kretanje Jozefa K. kroz birokratski sistem koji ga guta), a zatim negde u šumama, selima, pećinama, skrajnuti, počinju ponovo da osećaju pulsiranje zemlje i vide mrak noći van gradova. Možda je to jedini način da čovek oseti ponovo i strah, i žudnju, i strast, i svoj život ponovo pokrene.\nNudi li nam Trunje još neku alternativu? Postoji li još nešto izvan bekstva, ubistva, samoubistva, potonuća u sistem, samoukidanja i života u paklu pre smrti? Nudi nam se, u slobodi koju kao interpretatori sebi možemo odobriti, tek da ne potonemo u potpuni pesimizam, još jedno moguće tumačenje. Ukoliko prepoznamo onaj deo sebe koji je pristao na život bez smisla, onaj deo koji ropće i znoji se u želji da dovoljno zaradi samo da bi jeo, deo koji je nesposoban da čak i pokuša neki normalan međuljudski odnos, ukoliko vidimo da se razvija i raste do neslućenih razmera nagrđujući svet svojim nadimanjem, ukoliko vidimo da se razrasta kao jedna slaba i nemoralna gnjida spremna na potkazivanja, spletke, ulizivanje i izdaju, ukoliko nam postane jasno da je taj deo zapravo kriv što ne možemo da prodišemo i nastavimo (a zar nije baš to Kamil Ševc, neidentični blizanac Pjotrov, njegov alter ego i najveći neprijatelj, koga ne samo što jako dobro poznaje, mrzi, nego i razume), možda onda taj deo sebe moramo ubiti, a zatim živeti. Van takvog mogućeg tumačenja, ostajemo sa glavnim junakom zarobljeni u gustoj tami u kojoj jedino ubistvo (drugog) u moru dosade i besmisla predstavlja uzbuđenje, izbavljenje, ili samoodbranu. A to nije svet koji smo želeli, to nije svet koji su gradili za nas, koji bismo mogli s ponosom ostaviti naslednicima – to je samo šaka trunja, to je ništa.\nMARKO PERIĆ: KONCERT ZA LUDI MLADI SVET


Internat — Википедија\nZa druge upotrebe, pogledajte Internat (višeznačna odrednica).\nInternat je izraz kojim se opisuje škola koja učenicima, uz obrazovne usluge, pruža i smeštaj, odnosno u kojoj učenici borave preko noći i/li tokom celokupne školske godine. U nekim internatima zajedno sa učenicima žive i njihovi nastavnici, odnosno članovi školskog osoblja.\nInternat u Zrenjaninu\nInternati se razlikuju od zemlje do zemlje, u zavisnosti od tradicije, odnosno različitih kulturnih i ekonomskih uslova. U užem smislu se, pogotovo pod uticajem popularne kulture, pod time podrazumevaju privatne škole namenjene učenicima koji su poreklom iz više klase.\nПреузето из „https://sr.wikipedia.org/w/index.php?title=Internat&oldid=24348706”\nПоследњи пут уређено на датум 1. фебруар 2022. у 11:45\nДатум и време последње измене странице: 1. фебруар 2022. у 11:45


