Cavling-vinder skal lave journalistik hos EU-politiker\nAsbjørn With vandt Cavling for at afdække systemfejl i Rebild Kommune. Nu vil han bore i for eksempel betændte børnesager som undersøgende journalist ansat hos EU-politiker Rikke Karlsson. »Bliver jeg en slags politisk assistent? Både ja og nej« (Opdateret 12.27: Rikke Karlsson tilføjet)\nCavling-vinder Asbjørn With skal til Bruxelles. Han vandt Cavling-prisen 2012 for at afdække problemer med forvaltningskulturen i Rebild Kommune, da han arbejdede for Nordjyske. I 2014 skiftede han til TV 2 Østjylland.\nOg per 1. april er han tiltrådt en stilling som ”undersøgende journalist” hos medlem af Europa-Parlamentet Rikke Karlsson.\n»Det her er simpelthen en mulighed for at gøre det, jeg er bedst til, og som giver allerbedst mening for mig,« siger Asbjørn With til Journalisten.\nRikke Karlsson blev valgt til Europa-Parlamentet i 2014 for Dansk Folkeparti, men forlod partiet i oktober 2015 efter en strid om indsigt i regnskaber. Hun er i dag løsgænger i Europa-Parlamentet.\nAsbjørn With understreger, at han vil fortsætte med at bruge de samme metoder i sit nye job, hvor han også håber at afdække systemfejl i danske børnesager.\n»Min første opgave er at finde ud af, hvilke danske borgere som føler sig så meget i klemme i det danske system, at de har valgt at klage til Europa-Parlamentets borgerklageudvalg. Rikke sidder i udvalget, men hun har ikke mulighed for at grave sig dybt ned i den kæmpestore bunke sager, som ligger, og samtidig passe sit arbejde. Det vil jeg grave mig ned i,« siger han.\nHan tilføjer, at det sagtens kan være, jobbeskrivelsen ændrer sig, når han først kommer i gang.\nForventer at bore i børnesager\nUdvalget for borgerklager hedder officielt ”Europa-Parlamentets Udvalg for Andragender” og er et udvalg på 34 parlamentsmedlemmer, som behandler klagesager fra borgere i alle EU-lande. Borgerne kan klage over forhold, som på en eller anden måde falder ind under EU’s kompetence, for eksempel om kommune eller stat i en konkret sag overholder EU’s regler.\nAsbjørn With og Rikke Karlsson kender hinanden fra Rebild Kommune, hvor With som journalist og Karlsson som medlem af byrådet havde en fælles interesse i at afdække den såkaldte Rebild-sag om misbrugte børn.\nAsbjørn With er ikke gået i gang med gravearbejdet endnu, men han forventer netop at finde mange børnesager blandt klagerne.\n»Rikke har en klar opfattelse af, at en rigtig stor del er børnesager. Det flugter jo med vores fælles interesse for at bringe de sager frem og undersøge, hvor det går galt i det danske system,« siger han og fortsætter:\n»Vi er nødt til at anerkende, at det kun er ganske få, som har ressourcerne til at klage til Europa-Parlamentet. Men måske kan de give os en pejling om, hvor problemerne ligger. Det giver et andet indtryk, end når man sidder i en enkelt kommune.«\nAsbjørn With ved ikke, hvor mange danske sager der er i borgerklageudvalget, ligesom han endnu ikke har overblik over, hvad sagerne handler om. Det vil han starte med.\nHjælp til at finde fakta\nRikke Karlsson fortæller, at en undersøgende journalist er lige, hvad hun mangler på sit hold.\nHvorfor ansætter du en undersøgende journalist og ikke en rådgiver eller en politisk assistent?\n»Fordi det lige præcis er en undersøgende journalist, jeg har brug for. Jeg synes ikke, mit formål med at sidde i Parlamentet er at iscenesætte mig selv. Jeg kan godt lide at grave mig ned i sager og finde ud af, hvad der foregår, og det har været en kæmpe udfordring i den tid, jeg har siddet der. Der sker hele tiden noget. Jeg har virkelig behov for en, som kan hjælpe mig med at grave ned i de sager, jeg møder hver eneste dag,« siger Rikke Karlsson.\nHun håber, at samarbejdet med Asbjørn With kan kaste lys på systemfejl både i Danmark og i andre EU-lande.\nUdvalget for borgerklager er jo ikke et udvalg, der kan træffe juridiske afgørelser, men primært kan komme med udtalelser. Hvor meget kan I lave om i det udvalg?