Besplatna nagradna igra: Osvoji mobilni telefon XIAOMI REDMI NOTE 11\nNaslovna Aktivne nagradne igre Besplatno: Osvoji mobilni telefon XIAOMI REDMI NOTE 11\nPovodom lansiranja naše aplikacije za nagradne igre imamo vredan giveaway u kome će netko od vas osvojiti novi mobilni telefon i pratiti nove nagradne igre.\nGiveaway je pravi i nema prevare. Od 2014-te pratimo za vas nagradne igre što možete proveriti OVDE i aplikacija je za nas velika stvar i zato želimo nagraditi nekoga od vas koji igrate nagradne igre. Više o aplikaciji pročitajte OVDE\nA kako osvojiti mobilni telefon……\nGiveaway traje od 25.04.2022 do 25.05.2022 do 23:59.\n1 x mobilni telefon XIAOMI REDMI NOTE 11\nOpis nagrade: Xiaomi mobilni telefon Redmi Note 11 4GB/64GB Twilight Blue\nZadnja kamera: 50+8+2+2 Mpix\nPrednja kamera: 13 Mpix\nProcesor: Octa Core 2,4 GHz, 1,9 GHz\nKapacitet baterije : 5000 mAh\nBoja: plava (Twilight Blue)\nSIM kartica: dve\nIz recenzija “ možemo da zaključimo ……, teško da ćete pronaći bolju ponudu.“ Recenziju mobilnog telefona pročitajte OVDE\nGiveaway važi za teritoriju Srbije i uređaj se isporučuje samo na adresu u Srbiji. Pravo da učestvuju u darivanju imaju samo punoletna lica.\nZapratite našu Facebook stranicu ili Instagram profil, ako već niste\nLajkujte objavu/sliku na Facebooku ili Instagramu\nOznačite dva prijatelja u komentaru objave na Facebooku ili Instagramu\nPreuzmete Aplikaciju za nagradne igre na Google prodavnici\nOtvorite u aplikaciji stranicu za prijavu i ostavite komentar na stranici prijave (prva objava u aplikaciji)\nOvo nije stranica za prijavu. Stranica za prijavu se vidi samo u aplikaciji za nagradne igre.\nStranica za prijavu se vidi samo u Aplikaciji za nagradne igre.\nUčestvovanje je besplatno\nDozvoljena je samo jedna prijava po FB ili Instagram profilu\nKonkurs se ne odvija u organizaciji ili realizaciji društvene mreže Instagram ili Facebook, u njemu Instagram ili Facebook ne učestvuje ni kao sponzor, ni kao administrator.\nDobitnika ćemo odabrati 26.05.2022 iz komentara na stranici prijave preko random.org aplikacije.\nSrećni dobitnik (FB ili Instagram naziv) biće objavljen najkasnije 27.5.2022 na stranici giveawaya, Facebook stranici i Instagram profilu.\nDobitnika ćemo kontaktirati putem direktne poruke na Facebooku ili Instagramu zavisno od prijave i email adresu.\nDobitnik se mora javiti u roku od tri (3) dana nakon objavljivanja proglašenja pobednika.\nAko se dobitnik ne javi u roku od 72 časa od obaveštenja odabire se novi dobitnik.\nNagrada se isporučuje samo na adresu u Srbiji, a šalje se na ime i adresu koju nam dobitnik pošalje u poruci.\nNagrada se isporučuje u roku do 30 dana od slanja adrese za isporuku.\nSrećno svima 🍀🍀🍀


Varufakis: U bankama na severu završilo 90 odsto pomoći - 10.02.2015, Sputnik Srbija\nVarufakis: U bankama na severu završilo 90 odsto pomoći\n„Bilo bi lepo kad bi lek bio gorak, ali kad bi nas bar u isto vreme lečio. Popili bismo taj lek bez pregovora, bez neprestanog trčanja u Brisel, trčali bismo do... 10.02.2015, Sputnik Srbija\nanalize i mišljenja, vesti, ekonomija, komentari i analitika, austrija, grčka, aleksis cipras, janis varufakis\n21:45 10.02.2015 (Osveženo: 16:19 05.10.2015)\n„Bilo bi lepo kad bi lek bio gorak, ali kad bi nas bar u isto vreme lečio. Popili bismo taj lek bez pregovora, bez neprestanog trčanja u Brisel, trčali bismo do naših ministarstava. Ali, nažalost, taj lek je otrovan“\nGrčka vlada želi da njen novi ekonomski sporazum sa evropskim kreditorima stupi na snagu od 1. septembra, izjavio je juče neimenovani izvor iz grčkog Ministarstva finansija. Izjava je dospela u evropske medije uoči ključnih pregovora grčkih zvaničnika sa ministrima finansija zemalja članica evrozone u sredu u Briselu. U međuvremenu, grčki premijer Aleksis Cipras i dalje tvrdi da program njegove vlade neće predstavljati nikakav teret po bilo kog građanina Evropske unije, a ministar finansija Janis Varufakis nastavlja sa kritikama na račun trojke međunarodnih kreditora.\nGrčki premijer Aleksis Cipras je na konferenciji za novinare posle susreta sa austrijskim kancelarom Vernerom Fajmanom u Beču naglasio da Grčka želi rešenje koje bi bilo prihvatljivo svim njenim partnerima u evrozoni.\nI pored snežne oluje, oko stotinu austrijskih simpatizera novog grčkog premijera okupilo se ispred sedišta austrijske vlade, kako bi pozdravili Ciprasa i izrazili nadu da će kancelar Fajman iskazati otvorenost prema grčkim zahtevima, i da će pre svega pozitivno delovati na Nemačku.\nNaime, nemačka kancelarka Angela Merkel izjavila je da Grčka mora predstaviti „održivi“ plan o otplati duga i drugim reformama pred ministrima finansija zemalja članica evrozone na sastanku u sredu, 11. februara, u Briselu. Merkelova je dodala da Nemačka želi da Grčka ostane deo evrozone, ali da se Atina, kako je istakla, mora pridržavati osnovnih pravila iz programa pomoći koji joj je dodeljen. Predsednik Evropske komisije, Žan Klod Junker, istovremeno je poručio je Grčkoj da ne očekuje da će evrozona u dogledno vreme pristati na zahteve koji se tiču obnavljanja pregovora o finansijskom paketu pomoći.\nSa svoje strane, grčki ministar finansija Janis Varufakis kritikovao je mere štednje međunarodne trojke kreditora tokom obraćanja grčkom parlamentu u Atini.\n„Kraj krize neće doći ako ponovo prihvatimo implementaciju programa mera štednje. Bilo bi lepo kad bi lek bio gorak, ali kad bi nas bar u isto vreme lečio. Popili bismo taj lek bez pregovora, bez neprestanog trčanja u Brisel, trčali bismo do naših ministarstava. Ali, nažalost, taj lek je otrovan. A najgore od svega je što i doktor to zna! Ali doktor mora da nastavi da nam daje lek, iako zna, i privatno čak priznaje, da lek naše stanje samo čini gorim.“\nVarufakis je istakao da su oni koji su Grčkoj pozajmljivali novac bili svesni do koje mere je spasavanje ne samo grčke već i drugih evropskih ekonomija represivnim metodama koje su im nametnute bilo, kako je rekao, toksično.\n„Godinama su zavaravali svoje poslanike i svoj narod. Govorili su im da su ove pozajmice, koje dele poznati poverioci, znak evropske solidarnosti sa lenjim Grcima, Špancima, Portugalcima, Ircima, periferijom kontinenta. A istina je drugačija – prvi Memorandum bio je zapravo znak solidarnosti sa bankama na severu Evrope, gde je zapravo završilo 90 odsto novca koji nam je dat.“\nGrčki ministar finansija ubeđen je da će nova vlada u Atini uspeti da se izbori sa izazovima koji je čekaju.\n„Implementiraćemo duboke reforme u dogovoru sa Organizacijom za ekonomsku saradnju i razvoj – generalni sekretar, gospodin Gurija, dolazi u Atinu da nam pomogne da osmislimo te reforme i kontrolišemo njihovu imeplementaciju na transparentan način. Na ove reforme dodaćemo oko 70 odsto obaveza koje smo preuzeli postojećim Memorandumom. Mi smo pametni ljudi i ne žalimo se na ove reforme sve dok preostalih 30 odsto mera, koje smatramo neprihvatljivim, ne bude suspendovano ili potpuno uklonjeno.“\nVladajuća partija Siriza, najavljujući borbu protiv utajivača poreza u Grčkoj, posebno je izgleda imala u vidu i Grčku pravoslavnu crkvu.\nPremijer Cipras i članovi njegovog kabineta, naime, zakletvu su položili bez pravoslavne ceremonije. Crkva u Grčkoj do sada nije morala da plaća nepopularan porez na imovinu, koji je prethodna vlada uvela u pokušaju da ispuni ciljeve štednje. Takođe, računima Crkve nije lako pristupiti, pa su zbog toga crkveni fondovi bili i ostali tabu tema u Grčkoj. Stručnjaci kažu da su crkveni prihodi podložni oporezivanju, ali da postoje dva velika problema – odsustvo sistema za obračun tih prihoda i neadekvatno vođenje katastra.\nCrkva je u Grčkoj drugi najveći vlasnik zemljišta, posle države, ali do sada nije plaćala porez na 130.000 hektara zemlje kojima raspolaže. Neki evropski mediji navode da u crkvene posede u Grčkoj spadaju i stambeni blokovi u najmodernijim atinskim četvrtima, kao i gradska predgrađa u naseljima na obali mora. Grčka pravoslavna crkva ima i udeo od 1,5 odsto u Nacionalnoj banci Grčke i predstavnika u njenom Upravnom odboru. Aleksis Cipras je odavno kritikovao prethodnu grčku vladu zbog toga što je oklevlala da uvede porez Crkvi i bogatašima, čime je i pre izbora jasno nagovestio kako će se prema tom pitanju postaviti njegova vlada.


Possessor (2020) - Titlovi.com\nнаучна фантастика, трилер, хорор (2020)\nнаучна фантастика, трилер, хорор\n> John Parse\n> Dr. Melis\n> Lead Technician\n> Reid Parse\n> Michael Vos\n> Tasya Vos\n> Ava Parse\n> Colin Tate\n> Ira Vos\nTasya Vos je korporativni agent koja koristi implante u mozgu da bi ušla u tela drugih osoba i nagonila ih da čine zločine u korist kompanije za koju radi. I dok je ovo korisno za njen posao, ima dramatične posledice za njenu psihu. Ona po svaku cenu mora da potisne nasilne slike koje su joj u mozgu. I dok se njeno stanje drastično pogoršava, nađe se u svesti čoveka koji se neće uopšte tako lako predati...\nкомедија, акција, фантазија, трилер\nUnajmljen da ukrade vrednu sliku jednog od najzagonetnijih slikara svih vremena, ambiciozni trgovac umetninama opsednut je pohlepom, ali je i sve nesigurniji u ishod operacije kako ona izmiče...\nCreative Writing (2010)\nWhile Earl struggles to write a paper for his prison creative writing class, Randy, Joy, Darnell, and Catalina have no trouble coming up with creative story ideas of their own.\nдрама, мистерија, научна фантастика\nTwo outlaws on the run encounter an old abandoned spaceship in the desert. In the last minute they escape their pursuers into space and set off in search of a new home. More and more, however, they...\nBezveze film, popizdila sam!!\nOd ovakvih "malih" filmova sa zanimljivom idejom, ja u startu nikada ne ocekujem nesto ekstra posebno, tako da mogu biti samo na dobitku.Nije ni ovo nista posebno ali je korektno dobro za pogledati.Mozda neki minut duze nego sto bi trebalo, sa sasvim dobrim zavrsetkom.Hvala na prevodu.\nFilm me davio kao zmija zabu , ali kraj je dobar , pa nekako svarih film .\nПрикажи тема на форум (4)


Xerox Phaser 6125 najpristupačniji laserski printer Xerox Phaser 6125 najpristupačniji laserski printer – Personal magazin\nKorporacija Xerox širi svoj portfolio proizvoda sa dva nova štampača. Phaser 6125 je najjeftiniji Xeroxov laserski štampač u boji namenjen firmama kojima trebaju ispisi u boji profesionalnog izgleda, ali bez velikog troška. Kako bi odgovorili na potrebe tržišta u razvoju Xerox je takođe pripremio Phaser 5335, crno beli laserski štampač. Ovi proizvodi su posebno namenjeni za tržišta u razvoju.\nPhaser 6125 ispisuje 12 stranica u boji ili 16 crno-belih stranica u minuti. Phaser 6125 koristi Emulsion Aggregation High Gloss Toner, koji troši manje nego tradicionalni štampači, a zbog toga je ovaj printer idealan za kompanije koje se bave marketingom i koriste štampanje u boji da bi poboljšali komunikaciju sa klijentima.\nPhaser 6125 dolazi sa unapred instaliranim tonerom, tako da korisnik odmah može započeti sa korišćenjem. Uređaj ima procesor od 333 MHz, mogućnost ispisa preko mreže i memoriju koja je nadogradiva do 1 GB. Takođe, sadrži ladicu u koju stane 250 listova papira ili drugih vrsta medija poput nalepnica, podestnica ili koverti.\nPhaser 5335 je crno-beli printer A3 formata. Ovaj uređaj ispisuje do 35 A4 stranica u minuti, a prva stranica se ispisuje u roku od 9,5 sekundi. Phaser 5335 sadrži 64 MB memorije, koju se može nadograditi do 516 MB, procesor brzine 400 MHz i magazin papira kapaciteta 2300 listova.\nUređaj nudi mogućnost ispisa na različitim medijima koji variraju od 60 do 216 g/m2 i formatima od A5 do A3. Kao dodatne opcije moguć je ispis knjiškog i poster formata, te ispis od ivice do ivice stranice. Na njega je moguće nadograditi dodatna tri ulazna magacina za papir, a korisnici mogu da uštede koristeći opciju obostranog ispisa ili N-up ispisa, koji dozvoljava ispis više stranica na jednu stranicu papira.\nPhaser 5335 dolazi kao mrežni printer i koristi Adobe® Postscript 3® i PLC emulacije.\nXerox Phaser 6125 najpristupačniji laserski printer was last modified: February 5th, 2008 by Redakcija


