Sorte pletter by Hector Cassell - issuu\npå skatte- og afgiftsområdetSkatteministeriet\nRapport om Sorte Pletter\nNovember 2002Side 1AFSNIT 1 – INDLEDNING.............................................................................................................. 3\n1.1 – BAGGRUND OG FORMÅL ............................................................................................................. 3\n1.2 – FORUDSÆTNINGER OG ARB EJDSMETODE .................................................................................. 3\nAFSNIT 2 – SAMMENDRAG AF RAPPORTEN .......................................................................... 5\nAFSNIT 3 – KLAGESTRUKTUREN .............................................................................................. 6\n3.1 – KLAGESTRUKTURENS BETYDNING FOR SAGSUDSØGN INGEN .................................................... 6\nAFSNIT 4 – DET STATISTISKE GRUNDLAG............................................................................ 8\n4.1 – SKATTEANKENÆVNSSTATIS TIK FOR 2000 ................................................................................. 8\n4.1.1– ÆNDRET KLAGESTATISTIK FOR SKATTEANKENÆVNENE FRA 2001........................................... 13\n4.1.2 – UDDYBNING AF DE UDSØGTE SAGSKATEGORIER ..................................................................... 14\n4.1.3 – HØRING AF SKATTEANKENÆVNENE........................................................................................ 14\n4.2 – LANDSSKATTERETSSTATIS TIKKEN .......................................................................................... 16\n4.3 – RETSSAGSSTATISTIKKEN .......................................................................................................... 17\n4.3.1 – RETSSAGSSTATISTIKKEN – DELUDSØGNINGER ........................................................................ 19\n4.4 – STATISTIK, LIGNINGSRÅDET .................................................................................................... 22\nAFSNIT 5 – BESKRIVELSE AF DE UDSØGTE SAGSKATEGORIER. ................................ 24\n5.1 – SAGSKATEGORIERNE 1-7.......................................................................................................... 24\n5.2 – SAGSKATEGORIERNE 8-15........................................................................................................ 29\n5.3 - SAGSKATEGORIERNE 16-22 ...................................................................................................... 33\nAFSNIT 6 - UDVALGTE PROBLEMSTILLINGER .................................................................. 38\n6.1. AKTIEAVANCEBESKATNING, EJENDOMSAVANCEBESKATNING, BESKATNING AF FRI BIL, OG\nRENTEUDGIFTER ................................................................................................................................ 39\n6.1.1 - AKTIEVANCEBESKATNING ....................................................................................................... 39\n6.1.2 - EJENDOMSAVANCEBESKATNING .............................................................................................. 40\n6.1.3 - FRI BIL..................................................................................................................................... 41\n6.1.4 – RENTER(UDGIFT) .................................................................................................................... 42\n6.2 - AKTIE- OG ANPARTSSELSKABER , REGNSKABSTILSIDESÆTTELSE OG SKØN, DRIFTSUDGIFTER\nOG HOBBYVIRKSOMHED .................................................................................................................... 43\n6.2.1 – AKTIE- OG ANPARTSSELSKABER ............................................................................................. 43\n6.2.2 – REGNSKABSTILSIDESÆTTELSE OG SKØN ................................................................................. 43\n6.2.3 – DRIFTSUDGIFTER .................................................................................................................... 44\n6.2.4 – HOBBYVIRKSOMHED ............................................................................................................... 45\n6.3 – ØVRIGE PROBLEMSTILLIN GER ................................................................................................. 46Skatteministeriet\nNovember 2002Side 26.3.1 - AFSKRIVNINGSLOVENS § 18, STK. 2 – STRAKSAFSKRIVNING................................................... 46\n6.3.2 - SONDRINGEN MELLEM REKLAME OG REPRÆSENTATION .......................................................... 46\n6.3.3 - REGISTRERINGSAFGIFT BILER .................................................................................................. 47\n6.3.4 - STATSSKATTELOVENS § 4, LEJEFIKSERINGSSAGER I FAMILIEFORHOLD .................................... 47\n6.3.5 – EJENDOMME, VEDLIGEHOLDELSES - OG FORBEDRINGSUDGIFTER, STATSSKATTELOVENS § 6E. 47\nAFSNIT 7 – AFSLUTNING............................................................................................................ 49Skatteministeriet\nNovember 2002Side 3Afsnit 1 – Indledning\n1.1 – Baggrund og formål\nUdgangspunktet for det arbejde, der ligger bag denne rapport, er antagelsen om, at på de områder,\nhvor der forekommer særligt mange klagesager, vil dette ofte kunne skyldes, at det underliggende\nregelsæt er kompliceret og som følge heraf processkabende. Formålet med rapporten er således,\nbaseret på et statistisk grundlag, dels at udpege de sagsområder, hvor der forekommer særligt\nmange klagesager, og dels at vurdere, om det store antal klagesager skyldes et bagvedliggende\nkompliceret regelsæt, eller om der er andre grunde hertil.\nSom eksempel herpå kan nævnes, at den gennemgribende forenkling/objektivering af reglerne om\nbefordringsfradrag, der fandt sted i 1993, har ført til et markant fald i sagerne om fradrag for\nbefordringsudgifter for lønmodtagere. Også objektiveringen af reglerne om frynsegoder i\nligningslovens § 16 kan nævnes som eksempel på en regelforenkling, der har medført færre\nklagesager på dette område.\nRapporten fremhæver således en række sagsområder, hvor det er vurderingen, at regelforenklinger,\nherunder regelobjektiveringer, muligvis kan medføre et faldende antal klagesager indenfor det\nRapporten skal ses som et bidrag til Skatteministeriets overordnede regelforenklingsarbejde.\nRapporten er udarbejdet af en arbejdsgruppe med deltagelse fra Departementet, Told- og\nSkattestyrelsen og Landsskatteretten:\nRetschef Lisbeth Rasmussen, Told- og Skattestyrelsen\nKontorchef Niels Frode-Jensen, Landsskatteretten\nChefkonsulent Lena Jensen, Landsskatteretten\nKontorchef Hans Refslund, Skatteministeriet, Departementet\nFuldmægtig Kaare Friis Petersen, Skatteministeriet, Departementet.