HOTEL LILY ANN VILLAGE, Nikiti | Gajić travel\nHOTEL LILY ANN VILLAGE, Nikiti\nLokacija: Hotel se nalazi na samo 400 m od centra i 550 m peščane plaže Nikitija, u prijatnom ambijentu, okružen prelepim baštama.\nHotelski sadržaj: bar pored bazena, dečiji bazen, lobi bar, otvoreni bazen, recepcija, restoran, suncobrani i ležaljke pored bazena.\nStandardne sobe: sa pogledom na bazen ili na more, namenjene za 2-4 osobe (dva standardna i pomoćni ležaj).\nFamily sobe: sastoje se od spavaće i dnevne sobe sa po dve ležaja; namenjene za 2-4 osobe.\n– Rok za potvrdu rezervacije aranžmana je najkasnije 2 radna dana od momenta prijave za putovanje i uplate akontacije


Potpredsednik Vlade Republike Srbije i ministar unutrašnjih poslova dr Nebojša Stefanović izjavio je danas da će na inicijativu Ministarstva unutrašnjih poslova, od naredne školske godine, pored učenika četvrtog i šestog razreda, i đaci prvaci imati predmet „Osnovi bezbednosti dece“, čiji je primarni cilj edukacija najmlađih o bezbednom ponašanju i zaštiti od različitih opasnosti.\nStefanović, koji je u Obrenovcu prisustvovao predstavi namenjenoj đacima prvacima „Đaci vas mole, usporite pored škole“, istakao je da je cilj Ministarstva da svako dete u školi nauči kako da se bezbedno ponaša u saobraćaju, da se zaštiti od opasnosti koje vrebaju na internetu, edukuje o štetnom uticaju droga i alkohola, nasilja, ali i o svim drugim potencijalnim opasnostima.\n„Hoćemo da sva deca od prvog dana u školi počnu da stiču znanja o tome šta su osnovni elementi bezbednosti, da to čuje od policajaca predavača, ali i da roditelji znaju da će njihovo dete biti sigurno, bezbedno i zaštićeno na putu od kuće do škole. Policija je tu da radi svoj posao, da zaštiti sve građane, a deca su uvek bila prioritet za Ministartsvo unutrašnjih poslova“, rekao je Stefanović.\nMinistar je istakao da je u okviru akcije „Đaci vas mole, usporite pored škole“, koju zajedno sprovode Ministarstvo unutrašnjih poslova, grad Beograd, „Parking servis“, škole i opštine, održano više od 1.600 predavanja o bezbednom ponašanju u saobraćaju, kojima je prisustvovalo oko 160.000 đaka prvaka.\nStefanović je prvacima obrenovačkih osnovnih škola poručio da uvek mogu da se obrate policajcima i od njih zatraže pomoć.\n„Posao policajaca je da brinu o vama, da budu tu za vas, da vas čuvaju i ako imate neki problem uvek možete da im se obratite. Policajci su tu za vas“, poručio je ministar Stefanović đacima prvacima.\nGradski menadžer Goran Vesić, zahvalivši se ministru Stefanoviću i Ministarstvu unutrašnjih poslova na učešću u ovoj akciji, ukazao je da MUP zajedno sa gradom Beogradom radi i na nizu drugih projekata, poput uvođenja video nadzora u školama, koji imaju za cilj podizanje nivoa bezbednosti dece.\nVesić je istakao da je „Parking servis“ ispred više od dvadeset beogradskih osnovnih škola, koje se nalaze u okviru parking zona, odredio po jedno „đačko parking mesto“ i sav prihod od naplate parkiranja na tom parking mestu ide za potrebe te škole.\nPrema njegovim rečima, od tog novca, škole svake godine dobiju kompjuter, tablu ili nešto drugo što je potrebno, a građani su upoznati da novac od naplate parkinga ide za potrebe škole.


