Fjodor Mihajlovič Dostojevski - Страница 3 - :: Forumi Tvorca Grada ::\nПорукаод Mustra » 21 Јан 2012, 00:27\nПорукаод Mustra » 21 Јан 2012, 00:28\n(Teološki pogledi, broj 4, Beograd 1981)\nПорукаод Mustra » 21 Јан 2012, 00:29\nPavle Nikolajevič Evdokimov\nOSNOVI JEDNE SATANODIKEJE\nPeta knjiga Braće Karamazovi nosi naslov Za i Protiv Pro et Contra. Ivan proširuje ovaj naslov: za svet i protiv Boga – pro mundist et contra Deum. U Legendi Velikog Inkvizitora ide se još dalje, tako da ova knjiga liči na sastav posvećen opravdanju Satane, Satanodikeji – pro Satana et contra Deum.\nPo tvrđenju samog Dostojevskog, u ovoj petoj knjizi, čiju je glavnu ideju nosio u sebi čitavog svog života, objedinjene su i dopunjene mnoge njegove misli rasejane po njegovim ranijim delima, i u isto vreme ona označava vrhunac čitavog romana. „U ovoj knjizi prikazuje se krajnja bezbožnost... sinteza savremenog anarhističkog stanja... poricanje smisla Božije tvorevine uopšte. Sav naš socijalizam proizišao je otuda; počinjući poricanjem smisla u istorijskoj stvarnosti, on završava planom razaranja i anarhije".\nU svom dnevniku Dostojevski podvlači veliki značaj ovih poglavlja za njega:\nIvan je dubok... prostaci ismevaju moje mračnjaštvo i nazadni karakter moje vere. Ti glupaci međutim ni sanjali nisu onako snažno poricanje Boga kao što je ono koje sam izrazio u Legendi o Velikom Inkvizitoru i u poglavlju koje joj predhodi. To je ustvari osnovna misao čitavog romana. Na ovo ceo roman, upravo, treba da da odgovor...\nU čitavoj Evropi ne nailazimo na tako snažan izraz ateizma. Dakle nije tačno da ja verujem i ispovedam Hrista kao malo dete. Moje klicanje Osana prošlo je kroz veliki žrvanj sumnje.\nDok u Pismu LJubimovu, Dostojevski izjavljuje da pouke starca Zosime predstavljaju vrhunac celokupnog njegovog stvaralaštva, dotle sa druge strane, on piše Pobedonoscevu: „Osećam da ateizam izgleda jači". To je zbog toga što on čak ni u tako apstraktnoj temi, nije hteo da „izda realnost". Zlo je pristupačnije neposrednom doživljaju, dok se dobro ne ispoljava očigledno.\nZar delo Dostojevskog nije opsednuto zlom? Kod njega ne nalazimo knjigu Za Boga i protiv Satane koja bi predstavljala odbranu dobra: celokupna odbrana dobra je u ćutanju Hrista, i Aljoša to odlično shvata kada kliče: „Tvoja poema (u kojoj samo zlo ima reč) ipak je pesma u slavu Isusa". Dostojevski, ostajući veran svojoj da dobro nema potrebe da se brani, prezire laka literarna sredstva; jer savršeno logične i zdravorazumske reči paklenog „velikog Duha" pobune odjekuju u tišini.\n„Najveći anarhisti bili su mahom iskreni ljudi i ubeđeni". U (ovim) Ivanovim rečima se oseća da on duboko strada i da na trenutke iz njih provejava snaga istinskog ubeđenja...\nNameću se izvesna zapažanja pre pristupanja knjizi Pro et Contra. Treba napomenuti da se u Ivanovoj dijalektici najsitnije pojedinosti zemaljske stvarnosti prepliću sa priviđenjima i vizijama onoga sveta. Susret Hrista sa Inkvizitorom, Ivanov razgovor sa satanom zadire u oblast koja prevazilazi obični empirizam. Kao što se iskušenje Hrista dešava u „pustinji" – koja je simvol poslednjih dubina duha prepuštenog potpunoj slobodi za isključivo lično delanje – isto tako u delu Dostojevskog radnja se odvija u okvirima gde su prisutne sve stvarne pojedinosti no istovremeno oseća se beskraj samosaznanja koje ih prevazilazi. Tu se dešavaju susreti koji određuju velike „događaje" života. Nagli prodor „pustinje" na površinu svakodnevne stvarnosti može da dovede do mahnitosti.\nOvaj prelazak s one strane granica svesti, stvara kod Ivana bolesno stanje: „čini mi se da budan spavam... hodam, govorim, vidim, a ipak spavam". Međutim duhovni fenomen nigde ne prelazi granicu vere niti vrši nasilje nad empirijskom očiglednošću, načelo slobode ostaje svuda netaknuto. Drugačije rešenje i drugačije objašnjenje uvek je moguće. Čovek se neprestano nalazi pred izborom: ili da prizna prisutnost transsubjektivne duhovne stvarnosti, ili da tu stvarnost protumači empirijski, to jest da je objasni kao halucinaciju, uobraženje, bunilo.\nU svom članku o Edgaru Alanu Pou, Dostojevski piše da ovaj „u stvari prihvata mogućnost događaja protiv prirodnih zakona i, prihvatajući to, u svemu ostalom ostaje veran stvarnosti". Služeći se sličnim postupkom, Dostojevski ne obavezuje čitaoca da veruje. To upravo objašnjava Solovjev: „Evo šta je obeležje istinski fantastičnog: ono se nikada ne javlja bez velova, sasvim otkriveno. Dostojevski ne želi da silom iznudi veru u mistični smisao zbivanja, radije se ograničava na nagoveštaje. Naturalističko objašnjenje, sudeći po posledicama datih događaja, ostaje uvek moguće; ali ono gubi svoju unutarnju verodostojnost".\nIvanova dijalektika počinje raspravom koja se pretežno bavi problemom stradanja: „moj junak postavlja zaključak, po mome mišljenju, nepobitan: bezumno je stradanje dece, a na osnovu toga bezumna je i celokupna istorijska stvarnost".\nPolazeći od ideje pravde, Ivan razara početnu tačku istorije – biblijsku priču o praroditeljskom grehu, dok sa druge strane tvrdi da je završna tačka, Carstvo Božije, harmonija u kojoj sva pitanja nalaze svoje razrešenje, moralno neprihvativo.\nPosle svega ovoga, preostaje mu još samo da odbaci smisao svih planova „neimara ljudske sudbine", i da konačno raskrsti sa silom „nevine krvi" Onoga koji je „jedini bez greha". Kritika ideje ispaštanja za druge izložena je u Legendi o Velikom Inkvizitoru. Tako su srušena tri osnovna načela života, na čijim ruševinama će drugi neimar da izgradi novi plan o spasenju roda ljudskog; protiv Teodikeje nastupa satanodikeja, protiv Premudrosti Božije – oštroumnost satane. U Ivanovoj stvari, u njegovom razgovoru sa satanom, intelektualno poimanje ideologije „velikog Duha" stremi da iz intelektualne oblasti pređe u oblast vere, srca.\nIvanov metod podseća na metod Šigaljeva. On najpre proglašava za apsolutno istinitu – ideju po sebi svetu, dirljivu i mudru da je postojanje Boga neophodno da bi zatim odbacio Božiju Premudrost; on „vraća svoju ulaznicu" za Carstvo Božije i završava otvorenim ateizmom sa njegovom formulom: „sve je dozvoljeno", u kojoj se već krije „duh samouništenja". Ivanova poema Geološka kataklizma, na koju ga Satana podseća, otkriva nam ishodište njegove misli:\n„Po mome shvatanju, ne treba ništa rušiti, treba uništiti u čoveku samo ideju o Bogu, to od čega treba početi... Onda... će stari pogled na svet i, što je glavno, stari moral nestati... A pošto Boga i besmrtnosti nema, novom čoveku je slobodno da postane čovekobog, makar bio jedini na svetu da tako živi. On će se, onda laka srca osloboditi od svih pravila ustaljenog morala, kojima je čovek bio pokoran kao rob. Za Boga nema zakona.\nGdegod se budem nalazio, biću na prvom mestu... „sve je dozvoljeno" i tačka!"\nU čovekoboštvu ideologija Kirilova se podudara sa Ivanovom; međutim dok Kirilov bezuslovno veruje u svoju ideju, Ivan još traži dokaze; želi izvesnost, „garantuje"; on zna slabu tačku svoje građevine: „on se drži činjenica" ne želi da prekorači njihove granice, ali ga neodoljivo privlači ono što je iracionalno. Satana je bol, bolest Ivana, no u isto vreme taj bol sadrži nadu – možda onu poslednju. Ima li Boga, da ili ne? Uporno i ljutito zapitkuje Ivan... Kakve su muke u onom svetu? pita on sa nastranom žestinom. Ivan je željan jasnih dokaza, očiglednosti. Za njega vera ima vrednosti samo ako ima svojstvo očiglednog poznanja.\nĐavolove reči pri rastanku: „Čemu potvrda istine?" objašnjavaju uzrok njegovog nemira. Tim bolnim usklikom završava se Ivanovo bunilo. NJegovom potpuno zdravorazumskom objašnjenju čovekove sudbine i postojanja, treba i potvrda istine. Sateran u slepu ulicu, on izgovara one svoje kobne reči: „sve je dopušteno" i postavlja se iznad svih mogućih ograničenja, jer: „Za boga nema zakona". I tako problem iracionalnog rešava odbacivanjem samog problema. „To je bunt" reći će Aljoša; ali može li se živeti buntom? I tako za intelektualnim bezizlazom otvara se moralni bezizlaz.\nIvanovo neprihvatanje ovoga i ovakvoga sveta i suviše je naglašeno a da se u tome ne vidi saučestvovanje i samog Dostojevskog. Sa druge strane, progres, čiji bi ishod bio opšte dobro, to je sa gledišta morala neprihvatljivo. Buduća sreća svih ne može da opravda patnje današnjih ljudi, jer oni koji pate ovde i danas neće uživati u budućoj sreći.\nUzev u celokupnoj svojoj surovoj stvarnosti, svet je besmislen, i Dostojevski se buni sa Ivanom protiv svake optimističke teodikeje, bez osećanja za tragično, gde bi zlo bilo samo jedan neophodan zvuk u sveopštoj harmoniji i gde bi putevi Promisla bili suviše dobro usklađeni sa razumom filosofa. Svet mora da se izmeni i Ivan je u pravu kada odbija da ga prihvati ovakvog kakav je. U postojećoj neravnoteži između male čovekove snage i sile zla, imanentni moral je nedovoljan. Upravo protiv tog morala ustaje Dostojevski.\nAko čoveku teško pada sloboda koju Hristos objavljuje i ovaploćava svojoj ličnosti, još teže bi mu bilo da izvrši bezlične moralne zapovesti, koje se ne oslanjaju ni na kakvu konkretnu sliku.\nOvaj sukob se razrešava ili kroz pesimističko bekstvo van života, ili pak kroz obogotvorenje čoveka, čime se uništava samo načelo dužnosti, jer za čovekoboga „ne postoji zakon". Ivan svodi na ništa etiku dužnosti o kojoj govori Rakitin: „Čovečanstvo nalazi snagu u samom sebi da živi u vrlini bez vere u besmrtnost duše"; ova etika je jednom već doživela neuspeh u ličnosti Katje; ona do kraja ostaje čvrsto pri svome stavu za ljubav „iz dužnosti" prema Mitji, međutim na suđenju, ova ljubav pretvara se u mržnju, iskušenje je bilo iznad njenih moći. Ovde se Ivan slaže sa Zosimom: ako Bog ne postoji, onda ne postoji ni vrlina ni ljubav. „U tom slučaju čovek postaje car celoga sveta... ali kako živeti u vrlini bez Boga? Koga bi onda čovek imao da voli?" Divljenje do bola pred licem života kvari se i pretvara u pobunu razuma protiv svojih ograničenja, a isto tako i protiv tajanstvenog, protiv iracionalnog u životu. Ivanova misao se kreće u začaranom krugu protivurečnosti. NJegovo ispovedanje vere je veličanstveno, ali u njemu se krije smrtni porok; tu se odbacuju načela razuma da bi odmah potom pao pod udarce toga istog „euklidovskog duha".\n„Ja ponizno priznajem da u meni nema nikakvih sposobnosti za rešavanje takvih pitanja; u suštini moj um je euklidovski, zemaljski, i kako bih mogao da se upuštam u rešavanje nečega što nije od ovoga sveta?... a najmanje o Bogu: da li postoji ili ne postoji?... Dakle, rado priznajem ne samo Boga, nego i NJegovu premudrost, NJegov cilj – meni sasvim nedokučiv; verujem u poredak, u smisao života, verujem u večnu harmoniju u kojoj ćemo se svi navodno sjediniti; verujem u Logos kojem teži sav svemir; i koji je sam „bio u Boga", i koji je sam Bog; verujem u beskonačnost... ja sam ubeđen kao dete da će patnje nestati, da će sva uvrediva komedija ljudskih protivrečnosti iščeznuti, kao žalosno priviđenje, ružna pojava sitničave moći, kao atom malog euklidovskog uma; i da će se, na kraju drame, u času ostvarenja večne harmonije, desiti čudesno otkrivenje koje će tronuti sva ljudska srca, umiriti sva negodovanja, iskupiti sve zločine i svu krv prolivenu; tako da će se moći ne samo oprostiti nego i opravdati sve što se dogodilo na zemlji".\nIza ovoga čisto teorijskog i apstraktnog ispovedanja vere, krije se ateizam. To je upravo ono što Mitja nagonski oseća: „Što se Ivana tiče on nema Boga, on ima ideju". Pretenzija razuma da sve obuhvati isključuje svaku višu realnost i povlači za sobom kaznu koja je neizbežna. Srce ne oprašta kada mu se silom nameće razumska vera. Čovek se izlaže opasnosti da „podlegne mržnji sveteći se samome sebi i drugima zato što je služio ideji u koju nije verovao". Pojavljuje se presudno obrazloženje. Ivan menja svoju polaznu tačku u ime racionalnog ustrojstva života i jednog isključivo racionalističkog poimanja pravde. „Na kraju krajeva, pazi, nije da ja poričem postojanje Boga, nego njegovu tvorevinu, eto to je ono što ja ne priznajem". Ivan bi mogao da usvoji Šopenhauerov izraz: „Ako je Bog stvorio svet, onda ja ne bih želeo da budem taj Bog, jer bi nevolje sveta razdirale moje srce". Kako pomiriti ideju o svetu kao Božijoj tvorevini sa besmislom njegovog stvarnog sadržaja, sa „Odvratnom komedijom ljudskih protivrečnosti". Božanski poredak, viši smisao, Božija pravda, čak i ako postoje, izgledaju u kategorijama ljudskog poimanja kao istine koje nisu od ovoga sveta.\nIvan odbija da racionalno shvati Boga, međutim on mora to da čini ako samo svojim razumom tumači plan Božiji o svetu. „Treba međutim, zapaziti da ako Bog postoji, da ako je On zaista stvorio zemlju, On je to učinio, kao što je poznato, prema Euklidovoj geometriji, a umu čovekovom je dao predstavu samo triju dimenzija prostora". Ako empirijski zakoni vladaju i nad samom Božijom zamisli o svetu, nije li onda i samo Božije biće podložno tim istim zakonima? Od ovakve vere u čovekolikog Boga samo je jedan korak do logičnog ateizma koji tvrdi: čovek je izmislio Boga. Bilo je međutim, ima i danas takvih, geometara i filosofa, pa i veoma značajnih koji sumnjaju da su naša vasiona pa i svi ostali svetovi, stvoreni isključivo po Euklidovoj geometriji. Usuđuju se čak da maštaju o tome kako se dve paralelne linije... sastaju negde u beskonačnosti... Neka se čak paralelne linije i sastanu i ja to svojim očima vidim i kažem da su se sastale, ipak ja to neću prihvatiti. Eto, to je moja suština, Aljoša, to je moja teza".\nIvan traži da se dve paralelne linije sastanu ovde u konačnosti, on traži apsolut u relativnom: on prihvata Božji svet jedino pod uslovom da u njemu deca žive nevina i bez patnje, da u njemu vlada racionalni poredak uzroka i posledica koji je sam sebi dovoljan, pod uslovom da iz ovoga sveta isčezne sve iracionalno.\nAko Bog postoji, onda bi zemaljski život trebalo da bude Carstvo Božije u kome je sve od svetlosti i mere, dok sa druge strane, ako je ovaj svet pun zagonetki i protivrečnosti koje zbunjuju razum, onda Bog ne postoji. Vrhovno načelo je razum, od kojeg zavisi sadržina svekolikog bića, i tu nema mesta za Logos.\nUpravo u stradanju nevine dece Ivan nalazi slabu tačku Boga; tu je on našao „dugme" da pokrene polugu kojom se ruši Božija Premudrost. To stradanje je nešto najbolnije i najzagonetnije; ono je uzrok tragičnog; ono je sastavni deo svakog besmisla i kamen spoticanja svih optimističkih sistema. To je izvor svih gnostičkih doktrina, kao i najjači prigovor Bogu od strane bogoboraca. Počev od slučaja proroka Jova u kome je iracionalnost stradanja izražena u svoj svojoj snazi.\nRazmotrimo značaj stradanja u Ivanovom shvatanju sveta. Po ogorčenosti svoga srca, on je blizak Stavroginu. On dovodi u sumnju i odbija i samu mogućnost fenomena ljubavi: „Nikad nisam mogao da razumem kako čovek može voleti svoje bližnje. Po mom shvatanju, baš „bližnji" se ne može voleti; može se voleti samo neko u daljini" O ovoj ljubavi na rastojanju, Dostojevski piše Černiševskom: „Vi ste u stvari patili ne zbog jednog određenog čoveka, nego zbog čoveka uopšte. Međutim, voleti čoveka uopšte to već neizbežno znači prezirati pa čak i mrzeti konkretnog čoveka koji se nalazi sasvim blizu". Ovakva bezlična ljubav je ljubav prema ideji a ne ljubav prema konkretnom čoveku.\nPodvig ljubavi opisan u žitiju sv. Jovana Milostivog, Ivanu se čini kao laž; fenomen ljubavi za njega je nedokučiv: „Čovek treba da se sakrije, pa da može biti voljen, jer čim pokaže svoje lice ljubav isčezava".\nZa Ivana, ljubav se ograničava na spoljašnje i bezlične odnose a to više nije ljubav, nego neka vrsta ljubaznosti, neka vrsta ravnodušnog estetizma. Izopačenost ljubavi je zbog zabranjenog projiciranja u čoveka same suštine trojičnog Boga, zbog njene racionalizacije koja tu ljubav iscrpljuje, i u tome je sva tragika Ivanove ispovesti. Bol ne očekuje u svome bližnjem ništa do estetsko posmatranje: „u baletu, gde prosjaci koji se pojavljuju u svilenim ritama i pocepanim čipkama, mole milostinju uz gracioznu igru, tada ih čovek još može nekako da posmatra sa divljenjem. Možemo im se diviti, ali ne i voleti". LJubav se zamenjuje ljubaznošću, ali posle izvesnog vremena i ona isčezava kada vidi zagnojena usta... koja zaudaraju od neke strašne bolesti". Iz surove očiglednosti svog ličnog refleksa Ivan izvodi zaključak o sveopštoj nemogućnosti bilo kakve ljubavi. Apsolutna nesposobnost za ljubav ne proizilazi iz „rđavih sklonosti", nego je ona urođena ljudskoj prirodi. Sve ovo znači da on poriče da nešto nebesko može da načini prodor u čoveka: „Hristova ljubav prema ljudima, to je na zemlji jedna vrsta nemogućeg čuda. Tačno je da je On bio Bog, ali mi nismo Bogovi..." Ivan razdvaja Božansku i čovečansku prirodu u Hristu i postavlja ih na različite ravni. On se obara na ideju Vaploćenja; On očajnički nastoji da razdvoji Boga od čoveka; nebo mu je prazno, zemlja se sužava, čovek je usamljen i gubi lik Božiji, tu osnovu organske sposobnosti za ljubav.\nTvrđenjem da je čoveku svojstveno da bude usamljen, ljubav i osnovna načela na kojima ona počiva postaju besmisleni.\nIvanovo shvatanje čoveka zasnovano je samo na njegovom subjektivnom doživljaju. „Ja zasad još to ne znam, niti mogu da pojmim... po mom razumu, Hristova ljubav prema ljudima je nemoguća." „Ja" i „po mom razumu" to su oslonci njegove egocentrične misli. U Ivanovom iskustvu postoji samo spoljašnja koegzistencija potpuno u sebe zatvorenih pojedinaca: „Drugi nikada ne može doznati, koliko ja patim, zato što je drugi on drugi, a ne – ja". Drugi je uvek on a ne ti, ne mi. Čovekov svet se obesčovečuje, talog zverske svireposti izbija na površinu, pojavljuje se čovek – zver. Dobročinstvo sv. Jovana Milostivog nije stvarno, Božiji lik u čoveku je apstraktan proizvod mašte. Ocrtavajući lik satane, čovek se nalazi u svojoj stvarnosti, tad govori o nečem što mu je blisko i što sačinjava deo njegovog ličnog doživljaja: „Čovek je stvorio satanu po svome liku". Čovekovu prirodu Ivan vidi u njenom najcrnjem obliku: „Zveri nikada ne mogu biti tako utančano svirepe kao čovek". Posmatrajući svoga oca Ivan bi mogao definisati čoveka kao sladostrasnog pauka. „U svakom čoveku se krije demon. Nastup gneva, sadizam, bura niskih strasti, bolesti zadobijene od razvrata." Svuda čovek muči i kinji čoveka. U priči o Rišaru reč je o „pobožnom i bratskom" mučenju gde „seku glavu bratu samo zato što je on postao „naš" i „u ime Božije blagodati".\nSeljak muči svog konja, „šiba konja kamxijom po krotkim očima", ali Ivanova pažnja je usredsređena na skupljanje nekih „faktića i anegdota" o paklenom mučenju dece, do „sadističkih uživanja". „Turci bacaju u vis odojčad i dočekuju ih na bajonet, pucaju u decu koju se prethodno zasmejavali. Kažu da Turci veoma vole slatkiše", ali takođe i obrazovani i humani evropejci isto tako vole da muče decu što izaziva rđave nagone. Zamislite neko dete, „na mrazu, u pomrčini bije se svojom sićušnom šačicom u izmučene grudi, lijući nevine suze moli se „dragom Bogi" da mu dođe u pomoć". Tamo neki general napujda na dete čitav čopor lovačkih pasa da ga rastrgnu, pa otac koji šiba svoju malu devojčicu prutom „do sadizma sve jače i jače". Dostojevski ima izuzetan dar da opisuje stradalničku patnju; neki njegovi opisi su mučno štivo. To je zato što ga tuđe stradanje boli; to on lično govori kroz Ivana, i primorava nas da na svet gledamo „realistički" što je njemu toliko svojstveno.\nPrisetimo se samo Neli iz romana Poniženi i Uvređeni, rođenja deteta Šatovu, dece Marmeladova, Iljušine istorije, priče o Lizi Hohlakovoj, ili male devojčice u Stavroginovoj Ispovesti.\nPostavljajući problem stradanja nevinih Ivan ga svodi na stradanje dece. Mitja podseća da je „insektima dato sladostrašće, a angelu da stoji pred Bogom". Odrastao čovek je sladostrasni insekt, a dete je angeo koji stoji pred Bogom; to je korenita suprotnost dvaju svetova, dveju priroda. „Do sedme godine deca se veoma razlikuju od ljudi: kao da su sasvim druga bića i sa drugačijom prirodom" Dečiji svet ne učestvuje u zlu, i zato „deca nikad nisu ružna". Međutim, na zemlji, deca „mnogo stradaju", tu zjapi kao rana taj problem.\nStradanje odraslih može se u krajnjoj liniji racionalno objasniti. Ovome doprinose i ekonomske teorije koje sve opravdavaju krilaticom: „nema nikakvih zločina – ima samo gladnih". Osim toga, „odrasli su odgovorni i nedostojni da budu voljeni". NJima je bio dat raj, a oni su zaželeli slobodu van Boga i ukradoše oganj sa neba, znajući da će biti nesrećni „oni su jeli od zabranjenog voća, još ga i dalje jedu", ali oni bar imaju uz to nekakvu naknadu, dok mala deca nisu ništa jela i još su nevina.\nSlužeći se biblijskim simbolom „zabranjenog voća", Ivan mu odriče njegov sveopšti značaj. On ga ne prihvata kao „praroditeljski greh", no samo kao prvi „greh pojedinca", zato kaže „i jedu ga još i sad". On oduzima iz praroditeljskog greha sve što može da posluži kao ontološka osnova za svečovečansku zloću, svojstvenu paloj ljudskoj prirodi. Jednom ako se odbaci ideja i prisutnost angelskih i demonskih elemenata u ljudskoj ontologiji kao i naša zavisnost od Boga, a i naša solidarnost u krivici, onda se čovek oseća beznadežno sam.\nPovlačeći jasno granicu između dečije prirode i prirode odraslih, Ivanova misao ustaje protiv „dopuštanja da postoji jedan drugi svet, koji bi bio nepojmiv za ljudsko srce ovde na zemlji". Naime da deca ispaštaju i stradaju da bi okajala krivicu njihovih očeva koji su jeli od „zabranjenog voća". „Ja lako razumem solidarnost u grehu i u kazni, ali ona se ne može odnositi na nevinu decu, a ukoliko su ona zaista solidarna sa nedelima svojih otaca, onda je to neka istina koja nije od ovoga sveta, i koju ja ne razumem". Ovo ne može da razume samo razum, nego i srce, jer ono zabranjeno „voće" nije više dostupno ličnom iskustvu ovde na zemlji; ideja o zabranjenom „voću" objašnjava u krajnjoj liniji sveopšti pad čovečanstva, ali ne i stradanje konkretne pojedine ličnosti. Eto, ovde se krije izvor i snaga pobune protiv Boga; i srce i razum oseća nepravdu i buni se. „Kako to može da neko nevin strada za drugog, pa još malo dete".\nŽivot je naizgled besmislen. Međutim, Ivan, razvijajući dalje svoju misao, završava kobnom zabludom. Prigovarajući Aljoši da govori „gluposti", i on sam se opusti da doda nove gluposti. Ivan govori kao „u snu", i ponavlja reči svoga đavola:\n„...Znaj da su gluposti potrebne ovome svetu; na njima je on i zasnovan; bez tih gluposti ne bi se ništa ni događalo ovde". Prisutnost ovih „gluposti" (iracionalnih elemenata) u Božijem planu onakvom kakav bi on morao da bude po ljudskoj pameti, pokazuje glavnu manu toga plana. Sa druge strane, međutim, Ivan i sam priznaje da su „gluposti" potrebne. One svedoče da ima tajanstvenosti u životu. Makar Ivanovič u „Mladiću", kaže: „Neka ima tajni, tim bolje"; našta mu mladić uzvraća: „Vi znate i shvatate mnogo više nego što možete da iskažete; samo, reklo bi se da vi govorite kao u bunilu".\nIvan ima svoj doživljaj iracionalnog, prihvatajući njegovu zakonitost u svetu, on bi mogao početi da razume, ali to je upravo što Ivan neće i time on razotkriva podvesnu osnovu svoje dijalektike. „Ništa mi nije jasno, nastavlja Ivan kao u snu – neću ništa da razumem sada. Ja se držim činjenice. Pokušavajući da razumem ja iskrivljujem činjenice". Ovakav stav prema činjenici svodi se na to da se uzročna empirijska karika smatra za nešto apsolutno, to jest ne priznaje ništa sem racionalne uzroke. I tako, posmatrano u lancu empirijskih racionalnih uzroka, stradanje nevinih izgleda besmisleno. Međutim, za jedno celovito razumevanje stvari, treba se osloboditi golih činjenica, jer sem opazivih i očiglednih uzroka, treba prodreti do one „duhovne uzročnosti manje vidljive, ali dubinskije i sveobuhvatnije".