\nDer er visse steder i rapporten refereret til ovenstående som ”arbejdsgruppen”.\n1.2 – Forudsætninger og arbejdsmetode\nDet generelle udgangspunkt for regelforenklingsarbejdet er, at der over en bred kam indhentes\nforslag og anbefalinger om muligheder og behov for regelforenklinger fra såvel eksterne som\ninterne interessenter. Der er ikke sat begrænsninger for disse forslag og anbefalinger.\nDer kan således peges på alle tænkelige former for problemstillinger indenfor skatte- og\nafgiftsområdet. Således er det f.eks. ikke en forudsætning, at der er tale om en problemstilling, der\ngiver anledning til mange klagesager fra skatteyderne.\nUndersøgelsen tager sit udspring i en række udsøgninger af de sagsområder, hvor der forekommer\nsærligt mange klager. Udsøgningerne er sket i de statistikker, der indenfor Skatteministeriets ressort\ner tilgængelige og anvendelige, jf. nærmere herom i afsnit 4.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 4Det er på baggrund af de foretagne udsøgninger herefter i afsnit 5 beskrevet, hvilke\nproblemstillinger disse udsøgte sagsområder dækker over.\nI afsnit 6.1 og 6.2 er der udpeget en række ”sorte pletter”. Som det fremgår af beskrivelserne af de\nudfundne sagsområder, er det ikke alene teknisk komplicerede regler, der ligger til grund for et stort\nantal klagesager, men i lige så høj grad, at afgørelsen af en række sager beror på en skøns- eller\nDer er i løbet af arbejdet med rapporten dukket problemstillinger op, som ikke er ”sorte pletter” i\nstatistisk forstand, men hvor regelforenkling alligevel kan overvejes, jf. afsnit 6.3.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 5Afsnit 2 – Sammendrag af rapporten\nI afsnit 3 beskrives kort klagestrukturen vedrørende skatte-, moms-, told-, og afgiftssager. Det\nfremgår af afsnit 3, at udsøgningen af klagemæssigt særligt belastede sagsområder sker ved\nudsøgning i skatteankenævnsstatistikken, landsskatteretsstatistikken og retssagsstatistikken, idet\ndisse systemer er tilgængelige og anvendelige.\nI afsnit 4 foretages der udsøgning af de mest belastede sagskategorier fra skatteankenævnene,\nLandsskatteretten og domstolene. Udsøgningerne vedrører indbragte afgørelser/kendelser for\nkalenderårene 2000 og 2001.\nAfsnit 5 indeholder en beskrivelse af hvilke problemstillinger, der mere specifikt karakteriserer en\nrække af de i afsnit 4 udsøgte sagskategorier. De beskrevne sagskategorier er primært hentet fra\nlandsskatteretsstatistikken og retssagsstatistikken og i mindre grad fra skatteankenævnsstatistikken.\nI afsnit 6 udpeges en række af de under afsnit 5 beskrevne sagskategorier som ”sorte pletter”.\nAfsnittet indeholder en mere indgående beskrivelse af de underliggende problemstillinger.\nI afsnit 6.1. er der peget på sagskategorierne aktieavancebeskatning, ejendomsavancebeskatning,\nbeskatning af fri bil, og renteudgifter, idet der på disse områder er mange sager med ensartede\nI afsnit 6.2. er der peget på sagskategorierne aktie- og anpartsselskaber, regnskabstilsidesættelse,\nskøn, driftsudgifter og hobbyvirksomhed. Der er tale om sagsområder, hvor det skønnes at være\nvanskeligere at gennemføre regelforenklinger. Enten fordi de problemstillinger, som klagesagerne\nindenfor den pågældende sagskategori vedrører, materielt set er temmelig forskellige, eller fordi\nklagesagernes afgørelse i meget høj grad beror på en konkret skøns- eller bevismæssig vurdering,\nsom det kan være vanskeligt at lovgive sig ud af.\nEndelig er der i afsnit 6.3. peget på nogle konkrete problemstillinger, der ikke alle har relation til de\ni afsnit 5 beskrevne udsøgte sagskategorier.\nSom det fremgår af det afsluttende afsnit 7, kan rapporten betegnes som en form for idékatalog for\nregelforenklingsarbejdet. Det kan dog bl.a. udledes af rapporten, at tilstedeværelsen af et højt antal\nklagesager ikke nødvendigvis skyldes underliggende komplicerede regler, men i lige så høj grad, at\nden danske skatte- og afgiftsret for en række områders vedkommende er præget af, at ansættelsen af\nindkomst m.v. beror på en skøns- eller bevismæssig vurdering. Vurderinger, der typisk er baseret på\nen mere eller mindre omfattende (rets)praksis.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 6Afsnit 3 – Klagestrukturen\nDet sagsområde, der berører flest mennesker og virksomheder, og som naturligt dominerer\nskatteministeriets område, er skatteområdet. Og det er da også skatteområdet, der typisk sigtes mod,\nnår det drejer sig om regelforenkling m.v. Langt størsteparten af de skattesager, der behandles og\npåklages, er sager, der i den ene eller anden form vedrører skatteansættelsen.\nSkatteansættelsen for personer foretages af den kommunale skattemyndighed. For selskaber\nforetages skatteansættelsen enten af den kommunale skattemyndighed (efter kontrakt), de regionale\ntold- og skattemyndigheder eller Told- og Skattestyrelsen (store selskaber).\nAnsættelsen kan for fysiske personer, herunder hovedaktionærer og selvstændigt erhvervsdrivende\nkan påklages til skatteankenævnet og herfra videre til Landsskatteretten. Ansættelsen kan for\njuridiske personer, uanset om det er den kommunale skattemyndighed, told- og skatteregionen eller\nstyrelsen, der foretager ansættelsen, påklages direkte til Landsskatteretten. Dvs., at disse ansættelser\nalene kan påklages til én højere administrativ myndighed.\nLandsskatteretten er landets øverste administrative klageinstans på skatte-, moms-, afgifts-, told- og\nvurderingsområdet. Landsskatteretten behandler således klager over afgørelser, som er truffet af\nskatteankenævn, vurderingsankenævn, Told- og Skattestyrelsen (selskabsligningen), de regionale\ntold- og skattemyndigheder og Ligningsrådet. F.s.v.a. vej- og vægtafgift kan der også klages over\nafgørelser truffet af Rigspolitiet.\nOgså en række andre afgørelser, der vedrører det skattemæssige, følger klagevejen over\nskatteankenævnet til Landskatteretten, herunder bl.a. klager over afslag på genoptagelse af\nansættelsen for indkomståret 1997 eller senere indkomstår, både indenfor og efter 3-årsfristen eller\nsenere samt afvisning af skatteforbehold.\nAfgørelser, der i den ene eller den anden form vedrører ansættelsen af moms, told, afgifter,\nejendomsvurderinger m.v., følger efter harmonisering af området i vidt omfang klagestrukturen på\nskatteområdet, dvs. med Landskatteretten som sidste administrative instans.