Šefica odseka za vodu za piće u Batutu: Ne bih pila vodu iz gradskog vodovoda u Zrenjaninu | Autonomija\n"Nadležne vlasti u Zrenjaninu morale da organizuju alternativno snabdevanje pijaćom vodom"\nDr Drаgаnа Јоvаnоvić, šеfica Оdseka zа vоdu zа pićе Instituta za javno zdravlje Srbije „Dr Milan Jovanović Batut“, učestvujući u Inicijativi „Zajedno Do Vode“ koju u Zrenjaninu sprovodi Građanski preokret, izjavila je da građani nisu dovoljno informisani, edukovani i svesni koliko arsen u vodi može da našteti njihovom zdravlju.\n„Ne bih pila vodu iz gradskog vodovoda u Zrenjaninu, a to što je ona povremeno bez boje, ukusa i mirisa ne znači da je arsen otklonjen. Odsustvo boje, ukusa i mirisa može da navede na pogrešan zaključak o ispravnosti vode, treba verovati samo ozbiljnim i stručnim laboratorijskim analizama“, kaže dr Jovanović, specijalista higijene.\nOna podseća da arsen spada u prvu grupu kancerogena, da je toksičan i izaziva niz hroničnih oboljenja pa se argument da je voda u Zrenjaninu oduvek imala prekomerne doze arsena ne sme koristiti za relativizaciju i negiranje opasnosti od njenog konzumiranja.\nPo njenim rečima, arsen može izazvati genske mutacije, pa hipotetički možemo reći da na nas utiče i transgeneracijski.\nPojašnjavajući propise, dr Jovanović je rekla da je Svetska zdravstvena organizacija postavila privremenu graničnu vrednost na 10 mikrograma arsena po litru vode dok tehnološki napredne zemlje postavljaju i strožije standarde, a da bi najbolje bilo postići nultu vrednost. Koncentracija arsena u Zrenjaninu je oko 10 puta veća od dozvoljene. To je količina koja konzumentu ne može akutno da izazove problem, već mu zdravlje ugrožava nakon dugotrajne upotrebe.\nDr Jovanović smatra da je jedna od najvažnijih dimenzija kvalitetnog vodosnabdevanja dostupnost ispravne voda svima, i bukvalno i finansijski, što sada nije slučaj. „Vodosnabdevanje je zakonom prepušteno lokalnim samoupravama, a postrojenja za prečišćavanje su zbog svojih tehnologija prilično skupa pa bi možda bilo dobro da sve bude rešavano regionalno, strateški na nivou države, a ne od mesta do mesta“, zaključuje Jovanović.\nOna podseća da bi nadležne vlasti u Zrenjaninu morale da organizuju alternativno snabdevanje pijaćom vodom, makar putem lako dostupnih cisterni ili većeg broja javnih česmi s adekvatnim i često kontrolisanim filterima sve dok se ne pronađe trajno i održivo rešenje.\nKomentarišući to što Zrenjaninci već 16 godina kupuju vodu za piće, dr Jovanović podseća da i dugotrajna upotreba flaširane vode nosi određene rizike, bez obzira na njenu fizičko-hemijsku ispravnost, jer vremenom na nju utiče ambalaža, pogotovo ako je plastična, kao i uslovi skladištenja, na primer svetlost i sobna temperatura, pa se može sekundarno kontaminirati.\n„Prave mineralne vode, s preko jednog grama minerala po litru, ne bi trebalo da zamenjuju vodu za piće, već da se konzumiraju u količini od jedne do dve čaše dnevno. Takvih na našem tržištu gotovo da i nema, a ono što se kod nas naziva mineralnim vodama je skoro izjednačeno s izvorskim vodama, koje se mogu konzumirati u većim količinama“, objašnjava dr Jovanović.\nDr Dragana Jovanović je u svom naučnom radu – doktorskoj disertaciji iz 2013. godine utvrdila povezanost arsena u vodi za piće s pojavom dijabetesa tip dva.


Završeni arheološki radovi u Smederevskoj tvrđavi | Boom93\nU Smederevskoj tvrđavi završeni su radovi na zaštitnim arheološkim istraživanjima u sektoru Varoške kapije, čiji su bedemi i kula zbrisani sa lica zemlje u eksploziji tokom Drugog svetskog rata. Arheologe je iznenadilo otkriće da su temelji zidina od ležišta pomereni oko osam metara, što govori o neverovatnoj silini eksplozije.\nVaroška kapija – današnji ulaz u tvrđavu obuhvata tri kule i bedeme u dužini od 120 metara. Kula broj 15, bedem i Varoška kapija porušeni su u eksploziji municije u tvrđavi 5. juna 1941. godine. Tada su i kule 16 i 14 i bedem između u velikoj meri oštećeni.\nVelika silina udara je učinila da se jedan deo bedema bukvalno translatorno pomerio ka jugu odnosno ka gradu, i mi smo pronašli delove tog rastresenog zida. O kakvoj sili je reč govori činjenica da smo delove bedema našli čak sedam, osam metara od prvobitnog položaja – kaže direktor Regionalnog zavoda za zaštitu spomenika kulture Smederevo, Dejan Radovanović.