\nSve dok Ivan nastoji da se drži samo opipljivih činjenica, on ne može ništa da razume, međutim on pri tom izjavljuje: „Meni treba jasan račun, inače ću se uništiti".\nS jedne strane „nema krivaca", a sa druge strane „stradanje postoji", to je činjeničko stanje po „Euklidovoj ludoriji". Ivanov dvojnik, njegov đavo, kasnije će reći: „Za mene postoje dve istine: ona tamo, njihova, koju ja neću da znam, i druga, moja". Ivan takođe kaže: „To je istina koja nije od ovoga sveta i koju ja ne razumem". Ivanova istina je istina ovozemaljske pravde i prirodne nagrade „ovde na zemlji". No on isto tako ne može da prihvati ateističko sanjarenje o budućoj harmoniji, i ukazuje na nečovečni karakter ideje o progresu: „Neću da moje telo sa svim mojim patnjama i greškama posluži jedino kao đubrivo za buduću harmoniju koju će uživati drugi. Jer ako se sve svrši bez mene, to bi bilo suviše žalosno... Hoću da budem prisutan kada će svi saznati radi čega je sve tako bilo". On zapovednički zahteva opšte vaskrsenje („neka me vaskrsnu"), ali samo zato da bi odmah izjavio da je ono neprihvatljivo kao razrešenje problema stradanja: „Razumem ja kako će vasiona da zatreperi od radosti, kada će se nebo i zemlja sjediniti u jednom pokliču veselja, kada će sve što živi i što je nekada živelo glasno reći: „Ti si u pravu, Gospode, jer se otkriše putevi Tvoji"; kada će se zagrliti xelat, mati i njeno ubijeno dete i sa suzama izjaviti: „U pravu si, Gospode". Nema sumnje, tada će postati sve svetlo i jasno. Možda ću i ja tada, videći majku koja se zagrlila sa mučiteljem svoga deteta, uskliknuti sa ostalima: „U pravu si, Gospode".\nKasnije, Satana će govoriti Ivanu: „Bio sam tamo kada je raspeti Hristos vazneo se na nebo... slušao sam radosna klicanja heruvima koji pevahu: „osana!" i gromoglasne himne serafima od kojih je podrhtavala vasiona. I evo, kunem se svim što je najsvetije, hteo sam da se pridružim tom horu pa da kliknem sa svima: osana! Već su mi reči navirale iz grudi... Ti znaš da se lako raznežim na estetsku lepotu stvari... No zdrav razum... držao me je i tu u potrebnim granicama, i ja propustih zgodan trenutak".\nZdrav razum vraća Ivana u stvarnost: „U pravu si, Gospode, ali to ipak nije po mojoj volji... dok još imam vremena, ja odbijam da prihvatim tu uzvišenu harmoniju... Radije vraćam svoju ulaznicu".\nAko problem stradanja može da razreši samo religiozna savest, Ivan u ime zdravog razuma izjavljuje da je takvo razrešenje nemoralno i odbija ideju o harmoniji Carstva Božijeg.\nOsvrnimo se ukratko na njegove osnovne postavke.\nПорукаод Mustra » 21 Јан 2012, 00:30\nOn prihvata da harmonija mora biti kupljena stradanjem, da je stradanje neophodno zbog razlikovanja između dobra i zla u ljudskom duhu; da greh obavezno povlači kaznu. Ali mu izgleda besmisleno da mala nevina deca odgovaraju za nedela svojih otaca; „ta uzvišena harmonija ne vredi ni jednu suzu deteta, te malecke žrtve... jer te detinje suze nisu bile iskupljene".\nMeđutim, ako je stradanje nezasluženo, zar muke mučitelja u paklu nisu otplata za suze njihovih žrtava? Ali čemu služi ta kazna mučiteljima, kad su mučena deca već podnela svoj pakao?" Harmonija se zida na nepravdi; muke zločinca u paklu ne mogu da ubrišu suze njegovih žrtava i takva istina ne vredi tu cenu. Te muke mogu da kazne samo lično zlo.\nAli sama ideja kazne, opet narušava harmoniju: šta vredi ta harmonija koja dopušta pakao? Ja hoću oproštaj svima, bratski poljubac između svih ljudi, nestanak stradanja". Ovo se protivi Danteovom Paklu. Mogu li pravednici da kliču: „U pravu si Gospode", ako njihova sreća ide uporedo sa mukama osuđenih? Ukinuti te muke i pakao moguće je samo ako se pođe od ideje sveopšteg praštanja, ali ta ideja, sa druge strane, razara harmoniju, jer narušava pravdu. Ustvari, sama pravda nameće granice praštanju: „Neka mati i oprosti mučitelju deteubici za svoj materinski bol; ali muke svoga deteta koje su rastrgli psi, ona nema pravo da oprosti. NJen sin bi mogao da oprosti, no ne ona. Dakle, ako pravo pomilovanja i oproštaja ne postoji, gde je onda tu harmonija?"\nPolazeći samo od ljudske prirode, harmonija je nemoguća. „Postoji li u ovom svetu biće koje bi imalo pravo da oprosti za sve? Tu se postavlja poslednji, najzamršeniji problem: da li uopšte postoji nadčovečansko biće, sposobno da razreši sve čvorove? Pošto harmonija isključuje suze, a, međutim, suza ima na pretek, i to takvih „koje nisu bile iskupljene", to znači da ne postoji takvo biće koje bi moglo da iskupi sve suze i oprosti sve grehe. U varijantama Beležaka za Braću Karamazove, Ivan ide do dna svoje misli i prekoračuje granicu etike, kada kaže: „Izbranici Božiji, jaki i moćni podvižnici, pošto su podneli muke NJegovog Krsta, neće dobiti ništa od onoga što im je bilo obećano, isto kao što ni On nije ništa zadobio posle stradanja na Krstu..."\nPa ipak, protiv svih Ivanovih sumnjičenja i prigovora „Raspeće Hristovo je strahovit dokaz", i jedini. Ivanu je ovo dobro poznato, ali on odlučno odbija ideju da je bezgrešni Spasitelj na krstu okajao tuđe grehe. Sada je jasno otkuda u prvobitnom tekstu tvrdnja da su „suze ostale neiskupljene": to je navodno zato što „Tamo ničeg nema... a religija je glupost i tupoglav pokušaj... Mi pouzdano znamo, da On nije našao ništa".\nHrišćansko shvatanje harmonije ne može se razumom objasniti, ta harmonija je trascendentna jer pomirenje između milosti i pravde uopšte nije problem nego je to činjenica Božije blagodati. Prema tome, ne ostaje ništa drugo, nego ono drevno credo ljuia absurdum (verujem jer je nelogično), a to je kapitulacija čovekovog razuma, priznanje njegove relativnosti. Ali u ovom slučaju Ivan se buni: „Precenili su tu harmoniju, ulaznica je mnogo skupa za nas... Ja više volim da ostanem sa svojim neiskupljenim bolom i upornim negodovanjem, pa makar i ne bio u pravu".\nPozivajući se na zdrav razum, Ivan odriče svaku mogućnost da se ovaj problem razreši iracionalno, i ostaje isključivo u granicama „razuma", „gde je on uvek u pravu". LJudska pamet predstavlja Tvorca sveta kao arhitektu koji „gradi sreću čovečanstva na mukama i neiskupljenim suzama". Odricanje ovakvog plana, znači optužiti Boga. Aljoša ovo potvrđuje kad kaže Ivanu: „To je pobuna".\nSam Dostojevski priznaje, da je ceo roman Braća Karamazovi (mi bismo dodali: celokupno njegovo delo) odgovor na Ivanovu optužbu protiv Boga. Pokušajmo, dakle, da osvetlimo ovaj problem iz jednog drugog ugla.\nShvatajući stradanje kao sredstvo za kupovinu buduće harmonije, Ivan dolazi do mehaničkog poimanja slobode. Raj za njega nije organsko stanje svojstveno čistom čoveku prvobitne nevinosti; nego, po njemu, „raj je dat" kao nešto spoljašnje i nametnuto. Zato je onda sasvim prirodno „čeznuti za slobodom", u smislu „oteti vatru bogovima". Raj tu postaje zatvor, a sloboda zabranjeno voće. I ne samo otmica te spoljašnje slobode, nego i sve kasnije otimačine povlače za sobom kaznu. To je razlog da je za Ivana sloboda samo sloboda da se čini zlo; on poznaje samo takvu slobodu. I tako, pošto istinska sloboda ne postoji, stradanje postaje neophodnost, nužnost, kojom se kupuje harmonija. Ovakvo shvatanje Boga ne samo da je usko pravničko (juridičko), nego čak i trgovačko; ono izaziva poznatu Ivanovu reakciju: „Čemu to đavolsko razlikovanje ako je tako skupo!"\nAko priznanje Boga treba da se plati suzama jednog deteta, onda kakav je to Bog, gde je NJegova dobrota? Tu se otkriva žestina svakog ateističkog bunta, koji je logičan, ukoliko se ne priznaje prvobitna sloboda i pad u greh. A mi smo već videli da je grehopad početak izopačene slobode, koji se ispoljava u stradanju, to je znak novog načina čovekovog postojanja.\nZlo, haos, izviru iz nesvesne slobode, i taj problem se može rešiti samo u svesnoj slobodi koja se potvrđuje kroz ljubav. Samo kroz ljubav iščezava protivrečnost između besmisla i harmonije. Jer harmonija se ne dobija po ceni besmisla, nego je besmisao projiciranje čovekovog unutarnjeg sveta, njegove sudbine, koja u slobodi ljubavi otkriva svoj smisao i uzima novi znak, znak harmonije. Međutim, Ivan i ne zna šta je to ljubav i sloboda, i zato njegova misao dospeva u slepe ulice. Razumom se ne može objasniti tajna nastanka zla i stradanja; zato što im je izvor sloboda, a ona je granični pojam nedostupan razumu.\nBog ne zasniva harmoniju na zlu, i spasenje jednog čoveka uopšte nije plaćeno propašću hiljadu drugih, kako tvrde „veliki Duh" (Satana) i Šigaljev, koji dele čovečanstvo na jake i na slabiće. Ako mnogi ljudi propadaju, to se dešava protiv volje Božije. U tome je, eto, suštinski paradoks čovekove sudbine u kojoj ljudska sloboda ima moć da samovoljno ograničava volju Boga kao Apsoluta. Punotu svoga bića čovek ne dostiže kroz samovlasnu svemoć Boga, nego kroz stradanje Boga. Po Bibliji, Bog nije u vetru ni u buri, nego u tihom lahoru, i dok ljudsku maštu zapanjuje NJegova svemoć, Dostojevskog potresa NJegova skromnost (kenoza), NJegovo čovekoljublje, „nemoć" NJegovog božanskog srca; međutim sila ove nemoći je u stvari beskrajna i neizreciva.\nPo Ivanu Karamazovu, čovek je stvorio Boga i Satanu po svome liku i podobiju, i to samo pokazuje širinu ljudskih mogućnosti. Ako je čovek uistinu slobodan, onda nije reč o iskupljenju svojim mukama, nego o pronalaženju u mukama snage da se menja sudbina. Usred paćeničkog i besmislenog ‘ivota, čoveku se iznenada otkriva neki smisao; on naslućuje svoje naznačenje za ljubav, po onoj izreci: Postojim, znači volim; on pokušava da uhvati „trenutak delotvorne ljubavi". Taj trenutak podseća nas na Kjerkegorov „tren" („Augenblick"), to je neka vrsta munjevitog prodora večnosti u vreme, to je trenutak večne sadašnjosti u kome su preskočeni nizovi matematičkih trenutaka u vremenu.\nTreba dublje sagledati ideju zla kao deo sudbine čovekove. Svet nije zasnovan na suzama jadnih ljudi, nego na iracionalnoj tajanstvenosti stradanja nevine dobrote. A to je upravo ono što Ivan ne može da razume. Suze su samo simbol, samo znak tragičnosti stradalničke dobrote. Zlo čini samo zloban čovek, i kada dete strada, onda njegove suze nisu samo znak slobode pokvarenih; one su takođe i znak slobode koju ima ljudska dobrota koja dobrovoljno strada trpeći i podnoseći zlo. Sa detetom koje strada, strada i cela čovekova dobrota, i cela Božija dobrota; to nije stradanje kojim se kupuje harmonija, nego stradanje u kojem se može pretopiti i ispraviti izopačena čovekova sloboda.\nZlo prožima biće svojom snagom poricanja; suze su znak susreta dobra i zla, znak posebnog načina borbe i, najzad, znak nenadmašive snage dobra, koje se ne nameće čoveku, nego se ograničava pred njim u ime ljubavi i slobode.\nPobeda zla nad dobrom u toku istorije, pa i same te mogućnosti zla, dokazuje postojanje slobode u svetu; te mogućnosti nagoveštavaju konačnu pobedu dobra nad zlom u večnosti, kao i samouništenje zla, jer ta poslednja pobeda nastupiće kroz slobodno pokajanje i obraćanje bića u dobrotu. Suze su izraz drugačije pravde, drugačije istine, potpuno različite od one koju zamišljaju Ivan i njegov đavo.\nTu postoji obrnuti poredak: nije stradanje predmet okajavanja, ono je samo njegov znak; predmet okajavanja je čitav svet.\nPosmatrano sa apsolutnog gledišta, upravo je mučitelj dostojan istinskog žaljenja, njegova sudbina je mračna, ali sudbina nije spoljašnja kazna, nego je to saglasje unutarnjeg stanja lične slobode i prihvaćenih uslova života.\nMisao Dostojevskog je celovita kao organizam i ne može se govoriti o suzama tog jednog deteta, nego o suzama dece; treba poći od čovečanskih suza, od sveopšte ideje stradanja. Ne radi se o tome da svaki pojedini čovek „jede zabranjeno voće", kao što je to zamišljao Ivan; nego se radi o činjenici da se čovekov život pokazuje kao okajavajuće stradanje. U čovekovoj sudbini lično i kosmičko su nerazdvojno povezani; povrh trajanja svog sopstvenog života, svako nosi u sebi i trajanje svekolikog života čovečanstva počev od prvog čoveka; celokupna istorijska prošlost ulazi u njegov lični život. Svako dete predstavlja delić celine, ono je solidarno ne sa zločinima svojih otaca, nego sa svečovečanskom sudbinom. Prvobitni greh kao čin, koji se stavlja tamo iznad istorije, nema ničeg zajedničkog sa uzrastom, sa ličnom krivicom i sa drugim empirijskim uslovima individualnog života. Ta istina o prvom grehu u svojoj suštini nije od ovoga sveta; ona prevazilazi sva nagađanja, „po mom mišljenju"; jer se grehopad desio u drukčijim uslovima, sada već nedostupnim za iskustvo naše ogrehovljene bolesne savesti; isto tako kao što je harmonija između milosti i pravde velika Božija tajna i ona može da bude samo predmet vere. Međutim spuštajući ovu tajnu na ravan svoga razuma, Ivan neizbežno pada u očiglednu protivrečnost; s jedne strane on čezne za pravdom, odmazdom, čak i po cenu sopstvenog uništenja, dok sa druge strane, on istovremeno želi „praštanje, sveopšti zagrljaj, ukidanje stradanja". Ova protivrečnost ukazuje na dvostrukost problema stradanja. Postoji, prvo, okajavajuće stradanje kao ispaštanje, u kojem dobrota podnosi zlo uvažavajući slobodu stvorenoga sveta. Prevazilazeći pravdu kroz milost, dobrota pruža uvek nove i stvaralačke mogućnosti slobodnog preporoda bića. Sa druge strane, postoji zlo stradanje koje odražava samu prirodu svoje zloće, gde se vidi stepen njegove udaljenosti od dobra.\nU Carstvu Božijem dete može da se raduje svojim nekadanjim suzama jer su one znak pobede dobra u večnosti, što u vremenu poprima oblik stradanja nevinih. Samo je onda moguća radost bića ako se ono pričešćuje Bogom Stradalnikom, snagom ispaštanja, a to je radost konačnog obraćenja bića. Samo ovakvo stanje radosti omogućava da, u budućem životu, žrtva zagrli svoga mučitelja. Stanje „pokvarenih" je različit problem koji se može razumeti samo ako se pakao shvati kao svojevoljno izabrana sudbina; u tom strogo ličnom opredeljenju zlo stradanje pokvarenjaka, kao i njegovo apsolutno siromaštvo, ništa ne dodaje suzama nevinih: njegovo stradanje ne okajava niti može nešto okajavati, ali, sa druge strane, pošto ono nije „kazna Božija", to stradanje pokvarenih samomučitelja ni u čemu ne narušava opštu harmoniju. Može se, već na Zemlji, živeti kao u paklu, (na primer kao Stavrogin), jer pakao je zračenje zla iz duše zlog čoveka.\nRaj i pakao nisu nagrada ili kazna, nego način postojanja koji stvara sam čovek. Pakao nastaje kada u čoveku usahne delotvorna ljubav, dodir sa Božanskom večnošću.\nOnaj koji je zanemario dragocene „trenutke ljubavi"... može da ugleda raj, može da se uzdigne do Gospoda, ali ono što ga upravo muči, to je da on nije za Zemlji voleo, on dolazi u dodir sa onima koji su voleli, ali on je prezreo njihovu ljubav. On je sasvim svestan svog položaja i sam sebi kaže: „Sada ja znam šta je trebalo no, i pored želje za ljubavlju, moja ljubav ne vredi ništa, ne predstavlja nikakvu žrtvu, jer zemaljski život je okončan... Sad bih sa radošću dao svoj život za druge, ali to je nemoguće, jer život, koji sam mogao posvetiti ljubavi, istekao je, provalija ga odvaja od ovog paklenog stanja".\nMeđutim, sama želja za „obostranom, delotvornom i zahvalnom ljubavlju", kao odgovor na ljubav pravednih, postaje sama po sebi moć koja spasava grešnike. Dostojevski iz dubine srca odbija napodnosivi sukob između radosti pravednih i mučenja grešnika. Po njemu radost pravednih ima moć da spasava grešnike u njihovoj bedi, „jer prihvativši ljubav pravednih bez mogućnosti da na nju uzvrate, njihova smerna poslušnost stvorila bi samo neku vrstu slike ili imitacije one delotvorne ljubavi koju su oni prezreli na zemlji". Smirenje (skrušenost) postaje ogromna snaga kojom se ostvaruje, čak i u paklu, metanoija (promena uma, pokajanje).\nU paklu, najzad, ostaju samo „dobrovoljni mučenici koji su u potpunosti postali plen Satane i njegove gordosti". LJudi su slobodni između Boga i Satane – to je izbor koji se nameće i „nemoguće ih je od njega osloboditi, jer ta muka izbora je u njima samima, a ne izvan njih", jer čovek se nikuda ne odvodi, nego se njegovo unutarnje stanje izražava ili kao raj ili kao pakao. Na ovaj način se ispunjava najviša pravda, ljubav i harmonija.\nLJubav pravednih prema grešnicima je stvaralačka ljubav, ona pati i prašta. Ali da li čovek ima tu moć? „Ako pravo praštanja ne postoji, kako je moguća harmonija"? Ako čovek može da oprosti lične uvrede, zar zlo učinjeno van oblasti pojedinca, nije transcedentno u odnosu na čoveka? Ima li on uopšte pravo da potegne svoju moć praštanja i šire od sebe? Da, po rečima starca Zosime: „Znaj da ne možeš biti ničiji sudija", znači da postoji lični udeo u svakoj krivici: „Sve ima vezu... jer ako dodirneš ovde, to ima odjeka na drugom kraju sveta". Učestvovanjem u svakoj krivici, čovek može, takođe, obrnutim duhovnim pokretom, da učestvuje i u svakom dobrom delu iskupljenja: po meri preuzimanja na sebe krivice drugoga, i samo time on stiče pravo da oprašta i za druge. U tome se i sastoji sam čin praštanja. U paklu starca Zosime vidimo učinak sile praštanja. Svetitelji ispoljavaju energiju ljubavi, a grešnici mogu u najboljem slučaju prihvatiti tu ljubav, ali to je već dovoljno da se raskine obruč njihove usamljenosti, da se omogući opštenje koje će promeniti njihovo stanje. U samom načinu prihvatanja nalazi se stvaralačka moć, u tome je sadržana cela umetnost smirenja. Oproštaj nije tek lakoveran izraz niti kompromis koji bi u suštini održavao status ljuo: oproštaj svedoči o već gotovom činu i o nastaloj promeni. Greh u fazi griže savesti je ovekovečena „prošlost koja neće da umre". Samo kroz pokajanje, kroz otkrivanje svoje krivice drugom čoveku dolazi do razbijanja začaranog kruga u kome je usamljenik zatvoren sa svojom krivicom. Smrtonosna prošlost, koja se pripila kao pijavica uz čoveka, biva otkačena i odbačena, opredmećena van njega. Može li se, međutim, zamisliti da bi onaj „drugi" ostao pasivan? Ne, jer istinsko saopštavanje svoje krivice, ono koje oslobađa, nije drugo do zajedničarenje u krivici – uticaj je tu obostran. On je svesno ili nesvesno, čin sažaljenja, saosećanja, koje oslobađa grešnika i koje se konačno izražava kroz opraštanje.\nIzgubljena nevinost je nepovratna, no pokajanjem čovek postaje drugačiji, otkriva u sebi novog čoveka, a to je upravo ono što postavlja dubinski i, u suštini, jedini problem: ako sama ljudska priroda nema u sebi snagu kojom bi promenila čovekovo biće, postoji li neki vančovečanski izvor praštanja? Praštanje je u stvari neposredno opštenje sa drugim čovekom, kao saosećanje, kao istinsko usvajanje drugoga bića, kao jednodušnost. To je međutim moguće samo kroz jedno sveobuhvatno načelo.\nAko pojave svakog istinskog sjedinjenja na zemlji odražavaju mistične susrete sa Bogom, učešće u stradanju Boga, onda osnova za sudbinu čovečanstva nisu „neiskupljene suze namučenog deteta", nego su to suze samoga Boga, „Jagnjeta koje je bilo zaklano od postojanja sveta".\nStradanje Boga je osnova za NJegovu moralnu moć praštanja, koja se razlikuje od NJegove Božanske svemoći. Ako se uopšte može govoriti o „plaćanju za harmoniju", onda je Bog onaj koji plaća, a ne čovek. Bog se razdaje u svojoj ljubavi i daje čoveku, kroz ove trenutke ljubavi, moć pobede nad zlom. Ako je svako svima kriv, onda znati krivicu drugoga znači početi saosećati zbog nje; tu je prisutno iskustvo neposredno ljubavi. „Bog nam je dao roditelje da bismo se učili ljubavi. Porodica je praktično vežbanje u ljubavi". Ovo vežbanje uvodi čoveka u sveopštu ljubav: „porodica se proširuje, drugi joj se pridružuje, rađa se nov organizam".\nMeđutim, Ivanovo pitanje ostaje i dalje otvoreno: ima li smisla i vrednosti nesvesno stradanje, a da se ipak njime ne naruši harmonija? Stradanje i bol ima koren u svesti, to međutim ne znači da stradanje mora neizostavno da bude svesno, ono može da bude nadsvesno u odnosu na vremenski tok, i to nadsvesno stradanje sadrži vrednost i poseban i viši oblik slobode koji odgovara suštini nevine dobrote koja pati. U stanju posle grehopada, apsolutna nevinost postoji pre svesti. Dalje od ovoga racionalno razmišljanje ne može da ide.\nIvan sa naročitim razlogom daje deci posebno mesto; no i sam Dostojevski naglašava njihovu izuzetnu vrednost: „osmeh deteta je kao zračak iz raja". Nevinost dece je odraz njihovog pričešća Onim koji je „Jedini bez greha"\nDečiji svet je angelski svet kome je Bog darovao naročitu sličnost sa Hristom.\nIvanova zemaljska savest suviše se žuri da razreši sukob između racionalnog i iracionalnog sveta, i na prečac da vrati svoju ulaznicu. „Ja neću harmoniju, iz ljubavi prema čovečanstvu je neću. Bolje da ostanem pri neiskupljenom bolu svom i pri svome praznom negodovanju, pa makar i ne bio u pravu".\nПорукаод Mustra » 21 Јан 2012, 00:31\nFridrih Niče prigovara hrišćanstvu da ono ukida tragičnost ovog sveta utehom koju donosi, međutim njegov prigovor se može odnositi jedino na oblike života budućega veka, ali tamo će tragično biti poistovećenje sa besmislenim vremenom pakla. Ivan hoće da ovekoveči tragiku, čineće je na taj način poročnom. Odbacujući tragiku dobra, on se drži tragike zla, i nosi u svom srcu sliku neiskupljene patnje – načelo večne besmislenosti života.\nŽeđ za izravnanjem svih dugova, dovedena do svoga vrhunca, izopačuje se u svoju suprotnost, u odbojnost prema Bogu pravde, skamenivši se u osećanju svoje beskonačne uvređenosti. To je jedan od vidova borbe vremenskog sa večnim, gde se tragika patnje uzdiže do apsoluta i ustoličava u vremenu. U Grušenjki Dostojevski pokazuje patnju održavanu njenim stalnim traženjem, osećanjem nezaslužene patnje, i to može da ide tako daleko da čovek već počinje da nalazi zadovoljstvo u svojoj uvređenosti; ona se onda više ničim ne može umilostiviti – i takav čovek je opsednut njome, to postaje njegova strast, njegovo sladostrašće, a sve je to gorki plod neizmerne gordosti.\nIvan, beskrajno usamljen, ne želi da zna svoga bližnjega, opsednut je svojim uvređenim samoljubljem: ali on to krije iza neplodne, apstraktne ljubavi prema čovečanstvu.\nПорукаод mmogally » 22 Јул 2012, 10:24\nFabulu pri tom čini zanimljivom neki zaplet koji izaziva pitanje....\nПорукаод Mustra » 15 Апр 2017, 17:17\nhttps://www.4shared.com/office/nxluKYuP ... ockar.html\nhttps://www.4shared.com/office/cCul0Ksn ... evski.html\nhttps://www.4shared.com/office/IuuAWuwm ... janje.html\nhttps://www.4shared.com/office/dHfY_qmq ... e-noi.html\nhttps://www.4shared.com/office/5TtiH0Hi ... mazov.html\nhttps://www.4shared.com/office/ZQQPYj6C ... Idiot.html\nhttps://www.4shared.com/office/Vmqwgx1X ... -uvre.html\nhttps://www.4shared.com/office/QND4u2DL ... aniko.html\nhttps://www.4shared.com/office/KGMIrzOu ... ljudi.html\nhttps://www.4shared.com/office/QstyS3v7 ... ski_-.html\nhttps://www.4shared.com/office/Nb3LKmzj ... ski_-.html\nhttps://www.4shared.com/office/G7ADGfxy ... ski-K.html\nhttps://www.4shared.com/office/tLg6zqUg ... ski-M.html\nhttps://www.4shared.com/office/brh0FWmi ... ski-N.html\nhttps://www.4shared.com/office/GiA1mfDt ... ski-Z.html\nhttps://www.4shared.com/office/jMVbGkqO ... ski-Z.html\nhttps://www.4shared.com/office/99jGeXxr ... ski-Z.html\nhttps://www.4shared.com/office/uDGZDQSN ... vski-.html\nhttps://www.4shared.com/office/IDLALBM5 ... D0%9F.html