\n»Spørgsmålet er jo, om det er i udvalget, vi skal lave noget om. Vi kan se, at journalisterne især stimler sammen om kommissærerne, og det er de store linjer, der har mediernes bevågenhed. Der vil jeg gerne have mere fokus på nogle af de mange enkeltsager, jeg hører om, fordi det kan være med til at få belyst, hvor der opstår fejl,« siger Rikke Karlsson.\nPolitisk assistent? Både ja og nej\nAsbjørn With understreger, at han ikke vil være en uafhængig journalist, selv om han agter at bruge klassiske journalistiske metoder.\n»Bliver jeg en slags politisk assistent? Både ja og nej. Det er klart, at de sager, jeg finder, drøfter jeg med Rikke, og dem går hun videre med politisk. Vores fælles udgangspunkt er at finde fakta og få ændret på tingene,« siger han.\nEr I politisk helt enige?\n»Jeg har ingen mening om fiskekvoter i Nordsøen eller en resolution om Tyrkiet og EU. Vores samarbejde handler om det, Rikke og jeg brænder mest for, og det er der, mit fokus ligger.«\nVil du så præsentere dig som journalist eller politisk ansat, når du for eksempel ringer til en dansker, som har klaget over en børnesag?\n»Jeg vil præsentere mig som undersøgende journalist hos Europa-parlamentariker Rikke Karlsson. Det kan godt være, der lige skal forklares lidt, hvad det går ud på, men det gør jeg gerne. Det vil flugte med den måde, jeg altid har arbejdet på. Det handler jo ikke om mig, men om historien,« siger Asbjørn With.\nOpdateret kl. 12.27: Interview med Rikke Karlsson tilføjet.\nDet er lige hvad der er brug\nDet er lige hvad der er brug for, der er så mange betændte sager, som trænger til at blive lukket op, heldigvis er der Susanne Staun og Libbie Bouffon, der har skrevet bøger om børnesager, og som har vist noget af vejen.\nFor nogle dage siden,blev endnu en mor smidt i fængsel, fordi hun ikke udleverede barnet til sin far, til samvær, og ingen gider bekymre sig om, de sms´er hun har modtaget af barnets far, det er som om de sager her, kører i et helt andet spor, end samfundet, helt udenfor lov og ret.\nIngen medier har skrevet om det,der har efterhånden været mange mødre i fængsel, uden at være for en dommer, ved ikke hvad der foregår bag de nedrullede gardiner, hvis det er et eksperiment, har det fået lov til at foregå alt for længe,siden 2007, og mange forældre er blevet fuldstændig kørt ned af systemet, et system, der ikke accepterer sygdom, milde himmel, den er helt gal!!!


Bruno Gröning Stiftung - Du var min ven, Bruno!\nDu var min ven, Bruno!\nEndnu engang griber jeg i dag, kort før slutningen af 19.., til pennen for at skrive nogle linier til min eneste, sande ven. Det er søndag i dag, den 30. december 19.., og i min lille bolig, sammen med min kone og ved juletræets lys, lader jeg i tankerne endnu engang det forgangne år, og også de kære erindringer fra tiden 19..–19.., glide forbi mig. Det er år siden. Nød, krig, tvangsforflyttelse, flugt, bekymringer, og igen begyndelsen på et nyt liv i et nyt hjemland, var de stadige ledsagere lige til i dag.\nMen hvad har jeg tilbage fra dengang? Far, mor og brødre er døde, til dels som krigsofre. Kun ét menneske, en ven i ordets sandeste betydning, var min sjælelige ledsager.\nSelv om denne ven, dette menneske, ikke hele tiden var hos mig, men i tolv år levede adskilt fra mig, så befandt hans tanker, hans udstråling, sig jo altid hos mig. Ja, der gik tolv bitre år, før jeg så dette menneske igen, og kunne gribe hans hånd. Men aldrig har jeg tvivlet på at finde dette menneske igen, for han var jo hos mig i tankerne, ligesom han også var i tankerne hos andre mennesker. Hvad hedder han? Hermed giver jeg svaret: MIN VEN BRUNO GRÖNING!\nJa, min kære ven Bruno, det var dig, der fulgte mig i den sværeste tid i mit liv! Det var dig, der altid gav mig HÅB igen! Det var dig, jeg kan takke for, at jeg i dag kan begynde et nyt liv i et nyt hjemland. Det er dig, der, ligesom du tidligere hjalp andre mennesker, stadig hjælper!\nJeg tænker også på, hvordan du hjalp mange mennesker, som kom til dig og bad om dit råd eller din hjælp, når de i en nødsituation eller af anden grund var endt i en retssag, men jeg fik også lov til dengang at opleve, at du også gennem din sjælelige kraft hjalp mange syge.