Mračna strana : KETI O'BRAJAN\nKeti O'Brajan (Cathy O'Brien) rođena je 1957. u Mičigenu. Njen otac Erl O'Brajan je pedofil i jedno od prvih Ketinih sećanja je da ne može da diše jer joj je otac stavio svoj penis u usta. Takva trauma automatski može pokrenuti poremećaj pri kome se obrazuje višestruka ličnost, bez bilo kakve naknadne potrebe za programiranjem, jer um deteta sam želi da zaboravi i potisne sećanja na takav užas. Prijateljima njenog oca je takođe bilo dozvoljeno da zlostavljaju i siluju Keti dok je bila dete, kao i njenu braću, baš kao što su i njena majka i otac bili zlostavljani kao deca. Njena majka je bila seksualno zlostavljana od strane Ketinog dede, vođe masonske Plave lože. Brat njene majke, Bob, bio je pilot u vazduhoplovnim snagama obaveštajne službe SAD-a, koji je tvrdio da zapravo radi za Vatikan. Taj isti ujka Bob se bavio komercijalnom pornografijom, a Ketin otac je primoravao nju i njenog starijeg brata Bila da učestvuju u snimanju pornografskih filmova za lokalnu mičigensku mafiju. Po njenim rečima mafija je bila povezana sa "kraljem pornografije" Džeraldom Fordom, tadašnjim potpredsednikom, a posle i predsednikom Sjedinjenih Država. Dok je bila dete školskog uzrasta, Keti tvrdi da ju je silovao Džerald Ford u kancelarijama mičigenskog senatora Gaja Vanderdžegta koji ju je takođe silovao. Vanderdžegt će kasnije postati predsednik Nacionalnog kongresnog komiteta Republikanske partije, koja je podržavala Džordža Buša starijeg, inače prijatelja engleske Kraljice, u njegovoj uspešnoj predsedničkoj kampanji.\nDžerald Ford Gaj Vanderdžegt\nNajzad, Ketin otac je uhvaćen dok je slao dečiju pornografiju preko pošte. Radilo se o filmu u kome je mlada Keti imala seksualne odnose sa psom bokserom. Da bi izbegao optužbu i suđenje, predao je Keti vladi SAD-a i kontraobaveštajnoj službi. Ta služba je tragala baš za decom koja su bila seksualno zlostavljana i imala poremećaj višestruke ličnosti, a koja su dolazila iz porodica sa istorijom zlostavljanja dece koje se prenosilo sa generacije na generaciju. Oni su želeli takvu decu zbog svog proučavanja genetske umne kontrole koje se odvijalo pod nazivom Projekat Monarh. Naročito su ih zanimala deca plave kose i plavih očiju (genetski kod sa kojim reptili najviše žele da se razmnožavaju), tako da je Keti njima savršeno odgovarala. Čovek koji je došao u Ketinu kuću da njenom ocu uruči ultimatum, bio je...Džerald Ford. Ketin otac je potom bio poslat na univerzitet Harvard, blizu Bostona, da bi bio upućen kako da pripremi svoju ćerku za ono što su imali da joj učine "poludeli naučnici" iz vladinih agencija.\nKeti priča kako ju je zlostavljao i otac Džejms Tajlin, kada je potražila utehu u Rimokatoličkoj crkvi Sv. Fransis de Sal, u Maskegonu, kao i kako je jedan drugi sveštenik, otac Don, pomagao prijatelju Džeralda Forda, Gaju Vanderdžegtu, da je zlostavlja i zbunjuje, sve u skladu sa zahtevima Projekta Monarh. Kasnije je poslata u Rimokatoličku školu, jednu od mnogih koje koristi Bratstvo da bi na sigurno smestilo decu koju drži pod umnom kontrolom, u kojoj vlada vrlo strog režim osmišljen tako da produbi poremećaj disocijativnog identiteta (cepanja ličnosti). Škola u koju je Keti išla bila je Katolička centralna srednja škola u Maskegonu, gde je bila silovana mnogo puta od strane oca Vesbita tokom jednog satanističkog rituala u kom su bili uključeni i drugi dečaci i devojčice čiji je um kontrolisan u njegovoj privatnoj kapeli. Rimokatolička Crkva je vrhunski primer hipokrizije i vrlo je duboko bolesna. Nju je stvorilo Vavilonsko Bratstvo od samog početka, još od vremena Rimske Imperije. Cela konspiracija oko Rimokatoličke Crkve uključuje mnoge maske, paravane i dimne zavese.