\nDe enkelte love (momsloven, toldloven, m.v.) indeholder en nærmere præcisering af, hvilke\nafgørelser der kan påklages til landsskatteretten, og hvilke der skal påklages til typisk Told- og\nDe såkaldte bevillings- og dispensationssager, der typisk vedrører særlige tilladelser, og hvor\nkompetencen som udgangspunkt ligger hos ministeren, er ikke omfattet af denne undersøgelse.\n3.1 – Klagestrukturens betydning for sagsudsøgningen\nGenerelt kan det om klagestrukturen anføres, at for afgørelser, der vedrører ansættelsen af skatte-,\nmoms-, told- og afgiftsbeløb m.v., og de spørgsmål, der knytter sig direkte til ansættelsen heraf, er\nsidste administrative klageinstans efterhånden indenfor alle sagsområder Landsskatteretten. Via\nLandsskatterettens statistik kan der således hentes oplysninger om klagesager for efterhånden\nsamtlige ministeriets sagsområder, herunder for såvel fysiske personer som selskaber.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 7Er der derimod tale om afgørelser, der har karakter af særlige tilladelser/dispensationer, f.eks.\ntilladelser til henstand, fristforlængelser, omgørelse m.v. dvs. oftest udlagte ministerkompetencer, er\ndisse kompetencer som beskrevet via sagsudlægningsbekendtgørelsen henlagt til enten de regionale\ntold- og skattemyndigheder, Told- og Skattestyrelsen eller Ligningsrådet som sidste administrative\nKendetegnende for de afgørelser, der er reguleret i sagsudlægningsbekendtgørelsen, er således, at\nder er tale om afgørelser, hvor det, med ganske få undtagelser, er en anden myndighed end\nLandsskatteretten, der er sidste administrative instans.\nDer findes ikke ét samlende statistiksystem, der indeholder oplysninger for hele skatte- og\nafgiftsområdet. De statistiske oplysninger, der ligger til grund for denne undersøgelse, er således\nhentet fra skatteankenævnsstatistikken, landsskatteretsstatistikken og retssagsstatistikken. I det\nfølgende redegøres der for disse registrerings-/statistiksystemer, samt for de oplysninger der er\nhentet herfra til brug for undersøgelsen.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 8Afsnit 4 – Det statistiske grundlag\nAt skaffe et fuldstændigt statistisk overblik over samtlige afgørelser på ministeriets område er, som\ndet vil være fremgået af ovenstående, næppe realistisk, medmindre der iværksættes et større\nregistreringsarbejde blandt samtlige de myndigheder, der træffer afgørelser af den ene eller den\nIndsamlingen af statistiske oplysninger til brug for registreringen af eventuelle ”sorte pletter” vil i\nstedet koncentrere sig om udsøgning i de tilgængelige registrerings-/statistiksystemer, der har et\ntilstrækkeligt omfang og en tilstrækkelig detaljeringsgrad til at kunne bidrage hertil. Dette vil i al\nvæsentlighed sige registrerings- og statistiksystemerne vedrørende klager til skatteankenævnene og\nLandsskatteretten samt retssagsstatistikken og statistikken vedrørende bindende forhåndsbeskeder\nfra Ligningsrådet. Jf. nærmere herom afsnittene 4.1-4.4.\nKarakteristisk for disse systemer er, at de primært indeholder oplysninger om afgørelser, der\nomhandler ansættelsen af skat, moms, told og hertil relaterede problemer. Dvs., at bevillings- og\ndispensationssager omfattet af sagsudlægningsbekendtgørelsen ikke indgår i disse registrerings/statistiksystemer. Helt udeladt af undersøgelsen bliver bevillings- og dispensationssagerne ikke,\nidet også afgørelser af denne karakter kan indbringes for domstolene. I det omfang det faktisk sker,\nindgår disse sager således i retssagsstatistikken.\nI praksis er der imidlertid næppe tvivl om, at det netop er ændringer af - og klager over ansættelsen af skat, moms, told osv., og hertil knyttede forhold, der udgør langt det største antal\nsager på ministeriets område, herunder domstolssagerne. I praksis er det også disse sager, der volder\nde største problemer, og som er de mest ressourcekrævende.\n4.1 – Skatteankenævnsstatistik for 2000\nSkatteankenævnene behandler klager over skatteansættelsen fra fysiske personer, dvs.\nlønmodtagere, selvstændige erhvervsdrivende (forskellige kategorier), hovedaktionærer,\nkommanditister og skatteydere med særlige forhold. I alt var mandtallet for disse grupper i 2000 ca.\n4,6 mio. skatteydere, fordelt på ca. 3,9 mio. lønmodtagere, ca. 427.000 selvstændigt\nerhvervsdrivende, ca. 44.000 hovedaktionærer, ca. 86.000 kommanditister og ca. 138.000\nskatteydere med særlige forhold. Til sammenligning kan det nævnes, at antallet af selskaber var ca.\nForeningen af Danske Skatteankenævn (FDS) udarbejder årligt en statistik over\nklagesagsbehandlingen i de danske skatteankenævn. De statistiske oplysninger, der danner\ngrundlag for statistikken, er indhentet via KL. Oplysningerne baserer sig på indberetninger fra 83%\naf landets skatteankenævn, herunder skatteankenævnene i landets største kommuner.\nI materialet er vist antallet af klageforhold og ikke antallet af sager, der er indbragt/påklaget i det\npågældende år. Én sag kan således dække over flere klageforhold 1 .1En sag kan således f.eks. indeholde ét klageforhold, der vedrører en indkomstforhøjelse med værdien af fri bil, og et\nandet klage-forhold vedrørende en indkomstforhøjelse som følge et nægtet fradrag.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 9Den seneste statistiske opgørelse fra 2000 indeholder oplysninger om klager vedrørende\nindkomstårene 1996-2000. Bl.a. indeholder statistikken en meget generel oversigt over de\nsagskategorier, hvor der forekommer flest sager. Der er tale om følgende 6 hovedkategorier:\n”Fradrag i kapital indkomst, ”FRKI”, virksomhedsbeløb, ”VBL”, kapitalindkomst, ”KI”, personlig\nindkomst, ”PI”, ligningsmæssige fradrag, ”LF” og ”Øvrige”.\nDa statistikken indeholder tal for de seneste 5 år, er det således muligt at få et overordnet indtryk af,\nhvordan udviklingen i antallet af behandlede klager har været for de enkelte sagsområder over disse\n5 år, jf. nedenfor figur 4.1.\nFigur 4.1 : Antal forhold fordelt på sagskategorier\nFradrag i kapitalindkomst19992000529448956851569Virksomhedsbeløb4.2494.5124.352Kapitalindkomst1.3421.041884Personlig indkomst1.4191.6781.6451.552 1.312Ligningsmæssige fradrag2.7272.7361.8011.439 1.121Øvrige2.2192.1461.9551.690 1.545Alle forhold4.262 4.215\n9231.18112.912 12.964 11.206 10.395 9.822Kilde: Foreningen af Danske SkatteankenævnI figur 4.2 nedenfor er den forholdsmæssige procentvise fordeling af klageforholdene illustreret.