Jun 2021 May 2021 Mar 2021 Feb 2021 Jan 2021 Nov 2020 Oct 2020 Sep 2020 Jun 2020 Nov 2019 Older Announcements... Pregled RSS obavijesti\nDoslo je vreme za neke promene u nasoj ponudi. Godinama nismo menjali cene i karakteristike nasih paketa a sajtovi postaju sve veci i zahtevaju mnogo vise serverskih resursa nego pre nekoliko godina. Svakako za manje zahtevnije sajtove nasa stara ponuda hostinga i dalje ostaje aktivna.Predstavljamo vam nove cPanel Hosting Biznis Pakete namenjene ... Read More »\nOd juce imamo ucestale DDOS napade na nasu mrezu. Juce pre podne su uspeli da nas toliko zaguse da vecina servisa nije funkcionisala. Problem smo resili blokiranjem pristupa nasoj mrezi iz pojedinih Zemalja kao sto je Amerika, Kina, Ukrajina, Turska, Svedska. Sada svi serveri funkcionisu normalno ali uz ceste zalbe korisnika da iz inostranstva ne ... Read More »\nU subotu 14.11.2020. cemo izvršiti transfer svih naših servera iz starog data centra u naš novi Host Media Data Centar Svi serveri i sajtovi ?e biti nedostupni izme?u 08:00 pre podne do 14:00 posle podne.Ukoliko bude nekih nepredvi?enih problema, sva obaveštenja ?emo objavljivati na našim stranicama na socijalnim mrežamaFacebook ... Read More »\nObavestavamo vas da cemo od danas 01.10.2020 sve racune za nove narudzbine i obnove usluga uvecati za 20% zbog ulaska u PDV sistem. U narednih jedan do dva meseca ocekuju nas velike promene. U narednom mesecu ce mozda vise puta doci do promena nekih cena, posao je dosta veliki i moramo svaku pojedinacnu uslugu dobro da pregledamo i nadjemo ... Read More »\nDoslo je vreme za vece promene u nasem poslovanju. Promena koja prva stupa na snagu je promena cenovnika zbog ulaska u PDV sistem od utorka 29.09.2020. Svi predracuni koji su vec izdati a nisu izmireni, u Utorak ce biti ponisteni i bice izdati novi sa uracunatim porezom na dodatu vrednost. U Srbiji je stopa poreza na dodatu vrednost 20% ali ... Read More »\n10.06.2020. 03:40 AM Obaštavamo korisnike našeg cPanel Shared hostinga da trenutno imamo problem na serveru "ServerIN" nakon redovnog ažuriranja sistema došlo je do greške prilikom ponovnog pokretanja operativnog sistema na serveru. Nažalost za rešavanje ovakvog problema moramo poslati tehni?ara u data centar ida direktno na serveru ... Read More »\n10.11.2019Obavestavamo sve korisnike da je doslo do promene naseg tekuceg racuna. Novi racun u Unicredit banci. Stari racun iz Credit Agricole banke bice aktivan do 31.12.2019. Molimo sve korisnike da nakon 01.01.2020 uplate preusmere na novi racun. informacije o novom tekucem racunu mozete videti u predracunu koji dobijete prilikom ... Read More »