Slavko Jovičić | Parlamentu omogućen nadzor nad špijunima\n« SPALA HIMNA NA DVA SLOVA!\nPIŠE Slavko Jovičić Slavuj: Ponos i dostojanstvo »\nParlamentu omogućen nadzor nad špijunima\nAutor sjovicicslavuj | 8 Decembar, 2008 | read_nums (684)\nSARAJEVO- Usvojene izmjene Zakona o OSA-i imat će za cilj osposobljavanje ove jedine obavještajne agencije u BiH, ali će omogućiti i kvalitetniji nadzor nad njezinim radom, pogotovu zbog činjenice da je u ovom trenutku sustav za presretanje telefonskih i elektronskih komunikacije već u funkciji. Jedan od članova parlamentarnog Povjerenstva za nadzor nad radom OSA-e Slavko Jovičić za naš je list kazao kako javnost mora postati svjesna da će upravo ove izmjene zakona omogućiti bolji nadzor nad radom obavještajaca. Iako se zloporabe ne mogu isključiti, dodaje Jovičić, svatko iz povjerenstva će dati maksimum da spriječi eventualnu manipulaciju sa sustavom.\nUz pratnju i strogi nadzor\nNo, izmjene Zakona o zaštiti tajnih podataka koje će parlamentarcima omogućiti pristup tajnim podacima bez provjere, izazvali su čak i veću buru u javnosti, no Jović kaže kako će svaki tajni podatak parlamentarac moći preuzeti samo ukoliko mu je to nužnu za posao koji radi i uz maksimalan videonadzor i pratnju ovlaštene osobe. Tvrdi da se osobno protivio provjerama nad parlamentarcima, jer mu je nelogično da se provjeravaju javne osobe koje upravo imaju zadaću nadzora nad radom obavještajaca. Ipak, on sugerira javnosti da ne bude zabrinuta, jer je uvjeren kako danas u BiH praktično i ne postoje tajne, a za koje već ne znaju strane obavještajne službe, koje u BiH posebno aktivno djeluju.\nKontrola djelatnika i telekoma\nZamjenik predsjedatelja Povjerenstva za nadzor nad radom OSA-e Božo Rajić napominje da se izmjenama Zakona o OSA-i napokon definirala uloga nadzora Parlamenta nad obavještajcima. Tijekom izradbe izmjena zakona velika je pozornost bila posvećena kontroli telekom operatera koji imaju mogućnosti za nadzor komunikacija, te kako provesti sigurnosne provjere nad ljudima koji će raditi na ovom poslu.\nThis entry was posted on 08 Decembar, 2008 21:39 and file under POLITIKA . You can follow any responses to this entry through the RSS2.0 feed. You can leave a Response, or Trekbekovi from your own site.


"POGINUĆE NAM MNOGO CIVILA": Ukrajina se sprema za suludi plan,...\nNUŽDA IH NATERALA: U Nišu pacijenti bacaju stvari kroz prozor,...\nKISIĆ TEPAVČEVIĆ OTKRILA DA IM NESTOROVIĆ REDOVNO PRAVI PROBLEME: "On bi bio odličan ministar za optimizam"\n10-05-2020 23:18 Srbija Društvo\n"Nikada struka nije stajala iza izjave da se radi o najsmešnijem virusu. Ja sam i pre toga i posle toga pričala epidemiološkim rečnikom, ali to se nije toliko čulo u javnosti kao ono što on govori. On bi bio odličan ministar za optimizam", rekla je dr Kisić.\n"Virus jeste slabiji i jeste manja verovatnoća da se teže zarazimo, ali je svesno dovođenje u rizik nedopustivo kada bolest može da se prevenira", rekla je Kisić.\n"Ni jedan epidemiolog nikada nije imao drugačije mišljenje. Čak se i on uvek slagao sa odlukama Kriznog štaba", rekla je Kisić, dodavši da ne možemo sebe svesno da dovedemo u rizik posebno kada znamo da može doći do smrtnog ishoda.\nJovanović je, komentarišući vakcinaciju, rekao da nema ništa protvi toga da ljudi iznesu svoje mišljenje i dodao je da je doktorka Kisić rekla ono što je suština i nešto što se obično ostavlja na margini.\n"Profesor Nestorović iznosi svoj stav, ali odluke ne donosi on. NJih donosi krizni štab za zdravstvo i za nas su to relevantne odluke. Ovo je presedan u našem životu", rekao je Jovanović.\nKako kaže, sada se radi o pojavi koja je posledica činjenice da smo nedovršeno društvo.\n"Stalno govorimo da želimo red u zemlji a sami nismo na to spremni. Bez obzira da li govorimo o Sablji ili o ovome danas. Mislim da će ljudi koji su ovo radili danas, moći i za 20 godina da izađu i da kažu šta su radili za svoju zemlju. Problem je kada oni koji imaju odgovornost za ovu zemlju, iz lične gluposti počnu sa stepenica Parlamenta da prete lekarima i da osporavaju njihove mere", rekao je Jovanović.\nJovanović je istakao da svako ima pravo na mišljenje, ali nije svako relevantno.\nSvetlana Ražnatović Ceca je rekla da je oduvek podržavala ono što kažu stručna lica, kao i da nije medicinski radnik, već se drži onoga što oni izgovore.\n"Cela moja porodica se pridržavala svih saveta naših stručnih lica. Brinuli smo i o našoj trudinici i smatram da treba da se slušaju saveti lekara", rekla je Ražnatović.\nMitrović je rekao da je pluralizam dragocen i da je dobro da postoje različita mišljenja po svakom pitanju.\n"U različitim idejama se pronalaze najbolja rešenja. Ovde se radi o našim herojima. Držati naciju u disciplini je velika stvar koja je na kraju krajeva učinila i dovela do dobrih rezultata", rekao je Mitrović.\nKako kaže, Srbija je imala sve uslove da ovde eksplodira epidemija, kao da je, dodaje virus pravljen za nju.\nOn je istakao da je oko 80 hiljada mrtvih u SAD, zatim slede Francuska, Španija, Italija.... Dodaje da smo 15 puta sa boljim rezultatom od svih tih zemalja.\n"Sada mi raspravljamo o svemu tome, ali ne želim da opet dobijam neke nadimke. Ako sam povredio nekog lekara sa svojom energijom, izvinjavam se ovom prilikom svima, ali to je normalna komunikacija između epidemiologa i kliničara", rekao je Mitrović.\nKako kaže, ističe da nije skroz bez smisla da se dobije kolektivni imunitet i dodao da je Nestorović sa svoje kliničke pozicije rekao nešto što nije skroz bez smisla.\nKisić je rekla da struka govori sve samo što je zasnovano na medicini i da moramo da govorimo o određenim stepenima rizika.\nJovanović je istakao da su lekari radili svoj posao, ni manje ni više od toga, i to, dodaje, posao od koga je zavisila čitava zemlja.\n"Takođe, oni to nisu mogli sami da rade, preko lekara je u jednom trenutku puklo zbog toga što je politička frustracija bila jača od osećaja odgovornosti nekog elementarnog fer pleja i poštenja. Zatim su počeli da prebrojavaju procente koje će dobiti Vučić ako se izađe sa manje leševa nego što je neko predvideo", rekao je Jovanović.\nKako kaže, nikada nije otišao kod lekara tako što sam ga pitao iz koje je stranke.\n"Razumite tu jednu prokletu istinu, dok ne mbudemo razvili to u sebi, poštovanje prema ljudima koji rade svoj posao, nećemo biti ni d od države. Političari koji to ne shvataju zaslužuju prezir", rekao je Jovanović.\nŠta je Amfilohije odlučio, saznajte OVDE.\nAKTIVIRANE JEDINICE ATOMSKO-BIOLOŠKO-HEMIJSKE ODBRANE: Šta je ruska vojska radila u Srbiji?!\nDruštvo srpskih domaćina podržalo stavove za bezuslovnu odbranu Kosova i Metohije prof. dr Ševarlića\nVUČIĆ SE IZLANUO I ŠOKIRAO JAVNOST: "Kosovo će dobiti nezavisnost na celoj teritoriji" (VIDEO)\nAMFILOHIJE ODLUČIO: Ispoštovaću mere, imam samo jedan zahtev!\n"UJEDINJENJE ILI SMRT": Pre 109 godina u Beogradu je osnovana jedna od najmoćnijih tajnih organizacija! Ovo su njene tajne!\nVUČIĆEVA IGRA: Već treći put se “povlači” sa čela SNS\nVLADA SRBIJE DONOSI VAŽNU ODLUKU: Ko će i kako moći da uđe u našu zemlju?!\nDA LI SE STRUKA TO POIGRAVA SA NAMA?! Dr Kon zapenio: Svaki dan biću u kafiću na Dorćolu, spremite aparate! (FOTO)\nVUČIĆ POKUŠAVA DA SE OTRGNE OD GAZDI SA ZAPADA?! Olbrajt i Engel udarili po predsedniku Srbije: Nećemo dozvoliti potkopavanje demokratije!\nSTARO 2 HILJADE GODINA: Srpsko selo u srednjem veku bilo jedino ucrtano na mapi sveta! Oko njega su se otimale velike sile!\nDA LI JE MOGUĆE: Ova fotografija dr. Kona je izazvala zgražavanje na društvenim mrežama! (FOTO)


Mikser M400ORAB Gorenje 673818 | Volim svoj dom\nOpis - Mikser M400ORAB Gorenje 673818\nMikser M400ORAB Gorenje 673818-Fantasričan mikser nove Gorenje Ora Ito kolekcije. Modernog, i pomalo neobičnog dizajna, predstavlja kvalitetan aparat za kuhinju namenjen modernim domaćicma. Sa 5 brzina i funkcijom automatskog izbacivanja metlica, postaje pravi mali pomoćnik pilikom miksovanja različitih sastojaka za pravljenje ukusnih kolača. Mikser Gorenje ima nastavke za mešanje napravljenje od nerđajućeg čelika.\nKarakteristike - Mikser M400ORAB Gorenje 673818


Zašto svet gori? | Energetski portal Srbije\nZašto svet gori?\n27.08. 2018 Vesti | Svet | Klimatske promene\nFoto: NASA/Goddard Spaceflight Center\nDobar deo planete trenutno gori.\nU Americi, divlji požari koji obaraju rekorde na zapadu zemlje su u jeku medijske pažnje. No, nova fotografija koju je objavila NASA pokazuje da je to samo delić ukupne slike i da trenutno svetom dominiraju požari.\nProgram NASA-e pod nazivom Worldview, skuplja fotografije sa satelita i tako skladišti niz važnih informacija o stanju planete Zemlje. U svojoj objavi NASA je naglasila da nisu nužno sve lokacije obojene crvenom bojom divlji požari .\n„Izgleda da je najveća koncentracija požara trenutno u Africi,“ javili su iz NASA-e. „Ovo bi moglo da bude rezultat vatri koje poljoprivrednici pale kako bi regenerisali zemljište i rešili se nepotrebne flore“. „Iako vatra pospešuje useve za ispašu, divlji požari takođe proizvode dim i narušavaju kvalitet vazduha,“ dodali su.\nSeverna i Južna Amerika, kao i Australija imaju rasprostranjene požare po svojoj teritoriji, neki od njih obaraju rekorde po površini koju zahvataju. Oni su posledica globalnog zagrevanja i suša koje su rezultat klimatskih promena. Pogrešno upravljanje šumama takođe je jedan od razloga. „Za velike predele severne i zapadne Australije sezona divljih požara došla je čitava dva meseca ranije. Prema Australijskom birou za meteorologiju, kako se planeta bude više zagrevala ovakvi nekontrolisani divlji požari postajaće sve učestaliji.\nIz NASA-e su javili da nemaju tačnu informaciju kolika površina zemlje je zahvaćena požarima.