\nFigur 4.2 : Procentvis fordeling af forhold på sagskategorier\nFradrag i kapitalindkomst200077555Virksomhedsbeløb3335394143Kapitalindkomst1088912Personlig indkomst1113151513Ligningsmæssige fradrag2121161511Øvrige1717171616Alle forhold100100100100100Kilde: Foreningen af Danske SkatteankenævnDe mest markante tendenser er, at det generelle antal klageforhold er faldet over de anførte år. I\nabsolutte tal er faldet vedrørende klageforhold på fradragssiden, dvs. ligningsmæssige fradrag og\nfradrag i kapitalindkomsten, mest markant. Også for de øvrige kategorier er antallet af klageforhold,\nom end i mindre grad, faldet. Hovedforklaringen herpå er uden tvivl den efterhånden stærkt\nforenklede selvangivelse for lønmodtagere samt den forenkling og objektivering af fradragsreglerne\nfor særligt lønmodtagere, som har fundet sted inden for de senere år.\nDen eneste hovedgruppe, hvor antallet af klageforhold (angivet i absolutte tal) må betegnes som\nkonstant, er ”virksomhedsbeløb”. Kategorien virksomhedsbeløb dækker lidt groft sagt over klager,\nder vedrører såvel ændringer af selvstænd igt erhvervsdrivendes indtægter som udgifter(fradrag).Skatteministeriet\nNovember 2002Side 10Da antallet af klageforhold vedrørende kategorien ”virksomhedsbeløb” er den eneste kategori, hvor\nantallet af klageforhold er konstant, er det klart, at klageforholdene vedrørende denne kategori over\ntid kommer til at udgøre en forholdsmæssig større andel af det samlede antal klageforhold, se figur\n4.2, hvor antallet af klageforhold vedrørende virksomhedsbeløb i 2000 udgjorde 43 pct. af samtlige\nklageforhold. En stigning over de af figuren omfattede 5 år på 10 pct.\nI praksis vedrører 43 pct. af de klager, som skatteankenævnene behandler, således ca. 426.000\nskatteydere, eller knap 10 pct. af de i alt ca. 4,6 mio. skatteydere, som skatteankenævnene har\nmulighed for at behandle klager fra.\nTil brug for arbejdet med de sorte pletter har Departementet fra FDS/KL modtaget kopi af de\nseneste indhentede og offentliggjorte oplysninger om skatteankenævnenes klagebehandling, dvs.\ndet grundmateriale, der har dannet grundlag for den seneste skatteankenævnsstatistik fra FDS. Dette\ngrundmateriale er i sin opdeling på sagskategorier mere detaljeret end de oplysninger, der fremgår\nDet samlede antal klageforhold for 2000, jf. figur 4.1 ovenfor, er her indenfor de ovennævnte 6\nhovedkategorier opdelt på næsten 300 underkategorier. Disse underkategorier følger systematikken\ni den såkaldte Slutvejledning, der danner grundlag for kommunernes indberetning til de statslige\nEDB-systemer, som bruges til skatteberegning, udarbejdelse af årsopgørelse m.v. Slutvejledningen\nindeholder således en ret detaljeret kategorisering af hele skatteområdet.\nAntallet af klageforhold indenfor de forskellige kategorier strækker sig fra 0 sager (for en række\nkategoriers vedkommende) op til over 800 klageforhold vedrørende en enkelt kategori.\nTages der udgangspunkt i, at der skal være mindst 100 klageforhold, svarende til lidt over én pct. af\ndet samlede antal klageforhold, før en sagskategori kan anses for en eventuel ”sort plet”, kan der\nudsøges i alt 28 sagskategorier, der kan være interessante for nærværende undersøgelse.\nUdsøgningen er illustreret nedenfor i figur 4.3 og 4.4.\nI figur 4.3 er antal klageforhold samlet og sorteret i faldende orden (3. kolonne) indenfor hver\nhovedkategori. I figur 4.4 er antal klageforhold sorteret i faldende orden, men uafhængig af\nNovember 2002Side 11Figur 4.3HovedkategoriUnderkategoriFradrag i kapitalindkomstenRenteudgifter, anden gæld, renteudgifter af pantebreve, der ikke er i\nRenteudgifter af gæld i pengeinstitutter, pensionskasser m.v.\nFordeling af biludgifter\nAfskrivning, driftsmidler og skibe\nUnderskud, virksomhed, hobby\nVedligeholdelses- og forbedringsudgifter\nOverskud, danske ejendomme og\nOver/underskud ved virksomhed\nLøn og lignende\nBefordring, hjem-arbejde m.v.\nBefordring LL § 9C, stk. 1-3\nDansk aktieindkomst over grundbeløb\nDansk aktieindkomst, ikke indeholdt\n30% udbytteskatVirksomhedsbeløbKapitalindkomstPersonlig indkomstLigningsmæssige fradragØvrigeAntal klageforhold\n741)1) Denne kategori er medtaget uanset, at der er tale om færre end 100 sager, da den har tilknytning til kategorien ”Dansk aktieindkomst over\nNovember 2002Side 12Figur 4.4HovedkategoriUnderkategoriVirksomhedsbeløbOverskud af virksomhed/udlejningsejendom\nrenteudgifter af pantebreve, der ikke\ner i depot.\npengeinstitutter, pensionskasser m.v.\n(Dansk aktieindkomst, ikke indeholdt\nFradrag i kapitalindkomstenVirksomhedsbeløb\nFradrag i kapitalindkomsten\ngrundbeløb”.Selv om figurerne 4.3 og 4.4 giver et billede af, hvilke sagskategorier der er særligt belastede, siger\nfigurerne yderst lidt om, hvad de underliggende problemstillinger er.\nDet er således næppe overraskende, at en stor del af de sager, der afgøres af skatteankenævnene,\nvedrører opgørelsen af virksomhedsindkomsten. Der er imidlertid en lang række regler, der har\nindflydelse på opgørelsen af virksomhedsindkomsten, og der er ganske givet tale om en række\nforskelligartede problemstillinger indenfor denne kategori.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 134.1.1– Ændret klagestatistik for skatteankenævnene fra 2001\nDer er endnu ikke for skatteankenævnene udarbejdet en statistisk opgørelse vedrørende 2001.\nForeningen af Danske Skatteankenævn arbejder ifølge det oplyste med at lægge sidste hånd på et\nnyt og mere detaljeret registrerings- og statistiksystem, det såkaldte ”Erfa-system”. Dette system er\nallerede på nuværende tidspunkt taget i brug til indsamling af oplysninger om klagebehandlingen\nSystemet adskiller sig i sin kategorisering af klagerne noget fra den kategorisering, der blev anvendt\naf det hidtidige indsamlingssystem. I det gamle system blev klagerne således kategoriseret på\nbaggrund af slutvejledningen, mens det nye ”Erfa-system” kategoriserer klagerne på baggrund af\nopdelingen i ligningsvejledningen. Der kan som følge heraf ikke foretages direkte sammenligninger\nmellem opgørelsen vedrørende 2001 og tidligere år.\nSom nævnt foreligger der dog endnu ikke en fæ rdig og offentliggjort opgørelse af\nklagebehandlingen for 2001. På delegeretmødet i april 2002 kom formanden for Foreningen af\nDanske Skatteankenævn i sin mundtlige beretning imidlertid ind på nogle af de delresultater, der\nkan udledes af de gennem det nye erfa-system hidtil indsamlede oplysninger.\nDet fremgår af formandens beretning, at i lighed med 2000 er det klagerne vedrørende\nvirksomhedsbeløb, der dominerer. I runde tal vedrører ca. halvdelen af alle klageforhold i 2001\nHerefter nævner formanden de tre mest dominerende underkategorier indenfor hovedkategorien\nFlest klager har der været vedrørende ”Hobbyvirksomhed og anden ikke erhvervsmæssig\nvirksomhed”, næstflest klager har der været vedrørende ”Tilsidesættelse af regnskabsgrundlaget”,\nog tredje flest klager har der været vedrørende ”Driftsudgifter i øvrigt”.