\nMin kære ven Bruno, jeg tilstår helt åbent og ærligt endnu i dag, at der var meget, jeg ikke forstod, da jeg boede hos dig dengang, især din resultatrige hjælp overfor andre mennesker. Men efter at jeg selv gennem dine handlinger gang på gang blev overbevist om det GODE, fik jeg lidt efter lidt tillid, selvtillid og tro. I dag er dine handlinger, dine ord og din hjælp overfor medmennesker fuldt og helt forståelige. Og i dag er også de ord blevet sande, som du sagde dengang, at alt, som foregår ”i det små”, en dag vil ske i det store.\nLigesom jeg en gang hørte til dine tvivlere, sådan er også mange andre mennesker det stadig i dag. Men til dem kan jeg allerede i dag sige, at den dag også vil komme, hvor de vil sørge dybt ind i sjælen over, at de ikke tidligere havde erkendt det GODE – det videnskabeligt til dels ukendte – og kun fulgte det onde.\nMåtte det kommende år, og mange fortsatte årtier frem, din uudforskelige kraft og udstråling føre mange mennesker til erkendelse, tro og selvtillid, og hjælpe dem!\nMåtte for os alle et ”Ære være Gud i det høje, og fred på jorden” være beskeden til os!\nI trofasthed og tiltro, din ven\nJosette Gröning (Hrsg): Der geistig-seelische heiler (Denkendorf bei Plochingen/Neckar 1960) Nr. 9 S. 131-132


Forskel mellem Limbo og Purgatory\nHovedforskel: Purgatory er det sted, hvor sjæle er forberedt på himlen. Lærebogen blev indført af filosof Augustine, der hævdede, at børn, der ikke blev døbt, blev afsendt til helvede.\nLimbo og purgatory er to steder, der almindeligvis høres om i film og bøger som steder der er mellem himlen og helvede. Men de er ofte forvirrede for at være den samme ting. Dette er ikke korrekt, da limbo og purgatory er to forskellige ideologier og koncepter.\nLad os starte i begyndelsen. Ifølge en doktrin, der er produceret af den katolske kirke, er der ikke noget officielt sted kendt som Limbo. Purgatory udleder dog som en proces snarere end et sted. Middelaldersteologer i Vesteuropa foreslog et sted, hvor underverdenen blev opdelt i fire forskellige dele: Den fordømte helvete (også kendt som Gehenna), Purgatory, Fædrene eller Patriarkernes Limbo og Limbo af Spædbørnene.\nEfter denne division er der helvede hvor sjæle, der dør med synd, er placeret. Purgatory er det sted, hvor sjæle er forberedt på himlen. Lærebogen blev indført af filosof Augustine, der hævdede, at børn, der ikke blev døbt, blev afsendt til helvede. Dette fortsatte i 800 år, indtil Monk Thomas Aquinas hævdede, at Limbo of Children er en tilstand af naturlig lykke for uindfriede børn.\nIfølge Guds Enige Kirke blev Limbo, fra latin limbus-betydningskanten eller grænsen (af helvede implicit) undervist i at være en stat efter døden i romersk-katolsk teologi. Det blev opdelt i to kategorier, en for børn kaldet limbus infantium og den anden for fædrene hedder limbus patrum, en midlertidig tilstand af de gamle retfærdiges folks sjæle.\nRurgatory anses for at have et lignende sted, men kan betragtes som en stat, hvor 'rensning' opstår. Ifølge læren er himlen et sted, hvor der ikke er synd. Så er mennesker, der har begået synder, men forsonet for dem, afsendt til himlen. Men selvom de har undskyldt for deres synd, har de endnu ikke til at betale prisen eller afgiften til de mennesker, at synden har skadet. Så disse mennesker forbliver i skoldsilden for at blive straffet for deres synder. På dommens tidspunkt vil de mennesker, der har betalt for deres synder, komme ind i himlen, og folk, der har mange synder, vil blive tildelt helvede.\nNu er limbo mere et sted, der er opdelt i to: børn og voksne. Som nævnt ovenfor er limboet for børn til børn, der dør, der ikke er blevet døbt. Da det ikke er i deres hænder, menes det, at de ikke skal betale for det. Så, de indtaster et godt sted kendt som limbo for børn. På den anden side er limbo for voksne et sted for sjæle, der er blevet udelukket fra himlen gennem egen skyld. Fædrene Limbo (Limbus patrum) er det sted, hvor folk forbliver døde før Kristus, blev tilbageholdt indtil himlen, som var blevet lukket for straffen for Adams synd, blev genåbnet af Frelseren, Jesus Kristus. Da Jesus døde, kom han ind i Limbo og befriede alle disse mennesker, før han blev opstandet.