Jugoslavija olimpijska velesila! - SPORTSKI ŽURNAL\nStanković pred Spartak: Pobede su penicil za sve\nVLAHOVIĆ NE MOŽE SAM: Empoli za dva minuta preokrenuo i slavio protiv Fiorentine (VIDEO)\nSelta u gostima slavila protiv Alavesa (VIDEO)\nKimih i dalje u izolaciji, odbio da primi vakcinu, u međuvremenu se zarazio\nTeodosić: I sudije su ljudi, a ljudi greše\nPoraz Uba u Trevizu na startu Lige šampiona\nŽelezničar završio takmičenje u Kupu CEV\nNa EP mogu da nastupe vakcinisani i igrači koji su preboleli koronu\nEvropo, vratile se Srpkinje: Veliki uspeh kadetkinja\nGraovac: Poljakinje nisu ekipa koja može da nas iznenadi\nKristina Liščević: Oporavak teče dobro, verujem da će sve biti kako treba\nNovak bez vakcine u Australiji? Preko Sidneja u Melburn!\nDejvis Kup: Srbija pobedila Austriju, Đoković lako osvojio drugi poen\nPROBLEMI ZA CRVENU FURIJU: Karlos Alkaraz pozitivan na korona virus\nOrlovi protiv Austrije na startu Dejvis kupa (16,00)\nPrva pobeda Šapca u Regionalnoj ligi\nVEČERAS DERBI PREMIJER LIGE U BEOGRADSKOJ GRUPI - Novi Beograd i Jug za sladokusce\nRadnički nadigrao Zvezdu i u Regionalnoj ligi, Partizan poražen od Herceg Novog\nRegionalna liga: Partizan pobedio Mladost, Zvezda slavila u Splitu\nSlobodan Branković novi kopredsednik Balkanske atletske federacije\nSnaga Zakona o sportu\nFormula 1 produžila ugovor sa stazom u Barseloni do 2026.\nJugoslavija olimpijska velesila!\n29 juli, 2021 4\nSportisti sa prostora bivše zajedničke države za pet dana osvojili 13 medalja, 6 zlatnih, 3 srebrna i 4 bronzana odličja\nZlato - Milica Mandić (Srbija) tekvondo +67kg\nZlato - Matea Jelić (Hrvatska) tekvondo -67kg\nZlato - Primož Roglič (Slovenija) biciklizam - vožnja na hronometar\nZlato - Benjamin Savšek (Slovenija) kanu na divljim vodama - slalom\nZlato - Distria Krasnići (tzv. Kosovo) džudo -48kg\nZlato - Nora Đakova (tzv. Kosovo) džudo -57kg\nSrebro - Tina Trstenjak (Slovenija) džudo -63kg\nSrebro - Damir Mikec (Srbija) streljaštvo 10m vazdušni pištolj\nSrebro - Dejan Georgievski (Severna Makedonija) tekvondo +80kg\nBronza - Tijana Bogdanović (Srbija) tekvondo -49kg\nBronza - Toni Kanaet (Hrvatska) tekvondo -80kg\nBronza - Tadej Pogačar (Slovenija) biciklizam - drumska trka\nBronza - Dušan Domović Bulut, Mihailo Vasić, Dejan Majstorović, Aleksandar Ratkov (Srbija) basket 3x3\nKad mogu Amerikanci i svi drugi da non-stop pominju koliko bi im SFRJ zagorčavala život na sportskim borilištima, što ne bismo i mi.\nPosle pet dana takmičenja na Olimpijskim igrama cifre su jasne.\nSFRJ (Srbija, Hrvatska, BiH, Slovenija, Severna Makedonija, Crna Gora, tzv, Kosovo) je osvojila 13 medalja, 6 zlatnih, 3 srebrne i 4 bronzane.\nGledajući plasman Jugoslavila bi bila 5! Olimpijska velesila!\n1. Japan 13 4 5 \n2. Kina 12 6 9\n3. SAD 11 11 9\n4. Rusija 7 10 6\n5. Jugoslavija 6 4 3\n6. Velika Britanija 5 6 5\n7. Južna Koreja 4 2 5\nGledajući ukupan broj medalja isto bi bili u vrhu.\n1. SAD 31\n2. Kina 27\n3. Rusija 23\n4. Japan 22\n5. Australija 16\n5. Velika Britanija 16\n7. Italija 17\n8. Jugoslavija 13\n9. Južna Koreja 11\n10. Holandija 11\nAko se gleda i bivši SSSR on bi bio brojčano neprikosnoven sa 38 medalja - 11 13 14 (Rusija 7-10-6, Estonija Gruzija 1-2-0, 1-0-1, Letonija 1-0-0, Uzbekistan 1-0-1, Turkmenistan 0-1-0, Kazahstan 0-0-3, Ukrajina 0-0-3).\nAko se gleda broj učesnika i tu je SFRJ među 15:\n1. SAD 613\n2. Japan 552\n3. Australija 478\n4. Nemačka 425\n5. Kina 406\n6. Francuska 398\n7. Velika Britanija 376\n8. Italija 372\n9. Kanada 371\n10. Rusija 328\n11. Španija 321\n12. Brazil 301\n13. Holandija 278\n14. Jugoslavija 258 (Srbija 86, Hrvatska 59, Slovenija 54, Crna Gora 33, tzv Kosovo 11, Severna Makedonija 8, BiH 7)\n15. Južna Koreja 236\n16. Novi Zeland 211\n17. Poljska 210\nNa Igrama u Riju 2016. je bilo i više "Jugoslovena":\n1. SAD 554\n2. Brazil 465\n3. Nemačka 425\n4. Australija 421\n5. Kina 413\n6. Francuska 399\n7. Velika Britanija 366\n8. Japan 338\n9. Kanada 314\n10. Italija 314\n11. Jugoslavija 310 (Srbija 103, Hrvatska 87, Slovenija 61, Crna Gora 34, BiH 11, tzv. Kosovo 8, Makedonija 6)\n12. Španija 306\n13. Rusija 282\nŠto se tiče naše države, ma kako se zvala kroz vremena, do sada je osvojila 114 olimpijskih medalja!\ncdurovic · 29 juli, 2021 02:32\nne pije vam vodu ovaj broj sportista.. npr. imate uracunate tri vaterpolo ekipe iz sfrj\nYugosloven · 29 juli, 2021 08:20\nSFRJ je uz sport bila i ekonomska, politička i vojna velesila. Zato su je stranci uz pomoć domaćih špijuna i rasturili.\nWertz · 29 juli, 2021 11:56\nБЛА, БЛА, ТРУЋ... Шта би било кад би било... Да баба има ону ствар била би деда, а не баба...\nРоманија гора · 29 juli, 2021 14:51\nНикад више Jugoslavija! Живјела Србија!!!\nPomama za napadačima Orlova: Juventus želi Mitrovića, Junajted odvodi Vlahovića\nArsenal siguran protiv NJukasla (VIDEO)\nRASTE INTERESOVANJE NA „JUŽNOJ PRUZI“ - Biće tesan i Čair za meč Dubočica - Partizan\nTrener TSC-a: Moramo da se vratimo neporaženi sa gostovanja Kolubari\nPreokret Napretka u Kragujevcu za četvrto mesto na tabeli\nStanojević: Poremetila nas je samo povreda Markovića, ništa drugo\nIranski golman u Ginisovoj knjizi rekorda, loptu rukom bacio 61,26 metara! (VIDEO)\nSP na dve godine, sve je realnije, Afrikanci jednoglasno za takvu ideju!


Uspeh za kampanje The Coca-Cola Company, Koncern Bambi i Ahold Delhaize na drugom Effie Awards Serbia\nNa drugom Effie Awards festivalu u Srbiji, u konkurenciji od ukupno 49 prijavljenih radova, kampanje kompanija The Coca-Cola Company i Koncern Bambi, koje potpisuje McCann Beograd u saradnji sa UM Beograd, osvojile su bronzana priznanja za efikasnost i ostvarenje poslovnih rezultata, dok je kampanja kompanije Ahold Delhaize finalista u kategoriji Retail-a.\nKampanja “Srbija je neXt inspiracija” za neXt i The Coca-Cola Company osvojila je Bronzani Effie. Na kampanji su radili timovi agencija McCann Beograd i UM Beograd. Koncern Bambi i Plazma Slana osvojili su Bronzani Effie za kampanju “Novo Plazma iskustvo” iza koje stoji McCann Beograd tim. Među finalistima takmičenja našla se i kampanja kompanije Ahold Delhaize za brend Maxi.\nEffie priznanja nagrađuju one kampanje koje su efektivne u pokretanju prodaje i povećanju prepoznatljivosti kompanija i brendova, i samim tim predstavljaju dokaz isplativosti uloženih sredstava ali i efektivnog kreativnog pristupa, koji zajedno podstiču poslovanje klijenata i povećavaju njihov udeo na tržištu.\n“Svi se mi trudimo da budemo što kreativniji, ali u tim procesima ne smemo da zaboravimo poslovne ciljeve i rezultate kompanija za koje stvaramo. Effie nagrada znači upravo to – da smo kreativnost stavili u službu biznisa, i postigli maksimalni efekat. Tada je to pravo, win-win partnerstvo, koje mi negujemo i nadograđujemo sa svojim klijentima u čitavom Adriatic regionu. Hvala njima na poverenju i hvala našem sjajnom timu“, rekao je Vladimir Dimovski, CEO McCann Adriatic.\n“Uspeh na Effie festivalu dokaz je naše strasti i motivacije da kreiramo fantastične stvari koje direktno doprinose poslovanju naših klijenata, menjaju kulturu i pomeraju tržište. Ali ono što ovo priznanje razlikuje od većine drugih i što ga čini posebno vrednim, jeste to što nagrađuje timski rad klijenta i svih agencija koje učestvuju u projektu“, rekla je Katarina Pribićević, direktorka strateškog planiranja u agenciji McCann Beograd.\nBiljana Kolaković, regionalna direktorka medijske agencije UM, rekla je: “UM je izuzetno ponosan na ovaj uspeh. Naša najveća snaga je u partnerskom odnosu sa našim klijentima i velikom znanju, iskustvu, znatiželji i entuzijazmu naših zaposlenih. Radujemo se Effie 2019.”\nJovana Petrović, regionalni menadžer usluživanja klijenata medijske agencije UM Beograd, naglasila je: “Posebna je čast kada kampanja dobije Effie nagradu jer činjenica da njene učinke ocenjuju najstručniji ljudi iz industrije čini naš rad prepoznatim i cenjenim. Ovo je velika čast za agenciju UM, a glavni ključ uspeha je zapravo poverenje koje nam klijenti ukazuju. Jedino partnerski odnos može da dovede do uspeha i to je ono na čemu uporno radimo, a nagrade to i dokazuju.“\nEffie procenjuje efektivnost reklamnih kampanja prema svetskim merilima i odaje priznanje snažnim idejama koje su ostvarile ciljeve klijenata i brendova. Upravo ova priznanja najbolji su pokazatelj da se ulaganje u marketing i advertajzing isplati i da donosi značajne rezultate za poslovanje klijenata. Uspeh agencija McCann i UM Beograd nastavak je uspeha McCann Worldgroup mreže, koja je proglašena za najefektivniju kreativnu agencijsku mrežu u 2018. godini prema globalnom Effie Indeksu.


Faktor | Selimić: Vlast u KS je sav novac koji pripada radnicima u zdravstvu zadržala za sebe\n13.07.2021. / 18:11\nPredstavnici Sindikata radnika u zdravstvu Kantona Sarajevo danas su sa Harisom Vranićem, ministrom zdravstva u Vladi KS, trebali parafirati svaku stranicu Granskog kolektivnog ugovora, a potom ga dostaviti Vladi KS.\nNo, to se nije dogodilo, a umjesto toga, prema riječima prim. dr. Ede Selimića, predsjednika Sindikata, "desio se neki sastanak vladajućih," pa je Vranić pred sindikalce došao sa stavom da se ponovo prave neke finansijske projekcije.\nPreko leđa 6.500 nedoktora prelama se sve\n- Valja napomenuti da sa doktorskim lobijem ni na jednom nivou, nikada, niko ni iz jedne koalicije nije pravio nikakve projekcije. U Kantonu Sarajevo 26,57 posto doktora povlači 41,59 posto novca za plaće, dok 73,43 posto nedoktora povlači 58,41 posto iz iste kase novca za plaće. Ta famozna administracija, koje je 17,60 posto od ukupnog broja zaposlenih u zdravstvu KS, povlači 12,97 posto novca za plaće i nije ih zaposlio sindikat nego oni koji su bili ili su na vlasti – navodi Selimić.\nDodaje da se preko leđa 6.500 nedoktora u Kantonu Sarajevo prelama to što već 27 godina nema normativa rada, odgovarajućih sistematizacija radnih mjesta, platnih razreda, to što Zavod zdravstvenog osiguranja KS finansira dvije ustanove čiji su osnivači sa federalnog nivoa, što kredit sa KCUS-a vraća Fond, što troškovi specijalizacija idu iz Fonda, što nema jedinstvenog pravilnika o radnom vremenu na KS...\n- Ne mogu se oteti utisku da imamo posla sa ljudima koji su sa druge strane ljudskih vrijednosti. Pravednu, zakonitu borbu za svoja prava nastavit ćemo jer je Sindikat radnika u zdravstvu KS sindikat sa karakterom – poručio je Selimić.\nU međuvremenu, kako kaže Selimić, odustali su od svega.\n- Čak i satnica iz 2017. godine, koju smo mi izborili sa Vladom tadašnjeg premijera Konakovića od 2,60 KM, sada koriste svi uposlenici u zdravstvu KS koji se finansiraju preko Zavoda zdravstvenog osiguranja KS. Ostali smo pri jedinom zahtjevu, a to je usklađivanje koeficijenata sa onima koji su bili od 2007. godine – objasnio je ranije za Faktor Selimić.\nGrađani sa 16,5 posto finansiraju zdravstvo\nSvoja prava radnici u zdravstvu KS do sada su tražili na četiri protesta ispred zgrade Vlade KS, na dva tokom 2019. - 7. oktobra i 19. decembra, treći je održan 9. jula. prošle, a četvrti 10. juna ove godine.\n- Četiri puta smo do sada izlazili na proteste, ali oni koji su sa druge strane ljudskih vrijednosti, to ignorišu. Mjesecima ignorišu i naš štrajk. U međuvremenu "koalicije se mijenjaju kao čarape," prelaze iz stranke u stranku. No, to je naša zbilja. Svakodnevno se pitam šta to vlast u KS ima u sebi da ignoriše prava 6.500 ljudi, koji su na svojim leđima prethodnih mjeseci nosili koronu i borbu protiv korone – ističe Selimić.\nKaže da je vlast sav novac, koji pripada radnicima u zdravstvu, zadržala za sebe.\n- 2020. godine novac ovih ljudi, koji nisu dobili ono što im zakonom pripada, vlast je iskoristila za plaćanje onoga što je trebalo u borbi protiv COVID-19. To se nastavlja i u ovoj godini. Pitamo, šta radite sa tim novcem, ko vam je dozvolio kako da ga usmjeravate, jer u Skupštini KS i Zavodu zdravstvenog osiguranja KS ne postoji nikakvo vijeće korisnika zdravstvenih usluga, vijeće ljudi koji vam daju 12,5 posto iz svoje plaće svaki mjesec. Tamo neka Vlada i Skupština odlučuju šta će sa tim novcem, pritom to nije njihov novac, nego građana koji svaki mjesec iz plaća daju 12,5 posto plus poslovac četiri i po posto. To znači da građani sa 16,5 posto svaki mjesec sami finansiraju svoje zdravstvo, ali tamo neko treći odlučuje šta će i kako će sa tim parama – napomenuo je Selimić.\nEdo Selimićradnici u zdravstvuVlada KSHaris VranićGranski kolektivni ugovor\nRanko Debevec: Disciplinski postupak protiv mene je montiran