\nSom anført ovenfor kan der ikke umiddelbart foretages direkte sammenligninger med 2000, idet\nsagskategoriseringen for hhv. 2000 og 2001 ikke direkte kan sammenlignes.\nFormanden uddyber ikke i beretningen nærmere, hvad det konkret er for problemstillinger, der\nkendetegner disse tre kategorier, men konstaterer, at klagerne vedrørende disse områder i alt udgør\nca. 7-8 pct. af det samlede antal klager til skatteankenævnene i 2001. På denne baggrund anfører\nformanden, at skatteankenævnsforeningen vil anbefale skatteministeren at kigge nærmere på disse\nPå baggrund af de mange sager på virksomhedsområdet, herunder særligt de mange sager\nvedrørende hobbyvirksomhed, og under henvisning til, at man på momsområdet har hævet grænsen\nfor registreringspligtig virksomhed, kommer formanden dog med et forslag om en skattemæssig\n”bierhvervsmodel”, der kan håndtere denne type (hobby)virksomhed. Det anføres, at en række af de\nvelmente forsøg på at komme i gang med en virksomhed, der i dag bremses, evt. kan hjælpes af en\nsådan ordning. En nærmere konkretisering af, hvorledes en sådan ordning evt. kan skrues sammen,\nfremgår imidlertid ikke af indlægget.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 144.1.2 – Uddybning af de udsøgte sagskategorier\nSelv om enkelte af de udsøgte kategorier gennem deres betegnelser er ret specifikke med hensyn til\nde underliggende problemstillinger, f.eks. kategorien ”befordring hjem-arbejde”, er det generelt en\nforudsætning for at kunne beskrive og derved udpege eventuelle sorte pletter, at der foretages en\nmere tilbundsgående analyse af de årsager, der indenfor de enkelte kategorier konkret giver\nanledning til klagerne.\nDer eksisterer imidlertid ikke mere uddybende oplysninger om skatteankenævnenes\nklagebehandling og de underliggende problemstillinger end de her præsenterede oplysninger. En\nspecifikation af de konkrete problemstillinger vil således kræve, at indberetterne, dvs.\nskatteankenævnene, anmodes om en uddybning af problemstillingerne indenfor de udsøgte\n4.1.3 – Høring af Skatteankenævnene\nI slutningen af marts 2002 opfordrede Foreningen af Danske Skatteankenævn for at kunne bidrage\ntil regelforenklingsarbejdet landets skatteankenævn til at udpege de områder (”knaster”), hvor der\noftest opstår problemer mellem skatteborgerne og myndighederne.\nOpfordringen var helt åben, og der blev heri ikke henvist til sagsområder, hvor der i henhold til\nstatistikken forekommer særligt mange klager. De fra skatteankenævnene indhentede bud på\nproblemer i skattelovgivningen er således ikke nødvendigvis en beskrivelse af de problemer, der\ngiver anledning til mange klagesager. Således kan der være tale om problemstillinger, der nok lokalt\ngiver anledning til mange sager, men som på landsplan ikke afføder særligt mange klager.\nI alt er 22 skatteankenævn fra hele landet, svarende til knap 10 pct. af landets skatteankenævn,\nkommet med tilbagemeldinger. Arbejdsgruppen har i midten af september modtaget en kopi af det\nmateriale, der er indkommet, herunder kopi af samtlige tilbagemeldinger. Det indkomne materiale\ner systematiseret af Skatteankenævnsforeningens sekretariat i et samlet notat. En kopi af dette notat\ner vedlagt denne rapport som bilag 1.\nDe indkomne forslag om forenklinger/forbedringer er opdelt i 18 hovedkategorier, hvorunder der i\ntilknytning til visse af kategorierne er anført en række underpunkter, der mere specifikt angiver,\nhvilke problemer der er tale om.\nHerudover er der anført en række generelle ændringsforslag som f.eks. bedre information om\nLandsskatterettens kendelser, for lange frister for ligningsmæssig behandling m.v. Endelig er\nkursgevinstloven, pensionsbeskatningsloven og personskatteloven nævnt som love, der generelt bør\nforenkles eller ophæves.\nDe indkomne bud på forenkling er ikke af FDS statistisk bearbejdet og er heller ikke forsøgt\nsammenholdt med de oplysninger, der ligger i skatteankenævnsstatistikken. De indkomne forslag er\nsystematiseret på den måde, at man kan se, hvor hyppigt de i alt 22 skatteankenævn, der har\nbesvaret henvendelsen, har peget på de anførte problemstillinger.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 15Nedenfor er anført de hyppigst nævnte problemstillinger, samt en kort beskrivelse af en række af de\n- Sondringen mellem, om en virksomhed kan betegnes som erhvervsmæssigt drevet med deraf\nfølgende mulighed for fremførsel af underskud, eller om der alene er tale om\nhobbyvirksomhed uden adgang til underskudsfremførsel.\n- Reglerne om opgørelse af avancen, herunder særligt opgørelsen af anskaffelsessummen.\n- Tvivl om, hvornår en ejendomsafståelse er skattepligtig.\n- Proforma- indflyning i hidtil udlejet ejendom for at undgå avancebeskatning.\n- EBL § 8, præcisering af hvor længe man skal have beboet en ejendom, før den kan sælges\n- Opgørelsen af afskrivningsgrundlaget ved ændret benyttelse af en ejendom.\n- Genvundne afskrivninger.\n- Afskrivning på landbrugets driftsbygninger uanset, at bygningen ikke længere benyttes\n- Opgørelse af straksfradraget efter AL § 18 (særligt landbrugets driftsbygninger).\n- Reglen i AL § 15, stk. 4, om at der ikke kan afskrives på installationer i én- eller to\nfamilieshuse betegnes som uhensigtsmæssig.\n- Beskatning og fastsættelse af udlejningsværdi ved udlejning til nærtstående. Bl.a. er der\nforslag om skematiserede regler for lejefastsættelsen.\n- Udlejning af sommerhus – udelukkende erhvervsmæssigt anvendt?\n- Sondringen mellem unoterede og børsnoterede aktier ophæves.\n- Beløbsgrænsen for, hvornår avancen for en post noterede aktier er skattefri, fjernes.\n- Generelt er det anført, at loven er vanskelig og uoverskuelig.\nBefordring, rejse, transport\n- Opgørelse af landbrugeres kørselsudgifter.\n- Kørselsgodtgørelse, administration af 60 dages-reglen.\n- Beskatning af privat anvendelse af gulpladebiler.\n- Administrationen af LL § 9 D om særligt befordringsfradrag for invalide og kronisk syge.\n- Fri bil til hovedaktionærer, har der været stillet én evt. flere biler til rådighed?\n- Arbejdsgiverbetalt transport kontra befordringsfradrag.\n- Befordringsfradrag, opgørelse heraf herunder fastlæggelse af transportruten.\n- Opgørelsen af rejseudgifter efter det såkaldte rejsecirkulære, TS-cirkulære nr. 43 af\n- Receptioner i anledning af hovedaktionærs fødselsdag.Skatteministeriet\nNovember 2002-Side 16Værdiansættelse af aktiver og passiver.Regnskabs- og virksomhedsforhold\n- Fordeling mellem vedligeholdelses- og forbedringsudgifter.