\nPå grund af forvirringen vedrørende Limbo og Purgatory, den 22. april 2007 godkendte paven den romersk-katolske kirke for at udelukke limbo. Så, børn, der ikke bliver døbt, menes nu at komme ind i himlen.\nSammenligning mellem Limbo og Purgatory:\nEt sted hvor børn, der ikke bliver døbt, bor\nEt sted hvor folk skal sone for deres synder\nIkke en del af den katolske lære\nEn del af den katolske lære\nEn dans der bruger en pind og folket forventes at danse under det uden at røre pinden\nEt sted mellem himlen og helvede (ifølge populære film)


et liv med liv - Dorthe Bolther\nAlle der har læst med her hos mig og som kender lidt til mig ved at mit bedste job nogensinde var på Roskilde fødegang. Jeg har oplevet livet der hvor det er allersmukkest men også allermest tragisk. Der hvor der bliver skabt minder for livet. Jeg har set familier blive til , jeg har set kvinder blive til mødre ,og mænd blive til fædre, og jeg har set det jeg vil betegne som verdens sejeste kvinder udfører det job de elsker.\nJordmødre er et helt specielt folkefærd, i min optik er de næsten uvirkelige og de besidder en evne som jeg forevigt vil misunde. Jeg har aldrig haft kollegaer før som dem ,de er næstekærlige ,rummelige og kan med den fineste ynde stå fuldstændig rolig i en presset situation.\nMen jeg har også set de selv samme kvinder stå på 8 time uden vådt eller tørt, med fosterfedt i håret og sveden haglende af dem imens de tager imod det 3 barn på en vagt og kigger op mod uret , for at konstaterer at de heller ikke i dag nåede hjem til deres egne børn for at sige godnat.\nFor en fødsel er ikke “bare” at stå i fodenden af sengen og guide kvinden til at presse vidunderet ud i verden, det er timelange observationer af hjertekurver , blodtryk og vemængder. Det er psykologisk førstehjælp til de vordene forældre der har brug for nærvær og kontakt. Det er den konstante vurdering om der kan tilbydes endnu en fødende ind på fødegangen , vel vidende at en fødsel kan ingen ikke engang en jordemoder forudse. For når mængden af fødende overstiger antallet af jordemødre på vagt, så starter kampen med uret, hvad nu hvis de mod forventning føder på samme tid ? Hvem kan undvære en jordemoder på stuen og i nogle timer nøjes med en Sosu ligesom jeg ? Hvad hvis den fødende på stue 1 begynder at bløde efter fødslen imens den fødende på stue 4 får pressetrang ? Og hvad nu hvis barnet på stue 7 sidder fast og skal tages med sugekop imens der ringer endnu en fødende med vandafgang på døren ? Ingen er tjent med at stå i den situation , for alle også jordmødrene fortjener gode fødsler.\nMed tiden mister vi flere og flere af de dygtige jordmødre fordi deres arbejdsforhold er så dårlige, de vælger deres familie til og drømmejobbet fra. Hvor er det sørgeligt at ingen ser hvor meget de kæmper, de kæmper for os alle for vi har alle aktier i de nyfødte borgere , det er vores alle sammens ansvar at det ikke som så meget andet bliver glemt . Og så er det vel også på sin plads at vores jordemødre bliver lønmæssigt kompenseret for det kæmpe ansvar de har ? Kan du måske sætte en pris på din fødsel ? Jeg vil aldrig kunne sætte en pris der vat høj nok for min titel som mor , og hvis vi er uheldige så er der med tiden ikke mange jordemødre tilbage og hvem skal så hjælpe vores børn til verden ?\nJeg savner Roskilde fødegang hver eneste dag , for jeg ved at de timer jeg var på job der hjalp jeg en jordemoder med mere tid til en fødende ,og det var en gave for mig at stå på første parket til deres arbejde.\nMen nu håber jeg at hjælpe med at sætte fokus på at de kan få bedre arbejdsforhold og vores fødende kan få bedre fødsler.\nHvis du vil hjælpe så kan du hos Lillemor og Cana se meget mere om jordmødrenes kamp.