Gornji deo Top Master Java - Marka / Designer Blueman\n> Zenski kupaći kostimi > Gornji deo > Bikini bandeau > Podstavljeni gornji delovi > TOP MASTER JAVA\nMix & Match TOP MASTER JAVA Blueman. Kombinujte, uparujte i pronađite svoju savršenu kombinaciju! Napravite sopstveni bikini komplet i izaberite veličine, oblike, boje i štampu! Odličan izbor, najbolji kvalitet i najnoviji trendovi - ovo i mnogo toga drugog ćete pronaći u prodavnici „Brazilian Bikini“!\nBlueman MASTER JAVA 126.00 Euro 72.00 Euro\nBlueman OCA JAVA 165.37 Euro 66.15 Euro\nBlueman LULE JAVA 69.13 Euro 27.65 Euro\nBlueman LUZE VERDE 92.75 Euro 37.10 Euro\nBlueman TOP WAVE JAVA 60.37 Euro 24.15 Euro\nBlueman BOTTOM MASTER JAVA 51.62 Euro 20.65 Euro\nBlueman BOTTOM PRADO JAVA 50.48 Euro 20.19 Euro\nBlueman TOP PRADO JAVA 77.87 Euro 31.15 Euro\nBlueman CHEMISE JAVA 172.02 Euro 68.81 Euro\nBlueman BOTTOM WAVE JAVA 56.87 Euro 22.75 Euro\nPodaci o proizvodu TOP MASTER JAVA Blueman\n• Pomešajte i podudarite ovu stavku sa: Chemise java, Riqueza java, Bottom wave java\n• BBS identifikacioni broj: 153207\n• Referenca dobavljača: Pr.11.1156\nPreporuka veličine i podudaranja za: Gornji deo Blueman Top Master Java\nUputstva za negu za: Blueman Top Master Java\nBlueman TOP MASTER JAVA 74.38 Euro 29.75 Euro