\n- Dårligt regnskabsgrundlag.\n- Forskudt regnskabsår.\nEn række af de klageforhold, der er oftest forekommende ved skatteankenævnene, er i vidt omfang\nsammenfaldende med de klageforhold, der er oftest forekommende ved Landsskatteretten og\nHer kan nævnes f.eks. sagskategorierne ejendomsavancebeskatning, aktieavancebeskatning og\nbefordring/fri bil. Om afskrivningsproblemer, som nævnes af en række skatteankenævn, se nærmere\nDe beskrivelser af problemstillingerne indenfor en række sagskategorier, der er indeholdt nedenfor\nunder afsnit 5, vil således i vidt omfang også være dækkende for skatteankenævnssagerne.\n4.2 – Landsskatteretsstatistikken\nLandsskatterettens statistik er baseret på en detaljeret og systematiseret emneinddeling af sagerne de såkaldte sagsgrupper. Selv om en sag vedrører flere forhold, vil den i Land sskatterettens statistik\nkun figurere som en enkelt sag kategoriseret under det emne, der anses for at være det væsentligste i\nFigur 4.5 og 4.6 viser de 10 største sagsgrupper, der er indgået i Landsskatteretten. Disse\nsagsgrupper tegner sig for omkring 45 procent af den samlede sagsindgang hvert af årene.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 17Figur 4.5 : 2001SagstypeSagsantalAnparts - og aktieselskaber m.v.\n95Figur 4.6 : 2000SagstypeSagsantalAnparts - og aktieselskaber m.v.\n110Som det fremgår, er der et stort sammenfald mellem de anførte sagstyper for de 2 år, idet 8 ud af de\n10 største sagsgrupper i 2001 også var på ”top 10” året før.\nEn anden stor gruppe sager ved Landsskatteretten er hobbysagerne, som omfatter sager vedrørende\nlystejendomme, stutteri/væddeløbsheste og en bred vifte af øvrige former for virksomhed. ”Hobbysagerne” er imidlertid ikke samlet i én sagskategori og kommer derfor ikke ind på top 10. Samler\nman imidlertid hobbysagerne under ét, udgør de i alt ca. 150 sager, og denne sagskategori placerer\nsig derved som det ses et pænt stykke oppe ad top 10- listen.\nUddybende beskrivelser af de underliggende problemstillinger findes nedenfor i afsnit 5.\n4.3 – Retssagsstatistikken\nRetssagsstatistikken er udviklet af og føres af Skatteministeriets Departement. Systemet er dels\nudviklet som et sagsstyringssystem og dels et statistisk system, der gennem udsøgninger i systemet\nkan bidrage til statistiske belysninger af retssagsområdet.\nSystemet er ikke som Landsskatterettens registreringssystem baseret på en detaljeret og\nsystematiseret kategorisk emneinddeling af sagerne. Alle retssager, der anlægges imod eller af\nministeriet, registreres i systemet med et resumé af sagen samt en lang række øvrige fakta. Til denSkatteministeriet\nNovember 2002Side 18enkelte sag knyttes et antal emneord, der karakteriserer sagen, og som kan anvendes i forbindelse\nmed eventuelle udsøgninger.\nHvis der er tale om retssager, der bygger på en kendelse fra Landsskatteretten, registreres også på\nsagen det emnenummer, som sagen havde i forbindelse med Landsskatterettens behandling af\nsagen. I det omfang der er tale om retssager, der følger af en landsskatteretskendelse, kan\nsystematisering og kategorisering af sagsudsøgningen således følge den kategorisering, som\nanvendes af Landsskatteretten.\nDet er også denne fremgangsmåde, som er anvendt i forbindelse med udsøgning til brug for\nnærværende undersøgelse. Der er naturligvis også en række retssager, der baserer sig på andre\nsidste instans-afgørelser end landsskatteretskendelser, jf. nærmere herom afsnit 3 om\nEn del af disse sager, der er afgørelser fra de regionale told- og skattemyndigheder og Told- og\nSkattestyrelsen, vedrører sagsområder, typisk moms, told og afgifter, hvor Landsskatteretten på\ntidspunktet for sagens administrative afgørelse ikke havde kompetence til at træffe sidste instansafgørelsen. Kompetencen til at træffe afgørelse i disse sager har Landsskatteretten således løbende\nfået fra og med 1998. Herudover er der tale om en række anlagte retssage r, hvor det fortsat er andre\nadministrative instanser end Landsskatteretten, der har kompetencen til at træffe sidste instansafgørelsen, f.eks. sager vedrørende formalia, forældelse m.v.\nDet er således ikke alle disse afgørelser, der uden videre kan indpasses i den kategorisering, som\nLandsskatteretten opererer med. For så vidt angår de sager, hvor Landsskatteretten efterfølgende,\ndvs. i dag, har kompetencen til at træffe sidste instansafgørelser, er sagerne henført til den\nsagskategori, som Landsskatteretten anvender. Hvor dette ikke kan lade sig gøre, er den eller de\nenkelte sager indplaceret i deres egen selvstændige kategori.\nDer er foretaget to hovedudsøgninger. Dels en udsøgning af samtlige anlagte retssager i 2001 og\ndels en udsøgning af samtlige anlagte retssager i 2000. Samtlige udsøgte retssager er kategoriseret\nGenerelt er der mulighed for, at en del af retssagerne i de foretagne udsøgninger kan vedrøre\nproblemstillinger, der allerede er lovmæssigt forældede, eller som er på vej til at blive det. Dette\nskyldes, dels at sagerne, allerede inden de når domstolssystemet, kan have været igennem en\nlængerevarende behandling i det administrative klagesystem, dels at behandlingen ved domstolene\nogså kan være af længerevarende karakter, særligt hvis en dom ankes til Højesteret.\nUdsøgninger der baserer sig på de i 2001 og de i 2000 anlagte retssager, indeholder således de\nnyeste sager, dvs. de sager, der i lovgivningsmæssig sammenhæng må anses for at vedrøre de\nlovgivningsmæssigt mest aktuelle problemstillinger.\nMed de to foretagne hovedudsøgninger er der således et vist grundlag for at vurdere, om der er\nkontinuitet i de dominerende sagskategorier ved domstolene.\nGrundlaget for udsøgningen af retssagerne er naturligvis ikke så stort som grundlaget for\nhenholdsvis skatteankenævnssagerne og landsskatteretssagerne. Således blev der i 2001 indbragt ca.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 19300 afgørelser for domstolene, mens det antal afgørelser, der indbringes for henholdsvis\nskatteankenævnene og Landsskatteretten, skal regnes i tusinder. Løbende verserer der ca. 900\nretssager på Skatteministeriets område.\nSamtlige sagstyper er repræsenteret ved domstolene, også sagstyper, der ikke vedrører ansættelsen,\nmen f.eks. er klager over afslag på bevillinger m.v., jf. ovenfor under afsnit 3.1.\n4.3.1 – Retssagsstatistikken – deludsøgninger\nGenerelt om karakteren af de foretagne udsøgninger, grundlaget og forudsætningerne herfor skal\nhenvises til afsnit 4.3 ovenfor.