\nKetina kontrola uma putem torture je sprovođena u mnogim vladinim centrima širom SAD-a, uključujući tu i svemirski centar NASA u Hantsvilu, Alabama, gde su ona, a kasnije i njena ćerka Keli korišćene za snimanje pornografskih filmova. Religija je konstantno korišćena da se manipuliše ljudima i kao pokriće za torturu i manipulaciju uma. Jedan od centara za Ketinu kontrolu uma bio je u Solt Lejk Sitiju, Juta, gde se nalazi sedište mormonske Crkve. Još jedan establišment za umno kontrolisane robove je poznat kao "Scharm School" u Jangstaunu, Ohajo. To je škola za stvaranje seksualnih robova, gde Keti kaže da su ona, Keli i mnoge druge žene i deca mučeni i zlostavljani putem elektrošokova, uskraćivanjem sna i nanošenjem seksualnih trauma. Član bankarske porodice Melon (prijatelji Vindzorovih) bio je upravnik te "škole". Druge javne ličnosti koje su bile umešane u njeno funkcionisanje su državnici SAD-a, Džejms Trafikant i Dik Tornburg, koji je tada bio guverner Pensilvanije, a kasnije je postao javni tužilac SAD-a i sekretar UN.\nJoš jedan deo programa obuke putem torture odvijao se u Diznilendu. Kompanija Dizni je jedna od glavnih operacija Bratstva i njeni filmovi i zabavni parkovi su osmišljeni tako da stvaraju iluzije koje mogu lako da zbune um onih koji imaju višestruku ličnost. Po Ketinim rečima, kada se ti zabavni parkovi zatvore, tu se odvijaju satanistički rituali i programiranje uma zasnovano na stvaranju traume. Drugi centri za programiranje uključuju Las Vegas u Nevadi i oblasti koje ga okružuju. Tu se koriste fantastične građevine i dekoracija kazina u Las Vegasu, kao što je MGM-Grand, a jedna od oblasti za "aukciju" umno kontrolisanih robova je zabačena lokacija oko 20 milja od grada.\nKeti kaže da je dok je još bila dete, zlostavljana i mučena od strane nekih vrlo slavnih ljudi. Neki od njih su Pjer Trudo, Ronald Regan i Dik Čejni.\nTakođe je bila primorana da se uda za umno kontrolisanog satanistu po imenu Vejn Koks, člana muzičke grupe Džeka Grina, operativca CIA-e, koji je isto satanista. Posao njenog muža Koksa bio je da je još više traumatizuje i tako stvori još podeljenih ličnosti. Keti je u jednom intervjuu za novine "Contact" rekla:\n"Do 1978. Vejn Koks, čovek kome je u stvari određeno da bude moj prvi kontrolor, je aktivno ritualno kasapio beskućnike, decu i uopšte one koji nikome neće nedostajati, a delove njihovih tela je distribuirao bez problema iz svoje kuće u Čatamu do satanističkih prestonica u nekoliko država."\nVladine agencije znaju za to, ali Koks je imao imunitet od sudskog gonjenja jer je i radio za njih. Keti je začela ćerku Keli sa Koksom, koju su takođe koristili kao i Keti kada je došlo vreme za to. Keti kaže da je Keli često silovao Džordž Buš stariji i Dik Čejni, a i majka i ćerka su bile primorane da imaju seksualne odnose sa životinjama. Sve to je snimano po naređenju predsednika Ronalda Regana. Godinama kasnije, kada je bila "udata" za još jednog čoveka CIA-e, Aleksa Hjustona, desiće se da više puta bude oplođena, a zatim naterana da abortira, da bi fetusi mogli biti korišćeni u satanističkim ritualima. Hjuston je bio silovatelj, pedofil i diler narkotika. Njegov