Murinjova poruka Junajtedu i Sitiju: Samo vi trošite... | BN\nMurinjova poruka Junajtedu i Sitiju: Samo vi trošite...\n...ja sam zamenio golmana i napadača i opet ću biti bolji! Trener Čelsija pričao i o Polu Pogbi, Džonu Stounsu, ali i Teriju, Ivanoviću...\nFudbal 19.07.2015 | 22:40\nDugo je ćutao, ali kad se Žoze Murinjo oglasi onda se sve trese. Makar govorio iz Australije. Iz Melburna, gde se Plavci spremaju za narednu sezonu, trener Čelsija je između redova kritikovao megalomansku politiku njegovih glavnih rivala za titulu u Premijer ligi (Mančester Sitija i Mančester junajteda) i mada i njegog gazda, Roman Ambramovič, može da kupi praktično koga hoće, istakao da mu ovog leta neće rasipati novac.\nČak ni za igrača koga je hteo još u prethodnom prelaznom roku, Pola Pogbu iz Juventusa.\n„Mislim da su svi klubovi Evrope zainteresovani za Pogbu, međutim, neke stvari možete da uradite, neke ne. Na primer, ja volim Ajfelov toranj, ali ne mogu da priuštim sebi da ga imam u dvorištu. Ne mogu čak da imam ni kopiju Ajfelove kule iz Las Vegasa. Čini nam se da Čelsi ima način da unapredi igru bez pomoći sa strane“, poručio je Murinjo.\nPrvak Engleske je za sad doveo Asmira Begovića iz Stouka (12.000.000 evra) i Brazilca Nejtana iz Atletiko Paranesea (4.5000.000), dok je na pozajmicu stigao Radamel Falkao. Naredna meta je Džon Stouns, 21-godišnji štoper Evertona koga Murinjo vidi kao zalog za budućnost. Najpre je ponudio Karamelama 29.000.000 evra, pa je odbijen, a zatim je podigao ponudu na 37.000.000 evra.\n„Poslali smo ponudu Evertonu i sve što radimo činimo u periodu predviđenom za transfere. To znači da do 1. septembra bilo kod od naših igrača može da dobije ponudu, ali i da mi imao pravo da pošaljeno ponudu na adresu drugog kluba. Sve dok sa Gudisona ponavljaju „ovu ponudu ne prihvatamo, mi možemo da je poboljšamo. Za jednu funtu, za deset funti... Sve dok jednog dana Roberto Martinez ili predsednik Evertona na kažu „Stouns nije na prodaju“ imamo pravo da podižemo ponude“.\nMurinjo je pre dve godine počeo drugi mandat na klupi Čelsija, minulog leta odlučio da ne produži saradnju sa Frenkom Lampardom i mada se u početku ta informacija nikom nije dopala menadžer Plavaca sad likuje nad potezom koji je povukao.\n„Pre pet ili deset godina svaki navijač Čelsija bi rekao: „ne mogu da zamislim da osvojmo titulu bez Frenka Lamparda“. A onda smo to uradili bez najboljeg igrača, ili jednog od najboljih, kojeg smo imali u poslednjoj deceniji. Niko nije nezamenjiv. Tačno, teško je zameniti takvu veličinu, ali moguće je vremenom, dobrim radom, dinamikom i opcijama pronaći rešenje. Dakle, bili smo šampioni bez Lamparda, bili smo šampioni uprskos činjenici da je Peter Čeh branio samo šest od 38 prvenstvenih utakmica i zato, jednog dana kad Teri završi karijeru, a nadam se da to neće biti naredne sezone, želimo da stvorimo situaciju u kojoj je moguće zameniti ga“.\nMurinjo ne krije da pokušava da odbrambenoj liniji ubrizga svežu krv.\n„Trenutno imamo trojicu štopera, od toga su dvojica starija od 30 godina (Džon Teri i Geri Kejhil). Želieli bismo da imamo dvojicu mlađih od 25, kako bismo bili sigurni za narednih deset goidina, međutim, nismo očajni, ne moramo pod hitno sad da ih dovedemo, jer imamo Terija, Kejhila i Zumu, ali i Baneta Ivanovića koji može da pokrije poziciju centralnog defanzivca“.\nDok je on ukupno potrošio manje od 20.000.000 evra, ostali na sve načine pokušavaju da ojačaju timove ne bi li bili što konkurentniji u trci za šampionskim peharom, pa je tako Mančester junajted doveo Bastijana Švajnštajgera, Memfisa Depaja, Morgana Šnajderlina i Matea Darmijana (ukupno 99.000.000 evra), a Mančester Siti Rahima Sterlinga, Fabijana Delfa i Patrika Robertsa (89.000.000 evra).\n„Iz godine u godinu tržište je sve više preduvano ciframa koje se plaćaju za obeštećenja. Ovog leta svi pričamo: pogledajte koliko je plaćen Sterling (68.000.000 evra), a sledećeg će biti još gore. Neko će narednog leta da plati 75.000.000 evra. U fudbalu jedne sezone imate finansijski fer plej, a naredne imate one koji driblaju finansijski fer plej. Da se razumemo, nisam protiv kupovine, razumem i prihvatam da se ostali pojačavaju. Naravno, više bih voleo kad bi oni kupovali loše ili kad ne bi kupovali uopšte, ali kako na to ne mogu da utičem, onda me to i ne uznemirava. Zapravo, ja sam srećan što sam u prilici da se borim sa pomenutim izazovom. Zato sam i rekao igračima da smo mi i dalje isti tim, a drugi nisu. Drugi troše, kupuju da bi bilo bolji od nas, a mi ostajemo isti, samo zamenimo golmana za golmana i napadača za napadača i to je to“, apostrofirao je Murinjo odlaske Petera Čeha i Didijea Drogba i činjenicu da je na njihova mesta doveo Begovića i Falkaa.\nNa kraju, Murinjo je ponovio da vidi sebe u na Stamford bridžu i narednih godina. Aktuelni ugovor mu ističe na leto 2017, ali nema sumnje da će ga produžiti.\n„Prvi put u karijeri gledam na fudbal drugačije, želim što duže da ostanem u klubu. Ranije sam imao na umu da idem u različite države, da se okušam u različitim ligama, a sad sam fokusiran na Čelsi, hoću da ostanem i pre ili kasnije ću potpisati novi ugovor sa klubom. Mogu li da budem bolji trener nego lane? Mogu li igrači da budu pojedinačno bolji? Mogu li mladi da igraju kvalitetnije? Mogu li i stariji poput Terija i Ivanovića više nego minule sezone...? Vidite, odanost je važna stavka u životu, a fudbal je život. Zato, ne mogu tek tako da izbacim iz kluba nego ko je dao celog sebe za Čelsi prošle sezone. I za fudbalere je važno da osete kako sam im privržen“, rekao je Žoze Murinjo.


Bivši kapovci: Blokiraćemo magistralu u ponedjeljak, Đukanović nas u ovo gura\n„U četvrtak ćemo imati odgovor Vlade. I dalje nastavljamo sa protestima i niko neće odustati od ovoga. Ukoliko u četvrtak ne dođe do realizacije na sjednici Vladi, mi smo u ponedjeljak na Smokovcu, gdje ćemo tri sata obustaviti saobraćaj“,\n95 pregleda\t244 komentar(a)\nProtest KAP, Foto: Zoran Đurić\n30.08.2016. 17:34h Ažurirano: 30.08.2016. 17:34h\nBivši radnici Kombinata aluminijuma (KAP), koji zahtijevaju isplatu otpremnina, blokiraće u ponedjeljak saobraćaj na Smokovcu, ukoliko im Vlada u četvrtak ne ispuni zahtjeve.\nNikola Raković, predstavnik penzionera KAP-a koji su jutros pokušali nasilno da uđu u zgradu Skupštine, kazao je nakon razgovora sa predsjednikom parlamenta, Darkom Pajovićem, da se protesti nastavljaju i da će bivši radnici čekati do četvrtka.\n„U četvrtak ćemo imati odgovor Vlade. I dalje nastavljamo sa protestima i niko neće odustati od ovoga. Ukoliko u četvrtak ne dođe do realizacije na sjednici Vladi, mi smo u ponedjeljak na Smokovcu, gdje ćemo tri sata obustaviti saobraćaj“, kazao je Raković.\nOn je naveo da im je Pajović kazao da će se založiti za njihov problem i da će Vlada u četvrtak raspravljati o njihovim zahtjevima.\n„Vjerujemo u napore koje će predsjednik Skupštine da napravi prema Vladi, ali nastavljamo okupljanja“, rekao je Raković.\nBivši radnici KAP-a pokušali su jutros da na silu uđu u Skupštinu, predvođeni poslanikom Demokratskog fronta (DF), Jankom Vučinićem, ali ih je policija spriječila u tome. Vučinić i pregovarački tim bivših radnika Kombinata aluminijuma, ušli su nakon toga u Skupštinu da razgovaraju sa Pajovićem.\nRaković je rekao da su Pajoviću iznijeli svoje probleme i pobrojali institucije preko kojih su pokušali da ih riješe.\nOn je naveo da je Zakon o izmirenju obaveza prema radnicima KAP-a Skupština usvojila u julu prošle godine kao lex specialis, kao i da je u Zakonu o budžetu tačno predviđeno koliko novca pripada kojem penzioneru.\nPenzioneri su prvobitno protestovali ispred zgrade Ministarstva finansija, da bi od početka maja blokirali podgorički bulevar Svetog Petra Cetinjskog. Za isplatu 420 penzionera KAP-a potrebno je 5,45 miliona EUR.\nRaković je saopštio da je premijer Milo Đukanović taj koji bivše radnike "gura u sve ovo i igra se sa njihovim živcima".\n„Đukanoviću, izađi kao predsjednik Vlade bez davanja zaduženja određenim ministrima. Tražimo od Đukanovića da poštuje donešene zakone“ poručio je Raković.\nVučinić je prije ulaska u Skupštinu zamolio predstavnike policije da se sklone i da ga puste da zajedno sa bivšim radnicima uđe mirno u Skupštinu.\n„Zamolio bih vas da se pomaknete i omogućite meni i narodu da uđemo u Skupštinu da nastavimo protest. Laž je da smo došli da pravimo nasilje i rušimo. Ovo iza mene je radnička sitotinja kojoj novac treba za liječenje“, kazao je Vučinić.\nUP: Policijski službenici spriječili nasilni ulazak bivših radnika KAP-a u Skupštinu\nIz Uprave policije saopšteno je da su pripadnici MUP-a danas, vršeći poslove iz svoje nadležnosti, spriječili nasilni ulazak oko 150 lica – bivših radnika KAP-a u štićeni objekat – objekat Skupštine Crne Gore u Podgorici, prilikom čega su, s obzirom da su se osobe oglušile o upozorenja, upotrijebili najblaža sredstva prinude propisana Zakonom o unutrašnjim poslovima – fizičku snagu odnosno potisikivanje mase i ručni sprej.\n"Naime, bivši radnici KAP-a su danas, kao i danima unazad, održavali protesno okupljanje ispred objekta Skupštine, a u vezi sa zahtjevima koji se odnose na prava iz radnog odnosa. Iako je nadležni Centar bezbjednosti Podgorica, zbog neispunjavanja zakonskih uslova za to, donio rješenje o zabrani održavanja današnjeg okupljanja, policijski službenici nisu ova lica uklonili sa platoa ispred Skupštine već su im dozvolili da iskažu svoje stavove uprkos zabrani, pod uslovom da skup protekne mirno, u namjeri da zbog održavanja skupa koji je zabanjen nadležnom sudu podnesu prekršajnu prijavu protiv predstavnika organizatora skupa", navodi se u saopštenju Uprave policije.\nU saopštenju se dodaje da je oko 150 bivših radnika KAP-a danas, oko 10,30 časova, pokušalo da nasilno uđe u objekat Skupštine koji je inače štićeni objekat, i to nakon što ih je poslanik Demokratskog fronta Janko Vučinić pozvao da to urade.\n"Budući da su se lica koja su pokušala da nasilno uđu u objekat Skupštine oglušila o upozorenja policijskih službenika da to ne rade, službenici Sektora za obezbjeđenje ličnosti i objekata, koji su zaduženi za obezbjeđivanje ovog štićenog objekta, su u tome pokušali da ih spriječe upotrebom fizičke snage na način što su pokušali da potisnu masu sa ulaza u objekat Skupštine. S obzirom da se upotrebom fizičke snage nije mogla izvršiti službena dužnost, policijski službenici su upotrijebili i ručni sprej sa nadražujućim dejstvom, nakon čega je službena radnja izvršena odnosno nakon čega je onemogućen nasilni ulazak u objekat Skupštine", navodi se u saopštenju.\nIz Uprave policije je saopšteno da Zakon o unutrašnjim poslovima inače propisuje da se u ovakvim situacijama postupa prvo tako što se da upozorenje, a potom se primjenjuje fizička snaga pa zatim upotrebljava ručni sprej, što su policijski službenici u potpunosti ispoštovali. "Primijenjena su dakle dva najblaža sredstva prindue, dok ostala sredstva prinude nisu upotrijebljena."\nSaopšteno je da su nakon ovog događaja, tri predstavnika okupljenih bivših radnika KAP-a ušla u zgradu Skupštine na sastanak, nakon kojeg se oko 11,15 časova masa razišla i nije bilo daljih incidenata.\n"O događaju je obaviješten državni tužilac u Osnovnom državnom tužilaštvu u Podgorici, sa kojim su konsultacije u toku i koji će se izjasniti da li u radnjama ovih lica ili odgovornih lica – predstavnika bivših radnika KAP-a ima elemenata bića krivičnog djela čije se gonjenje preduzima po službenoj dužnosti. Službenici CB Podgorica će protiv organizatora današnjeg okupljanja svakako nadležnom sudu podnijeti prekrašajnu prijavu, budući da je skup održan uprkos rješenju o zabrani održavanja javnog okupljanja", navodi se u saopštenju.\nDodaje se da je zbog nadražujućeg dejstva ručnog spreja medicinsku pomoć u Urgentnom bloku Kliničkog centra zatražilo nekoliko građana i jedan policijski službenik.\n"Policijski službenici su u ovoj situaciji primijenili zakone na osnovu kojih su dužni da preduzimaju aktivnosti iz svoje nadležnosti i ubuduće će sprovoditi mjere i radnje shodno ovlašćenjima kako bi održali stabilan javni red i mir i kako bi onemogućili i spriječili napad na policijske službenike, lica koja se shodno zakonu štite i štićene objekte", saopšteno je iz Uprave policije.\nNikola Rakovićradnici KAP-a\n23.05. 06:37 h\t36411\n23.05. 06:15 h\t32280\n23.05. 13:55 h\t30747\n23.05. 11:11 h\t27835\n23.05. 12:17 h\t18404