\nDet er et relativt spørgsmål, hvornår der kan siges at forekomme så mange retssager indenfor en\nkategori, at man kan tale om en eventuel ”sort plet”. Retssagerne er for begge udsøgningers\nvedkommende kategoriseret i omkring 80 forskellige enkeltkategorier. Det samlede antal kategorier\ni de to foretagne udsøgninger varierer en smule afhængigt af, hvor mange ”tomme” kategorier der\ner i en given udsøgning, dvs. kategorier, hvor der ikke forekommer sager.\nAntallet af retssager indenfor de enkelte kategorier varierede, eksempelvis f.s.v.a. udsøgningen\nindbragte afgørelser/kendelser i 2001, fra en enkelt sag i en lang række kategorier til 28 sager i en\nenkelt kategori. Fordelingen på kategorier er forholdsvis ensartet for begge udsøgningers\nvedkommende. For en lang række kategoriers vedkommende forekommer der kun en enkelt eller to\nsager pr. kategori, og henset til det statistisk baserede udgangspunkt, der er grundlaget for\nnærværende undersøgelse, jf. afsnit 1.2, er disse kategorier uinteressante at se nærmere på.\nVælger man at tage udgangspunkt i, at der skal være mindst 5 retssager indenfor den enkelte\nkategori, svarende til mellem 1,5 og 2 pct. af samtlige udsøgte retssager, før det har interesse for\nundersøgelsen, får man for begge disse deludsøgningers vedkommende udvalgt gennemsnitligt 20\nsagskategorier, svarende til ca. en fjerdedel af samtlige kategorier i de foretagne hovedudsøgninger.\nI vidt omfang er der sammenfald mellem de kategorier, der forekommer i de to deludsøgninger. For\nbegge udsøgningers vedkommende er der samlet set tale om 22 forskellige sagskategorier.\nNedenfor er, på baggrund af de ovenfor beskrevne kriterier, i figurerne 4.7-4.8 vist deludsøgninger,\nder baserer sig på 5 eller flere sager indenfor de enkelte kategorier. Begge deludsøgninger er\nsorteret i faldende rækkefølge.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 20Figur 4.7Kendelser og øvrige afgørelser indbragt i 2001 - sorteret i faldende rækkefælge –\nsagskategorier med 5 eller flere indbragte afgørelser – i alt 20 sagskategorier\nkende lser og\nAktier/anparter/andelsbeviser/ salg af\nEjendomme, salg af,\nKommanditister/K/S, særlig regel\nSkat, formalitet, genoptagelse, ugyldighed,\nEjendomme, indtægter og udgifter generelt\nGoodwill, andre immaterielrettigheder28\nNovember 2002Side 21Figur 4.8Kendelser og øvrige afgørelser indbragt i 2000- sorteret i faldende rækkefølge –\nsagskategorier med 5 eller flere retssager – i alt 16 sagskategorier\nEjendom, vedligeholdelses- og\n5Sammenholder man de to deludsøgninger, fremgår det, at de i figur 4.9 nedenfor anførte 14\nsagskategorier forekommer i begge deludsøgninger.\nFigur 4.9Sagskategorier, der forekommer i begge\nEjendomme, salg af, EBL\nKommanditister, særlig regel\nNovember 2002Side 22For så vidt angår de øvrige 8 sagskategorier, fremgår det af figur 4.10 nedenfor, i hvilke\ndeludsøgninger disse forekommer. Det skal dog for så vidt angår de kategorier, der kun kan\npræstere 5 sager i én af deludsøgningerne, bemærkes, at der ofte er tale om, at de pågældende\nsagskategorier har 3 eller 4 sager i den anden deludsøgning. Således er der også for så vidt angår\ndisse kategorier tale om emner indenfor hvilke, der samlet set forekommer et betydeligt antal\nFigur 4.10Sagskategorier, der alene forekommer i én deludsøgning\nEjendom, vedligeholdelses- og forbedringsudgifter\nGoodwill, andre immaterielrettigheder\nIndbragte 2000Som det fremgår, er en række af de udsøgte kategorier i deres emnebetegnelse ret brede og kan reelt\ndække over en række forskellige materielle problemstillinger. For at få et nærmere kendskab til\nindholdet af de enkelte kategorier har det været nødvendigt i et vist omfang at kigge på de\nunderliggende sager for at få afdækket, om der er tale om ensartede problemstillinger, der har en\nsådan karakter, at der er tale om ”sorte pletter”.\nEn del af de ved deludsøgningerne udfundne kategorier kan umiddelbart frasorteres, idet der enten\ner tale om, at de pågældende sager vedrører ét samlet sagskompleks, eller vedrører bestemmelser,\nder ikke længere er gældende, eller på anden måde vedrører problemstillinger, der ikke længere er\nrelevante, f.eks. sagerne vedrørende ambi.\nEn nærmere beskrivelse af flertallet af de udsøgte sagskategorier findes i afsnit 5.\n4.4 – Statistik, Ligningsrådet\nDet kan anføres, jf. det i afsnit 1.1 og afsnit 1.2 anførte om undersøgelsens baggrund og formål, at\nLigningsrådets statistik over antallet og den emnemæssige fordeling af bindende forhåndsbesked\nikke er relevant i nærværende sammenhæng.\nDer er således ikke tale om klagebehandling, men om bindende besvarelse af tvivlsspørgsmål. Når\ndet alligevel er valgt at medtage nedenstående figur, der belyser afgivelsen af bindende\nforhåndsbeskeder, skyldes det den opfattelse, at den antalsmæssige fordeling af de bindende\nforhåndsbeskeder er med til at belyse, hvilke lovbestemmelser m.v. der af skatteyderne anses for at\nvære særligt vanskelige, eller som det forudses vil afføde problemer i forbindelse med ligningen.\nDet skal bemærkes, at den emnemæssige opdeling ikke har sammenhæng med den måde, som\nlandsskatteretssagerne og retssagerne eller skatteankenævnssagerne kategoriseres på. Der kanSkatteministeriet\nNovember 2002Side 23således ikke foretages nogen direkte sammenligning med antallet af klagesager ved\nLandsskatteretten eller indbringelser for domstolene, jf. at afsnit 5 nedenfor tager udgangspunkt i\nFigur 4.11Antal bindende forhåndsbeskeder afgivet af Ligningsrådet\nFast ejendom, vurdering\nFast ejendom, i øvrigt\n4481) Af de 120 sager er de 92 såkaldte pc-sagerSom det fremgår, er antallet af bindende forhåndsbeskeder, sammenholdt med de foregående 4 år,\nindenfor de sidste 2 år (2000 og 2001) vokset. Ser man bort fra det meget høje antal ”pc-sager” i\n2000, er det primært indenfor to områder, der er sket en stigning i antallet af anmodninger om\nbindende forhåndsbesked. Særligt er der kommet betydeligt flere sager vedrørende fast ejendom i\nøvrigt, og i mindre grad er der sket en stigning indenfor kategorien ”selskaber og fonde”.\nKigger man på Ligningsrådets dagsordener, fremgår det heraf, at den kraftige stigning i antallet af\nbindende forhåndsbeskeder vedrørende fast ejendom skyldes et stadigt voksende antal anmodninger\nejendomsavancebeskatningslovens § 8.\nUdover Ligningsrådet afgiver også told- og skatteregionerne bindende forhåndsbeskeder, dog kun\nfor så vidt angår rene og ukomplicerede værdiansættelsesspørgsmål. I 2001 blev der således af toldog skatteregionerne afgivet i alt 33 bindende forhåndsbeskeder.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 24Afsnit 5 – Beskrivelse af de udsøgte sagskategorier.