DVE OSOBE LAKŠE POVREĐENE u dva sudara! - Informer\nBeta | 18. 08. 2018.\nPrethodne noći u Beogradu dogodile su se saobraćajne nesreće na Novom Beogradu i u Batajnici u kojima su lakše povređene tri osobe, rečeno je jutros agenciji Beta u službi Hitne pomoći\nU saobraćajnoj nesreći u Ulici Milentija Popovića lakše je povređen muškarac (40) koji je zbrinut u Urgentnom centru.\nNa Vojnomedicinskoj akademiji zbrinute su dve osobe koje su lakše povređene u sabraćajnoj nesreći koja se dogodila u Batajnici.\nKako su rekli u Hitnoj pomoći, noć je protekla mirno sa 88 intervencija, od čega 17 na javnom mestu.\nNa mužičkom festivalu Bir fest protekle noći služba Hitne pomoći imala je 17 intervencija.\nBeograd Hitna pomoć udesi Intervencije\n08:25 Beograd 0\nPET POVREĐENIH U PET UDESA! Hitna pomoć u Beogradu imala pune ruke posla!


Xiaomi Mi 8 Lite (Mi8 Lite) 64GB (4GB RAM) – univerzalno.com\nHomeShopMobiteliPametni telefoniXiaomi Mi 8 Lite (Mi8 Lite) 64GB (4GB RAM)\nXiaomi Mi 8 Lite je slabija verzija modela Mi 8. Predstavljen je u septembru 2018. godine, te donosi specifikacije koje će zadovoljiti većinu korisnika. Riječ je o velikom Dual SIM smartphoneu sa ekranom od 6.26” FullHD+ rezolucije slike. Uparen je sa Octa Core procesorom, sastavljenim od dva Quad Corea radnih taktova 2.2 GHz i 1.8 GHz, baziranih na modernim Kryo 260 jezgrama. U ovoj varijanti, uparen je sa 4 GB RAM memorije, te 64 GB interne memorije (nema slota za proširenje memorije karticama). Sa stražnje strane uređaja nalaze se 2 kamere, glavna sa senzorom od 12 Mp te dual pixel PDAF izoštravanjem, te pomoćna od 5 Mp. Maksimalna rezolucija videa je 4K sa 30 fps, a kada se snima FullHD video sa 30 fps, može se koristiti i elektronski stabilizator slike. Za ljubitelje selfija Xiaomi je namijenio prednju kameru od 24 Mp, koja je potpomognuta i Ai procesiranjem, kako bi selfiji uvijek izgledali reprezentativno. Za ugodno korištenje zadužen je operativni sistem Android v8.1 Oreo, a siguran pristup uređaju garantuje senzor otiska prsta, smješten sa stražnje strane.\n1080 x 2280, 6,2"


Nevernica : Ajan Hirsi Ali : 978-86-7878-078-3 : Knjizara.com: Knjige\nAjan Hirsi Ali (autor)\nNaslov originala: Infidel / Ayaan Hirsi Ali\nU krajnje upečatljivim detaljima, svetski poznata autorka Ajan Hirsi Ali pripoveda svoju zapanjujuću životnu priču. Pratimo njeno odrastanje u tradicionalnom muslimanskom duhu u Somaliji, intelektualno buđenje u Holandiji i život pod oružanom pratnjom na Zapadu. Ajan Hirsi Ali predstavlja jednu od najpoštovanijih i najkontroverznijih političkih ličnosti današnjice. Našla se na naslovnim stranama svetske štampe posle ubistva Tea van Goga. Njegov ubica, islamista, zapretio je da će ona biti sledeća. Nevernica prikazuje sazrevanje ove elegantne, uvažene – i ponekad kritikovane – političke zvezde, borca za slobododu govora.\nVaspitana u strogoj, muslimanskoj porodici, Hirsi Ali je preživela građanski rat, obrezivanje, nemilosrdno batinanje, adolescenciju posvećenog vernika, uspon pokreta Muslimanska braća i život u četiri zemlje, pod četiri diktatorska režima. Pobegla je od nametnutog braka i potražila azil u Holandiji, gde se posvetila borbi za prava muslimanskih žena i reformu islama. Navukla je na sebe neprijateljstvo reakcionarnih islamista i plašljivih političara. Neprestane pretnje nisu je ućutkale. Životna priča Hirsi Ali predstavlja pohvalu pobedi nad životnim nedaćama. Kazuje nam kako pametna, radoznala, poslušna devojčica postaje odvažni borac za slobodu. Knjiga se pojavljuje u doba kad se zapadne vlade trude da uravnoteže demokratske ideale sa religioznim pritiscima. Izdvaja se kao značajno i merodavno delo posvećeno suštinskim društvenim problemima. ,,Ovo je nemerljivo značajna, strastvena, izazovna i neophodna knjiga. Zaslužuje da je svaki čovek pročita, zato što pripoveda istinu – neispoliranu, neprijatnu istinu."" SALMAN RUŽDI\n2007; Broširani povez; latinica; 21 cm; 359 str.; 978-86-7878-078-3;\nIzdavač: Alnari doo; 2007; Broširani povez; latinica; 21 cm; 359 str.; 978-86-7878-078-3;\nViše se neću pokoravati\n„Nevernica“ Ajan Hirsi Ali\nU autobiografiji „Nevernica“ Ajan Hirsi Ali opisuje kako je aktivizmom moguće pomeriti granice lične slobode i emancipacije.\nKnjiga „Nevernica“ autorke Ajan Hirsi Ali jeste knjiga o osvajanju slobode, individualne i polne, u surovom socijalnom okruženju. U ovoj autentičnoj autobiografiji (izdanje „Alnarija”, prevod Vladana Stojanovića), Somalka Ajan Hirsi Ali progovorila je o potlačenom položaju žena u islamu, suprotstavila se islamističkom fundamentalizmu, i zbog toga doživela da bude u stalnoj životnoj opasnosti, usred liberalne Holandije.\nHirsi Ali do tančina opisuje svoje teško detinjstvo, pod tri različita politička sistema, kako je rekla, sva tri neuspešna. Trpela je teror gladi pod policijskim sistemom u Mogadišu, u Saudijskoj Arabiji islamski zakon žene je tretirao gore od životinja, a sukobi klanova potpuno su razbili Somaliju i doveli je u vrtlog jednog od najužasnijih građanskih ratova Afrike.\nBatine do granica izdržljivosti bile su porodična svakodnevica u životu ne samo Ajan Hirši Ali, već i njenih sunarodnica. Bol odrastanja pojačavala je stalna odsutnost oca Hirsi Magana, somalskog intelektualca, političara i opozicionog revolucionarnog lidera.\nU „Nevernici” čest je motiv obrezivanje, odnosno sečenje genitalija muslimanskih devojčica, kao deo vaspitanja i prilagođavanja tradiciji, koje je Ajan Hirsi Ali opisala u svom kao i u slučaju drugih muslimanki.\nTo je samo deo stravičnih zlostavljanja koja su ovu neustrašivu ženu navela na borbu za slobodu mišljenja i govora, bez odstupnice, koja je u njenom slučaju neodvojivi deo aktivizma za emancipaciju i oslobađanje žena u sredinama u kojima postoji naglašena polna represija. To je došlo do izražaja već tokom somalskog građanskog rata, gde je Hirsi Ali kao izrazito mlada pomagala silovanim ženama, koje je rodbina najčešće ubijala kako bi zbrisala sramotu. Ista odlučnost navela ju je da se, umesto za Kanadu, gde je čekao ugovoreni brak, uputi u Holandiju, bežeći u jedan novi život. Azil je dobila, prema sopstvenom priznanju, na osnovu donekle izmišljene priče o sopstvenom iskustvu represije i dodavanja dedinog prezimena „Ali”, što će joj kasnije silno zameriti Rita Verdonk, holandska ministarka zadužena za pitanja emigranata, uskraćujući joj državljanstvo.\nAjan Hirši Ali zatim uspeva da se zaposli kao prevodilac i završava studije političkih nauka na Univerzitetu Lajden. Sve više analizira svoje dotadašnje religiozne stavove i shvatanja, a zatim i evropski odnos prema emigrantima. Uočila je da zapadnjaci „gutaju” tvrdnje o toleranciji i slobodi u islamu, plašeći se rasističkih etiketa. Njena je tvrdnja: „Osama Bin Laden je rekao: Ili ste sa islamom, ili ste s krstašima. To me je navelo na pomisao da je islam kao svetska pojava u strašnoj krizi.” Stoga se Hirsi Ali opredelila za ateizam, a član Laburističke partije, a zatim Liberalne, postala je u nameri da probudi i upozori Holanđane na opasnosti verskih ograničenja i sukoba. Ubrzo je postala poslanik holandskog parlamenta.\nHirši Ali je dokazala da se muslimanske žene obrezuju, ili ih rođaci ubijaju zbog neposlušnosti, čak i u Evropi. Ponudila je širu, kulturnu analizu integracije doseljenika.\n„U prošlosti su holandski socijaldemokrati krivili katoličku crkvu za siromaštvo i neznanje širih slojeva. Mene, mlađeg istraživača, mučilo je pitanje: Kada će pogledati islam?“, kaže Hirsi Ali.\nNjenoj kontroverznosti u velikoj meri doprinelo je slobodno i bez dlake na jeziku izražavanje mišljenja u medijima, a posle izjave da je prorok Muhamed perverznjak, morala je da dobije stalnu pratnju telohranitelja. Sa rediteljem Teom van Gogom snimila je film „Pokoravanje”, kojim je, kako je rekla, želela da pokaže da vernici mogu da „podignu glave i progovore sa Alahom”, i da „kruto tumačenje Kurana u današnjem islamu uzrokuje nepodnošljiva stradanja žena”. Film je nosio poruku: „Više se neću pokoravati”. Odmah po završetku filma, Teo van Gog bio je ubijen, a na njegove grudi ubica je zakovao poruku da je Ajan sledeća žrtva.\nPosle napada ministarke Verdonk, a najviše zbog potrebe za većom slobodom, Ajan Hirsi Ali prešla jeda radi u Enterprajz institutu u Vašingtonu.\n„Optužuju me za osećanje rasne inferiornosti, zbog kojeg napadam sopstvenu kulturu i delam gonjena mržnjom prema samoj sebi, jer želim da budem bela. Ovo je nemaštovit i neubedljiv argument. Zar je sloboda namenjena isključivo belcima? Da li bih pokazala ljubav prema samoj sebi ako bih ostala verna tradiciji predaka i izmrcvarila svoje kćerke? Da li treba da gledam kako moji sunarodnici zlostavljaju žene i kolju jedni druge u besmislenim sukobima? Obrela sam se u novoj kulturi i prvi put videla da ljudski odnosi mogu biti drugačiji”, kaže Ajan Hirsi Ali.\nMarta 2005. godine magazin „Tajm” uvrstio je Ajan Hirsi Ali među sto najuticajnijih ljudi na svetu. Ajan je autorka još jedne zapažene knjige eseja „Devica u kavezu”, a dobitnica je i brojnih priznanja, među kojima su Nagrada za moralu hrabrost, Nagrada slobode, koju dodeljuje Međunarodna mreža liberalnih žena, i druge.


Murinjo planira šokantan transfer! - Sportske.net\nMurinjo planira šokantan transfer!\nIzgledalo je da je sve gotovo, no hoće li Murinjo pokvariti planove bivšeg kluba i čoveka koji mu nije baš omiljen?\nPosle Reala Morata srušio i Inter!Nastasić ponovo na meti Intera!Da li je Murinjov Inter bio "sramota"?!Promena broja timova u Seriji A?Milner želi u Liverpul!\nJaja Ture je na izlaznim vratima Sitija, ali iako svi očekuju da završi u Interu, mogao bi da usledi šokantan preokret. Žoze Murinjo veruje da bi mogao da dovede kapitena Sitija i na taj način pojača tim pre juriš na Ligu šampiona naredne sezone.\nAfrikanac pregovara sa Manćinijem, spreman je da smanji platu kako bi se preselio u Inter, ali sa druge strane sa Čelsijem bi igrao Ligu šampiona i imao realne šanse da osvaja trofeje.\nMurinjo veruje da će Siti pustiti Turea za 15 miliona evra, "Građani" moraju da se oslobode ogromne plate kapitena kako bi otvorili prostor za podmlađivanje tima i pojačanja.\nTure je nezadovoljan, slabo je odigrao sezonu, njegov agent Seluk je u konstatnom ratu sa klubom, čini se da je odlazak izvestan. Ali, sa druge strane da li će Siti pristati da pojača direktnog rivala?\nNe zaboravite da odlazi i Milner, mete su De Brujne, Pogba, Ros Barkli i Rahim Sterling. Odlazak Turea u Inter bi bio idealna opcija za Siti, Čelsi je nešto drugo, videćemo na kraju kako će se sve završiti.\nSastanak Mendeša i Bobana, ko će biti sledeće pojačanje Milana?\nPoluvreme - Kakav meč, ŠEST golova! (TVITOVI)\nTuga, poginuo Milton Palasio\nČola Evroligu vraća u "Pionir"\nJagodinac se vratio u Albu\nSastavi - Savo odmara Natha i Asana!\n"Protiv Rada teže na brdu, nego na Banjici"


pink.rs | Palma predvodi delegaciju u poseti Egiptu (FOTO)\nMarković predvodi privredno-političku delegaciju iz Srbije sastavljenu od tridesetoro uspešnih biznismena, koji će tokom svog boravka imati nekoliko sastanaka sa egipatskim kolegama, kako bi započeli saradnju na ekonomskom planu.\n- Drago mi je što se opet vidimo sa željom da vam pokažemo koliko smo srećni što smo obnovili prijateljstvo dva naroda, koje su započeli predsednici Tito i Naser pre skoro osam decenija - rekao je guverner Abdalah i naglasio da je u Egiptu u toku referendum, na kojem se preko 60 miliona ljudi sa pravom glasa izjašnjava o prihvatanju ustavnih amandmana. Dragan Marković Palma najpre je informisao svog domaćina o velikom mitingu podrške državnom rukovodstvu Srbije, održanom u Beogradu.\n- Bio je to veličanstven skup preko 120 hiljada ljudi, koji su došli iz svih krajeva Srbije kako bi svog predsednika Aleksandra Vučića podržali na evropskom putu oporavka zemlje i u rešavanju problema sa našom južnom pokrajinom - rekao je Marković.\nPalma i Sisi sve češće zajedno!\nNezaobilazna tema za razgovor Markovića i Abdalaha bila je i Muzej voštanih figura u kojem su svoje mesto dobili nekadašnji predsednik Egipta Džamal Abdel Naser i aktuelni lider El Sisi. “Sa predsednikom Sisijem ću odsad stalno da se viđam, bar dva puta nedeljno, a Vi teško i jednom mesečno”, našalio se Palma na račun svog domaćina, aludirajući na voštanu figuru predsednika Sisija u jagodinskom muzeju.