eKapija | Amir Sušić, direktor Rudnika soli "Tuzla" - Ulažemo 4,5 mil KM u tri nove bušotine i transportne sisteme\nIzvor: eKapija | Četvrtak, 17.03.2016.| 13:29\nAmir Sušić, direktor Rudnika soli "Tuzla" - Ulažemo 4,5 mil KM u tri nove bušotine i transportne sisteme\nSudeći po rezultatima koje je Rudnik soli "Tuzla" postigao u prošloj godini, a to je rekordna proizvodnja u posljednjih 20 godina, pred tuzlanskim rudnikom je perspektivna godina, ali i budućnost. Amir Sušić, direktor Rudnika soli "Tuzla" kaže da je za ovu godinu planirana veća proizvodnja za oko 16%, ali da su dugoročne potrebe potrošača još veće.\nOsim investiranja u nove bušotine i sisteme za transport slane i tehnološke vode, Rudnik u ovoj godini planira da krene geološka istraživanja na lokalitetu Rasovca, a od 2017. očekuju i prva bušenja.\nU intervjuu za portal "eKapija" direktor Rudnika soli "Tuzla" je iznio i svoj stav o mogućem skladištenju plina u bušotinama rudnika, a što je priča koju je nedavno ponovo aktuelizovala firma "BH-Gas".\neKapija: Prošle godine ste imali rekordnu proizvodnju u posljednje dvije decenije. Kako ste postigli te rezulatate i koliki efekat će imati na dugove od ranije?\n- Prošle godine smo ostvarili proizvodnju od 2.847.000. m3 slane vode što je za 2,87% više od plana i predstavlja najveću proizvodnju u posljednjih 20 godina. Naši potrošači slane vode, fabrika sode "Sisecam soda Lukavac" i "Solana Tuzla", uspjeli su se izboriti na tržištu i plasirati svoje proizvode, dok smo se mi uspjeli izboriti na ležištu da obezbijedimo ove količine.\nOvo je sigurno veliki uspjeh svih zaposlenih na rudniku da uz dobro planiranje i sinhronizovanje svih aktivnosti od strane Uprave Rudnika soli ostvarimo ovakav uspjeh.\neKapija: Koje ste značajne investicije sproveli tokom 2015?\n- Tokom 2015. godine smo investirali oko 4,6 mil KM, od čega najviše u dvije istražno-eksploatacione bušotine. Osim ovoga, investirali smo i u sisteme za transport slane vode, čime smo povećali propusnu moć cjevovoda, kao i u objekat rezervoara slane vode sa pumparnicom koja se nalazi neposredno na eksploatacionom polju.\neKapija: Kakvi su planovi na polju ulaganja za 2016?\n- U 2016. godini smo planirali investirati oko 4,5 mil KM. Ove godine bušimo tri istražno-eksploatacione bušotine, tako da one čine najveći dio investicija. Osim ovoga, investiraćemo ponovo u transportne sisteme slane vode, kao i u transportne sisteme tehnološke vode. Preostala sredstva se odnose na druga stalna ulaganja.\neKapija: Ranije ste navodili da su uskoro moguća bušenja na lokalitetu Rasovca. Dokle se stiglo sa tim planovima?\n- U planu poslovanja za 2016. godinu predviđena su sredstva za nastavak istraživanja na ovom lokalitetu koja su započeta prije 30 godina. Ove godine idemo sa geofizikom, a naredne planiramo započeti i bušenje istražnih bušotina.\neKapija: Firma "BH-Gas" je ponovo aktuelizovala priču o skladištenju plina u bušotinama u rudniku soli Tetima. Grad Tuzla je izričito protiv toga, dok drugi smatraju da je u komorama najpovoljnije skladište. Koji je Vaš stav i šta očekujete povodom toga?\n- Ovdje struka nije rekla svoje i nažalost, niko je i ne pita ništa. Oko trećina svjetskih skladišta ugljikovodika su u ležištima soli i smatraju se najsigurnijim skladištima. Ovo su strateške stvari i sigurno ih tako treba i posmatrati. Neophodno je prvo dokazati da li se može i pod kojim uslovima skladištiti plin, pa tek onda dalje donositi odluke ili zaključke.\neKapija: Ima li rizika u toj ideji i da je zaista opasna za tlo Tuzle?\n- Ukoliko bi se dokazalo da se plin može skladištiti, zaista ne postoje nikakvi rizici kako za tlo, tako i po građanstvo.\neKapija: Na koji način planirate da sanirate gubitke iz prethodnih godina?\n- Mi smo još od prošle godine započeli postupak finansijske konsolidacije, a sve u skladu sa zakonskom regulativom. Dugovanja se odnose na električnu energiju i doprinose prema zavodima zapošljavanja i zdravstvenog osiguranja. Dugovanja prema "Elektroprivredi BiH" smo gotovo izmirili, ali su sporne kamate zbog neredovnog plaćanja. Mi se nadamo da će Nadzorni odbor EP BiH kamate uskoro otpisati, a dug od 130.000 KM bismo platili u roku od 30 dana.\nŠto se tiče dugovanja za doprinose, mi smo obavili sve neophodne radnje kako bi Zavod zapošljavanja i Zavod zdravstvenog osiguranja ušli u vlasničku strukturu Rudnika, kako je i predviđeno Zakonom o finansijskoj konsolidaciji.\neKapija: Šta mislite kakva je budućnosti Rudnika soli "Tuzla" i koji su glavni zadaci za ovu godinu?\n- Budućnost rudnika je neupitna i ona je perspektivna. Za ovu godinu je planirana veća proizvodnja za oko 16 % u odnosu na prošlu godinu. Prema dugoročno iskazanim potrebama naših potrošača za naredni period ove potrebe će biti još veće. Samo sa tog aspekta, a on je jedan od najvažnijih, rudnik ima perspektivu. Što se tiče glavnih zadataka, njih sam već istakao, a to su investicije i nastavak istraživanja na lokalitetu Rasovca.\nSolana d.d Tuzla\nAmir Sušić intervju\nskladištenje plina u rudniku soli Tetima\nposlovanje Rudnika soli Tuzla\ninvesticije Rudnika soli Tuzla\nrudnik soli Tetima\nproizvodnja slane vode\neksploatacija slane vode\nproizvodnja soli Tuzla


20.05.2021. / 12:49\nZa 35 miliona KM mogu se kupiti vakcine za četvrtinu stanovnika ili udžbenici za sve osnovce u Srpskoj, i to u iduće tri godine.\n21.04.2021. / 16:00\nEvropska unija (EU) plaća 15,5 evra po dozi vakcine kompanija Pfizer-BioNTech, navodi se u prvom ugovoru potpisanom sa dvije kompanije.\n11.04.2021. / 10:50\nBanka HSBC i Azijska banka za razvoj (ADB) obezbjediće zajedničko finansiranje od 300 miliona dolara kako bi pomogle azijskim lancima snabdjevanja da povećaju proizvodne kapacitete za vakcine protiv kovida 19\nVlada SAD zaustavila je rad fabrike u Baltimoru, u kojoj je uništeno 15 miliona doza vakcine “Johnonson&Johnson”\nSvi putnici koji su vakcinisani dvjema dozama vakcina, nezavisno o tome je li ga odobrila Evropska agencije za lijekove od sutra će moći prelaziti hrvatsku granicu.\n30.03.2021. / 13:00\nVišković je rekao da je Srpska uplatila 500.000 vakcina, koliko je potrebno za vakcinisanje oko 50 odsto stanovništva.\nNakon što je za svoje zaposlene obezbijedila vakcinaciju protiv sezonskog gripa, kompanija m:tel je odlučila da pokloni i 590 doza ovih vakcina Institutu za javno zdravstvo RS\nVlada RS uplatila ukupan iznos za 400.000 doza vakcina\n15.12.2020. / 15:10\nVlada RS izvršila je uplatu preostalih 5.782.369.46 KM radi ispunjavanja obaveze iz člana 4. Sporazuma o međusobnim pravima i obavezama u vezi sa nabavkom vakcine