zadatak je bio da zadrži Keti i njenu ćerku u tom programu u skladu sa datim instrukcijama. To je podrazumevalo izgladnjivanje i nedavanje vode za piće, kao i konstantne traume. Jedan od Ketinih kontrolora bio je i pokojni pukovnik Majkl Akvino, jedan od glavnih ljudi u Obaveštajnoj agenciji za odbranu Odeljenja za psihološko ratovanje. On je bio poglavar satanističke crkve poznate kao Hram Zalaska, organizacije očigledno inspirisane vođom Hitlerovih SS jedinica, Hajnrihom Himlerom, koji je zasnovao svoju organizaciju na jezuitskom redu i poretku. Ovaj Hram je bio ogranak satanističke crkve Antona Laveja, koja je privukla mnoge holivudske bogataše i glumce. Kada je otkriveno da je američko Odeljenje za psihološki rat dato neo-nacisti iz satanističke crkve, zvanični odgovor je bio da je nečije religiozno uverenje privatna stvar.\nBekstvo i razotkrivanje (koje mediji ignorišu)\nKeti i Mark\nKada robovi prestanu da budu korisni, ili njihovi programi počnu da "pucaju", njih ubijaju. Predsedničkim modelima, kao što je Keti O'Brajan, obično se ne dozvoljava da žive duže od 30-35 godina i kada su došli po Keti 1987. godine, rečeno joj je da je to poslednja godina njenog života. Srećom, nju i njenu tada osmogodišnju ćerku Keli spasio je biznismen Mark Filips. Dobro je poznavao napredne tehnike kontrole uma još od perioda kada je radio za Ampeks korporaciju i u Ministarstvu odbrane kao civilni subkoordinator. Zahvaljujući tome, stupio je u kontakt sa vodećim naučnicima u ovoj oblasti i tako stekao znanje koje nije poznato ni psihijatrijskoj profesiji. Mark je naučen da ostane "bezbedan" zbog svog ranijeg iskustva i zbog toga što je imao raznovrsne bezbednosne dozvole, a Aleks Hjuston mu se obratio za pomoć zbog neke poslovne ponude. Hjuston je u to vreme bio zadužen za Keti i Keli. Filips kaže da je sa Hjustonom radio na jednom projektu, koji je uključivao i Hong Kong i Kinu, ali je od kineskog Ministarstva odbrane dobio informacije o Hjustonu i njegovom angažovanju u CIA-i, poslovima sa narkoticima, pranjem novca, dečijom prostitucijom i ropstvom. Filips je stupio u kontakt sa starim prijateljem, koji je bio general vazduhoplovnih snaga u obaveštajnoj diviziji i održavao bliske veze sa gornjim nivoima američke i strane obaveštajne službe. General mu je ispričao za trgovinu robljem širom sveta u koju je uključena CIA i da su Keti i Keli bile podvrgnute traumatskoj kontroli uma. Filips je insistirao da pokuša da spasi Keti i njegov prijatelj mu je dao šifre za kontrolu uma kojima će aktivirati Keti da krene sa njim. Cela detaljno ispričana priča prikazana je u Ketinoj knjizi Trans-formacija Amerike. Filips ih je odveo na Aljasku i pritom ostavio poruku vlastima da nema nameru da iznosi istinu. Ovo je, kako se nadao, verovatno spasilo njihove živote bar u ovoj fazi. Na Aljasci je koristio svoje znanje, uz tajnu podršku od strane njegovih kontakata, da deprogramira Ketin usitnjen um. Ovaj ogroman zadatak zahtevao je gotovo svaki trenutak narednih meseci. Život Keti i Marka su često puta bili ugroženi, ali su odbili da ćute i slali su informacije često dokumentovane, a ponekad i sa audio zapisom, dugačkoj listi američkih političara, vladinih agencija i drugim grupama. Gotovo i da nije bilo reakcije. Takođe su izdali dve knjige i govorili na mnogim javnim skupovima širom Amerike. Zahvaljujući tome su verovatno i ostali živi zato što bi njihovo ubistvo samo potvrdilo njihovu priču.