Virus globalizacije - Kolumne\nĐorđe Latinović 12.04.2020 20:00\nPandemija korona virusa paralizovala je cijeli svijet. Čovječanstvo koje je u svojoj dugoj odiseji postojanja otišlo na Mjesec, sprema se otići na Mars, savladalo brojne epidemije i bolesti, prepolovilo glad i siromaštvo, stalo je pred najezdom sićušnog nevidljivog virusa, kao da nema više čarobnih moći koje je vjerovalo da posjeduje. Bolesti su nerijetko mijenjale svijet. Dobro poznata knjiga Suzan Sontag, "Bolest kao metafora", u pandemiji korona virusa, može se danas promišljati u zaraznoj formulaciji "metafora kao bolest" globalizovanog svijeta.\nŠokantna slika pape koji se sam moli na praznom trgu Svetog Petra bez vjernika, koja je obišla svijet, najdramatičniji je prizor onoga šta nam se dešava. Pandemija koja je zaustavila NATO vježbe, terorizam ISIL-a, prekinula ratove u Libiji, Siriji i Avganistanu, stopirala talase masovnih migracija, odložila Olimpijske igre, Vimbldon, Eurosong, misiju kosmonauta u svemir i održavanje izbora u mnogim zemljama, egzistencijalna je mora naše patogene stvarnosti. Beskućnici koji spavaju na parkinzima u Americi, sablasno pusti gradovi, infektivni pakao iz bolnice u Bergamu u Italiji, mrtva turistička mjesta, jednostavno svijet bez ljudi, apokaliptični je prizor našeg svijeta u doba korone. Horor masovnih grobnica ljudske nesreće u Njujorku, gradu simbolu globalizacije, iz zemlje koja je glavni globalizator svijeta, najtragičnija je opomena u ovom teškom trenutku po cijelo čovječanstvo.\nEnormno bogatstvo pojedinaca i klasa nasuprot ogromnoj nejednakosti i siromaštvu širokih slojeva stanovništva i čitavih regiona i zemalja. Plansko ukidanje socijalne države na nacionalnom nivou. Vidimo međusobno povezan i globalizovan svijet, i porast nacionalizma, protekcionizma, trgovinskih ratova i nezajažljive konkurencije na strateškim pitanjima koja se tiču svih. Dramatične posljedice neobuzdanog ekonomskog neoliberalizma u praksi i selektivo protežiranje vlastitih finansijskih i ekonomskih interesa, eksplotaciju radne snage i prirodnih bogatstva, uništavanje prirodne i životne sredine, masovne migracije i nepravedne sankcije prema čitavim narodima i državama. Konfliktno rivalstvo velikih sila u politici proizvodi nove sukobe i ratove.\nPandemija korona virusa krenula je iz Kine, simbolički od novog budućeg globalizatora, da bi se preko globalizovane Evrope vratila u SAD, dosadašnjem glavnom globalizatoru. Danas znamo da je popularno austrijsko skijalište Išgl u Tirolu, čija je radna snaga i klijentela tipično globalistička, iz profiterskih razloga zataškalo informacije o zarazi korona virusom velikog broja tamošnjeg džet-seta, a potom se proširila na ostatak Evrope i svijeta. Ovaj virus nije iz Vuhana, nego iz Davosa. To je ono zimsko mjestašce u Švajcarskoj, svetilište postojeće neregulisane globalizacije, u kojem se okupljaljaju glavni upravljači i gospodari svijeta, hodočasnici i proroci globalnog neoliberalnog kapitalizma.\nVirus pandemije širi se "kineskim putem svile" i doslovno slijedi indeks globalizacije svijeta. Ako se bolje pogleda geografija širenja, virus se u veoma kratkom vremenu, najkraćom trasom globalizacije, proširio na 215 zemalja i teritorija svijeta. Iran je tu samo izuzetak koji potvrđuje pravilo.\nOva pandemija pokazala je ranjivost naše civilizacije, kao i nemoć bogatstva protiv ovako jedne nepoznate destrukcije. Pandemijska kriza ogolila je ono što je već dugo poznato, ali se svjesno ignoriše, a to je da su sve globalne međunarodne institucije i organizacije dugi niz decenija bile kidnapovane i uzurpirane od jedne hegemone sile, SAD i njihovih saveznika, tako da te organizacije nisu ostvarivale svoju izvornu misiju zbog kojih su osnovane, i ne reaguju pravovremeno na globalne prijetnje i izazove, već postupaju u skladu sa geopolitičkim potrebama i nacionalnim interesima SAD, umjesto međunarodne zajednice i cijelog čovječanstva. SAD su prvo potpuno preuzele, a posljednjih godina otkazale podršku pojedinim međunarodnim organizacijama značajnim za globalno djelovanje. Virus globalizacije koji se decenijama ubrzano širio, sada nam se u ovoj krizi vratio u obliku globalizacije virusa. Razlog tome je što je svijet do sada bio fokusiran samo na pozitivne koristi i prednosti procesa globalizacije, sistematski zapostavljajući njene negativne posljedice, kao što su porast nejednakosti i siromaštva, klimatske promjene, prirodne katastrofe, ukidanje i snižavanje radnih i drugih prava ljudi, uništavanje životne sredine, preseljenje proizvodnje, prekomjerna eksploatacija prirodnih resursa i druge, koje izazivaju dramatične neravnoteže.\nMeđunarodni svjetski poredak nastao poslije Drugog svjestkog rata je zastario, nepravedan i ne odgovara promjenama geopolitičkih okolnosti i novoj realnosti. Da li je realno da Velika Britanija bude članica Savjeta bezbjednosti i ima pravo veta u OUN, a jedna Indija sa milijardu stanovnika to nije? Kako je moguće da čitav jedan višemilionski kontinent sa više od četrdeset država, kao što je crna Afrika, nema nijednu zemlju članicu Savjeta bezbjednosti OUN? Da li je prihvatljivo da SAD imaju ovakva osnivačka i glasačka prava u Svjetskoj banci, Svjetskoj trgovinskoj organizaciji i Međunarodnom monetarnom fondu? Zašto globalna solidarnost nije institucionalizovana na nivou cijelog svijeta, kako to zahtijeva sadašnja međusobna povezanost i zavisnost zemalja?\nUžas globalne pandemije i realna prijetnja opstanku ljudske vrste zahtijevaju promjenu i preoblikovanje dosadašnjeg koncepta globalizacije i postojećeg međunarodnog svjetskog poretka. Globalizacija nakon pandemije korona virusa mora biti drugačija, ili će svijet nestati u nekoj sljedećoj globalnoj kataklizmi. Glavni princip nove postpandemijske globalizacije mora biti, da nema benefita globalizacije i prava bez odgovornosti i solidarnosti prema drugima i ostatku svijeta. Nema ekonomske globalizacije bez istovremene globalizacije ljudskih i socijalnih prava i međusobnih obaveza. U praksi to bi značilo da dosadašnji akteri globalizacije ne mogu uživati sva prava i koristi iz procesa globalizacije, a da istovremeno nemaju nikakve odgovornosti prema tom procesu i ostatku svijeta i čovječanstva. SAD su glavni korisnici ekonomske globalizacije svijeta, a istovremeno žestoki protivnici sporazuma o klimatskim promjenama i zaštiti životne sredine. Ne može se biti glavni promoter ljudskih prava i sloboda i demokratije u svijetu, a istovremeno odbijati jurisdikciju Međunarodnog suda pravde u Hagu i svih globalnih pravnih institucija. Ne može se biti dio globalne zajednice, a za sebe tražiti poseban specijalni status i povlašten položaj u pogledu većine kodifikovanih prava u praksi i glavnim međunarodnim procesima, organizacijama i institucijama. Velike sile ucjenjuju i prisiljavaju male države da prihvate pravila međunarodnih regulatornih tijela, a istovremeno za sebe traže ekskluzivne izuzetke kako se ne bi odnosili na njih. Sada je prilika da se otpišu dugovi najsiromašnijih zemalja svijeta. Tipičan primjer tog globalističkog diskursa je to što BiH u sanaciji ekonomskih šteta ove krize ne koristi svoja domaća jeftina sredstva Centralne banke BiH, već mora da uzima tuđe skupe kredite MMF-a. Ovo je bilo utopija i prije, a vjerovatno i poslije pandemije korona virusa. Zanimljivo je da su prvu pomoć pružile i iskazale solidarnost Kina, Kuba i Rusija, zemlje koje trpe ekonomske sankcije, kao vid unilateralne geopolitičke odmazde, više nego neke bogate i visokorazvijene države.\nPostavlja se opravdano pitanje: Jesu li u ovoj distopijskoj krizi bez presedana zakazale nacionalne države ili globalizacija? Reklo bi se, obje, jer su umrežene na varijabilnoj osnovi diskrepancije različitih prava i odgovornosti država i stvarnih potreba svijeta i čovječanstva. Ovakva sadašnja neregulisana globalizacija mora biti rekonfigurisana i koordinisana na osnovama suverenih i jednakih prava država, obaveza i odgovornosti. U protivnom, imaćemo nekoliko paralelnih međunarodnih poredaka. U najgorem scenariju imaćemo više paralelnih svjetova, ekskluzivni klub bogatih zemalja, grupu zemalja u nekoj vrsti političkog karantina, zemalje u potpunoj izolaciji od ostatka svijeta, i otpadničke zemlje izvan međunarodnog poretka. U budućnosti mora postojati stalni institucionalni okvir za dijalog o svim opštim pitanjima čovječanstva, kroz mrežu multilateralnih organizacija saradnje, ravnopravnosti, solidarnosti i odgovornosti svih za opstanak cijelog svijeta i čovječanstva. Novo liderstvo država u svijetu mora počivati na pozitivnim primjerima vođstva i širokom povjerenju ostatka svijeta.\nObrazac mišljenja dežurnih glasnogovornika moralne panike sadržan je u već pomalo otrcanim apokaliptičnim frazama, kako "poslije ovog više ništa neće biti isto" i "ovo je kraj svijeta kakvog smo do sada poznavali". U osnovi, neke stvari će se promijeniti, ali mnoge će ostati iste. Sada se opet samo govori o novcu, novom Maršalovom planu, kojim bi se sanirale ekonomske i finansijske štete izazvane pandemijom korona virusa, umjesto da se govori o suštini, promjeni paradigme društvenog i političkog razvoja i globalizacije, koja nas je dovela u ovaj civilizacijski ćorsokak. Na veliku žalost ogromnog broja preplašenog čovječanstva, postoji opravdan strah da se ništa neće promijeniti, jer geopolitički interesi jednog broja zemalja, krupnog kapitala i profitera globalizacije, odbijaju bilo kakvo racionalno i urgentno regulisanje globalizacije na međunarodnom nivou svijeta. Današnje globalne političke elite nisu spremne promijeniti postojeću paradigmu ekonomskog rasta po svaku cijenu, globalne neoliberalne tržišne konjunkture i maksimizacije profita u svjetskim razmjerama.\nKao što je kineski ljekar Li Venlijang pokušao bez uspjeha da upozori vlasti na epidemiju korona virusa prije nego što je umro, na sličan način su zatočeni i ućutkani Edvard Snouden, Džulijan Asanž i drugi glasnici najavljivane apokalipse. Preživjeli smo prvi krug, za sada. Ali, možda nećemo preživjeti neki novi krug i sljedeću pandemiju. Sveta Korono, oprosti nam grijehe čovječanstva, lijek naš nasušni daj nam danas i izbavi nas od "opakog makroekonomskog virusa"! Amin!


Delegacija Privredne komore Pirot boravila u Finskoj - Pirot Plus Online\nDelegacija Privredne komore Pirot boravila u Finskoj\n07. jun 2018. 13:00 Privreda Pirot Plus Online\nDelegacija UO Privredne komore Pirot se tokom boravka u Finskoj 7. juna 2018. sastala sa rukovodstvom Privredne komore Tampere, koja zastupa interese više od 1.800 kompanija i ima važnu ulogu u kreiranju lokalne ekonomije.\nFinska privreda ima više poslova nego što može da realizuje sopstvenim kapacitetima, pa će u septembru ove godine organizovati Sajam podizvođača radi obezbeđivanja kvalitetne podrške u realizaciji velikih ugovora.\nKomora Pirot trebalo bi da učestvuje u Sajmu sa ciljem stvaranja prilike da privreda pirotskog okruga dobije profitabilne poslove i ostvari devizni priliv, dok je za sledeću godinu potrebno isplanirati da na zajedničkom štandu Sajma sami privrednici predstave svoje kapacitete i reference, predloženo je na sastanku u Komori Tampere.\nPoseta Komori Tampere predstavlja nastavak saradnje sa predstavnicima komorskog sistema Finske utemeljene u martu ove godine, a delegacija Komore je 6. juna obišla i preduzeće Teknikum Group DOO, koje se bavi dizajnom i proizvodnjom polimernih proizvoda za klijente širom sveta i može da bude značajan strateški partner našim preduzećima sa sličnom proizvodnjom, o čemu će biti odlučeno nakon uzvratne posete finske delegacije Pirotu.\nUgovorno okružna privredna komora Pirot