Dijalektika sekularizacije | Granice multikulturalizma\nNASLOVNE STRANE SRPSKE ŠTAMPE 26. APRILA 2018. GODINE\nSERGEJ RJABKOV: RUSIJA POZIVA SVE ZEMLjE DA UČINE SVE ŠTO JE U NjIHOVOJ MOĆI DA SAČUVAJU IRANSKI NUKLEARNI SPORAZUM\nSTEJT DEPARTMENT: IZVRŠIĆEMO PRITISAK NA NATO SAVEZNIKE, NAROČITO NA NEMAČKU, DA POVEĆAJU BUDŽETE ZA VOJSKU\nJERMENIJA: OPOZICIJA NAJAVLjUJE NASTAVAK PROTESTA, ŠTRAJKOVA I BLOKADE DO KONAČNE SMENE VLASTI\nEU I UN IZRAZILI PODRŠKU SUVERENITETU I TERITORIJALNOM INTEGRITETU SIRIJE\nDUŠKO MARKOVIĆ: BILBORDI U BUDVI KOJI TVRDE DA JE SRPSKA VOJSKA 1918. GODINE BILA OSLOBODILAČKA SU FALSIFIKOVANjE ISTORIJE - TO NEĆEMO DOZVOLITI\nŽELjKO MITROVIĆ: NE PLANIRAM DA PRODAJEM TV PINK\nKURIR: DUŠAN VUJOVIĆ NAPUŠTA FUNKCIJU MINISTRA FINANSIJA - NA NjEGOVO MESTO DOLAZI SINIŠA MALI\nEMANUEL MAKRON U KONGRESU SAD: EKSTREMNI NACIONALIZAM JE OPASNOST - NATO I UN MORAJU DA DELUJU INAČE ĆE PRESTATI DA POSTOJE\nMILORAD DODIK: REPUBLIKA SRPSKA IMA DOBRE ODNOSE SA RUSIJOM I NjENIM RUKOVODSTVOM\nTEODOR MERON: PRAVOSNAŽNA PRESUDA RADOVANU KARADŽIĆU DO KRAJA 2018. GODINE\nJENS STOLTENBERG: ĐUKANOVIĆ JE DAO VELIKI DOPRINOS ULASKU CRNE GORE U NATO - ŽELIM MU USPEŠAN MANDAT\nPočetna strana > Rubrike > Savremeni svet > Granice multikulturalizma > Dijalektika sekularizacije\nsreda, 30. april 2008.\nDijalektika sekularizacije (1)\nKenterberijski nadbiskup je preporučio britanskim zakonodavcima da prihvate neke elemente šerijatskog prava, one vezane za porodična pitanja, i da ih primene na muslimane u Britaniji; francuski predsednik Sarkozi je za 4 000 povećao broj policajaca u zloglasnim pariskim predgrađima koja su poznata po ispadima mladih Alžiraca; osmoro Turaka, od toga četvoro dece, poginulo je požaru u Ludvigshafenu; iako još nije otkriven uzrok požara, turski mediji su reagovali s velikom zabrinutošću i gnevom, turski premijer je tokom posete Nemačkoj posetio mesto požara, i posle toga je u Kelnu nastupio na način koji nije pomogao smirivanju situacije, (2) što je onda, zauzvrat, izazvalo oštre reakcije u nemačkoj štampi. Sve su ovo vesti koje smo mogli da čujemo tokom jedne sedmice u ovoj godini. One pokazuju koliko su navodno sekularna društva nestabilna – i koliko se ozbiljno nameće pitanje da li možemo, i u kom smislu, govoriti o postsekularnim društvima.\nDa bi neko društvo moglo da postane "postsekularno", ono prethodno mora da prođe kroz fazu "sekularnosti". Dakle, taj sporni izraz može da se odnosi samo na dobrostojeća evropska društva i na zemlje poput Kanade, Australije i Novog Zelanda, što znači na zemlje u kojima su građani tokom vremena polako gubili vezu sa religijom, da bi od kraja Drugog svetskog rata ta veza dodatno drastično popustila. U tim zemljama je uglavnom raširena svest o sekularizaciji društva. Međutim, ako upotrebimo merila koja sociologija religije obično koristi, onda možemo reći da se versko ponašanje i verska ubeđenja domaćeg stanovništva u međuvremenu nisu toliko promenila da bi na osnovu njihovog opisa bilo opravdano ta društva nazvati "postsekularnim". Kod nas trendovi udaljavanja vernika od crkve, i pojava novih duhovnih oblika religioznosti, ne uspevaju da kompenzuju opipljive gubitke koje su pretrpele velike religijske zajednice. (3)\nA ipak, neke promene na globalnom planu i veoma vidljivi sukobi koji se rasplamsavaju zbog verskih pitanja, dovode u pitanje tu tvrdnju da religija gubi na relevantnosti. Među sociolozima je sve manje pristalica – jedno vreme nesporne – teze da postoji veza između modernizacije društva i sekularizacije stanovništva. (4) Razmotriću tri pretpostavke na kojima počiva ta teza.\nKao prvo, naučno-tehnički progres zahteva antropocentrično razumevanje celine sveta koji je "raščaran" budući da se može kauzalno objasniti; naučno prosvećena svest teško ide zajedno sa teocentričnim i metafizičkih slikama sveta. Kao drugo , u procesu funkcionalne diferencijacije društvenih podsistema, crkve i verske zajednice gube uticaj na pravo, politiku i javno blagostanje, kulturu, obrazovanje i nauku; one se ograničavaju na svoju genuinu funkciju upravljanja "religijskim dobrima" ("dobrima" vezanim za spasenje duše, milost i slično), pretvaraju upražnjavanje religije u manje ili više privatnu stvar i generalno gube značaj na javnoj sceni. I konačno, kako društva prestaju da se oslanjaju na agrar i postaju sve više industrijska i postindustrijska, tako raste nivo blagostanja i socijalne sigurnosti; sa smanjivanjem rizika i sve većom egzistencijalnom sigurnošću nestaje i potreba pojedinaca za praksom koja počiva na obećanju da je kroz komunikaciju sa "onostranom", to jest kosmičkom silom, moguće obuzdati kontingence kojima se inače ne može upravljati.\nIako se čini da razvoj događaja u evropskim državama blagostanja potvđuje tezu o sekularizaciji, među sociolozima ona je sporna već više od dvadeset godina. (5) U okviru ne potpuno nezasnovane kritike eurocentrički sužene vizure pominje se čak "kraj teze o sekularizaciji". (6) Amerika je dostigla vrhunac modernizacije, a u njoj se ne smanjuje vitalnost verskih zajednica, niti opada broj vernika i verski aktivnih građana, te se ona već odavno smatra za važan izuzetak u trendu sekualizacije. Međutim, naoružani novim saznanjima koje pruža globalno prošireni pogled na druge kulture i svetske religije, možemo reći da Amerika danas pre izgleda kao normalan slučaj. Ako krenemo s ovog revizionističkog stanovišta, čini se da pre događaji u Evropi, i njen zapadnjački racionalizam koji bi trebalo da bude uzor za ostatak sveta, predstavljaju neki zaista poseban put. (7)\nTri, delimično preklopljena fenomena, doprinose stvaranju utiska da, gledano globalno, dolazi do "resurgence of religion". To su misionarsko širenje velikih svetskih religija (a), njihovo fundamentalističko zaoštravanje (b) i politička instrumentalizacija njihovih potencijala za nasilje (Gewaltpotentiale) (c).\n(a) O vitalnosti religije svedoči to što u svim verskim zajednicama i crkvama jačaju ortodoksne, ili barem konzervativne grupe. To važi za hinduizam i budizam koliko i za tri monoteističke religije. Upadljivo je širenje etabliranih religija u Africi i u zemljama istočne i jugoistočne Azije. Uspeh misija očigledno delom zavisi i od fleksibilnosti njihovih organizacionih formi. Rimokatolička multikulturalna svetska crkva bolje se prilagodila trendovima globalizacije nego državno-nacionalno ustrojene protestantske crkve koje su trenutno najveći gubitnici. Najdinamičnije se razvijaju decentralizovane islamske mreže (pre svega u podsaharskim oblastima Afrike) i evanđelisti (najviše u Južnoj Americi). Njih odlikuje ekstatička religioznost koju raspaljuju pojedinačne harizmatične ličnosti.\n(b) Religijski pokreti koji se najbrže razvijaju, poput pentekostalnih pokreta i radikalnih muslimana spadaju i u grupu onih koji bi se najpre mogli nazvati "fundamentalističkim". Ti se pokreti bore protiv modernog sveta, ili se pak iz njega povlače. Njihov kult povezuje spiritualizam i očekivanje Sudnjeg dana, s rigidnim moralnim predstavama i verom koja počiva na doslovnom tumačenju Biblije.\nTome nasuprot, "nove verske pokrete" koji su u velikom broju iznikli sedamdesetih godina prošlog veka, karakteriše neka vrsta "kalifornijskog" sinkretizma. Sa protestantima oni dele de-institucionalizovanu formu verske prakse. U Japanu postoji 400 takvih sekti koje elemente budizma i narodnih verovanja kombinuju sa pseudonaučnim i ezoteričnim učenjima. U Narodnoj Republici Kini državne represalije protiv sekte Falun Gong skrenule su pažnju na veliki broj "novih religija" koje okupljaju, kako se procenjuje, osamdeset miliona ljudi. (8)\n(c) Režim mula u Iranu i islamski terorizam samo su najspektakularniji primeri političke razularenosti verskog potancijala za nasilje. Sukobi, koji inače imaju neki profani uzrok, obično se rasplamsavaju tek nakon što se religijski kodifikuju. To važi kako za "desekularizaciju" konflikta na Bliskom istoku, i za politiku hinduističkog nacionalizma i s tim povezani sukob Indije i Pakistana, (9) tako i za mobilizaciju religijske desnice u SAD pre i za vreme invazije na Irak.\nPostsekularno društvo – religijska zajednica u sekularnom okruženju\nNe mogu ulaziti u detalje rasprave sociologa oko navodnog posebnog puta sekularizovanih evropskih društava unutar verski mobilisanog svetskog društva. Moj je utisak da kada uporedimo podatke iz čitavog sveta, oni još uvek daju zapanjujuće jako pokriće zagovornicima teze o sekularizaciji. (10)\nSlabost teorije o sekularizaciji leži u njenim neiznijansiranim zaključcima i nejasnoj upotrebi pojmova "sekularizacija" i "modernizacija". Tačna je tvrdnja da se u procesu diferencijacije funkcionalnih sistema društva crkve i verske zajednice sve više svode na svoju osnovnu funkciju, brigu o duši, i da različite široke nadležnosti moraju da prepuste drugim oblastima društva. U isto vreme, upražnjavanje vere se povuklo u individualnije forme. Funkcionalna specijalizacija religijskih sistema praćena je individualizacijom religijske prakse.\nAli Hoze Kazanova (José Casanova) je u pravu kada kaže da gubitak funkcija i individualizacija ne moraju za posledicu imati opadanje značaja religije – niti na političkoj javnoj sceni i u kulturi jednog društva, niti u vođenju ličnog života. (11) Bez obzira na svoju, kvantitativno određenu "težinu", verska zajednica može da sačuva svoje mesto i u životu veoma sekularizovanog društva. Za evropsku javnost se može reći da pripada "postsekularnom društvu" pošto je ona sada "okrenuta očuvanju verskih zajednica u okruženju koje se sve više sekularizuje". (12) Izmenjeno tumačenje teze o sekularizaciji manje se tiče njene supstance, a više predviđanja o budućoj ulozi "religije". Kada se moderna društva nazivaju "postsekularnim", onda se želi istaći promena svesti koja može da se svede na tri fenomena.\nKao prvo, na promenu javne svesti utiče percepcija sukoba širom sveta, sukoba koji se medijski prenose i u tim medijima često predstavljaju kao verski. Čak i kada im se ne nameću neki fundamentalistički pokreti, i kada ne osećaju strah od terorizma zaogrnutog u veru, većina građana Evrope jasno uviđa koliko je sekularnost evropske svesti jedna relativna stvar u kontekstu globalnih događanja. Sekularno razumevanje sveta, dakle, ne trijumfuje, a sekularističko ubeđenje da će se religija u dogledno vreme nestati, postaje sve problematičnije. Svest da živimo u sekularnom društvu već odavno se ne povezuje sa izvesnošću da napredak modernizacije u kulturi i društvu postoji na račun javnog i privatnog značaja religije.\nKao drugo, religija i u javnom polju jedne nacije dobija na značaju. Ne mislim prevashodno na to kako se crkve medijski delotvorno predstavljaju, već na okolnost da verske zajednice u političkom životu sekularnih društava sve više na sebe preuzimaju ulogu "zajednice interpretacije". (13) One mogu da s relevantnim, ubedljivim ili odbojnim prilozima na kurentne teme utiču na javno obrazovanje mnjenja i volje. Naša svetonazorno pluralistička društva su osetljiva rezonantna površina za takve intervencije pošto se sve češće dele po linijama sukoba vezanih za vrednosti, sukoba koji se politički moraju regulisati. U raspravi o legalizovanju abortusa ili eutanazije, o bioetičkim pitanjima reproduktivne medicine, o pitanjima zaštite životinja i pitanjima klimatskih promena – u tim i sličnim pitanjima argumentacija je tako obimna i nepregledna da ne može biti unapred jasno koja od strana raspolaže ispravnim moralnim intuicijama.\nDomaće religije nailaze na sve veći odaziv i zato što se pojavljuju strane, vitalne verske zajednice. Dozvolite mi da se pozovem na primer koji je relevantan i za Nemačku i za Holandiju: u našoj blizini žive muslimani i zahvaljujući tome hrišćani ne mogu izbeći dodir s konkurentskom verskom praksom. Tako i sekularni građani stiču jasniju svest o fenomenu religije koja ulazi u javni prostor.\nGastarbajteri i izbeglice, pre svega iz zemalja u kojima je kultura prožeta tradicijom, treći su izvor podsticaja za promenu svesti kod stanovništva. Počev od XVI veka Evropa je morala da se nosi s verskim podelama u okviru vlastite kulture i društva. Zbog doseljenika, jake disonance između različitih regiona povezale su se sa izazovom pluralizma životnih formi, tipičnim za društva s mnogo doseljenika. Taj izazov je veći od izazova pluralizma različitih verskih usmerenja. U evropskim društvima koja se još uvek nalaze u bolnom procesu preobražaja u postkolonijalno društvo doseljenika, pitanje tolerantnog zajedničkog života različitih verskih zajednica dodatno je zaoštreno teškim problemom društvene integracije doseljeničkih kultura. U uslovima globalizovanih tržišta rada ta integracija se susreće i sa problemom sve veće socijalne nejednakosti, koja samo dodatno obeshrabruje.\nKoje su odlike građana u postsekularnom društvu?\nNa pitanje zašto u velikoj meri sekularizovana društva ipak možemo nazvati "postsekularnim" do sada sam pokušavao da odgovorim sa stanovišta sociologa koji posmatra situaciju. U tim društvima religija ima svoje mesto na javnoj sceni, dok sekularistička izvesnost da će religija u procesu ubrzane modernizacije nestati svuda na svetu, gubi tlo pod nogama. Jedno sasvim drugačije, normativno pitanje nameće nam perspektivu učesnika: kako mi treba da razumemo sebe kao pripadnike postsekularnog društva i šta treba jedni od drugih da očekujemo kako bi u uslovima pluralizma u kulturi i u pogledima na svet, naše istorijski čvrsto ukalupljene nacionalne države sačuvale u svojim okvirima uzajamno civilno ophođenje građana?\nDebate o tome kako razumeti samog sebe dobile su zaoštrenije tonove posle terorističkog napada 11. septembra 2001. godine. Po svom kvalitetu se izdvaja se diskusija koja je u Holandiji počela 2. novembra 2004. povodom ubistva Tea van Goga, a čija su tema bili Muhamed Bujeri, počinilac, i Ajan Hirši Ali, pravi objekt njegove mržnje; (14) odjeci te diskusije su se osetili i van holandskih državnih granica i pokrenuta je debata širom Evrope. (15) Meni su bile zanimljive pozadinske pretpostavke njenih učesnika, one koje su raspravi o "islamu u Evropi" dale takvu eksplozivnu snagu. Ali pre nego što uđem u filozofsko jezgro recipročnih prebacivanja moram precizno skicirati zajedničku polaznu tačku suprotstavljenih strana – privrženost doktrini o odvojenosti crkve od države.\nOdvojenost crkve od države\nSekularizacija državne vlasti bila je primeren odgovor na verske ratove s početka novog doba. Princip "odvajanja crkve od države" primenjivao se korak po korak, i u različitim porecima različitih država uvek na različit način. U meri u kojoj državna vlast ima sekularni karakter, dotad tolerisane verske manjine dobijaju svoja prava – od prava na slobodu veroispovesti, do jednakog prava na slobodno i ravnopravno upražnjavanje svoje vere. Ako osmotrimo kako se istorijski odvijao taj dugački proces koji seže sve do dvadesetog veka, dosta ćemo naučiti o pretpostavkama skupih dostignuća inkluzivne, za sve građane jednako važeće verske slobode.\nPosle reformacije, država se najpre našla pred osnovnim zadatkom da pomiri konfesionalno podeljeno društvo, dakle da uspostavi red i mir. U kontekstu današnje debate holandska autorka Margriet de Mor podseća svoje sunarodnike na te početke: "Tolerancija se obično povezuje sa poštovanjem ali naša tolerancija, čiji su koreni u XVI i XVII veku, ne počiva na poštovanju, naprotiv. Mi smo mrzeli vere drugih, katolici i kalvinisti nisu imali ni trunku poštovanja prema gledištima druge strane, a osamdesetogodišnji rat nje bio samo pobuna protiv Španije, već i krvavi džihad ortodoksnih kalvinista protiv katoličanstva". (16) Uskoro ćemo videti na kakvu vrstu poštovanja je mislila Margriet de Mor.\nU pogledu reda i mira državne vlasti su, čak i kada su bile vezane za preovladavajuću veroispovest, bile primorane na postupanje koje je neutralno što se tiče pogleda na svet. One su morale da razoružaju sukobljene strane, da iznađu primerene aranžmane za prijateljski zajednički život neprijateljskih veroispovesti i da nadgledaju njihov saživot. Neprijateljske podkulture se mogu učauriti tako da ostanu jedna za drugu potpuno strane. Međutim, upravo takav modus vivendi se pokazao – i to je ono što je meni važno – kao nedostatan kada su ustavne revolucije kasnog XVIII veka proizvele novi politički poredak u kome je potpuno sekularizovana državna vlast podvrgnuta istovremeno i vlasti zakona i demokratskoj volji naroda.\nGrađani države i građani društva\nTakva ustavna država može građanima garantovati verske slobode samo pod uslovom da se oni više ne zatvaraju u integralne svetove života svojih verskih zajednica i da se ne otuđuju od drugih zajednica. Subkulture ne smeju da svoje pripadnike drže u klještima, već im moraju omogućiti da u civilnom društvu jedni druge prepoznaju i priznaju kao građane države, što će reći kao pripadnike i predstavnike jedne iste političke zajednice. Kao građani demokratske države oni sami donose zakone koji im omogućavaju da u svojstvu privatnih građana društva zadrže svoj kulturni i svetonazorni identitet, te da takvi različiti ideniteti budu poštovani. Novi odnos između demokratske države, civilnog društva i nezavisnih subkultura predstavlja ključ za ispravno razumevanje dva motiva koja bi trebalo da se međusobno upotpunjuju, a koja se, međutim, međusobno nadmeću. Naime, univerzalistički pristup političkog prosvetiteljstva ni u kom slučaju ne protivreči pravilno shvaćenom multikulturalizmu i njegovom senzibilitetu za ono partikularno.\nVeć liberalna država garantuje versku slobodu kao jedno od osnovnih prava, što onda omogućuje da verske manjine ne zavise od stepena tolerantnosti državnih vlasti i da ne budu samo nešto što se mora trpeti. Ali tek demokratska država omogućava nepristrasnu primenu tog principa. (17) U pojedinačnim slučajevima, recimo kada turska zajednica u Berlinu, Kelnu i Franfurtu želi da podigne veome vidljive džamije, a ne da se moli u hramovima skrivenim zadnjim dvorištima, manje se radi o principu kao takvom, a više o njegovoj pravičnoj primeni. Do ubedljivih razloga koji će odrediti šta treba a šta ne treba tolerisati može se doći samo uz pomoć deliberativnog i inkluzivnog postupka demokratske izgradnje volje. Princip tolerancije će prestati da liči na arogantno podnošenje tek kada sukobljene strane počnu da se dogovaraju kao ravnopravne. (18) Uvek je otvoreno pitanje gde se nalazi granica koja odvaja pozitivnu stranu prava na versku slobodu, dakle prava da se upražnjava sopstvena vera, od negativne slobode da se ne bude ugrožen religijskim praksama onih druge vere. Ali zato u demokratiji oni koji su pogođeni – koliko god indirektno – i sami učestvuju u procesu odlučivanja.\n"Tolerancija", doduše, nije samo pitanje donošenja i sprovođenja zakona, već se ona mora praktikovati i u svakodnevnom životu. Tolerancija znači da vernici, inovernici i nevernici jedni drugima dopuštaju da gaje uverenja, vrše prakse i upražnjavaju životne forme koje oni sami odbacuju. To dopuštanje mora da počiva na zajedničkoj osnovi uzajamnog priznanja, osnovi koja omogućava da se prebrode disonance koje ih međusobno udaljavaju. Priznanje ne treba brkati sa procenom vrednosti stranih kultura i načina života, ili odbačenih ubeđenja i praksi. (19) Tolerancija nam je potrebna samo u odnosu na svetonazor koji smatramo pogrešnim, i u odnosu na životne navike koje nisu po našem ukusu. Priznanje ne počiva na proceni vrednosti ovog ili onog svojstva ili dostignuća, već na svesti o pripadnosti jednoj inkluzivnoj zajednici građana koji imaju jednaka prava, zajednici u kojoj jedan drugome polažemo račun za ono što u politici govorimo i činimo. (20)\nTo je lakše reći nego učiniti. Za ravnopravno uključivanje svih građana u civilno društvo nije dovoljna politička kultura koja vodi računa o tome da ne pobrka liberalnost sa nezainteresovanošću. To uključivanje može uspeti samo kada su ispunjeni i neki materijalni preduslovi – kada, između ostalog, postoji integracija i u vrtićima, školama i visokoobrazovnim institucijama, integracija koja kompenzuje moguće socijalne hendikepe i omogućava jednake šanse za pristup tržištu rada. Ali za kontekst u kome se trenutno krećemo najvažnija je izgradnja inkluzivnog društva u kome se jednakost građana države, s jedne, i kulturne razlike, s druge strane, međusobno na pravilan način nadopunjuju.\nNa primer, sve dok znatan deo nemačkih građana turskog porekla i muslimanske vere vodi intenzivniji politički život u svojoj staroj nego u svojoj novoj domovini, dotle će u našoj javnosti, i u našim biračkim kutijama, nedostajati korigujući glasovi koji su potrebni da bi se vladajuća politička kultura obogatila. Bez uključivanja manjina u civilno društvo, ne mogu jednakim tempom odvijati ova dva komplementarna procesa – na jednoj strani uvlačenje stranih subkultura u političku zajednicu koja je razvila senzibilitet za razliku, uz istovremeno davanje jednakih prava tim subkulturama, a sa druge strane liberalno "otvaranje" tih subkultura za to da njihovi pripadnici pojedinačno učestvuju, kao ravnopravni sa drugima, u demokratskom procesu.\n"Prosvetiteljski fundamentalizam" versus "multikulturalizam": novi Kulturkampf i njegove parole\nZa odgovor na pitanje kako da sebe razumemo u svojstvu pripadnika postsekularnog društva, kao putokaz nam može poslužiti slika ovih procesa koji zadiru jedan u drugi. Ali ideološke strane koji se danas sukobljavaju u javnoj debati, na to uopšte ne obraćaju pažnju. Jedna strana insistira na zaštiti kolektivnih identiteta i onoj drugoj prebacuje "prosvetiteljski fundamentalizam", dok ta druga istrajava na beskompromisnom uvlačenju manjina u postojeću političku kulturu i svojim protivnicima prebacuje da usvaja "multikulturalizam" koji se neprijateljski odnosi prema prosvetiteljstvu.\nTakozvani multikulturalisti se zalažu za to da se pravni sistem, koji treba da bude osetljiv na različitost, prilagodi zahtevima kulturnih manjina da budu jednako tretirane. Oni upozoravaju da ima prisilnih asimilacija i da se doseljenicima kidaju koreni. Sekularna država ne treba da na grub način uvršćuje pripadnike manjina u svoju egalitarnu zajednicu državljana, ne treba da ih u tome procesu istrže iz konteksta koji je određujući za njihov identitet. Kada se posmatra s tog komunitarističkog stanovišta, čini se da politika manjinama nameće imperative većinske kulture. S druge strane, međutim, ne ide baš sve u prilog držanju multikulturalista: "Ne samo akademici, već i politički i novinski kolumnisti vide prosvetiteljstvo kao tvrđavu koju moraju da brane od islamskog ekstremizma". (21) Što ponovo na dnevni red stavlja kritiku na račun "prosvetiteljskog fundamentalizma". Tako, recimo, Timoti Garton Eš u New York Review of Books (od 5. oktobra 2006.) kaže da se treba zamisliti nad tim što "i muslimanke zameraju Hirši Ali što napada potčinjavanje žena u islamu uopšte, a ne u pojedinačnim nacionalnim, regionalnim ili plemenskim kulturama". (22) I zaista, muslimanski doseljenici ne mogu da se u zapadno društvo integrišu suprotstavljajući se svojoj veri, već samo zajedno sa njom.\nNa drugoj strani su sekularisti koji se zalažu za političko uključivanje svih građana, za uključivanje koje je slepo za nijanse i ne uzima u obzir kulturno poreklo i versku pripadnost. Ova strana upozorava na to kakve sve mogu biti posledice jedne politike identiteta koja pravni sistem isuviše "otvara" za očuvanje specifičnosti kulturnih manjina. Ovo laicističko stanovište kaže da religija mora ostati isključivo stvar privatnosti. Tako Paskal Brikner odbacuje kulturna prava zato što ona, navodno, dovode do stvaranje paralelnih društava – "malih, zatvorenih društvenih grupa koje svaka imaju svoje posebne norme". (23) Kada Brikner an bloc osuđuje "rasizam antirasizma", on zapravo pogađa samo one ekstremiste koji se zalažu za uvođenje zaštite kolektivnih prava. Takva vrsta zaštite čitavih kulturnih grupa zaista bi umanjila pravo pojedinačnih članova da sami upravljaju svojim životom. (24)\nObe strane žele isto, da autonomni građani civilizovano žive jedni pored drugih u okvirima liberalnog društva, a sa druge strane vode Kulturkampf koji se iznova rasplamsa čim se pojavi bilo kakav politički povod. Iako je jasno da oba pomenuta aspekta prirodno idu jedan s drugim, oni se spore oko toga da li prednost treba dati očuvanju kulturnog identiteta ili građanskoj integraciji. Na taj način se polemički zaoštrava suočavanje filozofskih premisa koje protivnici, s pravom ili ne, jedni drugima pripisuju. Zanimljivo je zapažnje Jana Burume da je posle 11. septembra 2001. godine akademska rasprava o prosvetiteljstvu i anti-prosvetiteljstvu sa univerziteta prešla na pijacu. (25) Debatu su raspalila tek problematična pozadinska ubeđenja – s jedne strane kulturni relativizam, opremljen kritikom uma, a sa druge sekularizam, ukočen u svojoj kritici religije.\nRelativizam radikalnih multikulturalista\nRadikalna varijanta multikulturalizma često se oslanja na pogrešnu predstavu da su različite slike sveta, različiti diskursi i pojmovne sheme međusobno "nesamerljive". Kada se gleda s takvog kontekstualističkog stanovišta, čak i kulturne životne forme deluju kao semantički zatvoreni univerzumi koji raspolažu svako svojim, neuporedivim merilima racionalnosti i istinitosti. Stoga je, navodno, svaka kultura, kao za sebe postojeća i semantički zapečaćena celina, odsečena od mogućnosti diskurzivnog sporazumevanja s drugim kulturama. Kada se susretnu dve kulture, osim klimavog kompromisa postoji samo izbor između potčinjavanja i konverzije. Ako se polazi od ovakvih premisa, onda se čak i u zahtevima za univerzalnim važenjem – recimo onima koji se iznose u okviru argumenata u prilog tvdnji o opštem važenju demokratije i ljudskih prava – vidi samo skrivena imperijalistička pretenzija na moć neke vladajuće kulture.\nIronija je u tome što ovo relativističko gledanje na stvari i samome sebi, nenamerno, oduzima merilo za kritiku neravnopravnog odnosa prema kulturnim manjinama. U našim postkolonijalnim, doseljeničkim društvima diskriminacija manjina obično se objašnjava time što prevlast ima kulturno samorazumevanje većine koje vodi u pravcu selektivne primene ustanovljenih ustavnih principa. Ali ako se univerzalistički smisao tih principa ne uzime ozbiljno, onda nema ni perspektive iz koje se uopšte može ustanoviti da su se predrasude većinske kulture na nelegitiman način uplele u tumačenje ustava.\nNe moram se ovde detaljnije baviti filozofskom neodrživošću kultur-relativističke kritike uma. (26) Ali ta pozicija mi je iz jednog drugog razloga zanimljiva – ona je od pomoći u objašnjenju jedne neobične političke rokade. Suočeni s islamističkim terorizmom, neki levičarski "multikulturalisti" su se preobratili u ratnohuškačke sokole, a neki su čak ušli i u neočekivani savez sa neokonzervativnim "prosvetiteljskim fundamentalistima". (27) Tim konvertitima nije bilo teško da u svojoj borbi protiv islamista prisvoje onu prosvetiteljsku kulturu koju su nekada napadali i da je proglase za "zapadnu kulturu" – nije im to bilo teško da urade zato što su oni, slično kao i konzervativci, uvek odbacivali njenu univerzalističku pretenziju: "Prosvetiteljstvo je privlačno pre svega zbog toga što njegove vrednosti nisu naprosto univerzalne, pošto su 'naše', što će reći evropske, zapadne vrednosti". (28)\nTa kritika se, naravno, nadovezuje za misli francuskih laicističkih intelektualaca zbog kojih je uopšte i iskovana polemička fraza "prosvetiteljski fundamentalizam". I kod tih zaštitnika univerzalistički shvaćene prosvetiteljske tradicije može se uočiti izvesna militantnost koja počiva na problematičnim filozofskim temeljima. Religija se mora – kaže ova vrsta kritike religije – povući iz političke javnosti i ograničiti na područje privatnosti pošto je ona, kognitivno posmatrano, jedan istorijski prevaziđen "oblik duha". Normativno stanovište liberalnog poretka doduše zahteva da se religija toleriše, ali religija ne može zahtevati da je naši moderni savremenici zaozbiljno uzmu kao kulturni resurs svog samorazumevanja.\nOvaj filozofski izričaj ne zavisi od toga kako ćete proceniti deskriptivni stav da verske zajednice daju relevantan doprinos izgradnji političkog mnjenja i volje i u društvima koja su u velikoj meri sekularizovana. Čak i ukoliko verujete kako je empirijski tačna tvdnja da su zapadnoevropska društva "postsekularna", vi iz filozofskih razloga možete biti uvereni da verske zajednice za svoj trajni uticaj mogu da zahvale samo – sociološki objašnjivom – preživljavanju predmodernih oblika mišljenja. Sa stanovišta sekularizma, sadržaj religijskog verovanja je i ovako i onako naučno diskreditovan. Ta naučna nediskutabilnost podstiče na polemiku kada dođe do susreta s verskim predanjima i verujućim savremenicima koji još uvek imaju nekog značaja na javnoj sceni.\nSekularno ili sekularističko\nPravim terminološku razliku između "sekularnog" i "sekularističkog". Za razliku od indiferentnog stava jedne sekularne ili neverujuće osobe koja se agnostički odnosi prema religijskim pretenzijama na važenje, sekularistički nastrojeni ljudi se polemički odnose prema religijskim učenjima koja, uprkos tome što im se pretenzije ne mogu naučno zasnovati, imaju neki značaj u javnosti. Danas se sekularizam oslanja na čvrst, što će reći scijentistički utemeljeni naturalizam. Za razliku od prethodnog slučaja sa kultur-relativizmom, sada ne moram da se odredim prema filozofskim osnovama datog stanovišta. (29) Ovde me zanima samo pitanje da li će sekularističko omalovažavanje religije, kada ga jednog dana bude delila velika većina sekularnih građana, uopšte biti spojivo s gore skiciranim odnosom kulturne razlike s jedne, i jednakosti svih građana države, s druge strane. Ili će možda u postsekularnom društvu sekularističko nastrojenje relevantnog dela građana biti, kada se posmatra sa stanovišta samorazumevanja koje se uzima kao normativno, jednako onako teško svarljivo kao što je danas velikom broju religioznih građana teško svarljiv fundamentalizam? Ovo pitanje dotiče duboke izvore nelagodnosti, upravo kao i svaka "multikulturalistička drama".\nSekularistima ide u zaslugu što su se energično zalagali za obaveznost jednakog uključivanja svih građana u civilno društvo. Demokratski poredak se ne može naprosto nametnuti pošto ustavna država od svojih građana očekuje da poseduju jedan građansko-državni etos koji nadilazi puko poštovanje zakona. I religiozni građani i verske zajednice ne bi trebalo da se samo "spolja" prilagođavaju. Oni moraju, poštujući premise svoje vere, da usvoje sekularnu legitimaciju zajednice u kojoj žive. (30) Katolička crkva je, kao što je poznato, tek 1965. godine prihvatila liberalizam i demokratiju. U Nemačkoj se ni protestantske crkve nisu ništa drugačije ponašale. Islamu tek predstoji taj bolni proces učenja. I u islamskom svetu jača svest da je danas potrebno istorijsko-hermeneutički prići učenju Kurana. Diskusija o priželjkivanom evro-islamu podseća nas da su, u krajnjoj liniji, verske zajednice te koje same treba da odluče da li u reformisanoj veri mogu da prepoznaju svoju "istinsku veru". (31)\nPoželjno bi bilo da religijska svest postane refleksivna držeći se uzora koji su hrišćanske crkve zapada postavile svojom promenom epistemičkog stava posle reformacije. Međutim, jedna takva promena mentaliteta se ne može naručiti, ne može se njome politički upravljati i ona se ne može zakonima nametnuti – ona je, u najboljem slučaju, rezultat procesa učenja. A kao "proces učenja", refleksija je moguća samo polazeći od stanovišta sekularnog samorazumevanja moderne. Takve kognitivne pretpostavke za demokratski etos građana države nalaze se na granicama normativne političke teorije koja utemeljuje obaveze i prava. Procesi učenja se mogu podstaći, ali se ne mogu moralno ili pravno zahtevati. (32)\nDijalektika prosvetiteljstva: sekularizacija kao komplementarni proces učenja\nNo, nije li potrebno oštricu okrenuti i na drugu stranu? Zar samo religijski tradicionalizam mora da uči, a ne i sekularizam? Zar nije reč o istim normativnim očekivanjima od inkluzivnog građanskog društva kada se od njega traži da zabrani sekularističko omalovažavanje religije i da, na primer, zabrani religiji da odbacuje jednakost muškarca i žene? Komplementarni proces učenja na strani sekularizma svakako je potreban ukoliko ne želimo da neutralnost državnih vlasti pobrkamo sa isključivanjem verskih izričaja iz sfere političke javnosti. Naravno, domen države koja raspolaže sredstvima legitimne prisile ne sme da bude otvoren za sukobe različitih verskih zajednica, jer bi u tom slučaju vlada mogla da postane izvršni organ neke religijske većine koja bi tako mogla da svoju volju nameće opoziciji. U ustavnoj državi sve pravno primenjive norme moraju biti formulisane i obrazložene na jeziku koji svi građani razumeju. Ukoliko institucionalizovani proces većanja i odlučivanja na ravni parlamenta, sudova, ministarstava i izvršnih vlasti ostaje jasno odvojen od neformalnog učestvovanja građana u javnoj komunikaciji i obrazovanju mnjenja, onda svetonazorna neutralnost države ne govori ništa protiv dopuštanja da se u političkoj javnosti čuje i glas vere. "Odvajanje crkve od države" zahteva da između te dve strane postoji filter koji samo "prevodi", filter koji sekularne priloge iz vavilonskog žamora javnosti propušta do agendi državnih institucija.\nDva razloga govore u prilog takvog liberalnog otvaranja. Kao prvo, mora se dozvoliti da u političkom obrazovanju mnjenja učestvuju, koristeći jezik religije, i one osobe koje nisu voljne i sposobne da svoja moralna ubeđenja i svoj rečnik dele na profani i sakralni deo. Kao drugo, demokratska država ne treba da prebrzo redukuje polifonu složenost mnogoglasja u javnosti pošto ona, država, ne može znati hoće li time možda društvo lišiti oskudnih resursa koji omogućavaju izgradnju smisla i identiteta. Verske tradicije raspolažu snagom da moralne intuicije artikulišu na ubedljiv način, naročito kada se radi o osetljivom području socijalnog saživota. Nevolja sekularizma je to što se od sekularanih građana očekuje da u civilnom društvu i u političkoj javnosti ravnopravno tretiraju svoje verujuće sugrađane kao religiozne građane.\nSekularni građani koji svojim sugrađanima prilaze s rezervom, gajeći sumnju da ih je, zbog njihovog verskog nastrojenja, moguće ozbiljno shvatiti kao moderne savremenike, spuštaju se na nivo pukog modus vivendi i time napuštaju osnovu koja im omogućuje da jedni druge priznaju kao građane države. Oni ne smeju a fortiori isključiti mogućnost da će u religijskim iskazima otkriti semantički sadržaj, verovatno čak i prećutane vlastite intuicije koje se mogu prevesti i uvesti u javnu argumentaciju. Dakle, bilo bi poželjno da se obe strane, svaka sa svog stanovišta, upuste u tumačenje odnosa vere i znanja, tumačenje koje će im omogućiti samorefleksivno prosvećen zajednički život.\nJürgen Habermas, "Die Dialektik der Säkularisierung", Blätter fur deutsche und internationale Politik , 04/2008, str. 33-46.\n1. Ovaj tekst je osnova predavanja koje je autor održao 15. marta 2007. godine u Nexus Institutu na Univerzitetu Tilburg u Holandiji.\n2. Dokumentovano u Blätter 3/2007, str. 122-124.\n3. Detlef Pollack, Säkularisierung – ein moderner Mythos? Tübingen 2003.\n4. Hans Joas, "Gesellschaft, Staat und Religion", u: isti autor (prir.), Säkularisierung und die Weltreligionen , Frankfurt a. M. 2007, S. 9-43; up. Isti autor, "Die Zukunft des Christentums", u: Blätter , 8/2007, str. 976-984.\n5. Jeffrey K. Hadden, "Towards desacralizing secularization theory", u: Social Force , 65 (1987), str. 587-611.\n6. Joas, "Gesellschaft, Staat und Religion", na dr. mestu.\n7. Peter L. Berger, u: isti autor (prir.), The Desecularization of the World: A Global Overview , Grand Rapids / MI 2005, S. 1-18.\n8. Joachim Gentz, "Die religiöse Lage in Ostasien", in: Joas (prir.), na dr. mestu, str. 358-375.\n9. Upor. prilog Hansa G. Kipenberga (Hans G. Kippenberg) i Hajnriha von Štitenkorna (Heinrich v. Stietencron) u: Joas (prir.), na dr. mestu, str. 465-507 i str. 194-223.\n10. Pippa Norris und Ronald Ingelhart, Sacred and Secular: Religion and Politics Worldwide , Cambridge 2004\n11. Jose Casanova, Public religions in the Modern World , Chicago 1994.\n12. Jürgen Habermas, Glauben und Wissen , Frankfurt a. M. 2001, str. 13.\n13. Vidi: Francis Schüssler Fiorenza, "The Church as a Community of Interpretation", u: Don S. Browning und Francis Schüssler Fiorenza (Hg.), Habermas, Modernity and Public Theology , New York 1992, str. 66-91.\n14. Geert Mak, Der Mord an Theo van Gogh. Geschichte einer moralischen Panik , Frankfurt a. M. 2005.\n15. Thierry Chervel und Anja Seeliger (Hg.), Islam in Europa , Frankfurt a. M. 2007.\n16. Margriet de Moor, "Alarmglocken, die am Herzen hängen", in: ibid, str. 211.\n17. Za istoriju i sistematsku analizu upor. obuhvatni rad Rajnera Frosta (Rainer Forst, Toleranz im Konflikt , Frankfurt a. M. 2003).\n18. Jürgen Habermas, "Religiöse Toleranz als Schrittmacher kultureller Rechte", u: isti autor, Zwischen Naturalismus und Religion , Frankfurt a. M. 2005, str. 258-278.\n19. Upor . moju raspravu sa Čarlsom Tejlorom (Charles Taylor) povodom njegove knjige, Multikulturalismus und die Politik der Anerkennung, Frankfurt a. M. 1993, u: Jürgen Habermas, "Kampf um Anerkennung im demokratischen Rechtsstaat", u: isti autor, Die Einbeziehung des Anderen , Frankfurt a. M. 1996, str. 237-276.\n20. Za javnu upotrebu uma upor . John Rawls, Politischer Liberalismus , Frankfurt a. M. 1998, str. 312-366.\n21. Ian Buruma, Die Grenzen der Toleranz , München 2006, str. 34.\n22. Timoti Garton Eš (Timothy Garton Ash), citirano prema Chervel und Seeliger (prir.), na drugom mestu, str. 45 i dalje.\n23. Pascal Bruckner, u ibid, str. 67.\n24. Ibid, str. 62: „Multikulturalizam obećava svim zajednicama da će biti jednako tretirane, ali to ne obećava i ljudima koji te zajednice čine pošto im on ne dozvoljava slobodu da se oslobode vlastite tradicije.“ Upor. Brian Barry, Culture and Equality (Polity) , Cambridge 2001 i Jürgen Habermas, "Kulturelle Gleichbehandlung und die Grenzen des Postmodernen Liberalismus", u: isti autor, Zwischen Naturalismus und Religion , Frankfurt a. M. 2005, str. 279-323.\n25. Ian Buruma, na drugom mestu, str. 34.\n26. Najznačajnija kritika teze o nesvodivosti kultura izneta je još u čuvenom predsedničkom obraćanju Donalda Dejvidsona ( Donald Davidson) 1973. godine pod naslovom „On the very Idea of a Conceputal Scheme“.\n27. Za to uporedi Anatol Lieven, "Liberal Hawk Down – Wider die linken Falken", u: Blätter, 12/2004, str. 1447-1457.\n28. Jan Buruma, na drugom mestu, str. 34. Buruma na str. 123 i dalje veoma ubedljivo opisuje motive levičarskih konvertita: „Muslimani kvare igru, oni su ti koji su nepozvani došli na zabavu […] I za holandske naprednjake tolerancija ima neke granice. Lako je biti toleranta prema nekome kome možete instinktivno verovati, čije šale razumete, sa nekim koji na sličan način kao vi shvata ironiju [...] Mnogo je teže taj princip primeniti na ljude koje se nalaze oko vas i koji vaš način života smatraju isto onoliko odbojnim koliko vi smatrate njihov.“\n29. Uporedi kritiku u mom prilogu za Hans Peter Krüger (prir.), Hirn als Subjekt? Philosophische Grenzfragen der Neurobiologie , Berlin 2007, str. 101-120 i 263-304.\n30. O tome govori DŽon Rols (John Rawls) kada za normativni sadržaj ustavnog poretka traži overlapping consensus grupa koje imaju različite poglede na svet (Rawls, na drugo mestu, str. 219-264).\n31. Ian Buruma, "Wer ist Tariq Ramadan", in: Chervel und Seeliger (Hg.), na dr. mestu, str. 88-110; Bassam Tibi, "Der Euro-Islam als Brücke zwischen Islam und Europa", u: isto, str. 183-199; upor. takođe Tariq Ramadan, „Ihr bekommt die Muslime, die Ihr verdient. Euro-Islam und muslimische Renaissance", u: Blätter , 6/2006, str. 673-685.\n32. Za dalje razvijanje te teme upor . Jürgen Habermas, "Religion in der Öffentlichkeit", u: isti autor, Zwischen Naturalismus und Religion, Frankfurt a. M. 2005, str.119-154.\nprevela Aleksandra Kostić\nKristofer Kaldvel:\tStrah pod maskom tolerancije\nKenan Malik:\tPosle fatve – rat oko slobode govora\nMajkl Mojnihen:\tLiberalne demokratije moraju štititi slobodno izražavanje (bilo ono glupo, neprijatno ili puno mržnje)\nAli Eteraz:\tO Gertu Vildersu i drugim pretnjama liberalnom društvu\nMajkl K. Mojnihen:\tU odbranu Gerta Vildersa - svako zaslužuje slobodu da uvredi\nJan Buruma :\tRat protiv tolerancije\nDemontaža demokratije u EU\nOd evropske javnosti do evropskog građanskog društva\nZa evropsku javnost\nRazumevanje za Irce\nTočkovi su prestali da se okreću\nDa li verujete da će se saznati ko je ubio Olivera Ivanovića?