OBILJEŽEN DAN SLOVENSKE PISMENOSTI I KULTURE\nSavinski bukvar, Foto: Svetlana Mandić\n26.05.2017. 10:48h Ažurirano: 26.05.2017. 10:48h\nU okviru Dana slovenske pismenosti i kulture u Nikšiću je promovisan "Savinski bukvar", reprint izdanje koje je nakon više od tri vijeka priredilo Udruženje "Ćirilica" iz Trebinja.\nVesna Vukićević je kazala da je pomenuti bukvar po prirodi stvari i trebalo da bude predstavljen baš 24. maja, na Dan slovenske pismenosti i kulture.\n"24. maj je Dan slovenske pismenosti i kulture i kao praznik se slavio još od X i XI vijeka i to prvo kao crkveni. U XIX vijeku je u Bugarskoj poprimio obilježje nacionalnog praznika obrazovanja i kulture, a ova tradicija je prešla i u druge slovenske zemlje. Priređivači reprint izdanja, koje je objavljeno prošle godine, su dr Goran Komar, prof. dr Jelica Stojanović i Vesna Andrić, predsjednica trebinjskog Udruženja "Ćirilica".\nAndrićeva je podsjetila da je prvi "Savinski bukvar" nastao u Rusiji 1692. godine, da ga je napisao jeromonah Karion Istomin i da se iz njega pismenosti učio i Petar II Petrović Njegoš pa ga zato mnogi zovu i "Njegošev bukvar". Kako je kazala, Istomin je bukvar oslikao tako da svako slovo ima sliku koja njime počinje, a pored slovenskih, uvrstio je i grčka i latinska slova.\n"Uporedni prikaz slova služi boljem razumijevanju različitih jezika", kazala je Andrić i dodala da je bukvar koji je izdalo Udruženje na čijem je čelu prvo fototipsko cjelovito izdanje pomenutog bukvara na ovim prostorima. Podsjetila je da je zahvaljujući trebinjskim i savinskim kaluđerima jedan primjerak knjige, početkom XVIII vijeka, kroz Trebinje stigao i u Herceg Novi, u manastir Savinu.\nReprint izdanju koje je uradilo Udruženje "Ćirilica", osnovano 2015. godine i broji oko 200 članova, nedostaje nekoliko stranica.\nDr Jelica Stojanović kazala je da se kao izdavači fototipskog izdanja “Savinog bukvara” navode tri grada - Trebinje, Herceg Novi i Nikšić koji su na različite načine povezani sa pomenutim bukvarom. Podsjetila je da su poslovi oko štampanja prvog bukvara završeni 1694. godine kada je izdato 106 primjeraka, a sačuvano njih dvadesetak.\n"Dobro bi bilo kada bi današnji bukvari ljepotom i dubokim smislom sličili ovim starim i naslanjali se u novom vremenu i duhu na dobru staru tradiciju", kazala je Stojanović.\nPromociju knjige organizovali su Duhovni centar "Prepodobni Isaija od Onogošta" i Crnogorsko-ruski kulturni centar, organizator Dana slovenske pismenosti i kulture.\nJelica StojanovićSavinski bukvarVesna VukićevićNikšić\n05.07. 17:01 h\t5231\n05.07. 11:29 h\t4951\n05.07. 19:31 h\t4323\n05.07. 19:26 h\t2696


Gun Club - Moonlight Motel [VINYL] | Mascom prodavnica - CD, LP, VINYL, DVD\nGun Club Moonlight Motel [VINYL]\nThe Gun Club je bio američki post-punk bend iz Los Anđelesa, koji je postojao od 1979. do 1996. godine. Osnivač benda je gitarista Jeffrey Lee Pierce. Grupa je bila zapažena kao jedna od prvih u pank-rok subkulturi koja je u svoje muziciranje uvela uticaje bluza, rokabilija i kantri muzike.\nA1 Bad Indian\nA3 Bad America\nA5 Preaching The Blues\nB2 She's Like Heroin To Me\nB5 Fire Spirit\nB6 Eternally Is Here\nB7 Moonlight Motel\nBig Brother & the Holding Company (180 Gr.) [VINYL]


Investirajte novac - mi vam pokazujemo kako to funkcioniše | Handeys Finansije\nInvestirajte novac profitabilno\ni osigurajte investicije\nRazuman povraćaj investicije\nIzgubili ste poverenje u tradicionalne bankarske institucije, ali još uvek tražite vrednu investiciju? Ne želite samo da razumno uložite svoj novac i ostvarite interesantne prinose, već želite i da učinite nešto za svoje penziono osiguranje?\nNezavisni finansijski konsalting\nMožemo vam ponuditi intenzivne savete i sofisticirane strategije ulaganja koje odgovaraju vašim potrebama ili zahtevima. Pametni investitori dolaze u tim Handeys Finanzen. Iskoristite naših više od 20 godina iskustva kao sertifikovana finansijska agencija.\nPortfolio za dobar povratak\nPostoji mnogo načina da privatno uložite svoj novac. Zbog toga je posebno za laike teško zadržati pregled i pronaći isplativo ulaganje.\nSpecijalisti Handeys Finanzen imaju prava rešenja za vas. Zahvaljujući našem nezavisnom finansijskom savetu, mi vam pokazujemo kako i gde možete više da zaradite od svog novca.\nPronalazimo prave investicione bisere i preuzimamo upravljanje umesto vas za ciljano orijentisano upravljanje imovinom - bez da vam oduzimamo pravo na reč! Uključeni ste u sve naše aktivnosti tokom celog perioda.\nVaše opcije na prvi pogled\nŽelite da uložite svoj novac?\nZatim pogledajte našu ponudu.\nPogodno ako ne samo da želite da uložite novac, već i da ga plasirate po atraktivnoj kamatnoj stopi. Sa Contoflek-om i Combiflek-om možete iskoristiti svoje mogućnosti povrata - bez potrebe da se odričete visoke dostupnosti svojih sredstava.\nKoristite ovaj fleksibilni investicioni proizvod i kreirajte svoj plan štednje. U zavisnosti od vašeg ličnog profila rizika, možete birati između četiri različite strategije ulaganja. Naravno, svaki od njih sadrži prvoklasna sredstva.\nRačun stečenih beneficija\nRazmislite o tri stuba penzionog osiguranja! Uštedite uz atraktivnu kamatnu stopu i besplatno upravljanje računima za drugi stub - idealno i za samozaposlena lica. Ponuda je napravljena u saradnji sa fondacijom za stečene beneficije BSI.\nNudi vam vremensko ograničenu priliku za investiranje sa minimalnim periodom ulaganja od godinu dana i maksimalno četiri godine. Tokom perioda ulaganja dobijate fiksnu i garantovanu kamatu.\nPokazaćemo vam razlike između bankarskih rešenja i osiguranja sa konceptom planiranja penzionisanja od 3 stuba. Naši obučeni stručnjaci će pronaći najbolje rešenje za vas.\nDobijte pregled i uporedite ponude. Saznajte da li vaši trenutni bankarski proizvodi zaista zadovoljavaju vaše potrebe. Uložite svoj novac bezbedno!\nPostavite svoju investiciju\nHandeys finansijski konsultant Busra Basatik.\nOzbiljne investicije su u fokusu\nInvesticija uvek zavisi od vaše spremnosti da preuzmete rizik. Stoga morate da se pozabavite pitanjem koliko bezbedno želite da uložite svoj novac.\nU zajedničkoj diskusiji ćemo zatim razviti odgovarajuću strategiju ulaganja za vaše potrebe.\nNa primer, ako želite da postignete bolje prinose na duži rok, moraćete da preuzmete veće rizike. To znači da vaš kapital može biti podložan fluktuacijama cena.\nZajedno sa vama pravimo profil rizika i onda odlučujemo koje su investicije relevantne za vas.\nKuća » Osiguranje » Uložiti novac


Doskorašnji trener fudbalera niškog Radničkog Nenad Lalatović preuzeo je Vojvodinu.\nOn se priključio ekipi na pripremama na Zlatiboru, zajedno sa dugogodišnjim pomoćnicima Draganom Šarcem i Vidakom Bratićem.\nPripreme FK Vojvodina\n- Postigli smo dogovor na godinu dana, a bude li obostranog zadovoljstva, lako ćemo produžiti saradnju - rekao je Lalatović.\nLalatović je prošle sezone sa Radničkim napravio istorijski uspeh u Superlige osvajanjem drugog mesta, ali je posle toga ipak odlučio da se vrati u Vojvodinu koju je vodio u sezoni 2015/2016.\n- Iluzorno je pričati da je čast i zadovoljstvo biti na kormilu Vojvodine. Nema potrebe da naglašavam da da ću davati 200 odsto svojih trenerskih resursa. Pred nama je veliki posao. Rad. Minulu sezonu Voša je završila na osmom mestu, ali to nisu naše ambicije, moramo da se vratimo među prva tri kluba u Srbiji - rekao je Lalatović.\nTokom karijere bio je trener još Crvene zvezde, Čukaričkog, čačanskog Borca, Napretka iz Kruševca, Voždovca, Proletera iz Novog Sada i Srema iz Sremske, a bio je i selektor mlade reprezentacije Srbije.\n(Blicsport / Mozzartsport)


/ Moj muškarac\nKnjiga Moj muškarac - autor Džodi Elen Malpas - Nekoliko strana\nDžodi Elen Malpas\tMoj muškarac\nNajvrelija knjiga godine. Zakoračite u senzualni svet Mog muškarca...Mlada dizajnerka enterijera Ava O’Šej nema predstavu o tome šta će zateći u Konaku. Očekuje dosadno savetovanje sa uštogljenim seoskim zemljoposednikom, ali umesto njega čeka je Džesi Vord ‒ neverovatno lep, izuzetno samouveren ženskaroš koji želi zabavu i ne zna za granice.Ava ne želi da je taj čovek privuče, ali ne može da potisne sveprožimajuću želju koju on budi u njoj. Zna da njeno srce nikad neće moći da ga preboli i nagon joj govori da beži, ali Džesi nije spreman da je pusti. On je želi i rešen je da je dobije.Izdanje uključuje i bonus poglavlje – viđenje stvari iz Džesijevog ugla!„Fantastičan početak uzavrele seksi trilogije. Malpasova je nova književna zvezda erotske literature.“ Meri Kler„Ne preostaje vam ništa drugo već da se zaljubite u junake ove knjige.“ ScandaliciousBookReviews.com„Moj muškarac je seksi, razdražujuća i divlja vožnja od koje vam se danima vrti u glavi. S nestrpljenjem iščekujem sledeću knjigu.“ TheBookListReviews.blogspot.com„Erotično, strasno, romantično – uzdasi, čipka i osećanja. Dobro je što slede nastavci, inače biste ovu knjigu čitali iznova i iznova.“ BookishTemptations.com\nNajvrelija knjiga godine. Zakoračite u senzualni svet Mog muškarca...Mlada dizajnerka enterijera Ava O’Šej nema predstavu o tome šta će zateći u Konaku. Očekuje dosadno savetovanje sa uštogljenim seoskim zemljoposednikom, ali umesto njega čeka je Džesi Vord ‒ neverovatno lep, izuzetno samouveren ženskaroš koji želi zabavu i ne zna za granice.Ava ne želi da je taj čovek privuče, ali ne može da potisne sveprožimajuću želju koju on budi u njoj. Zna da njeno srce nikad neće moći da ga preboli i nagon joj govori da beži, ali Džesi nije spreman da je pusti. On je želi i rešen je da je dobije.Izdanje uključuje i bonus poglavlje – viđenje stvari iz Džesijevog ugla!„Fantastičan početak uzavrele seksi trilogije. Malpasova je nova književna zvezda erotske literature.“ Meri Kler„Ne preostaje vam ništa drugo već da se zaljubite u junake ove knjige.“ ScandaliciousBookReviews.com„Moj muškarac je seksi, razdražujuća i divlja vožnja od koje vam se danima vrti u glavi. S nestrpljenjem iščekujem sledeću knjigu.“ TheBookListReviews.blogspot.com„Erotično, strasno, romantično – uzdasi, čipka i osećanja. Dobro je što slede nastavci, inače biste ovu knjigu čitali iznova i iznova.“ BookishTemptations.com Komentari\nRSD 959.00\tJedna noć - Razrešenje\nRSD 1,039.00\tJedna noć - Obećanje\nRSD 879.00\tJedna noć - Odbijanje


12/11/2021 12/11/2021 pre 8 meseci Danko V. Borojević\t0 Komentara\tAirborne, avijacija, mcdonnell, Naval, phantom, USA, vazduhoplovstvo\t5 min\nRazvoj lovca Phantom počeo je u januaru 1943. godine kad je kompanija McDonnell dobila prvi ugovor s RM SAD. Ugovor je predviđao da mlada i neiskusna kompanija za potrebe mornarice konstruiše i razvije napredni lovački avion s turbomlaznim motorom, namenjen dejstvu s nosača aviona. Cilj mornarice bio je da s tri lovca na mlazni pogon (uz Phantom naručeni su bili i Vought XF6U-1 Pirate i North American XFJ-1 Fury) ostvari odlučujuću prednost nad japanskim mornaričkim i kopnenim lovcima s klipnim motorima (koji su u to vreme po svojim mogućnostima bili jednaki američkim), kad u maju 1945. godine počne s desantnim operacijama na Japan. Ugovor za konstruisanje i izradu turbomlaznih motora dobila je kompanija Westinghouse Electric Corporation, koja, kao i McDonnell, nije imala baš nikakvo iskustvo s tom tehnologijom. Program je dobio oznaku XFD-1, a McDonnell mu je dodelio ime Phantom.\nMeđutim, odlučeno je da pogonsku grupu lovca Phantom čine dva turbomlazna motora Westinghouse 19 XB-2B prečnika 482,6 mm, koji su trebali dati potrebnu snagu uz malu potrošnju goriva, što je ipak trebalo omogućiti veliki dolet potreban za operacije s nosača aviona na Pacifiku.\nLovac FH-1 Phantom na nosaču aviona Saipan, maja 1948. godine\nKonstruktori kompanije McDonnell odlučili su da te relativno male motore smeste u koren krila. Odabrana je konfiguracija niskokrilca, između ostalog i zbog toga da se u krila mogu smestiti glavne noge stajnog trapa, koje su tako mogle biti kratke čime se štedelo na masi. Krila su dobila razmah 12,43 m. Trup je bio dugačak i vitak dužine 11,82 metra, a završavao je velikim vertikalnim stabilizatorom koji je bio prikladniji za avion s klipnim motorom i elisom, ali to je bila cena neiskustva. Horizontalni stabilizatori podignuti su na jednu trećinu vertikalnogstabilizatora kako ne bi ulazili u vruću struju izduvnih gasova turbomlaznih motora. Pilotska je kabina postavljena malo ispred napadnog ruba krila i iz nje je bio izvrstan pogled gotovo na sve strane. Ispred kabine konstruktori su postavili veliki nos pogodan za smeštaj četiri teška mitraljeza kalibra 12,7 mm. Negativna strana tako velikog nosa, ogledala se u gotovo nikakvoj vidljivosti pilota preko njega prema dole što je poprilično loša osobina za avion namenjen sletanju na nekoliko desetaka metara dugu sletnu stazu nosača aviona. Interesantno je da je RM SAD pristala na takvo loše konstruktorsko rešenje, tim pre jer u njemu nije trebao stajati glomazni klipni motor. Izgleda da je rat pomicao granice prihvatljivog. Na kraju je dobijen avion koji je prazan težio 3031 kg, dok je maksimalna poletna masa određena na 5459 kilograma.\nPrvi probni let obavljen je 26. januara 1945. godine te je svima bilo jasno da se Phantom neće uključiti u ratna događanja ni u Evropi ni na Pacifiku. Već su prva letna ispitivanja pokazala sve nedostatke koji će na kraju dovesti do neuspeha celog projekta. Konstruktorski gledano, Phantom je bio avion ugodan za letenje i nije pokazivao nikave opasne tendencije u letu. Problem, koji se nije mogao jednostavno rešiti javio se s preslabim motorima J30-WE-20 čiji potisak od samo 7,1 kN nije bio dovoljan za delovanje s nosača aviona. Naime, premali potisak motora onemogućavao je uzletanje s palube nosača aviona koji nisu imali parne katapulte, a njihova tromost pri prihvaćanju ,,gasa“ znatno je otežavala sletanje. Letna su ispitivanja pokazala da Phantom može dostići maksimalnu brzinu od 810 km/h, iako je na vrlo malim visinama leta bio bitno sporiji od konkurentnog P-80 Shooting Star.\nKako su i mornarica i marinci hteli svoj prvi mlazni avion, uprkos svim uočenim nedostacima, avion je naručen već u martu 1945. godine. To se pokazalo kao preuranjena odluka, jer je prvo sletanje i uzletanje s nosača aviona obavljeno 21. jula 1946. godine, s tada najnovijeg američkog nosača aviona Coral Sea.\nTa ispitivanja pokazala su da lovac XFH-1 Phantom ne odgovara namenjenoj ulozi. Ali kako je prva serija već bila u proizvodnji, a na pomolu nije bio ni jedan drugi projekat pogodniji za korišćenje s nosača aviona, američka je mornarica odlučila da avion uvede u naoružanje. Tako je u julu 1947. godine počela isporuka serijski proizvedenih FH-1 Phantoma u prvu mornaričku jedinicu VF-17A koja će postati prva jedinica u svetu koja je operativno koristila mlazni lovac s nosača aviona. Ova jedinica je završetak svoje obuke obavila na nosaču aviona USS Saipan u maju 1948. godine. Piloti tog skvadrona obavili su 176 uzletanja i sletanja, te veliki broj simulacija vazdušnih borbi. Službeni su izveštaji pokazivala da je Phantom pogodan za upotrebu s nosača, ali je svima već tada bilo jasno da to nije istina.\nZbog toga je McDonnell već pre pokrenuo konstruisanje i razvoj aviona F2H Banshee kojim je nameravao ispraviti sve nedostatke uočene na Phantomu. Prva marinska jedinica opremljena lovcem Phantom bio je skvadron VMF-122. Ukupno je napravljeno samo 62 lovca Phantom, a njihova se upotreba u Korejskom ratu svela samo na ulogu aviona za prelaznu i naprednu obuku. Lovci Phantom su povučeni iz borbene upotrebe već u julu 1950. godine, a iz mornaričke rezerve svi su povučeni u jula 1954. godine. Ipak lovac Phantom od samog početka bio je više eksperimentalni avion.\nNamena: Dvomotorni mlazni palubni lovački avion, jednosed.\nVerzije: XFD-1 (prototip), FH-1 (FD-1, proizvedeno 62 primeraka).\nPogonska grupa: Dva turbomlazna motora Westinghouse J-30-WE-20, potiska po 7,1 kN.\nDimenzije: Razmah krila 12,43 m (preklopljena 4,95 m); dužina 11,82 m; visina 4,32 m; površina krila 25,6 m2; m.pr. 3031 kg; m.maks. 5459 kg.\nKarakteristike: Brzina – maksimalna 771 km/h. Brzina krstarenja 399 km/h. Brzina penjanja 21,5 m/s. Operativni vrhunac leta 12525 m. Dolet 1120 km. Dolet sa dopunskim rezervoarima 1580 km.\nNaoružanje: Četiri mitraljeza kalibra 12,7 mm u nosu.\nRazvoj: Prvi let prototipa 26. januara 1945. godine. Uveden u naoružanje jula 1947. godine. Povučen iz borbene upotrebe RM SAD jula 1950. godine. Povučen iz mornaričke rezerve jula 1954. godine. Ukupno proizvedeno 62 primerka.\n11/04/2018 29/11/2021 pre 4 godine Branko Bogdanović\t1\n26/07/2021 07/10/2021 pre 12 meseci Slaven Maričić\t0\n23/02/2022 23/02/2022 pre 4 meseca oruzjeonline\t0\n23/10/2018 21/10/2021 pre 4 godine Branko Bogdanović\t0


Vanr.prof.dr.sc. ALMIR BADNJEVIĆ – Festival Savremene Žene\nOsnivač i vlasnik kompanije Verlab d.o.o. Sarajevo\nAlmir Badnjević je doktorirao na Fakultetu elektrotehnike i računarstva Zagreb (FER), Sveučilišta u Zagrebu 2015. godine. Od 2008. godine aktivno djeluje paralelno u dvije sfere, biznis i akademskoj. Jedan je od utemeljitelja ideje o uključivanju medicinskih uređaja sa funkcijom mjerenja u zakonsko mjeriteljstvo, te uspostavljanja mjerne sljedivosti u medicinska mjerenja. Na toj ideji je 2014. godine uspostavio u Sarajevu jedan od najopremljenijih laboratorija za testiranje i verifikaciju medicinskih uređaja u Evropi, laboratorij Verlab. Glavni zadatak Verlaba je da vrši godišnju verifikaciju medicinskih uređaja iz zakonskog mjeriteljstva BiH u skladu sa ISO 17020 standardom u svim zdravstvenim ustanovama u BiH. Na osnovu iskustava stečenih u navedenoj oblasti, kao jedan od urednika je napisao knjigu „Inspection of medical devices – for regulatory purposes“ koju je publikovao Springer Nature. Pored ove aktivnosti, Verlab je i ovlašteni tehnički servis za ispitivanje radijacijske opreme. U periodu od 2010. do 2014. doine radio je u industriji medicinskih uređaja, u polju respiratorne tehnike i gasnih analiza krvi.\nU akademskoj karijeri, od 2015. godine počinje raditi kao docent i šef odsjeka za Genetiku i bioinžinjering na Fakultetu za inžinjering i prirodne nauke, Međunarodnog Burch Univerziteta. U 2016. godini dobio je izbor u zvanje docenta i na Univerzitetu u Bihaću iz oblasti automatike i elektronike. Pored toga, od 2015. godine radi i kao stručnjak iz prakse na Elektrotehničkom fakultetu Univerziteta u Sarajevu, te na Univerzitetu u Warwicku (Velika Britanija). Od septembra 2018. godine biva izabran u zvanje vanrednog profesora u oblastima opće elektronike i bioinžinjeringa, dok 2019. godine na Farmaceutskom fakultetu Univerziteta u Sarajevu biva izabran u zvanje docenta iz oblasti farmaceutska informatika. Od 2021. godine postaje redovni član Internacionalne akademije nauka i umjetnosti u Bosni i Hercegovini (IANUBIH), te obnaša dužnost Izvršnog direktora iste.\nU 2014. godini kao jedan od osnivača i izabrani predsjednik pokrenuo je Društvo za medicinski i biološki inžinjering u BiH, koje je predstavnik BiH u IFMBE i EAMBES, a od 2021. godine i EU DIH (evropski digitalni inovacijski hub). Od 2015. godine ovo Društvo je na čelu sa njm po prvi put u historiji BiH počelo sa organizacijom Međunarodne konferencije iz medicinskog i biološkog inžinjeringa (CMBEBIH), koja u prosjeku okuplja preko 700 učesnika iz oko 40 svjetskih država. Član je uprave IEEE tehničkog komiteta za kardiopulmonarne sisteme, vijećnik (savjetnik) za regulatorna pitanja i blagajnik evropske alijanse za medicinski i biološki inžinjering i nauku (EAMBES), član uprave divizije za klinički inžinjering pri Međunarodnoj federaciji za medicinski i biološki inžinjering (IFMBE), te koordinator IEEE standarda za Regiju 8 (Evropa, Bliski Istok, Afrika). Od 2021. godine imenovan je za IEEE EMBS Istaknutog predavača (Distinguished lecturer). Autor ili koator je preko 80 poglavlja knjiga, knjiga, časopisa u žurnalima, te članaka sa međunarodnih konferencija. Njegov CV je prepoznat i uključen u Marquis Who's Who in the World za 2016. godinu. On i njegov tim su dobitnici svjetske IFMBE nagrade za najbolje istraživanje i postignute rezultate iz oblasti kliničkog inžinjeringa za 2018. godinu, dok je 2021. godine Verlab dobio timsku nagradu na globalnom nivou iz oblasti kliničkog inžinjeringa. Nositelj je senior statusa pri IEEE organizaciji. Od 2019. godine član je nadzornog odbora Privredne banke Sarajevo dd Sarajevo. Proglašen je za „Ličnost godine u BiH“ od strane SNL magazina 2018. godine, od strane Ladies In magazina za IN muškarca 2020. godine, dok je od strane Face TV proglašen za CD ličnost 2020. godine.


Projekat Centralni katalog pomorstva Crne Gore dobio saglasnost Fakulteta za pomorstvo\nProjekat "Notara": Centralni katalog pomorstva Crne Gore, koji treba da bude pri Biblioteci Fakulteta za pomorstvo u Kotoru, 31. marta 2003. godine dobio je saglasnost Naučno-nastavnog vijeća ovog fakulteta.\nDr. Sanja Bauk, uz pomoć mr. Nataše Kovač, je pripremila maske za unos podataka u elektronski katalog pomorstva Crne Gore, posebno za bibliotečki, arhivski i muzejski materijal koji se odnosi na pomorstvo, a nalazi se u posjedu širokog spektra vlasnika na teritoriji Crne Gore. S obzirom na to da će se u Prvoj fazi projekta katalogizacija materijala o pomorstvu obavljati na teritoriji Boke Kotorske, programski paket je instaliran u Pomorskoj biblioteci u Kotoru (Fakultet za pomorstvo, Kotor), Pomorskom muzeju Crne Gore u Kotoru, Državnom arhivu Crne Gore u Kotoru (Odjeljenja u Kotoru), Gradskoj biblioteci u Kotoru, dok će instaliranje programa biće narednih dana obavljeno i u Muzeju u Perastu.\nU sklopu projekta CKPCG u Gradskoj biblioteci u Kotoru 04.07.2006. godine održana je radionica na temu « Katalogizacija bibliotečkog, arhivskog i muzejskog materijala za Centralni katalog pomorstva Crne Gore». Radionicu su vodile Ruža Danilović, koordinatorka projekta i dr Sanja Bauk, programer. Radionici su prisustvovali: Snežana Pejović, predsjednica «Notara», Jelena Antović, Milica Strugar, Marija Mršić-Starčević, Jelena Nikolić, Jasmina Bajo, Tanja Cokić, Mirjana Vukasović, Sandra Kepetanović. Radionica je uglavnom okupila saradnike na projektu koji će stručno obrađivati (katalogizirati) pomenuti materijal i unositi ga u jedinstven elektronski katalog pomorstva Crne Gore.\nSaradnici (katalogizatori) su upoznati sa načinom unošenja podataka u odgovarajuće maske, pojedinačno za svaku vrstu građe, a svaki od katalogizatora je dobio materijal neophodan za samostalan katalogizatorski rad.\n* Metodološko uputstvo za odabir, stručnu obradu (katalogizaciju), zaštitu i prezentaciju materijala o pomorstvu\n* Spisak akronima vlasnika pomorske građe za područje «Lokacija» u CKPCG\n* Registar vlasnika pomorske građe (ovaj dokumenat je otvorenog tipa s obzirom da se spisak vlasnika pomorske građe stalno dopunjava)\nNaredna radionica za katalogizatore bibliotečkog materijala biće posvećena pisanju abstrakta i planirana je za septembar tekuće godine.\nPredstavljanje projekta CENTRALNI KATALOG POMORSTVA CRNE GORE\nU organizaciji «Notara» dana 23. decembra 2003. sa početkom u 10 sati u Biblioteci Fakulteta za pomorstvo (Pomorskoj biblioteci) u Dobroti, održalo se predstavljanje projekta: "CENTRALNI KATALOG POMORSTVA CRNE GORE"\ndr Marija Radulović, dekan Fakulteta za pomorstvo u Kotoru,\nSnežana Pejović, predsjednica «Notara» i\nRuža Danilović, koordinatorka projekta i upravnica Biblioteke.\nOvo predstavljanje je označilo početak rada na pomenutom projektu, nakon što je za dio poslova iz Prve faze «Notar» dobio sredstava u iznosu od 3.000 € na konkursu za raspodjelu sredstava budžeta namjenjenih finansiranju nevladinih organizacija u Opštini Kotor za 2003. godinu.


Dinamo remizirao sa kruševačkim Trajalom - InfoVranjske\nDinamo remizirao sa kruševačkim Trajalom\nVranjski prvoligaš FK Dinamo trebalo je danas u Vlasotincu da odigra generalnu probu sa domaćom Vlasinom.\nMeđutim, trener Dragan Antić tražio je jačeg rivala i pronašao ga u Trajalu iz Kruševca sa kojim je juče u Brzeću igrana „generalka“ pred početak prolećnog dela sezone.\n„Promenili smo plan.\nVlasina je previše slaba za nas i tražio sam jačeg protivnika.\nOdabrao sam Trajal.\nZbog loše podloge na terenu sa veštačkom travom, igrali smo miroljubivo 1:1. Zadovoljan sam izdanjem mog tima.\nDo petka ćemo trenirati na stadionu Jumka, potom sledi put za Novi Sad gde u subotu igramo sa domaćim Proleterom“, istakao je za InfoVranjske trener Dinama Dragan Antić.\nOd početka priprema 16. januara, Dinamu je ovo bio deseti kontrolni meč.\nOstvarene su tri pobede, četiri remija i tri poraza.


Odgovarajući na pitanje novinara u Trebinju da li Narodna skupština ima kodeks ponašanja i da li on kao predsednik može uticati na ponašanje poslanika, Čubrilović je potvrdio da se na sednicama izlazi iz okvira kodeksa i poslovnika, te da se on i njegove kolege potpredsednici trude da primenjuju Poslovnik, prenosi Srpskainfo.\n– Zaista se iskače i iz kodeksa i poslovnika, ali mnogo tamo stvari ima koje su do kućnog odgoja, a ne do poslovnika ili kodeksa. Ne možete vi štapom da držite disciplinu u Narodnoj skupštini – dodao je Čubrilović.\nOn je dodao da parlamenti zemalja koje imaju dugogodišnju tradiciju u demokratskim procesima ne regulišu svoje odnose kodeksom, nego svojom kulturom, načinom ponašanja, navodeći kao primer parlament Švajcarske.\n– To nam je jednostavno takav saziv Skupštine, ovo je nešto na šta bi trebalo uticati na način da se počne malo pre sa odnosom prema parlamentarizmu – rekao je Čubrilović.