Iako pet godina nižu gubitke, akcije kineskoj firmi skočile 8500% – The PRESTIGE\nIako pet godina nižu gubitke, akcije kineskoj firmi skočile 8500%\nRastom akcija od nevjerovatnih 8.563 odsto u posljednjih pet godina kineska kompanija Ding Yi Feng (DYF) pojela je konkurenciju. Time je privukla svjetske fondove vrijedne nekoliko milijardi eura da kupe njene akcije.\nMeđutim, kako piše Blumberg, ta kompanija je jedna od najvećih investicionih misterija, u čiji uspjeh stručnjaci nisu baš uvjereni.\nInvesticiona kompanija smještena na 66. spartu najvišeg nebodera u Hong Kongu u sedam od osam godina svog postojanja bilježi finansijske gubitke te, kako je objasnio Li Yuanrong, s njenim brojkama „nije moguće da je ostvarila toliki rast akcija’.\nOsim toga, neke DYF-ove investicije čine dugu listu ekstremnih i neobjašnjivih promjena vrijednosti akcija koje su bile prijetnja za reputaciju Hong Konga kao jednog od najboljih finansijskih tržišta.\nČlan uprave DYF-a Sui Guangyi u kompaniju je počeo da ulaže 2015. kada se DYF zvao Kineski investicioni fond. Nakon što je lane postao član uprave, zamijenio je cijeli menadžment kompanije i dva je puta promijenio ime kompanije. Njegov udio od 16 odsto u kompaniji danas iznosi oko 600 miliona dolara, prenosi Jutarnji.\nŠveđani pretvorili nacionalnu sramotu u najveću atrakciju