\nI det følgende er der knyttet korte beskrivelser og bemærkninger til de i afsnit 4.2 og 4.3 udsøgte\nsagskategorier. Når beskrivelserne således er baseret på de udsøgninger, der er foretaget på\nbaggrund af særlig landsskatteretsstatistikken og retssagsstatistikken, skyldes dette to forhold.\nDels adskiller kategoriseringen af henholdsvis skatteankenævnssagerne og Ligningsrådets bindende\nforhåndsbeskeder sig fra den måde, landsskatteretssagerne og retssagerne kategoriseres på, og dels\nhar det som anført i afsnit 4.1.2 ovenfor ikke været muligt at indhente uddybende beskrivelser fra\nForeningen af Danske Skatteankenævn af de underliggende problemstillinger.\nSom anført under afsnit 4.1.2 ove nfor må de nedenstående beskrivelser dog i vidt omfang anses for\nogså at dække beskrivelsen af de problemstillinger, der er relevante ved skatteankenævnene.\nI alt er der tale om beskrivelse af 22 sagskategorier, idet momssagerne dog behandles under samme\nkategori. Beskrivelsen af de i afsnittene 4.2 og 4.3 udsøgte sagskategorier er opdelt på den måde, at\nsagskategorierne 1-7 er beskrevet nedenfor i afsnit 5.1. Der er tale om sagskategorier, der både\nindgår i den af Landsskatteretten udledte ”top-10”, jf. afsnit 4.2, og som derudover indgår i begge\ndeludsøgninger vedrørende retssagerne, jf. figur 4.9.\nSagskategorierne 8-15 er beskrevet nedenfor i afsnit 5.2. Der er tale om sagskategorier, der enten\nindgår i den af Landsskatteretten udledte ”top-10”, jf. afsnit 4.2, eller som indgår i begge de\nforetagne deludsøgninger fra retssagsstatistikken. Det fremgår i parentes, om den pågældende\nsagskategori vedrører landsskatteretsstatistikken eller retssagsstatistikken.\nEndelig er sagskategorierne 16-22 beskrevet nedenfor i afsnit 5.3. Der er tale om sagskategorier,\nder ikke indgår i Landsskatterettens top 10, og kun i en enkelt af deludsøgningerne vedrørende\nretssagerne, jf. figur 4.10.\nDet kan ikke nødvendigvis på baggrund af denne opdeling af beskrivelsen af sagskategorierne\nudledes, at de i afsnit 5.1 beskrevne sagskategorier er de sagskategorier, hvor der er den største\nmulighed for at finde sorte pletter, som en regelforenkling vil kunne fjerne. Selv om de her anførte\nkategorier således - ud fra den betragtning, at de fremkommer både ved søgning i\nlandsskatteretsstatistikken og retssagsstatistikken - er de sagskategorier, hvor der samlet set\nforekommer flest klagesager, kan der meget vel være en ”naturlig” forklaring herpå. Dvs. en\nforklaring, der ikke har at gøre med et underliggende kompliceret regelsæt.\n5.1 – Sagskategorierne 1-7\n(sagskategorier, der både indgår i den af Landsskatteretten udledte ”top-10”, og som derudover indgår i begge\ndeludsøgninger vedrørende retssagerne)1: Aktie- og anpartsselskaber generelt.\nDer er tale om sager, der bredt vedrører indkomstansættelsen for selskaber. Som det fremgår af\nkategoriens overskrift, er der tale om sager med et uensartet materielt indhold. Eksempelvis kan\nnævnes (eksemplerne er hentet fra retssagsstatistikken):Skatteministeriet\nNovember 2002---Side 25Nægtelse af bonus betalt fra et selskab til et andet koncernforbundet selskab.\nNægtelse af fradrag for stiftelsesomkostninger i forbindelse med klagers stiftelse af\nholdingselskab, idet udgiften blev anset for at være en ikke fradragsberettiget\nNægtelse af fradragsret for administrationshonorarer betalt af et selskab, idet de afholdte\nhonorarer ikke blev anset for afholdt i selskabets interesse, men i hovedaktionærens\nEt moderselskab blev nægtet fradrag for tab på et tilgodehavende hos et datterselskab.\nTilgodehavende blev anset for et kapitaltilskud til datterselskabet, og tabet blev ikke anset\nfor endelig konstateret.Ofte er der tale om sager, der vedrører nægtelse af fradrag for påståede fradragsberettigede udgifter\n(honorar, bonus, provision m.v.) afholdt til eller til fordel for andre koncern- eller på anden måde\ninteresseforbundne selskaber, eller sager, hvor et andet selskab, end det af sagsøger hævdede, eller\nhovedaktionæren/anpartshaveren anses for at være rette indkomstmodtager (indkomstforvridning).\nSagernes afgørelse beror således ofte på en afklaring af, om en aftale (om betaling af bonus,\nprovision m.v.) med samme indhold kunne være indgået mellem selskaber, hvor ingen af\nselskaberne har bestemmende indflydelse på det andet selskab, eller hvor der ikke på anden måde\nforekommer sammenfaldende interesser.\nDet skal bemærkes, at i landsskatteretsstatistikken figurerer i denne sagsgruppe også sager om\nmaskeret udlodning, jf. den selvstændige beskrivelse heraf under pkt. 11.\n2: Regnskabstilsidesættelse og skøn\nDenne sagskategori vedrører typisk selvstændigt erhvervsdrivende eller mindre\nhovedaktionærselskaber, hvor regnskabet som følge af mangler, fejl eller udeholdt omsætning\ntilsidesættes og derfor ikke uden videre kan lægges til grund for indkomstopgørelsen. Som følge\nheraf sker der ofte en skønsmæssig ansættelse af den pågældende skatteyder. Den skønsmæssige\nansættelse tager ofte udgangspunkt i en privatforbrugsopgørelse.\nOftest er der tale om, at sagerne inden for denne kategori vedrører mindre selvstændigt\nerhvervsdrivende og mindre hovedaktionærselskaber, der ikke har ført et korrekt og fuldstændigt\nregnskab. Der er som oftest tale om en tilsidesættelse baseret på en konkret vurdering af det\nBaggrunden for tilsidesættelse af regnskabet og/eller det foretagne skøn er typisk, at der foretages\nkontrol hos den pågældende skatteyder selv eller hos dennes forretningsforbindelser eller andre\nrelaterede. Sagerne må i høj grad betegnes som konkrete. Særligt i de tilfælde, hvor det antages, at\nder er udeholdt indtægter, beror det på bevisligheden heraf.\nDer er som oftest tale om sager, hvor skattemyndighederne har nægtet en skatteyder (selskaber\nsåvel som fysiske personer) fradrag for en af skatteyder påstået driftsudgift eller fradrag for hele\neller en del af et driftsunderskud. Nægtelsen heraf skyldes typisk:Skatteministeriet\nNovember 2002--Side 26At udgiften ikke anses for at være en driftsudgift, jf. det på baggrund af SL § 6a i praksis\nudviklede driftsomkostningsbegreb. Ofte er der således helt basalt tale om en strid, der beror\npå, at skatteyder er af den opfattelse, at den afholdte udgift har været nødvendig for at sikre\nog vedligeholde indkomsten, mens skattemyndighederne baseret på praksis ikke finder, at\nudgifterne har været nødvendige eller haft den fornødne tilknytning til virksomheden. Ofte\nanser skattemyndighederne i stedet den/de afholdte udgifter for at være af privat karakter\nAt udgiften ikke kan dokumenteres.\nAt virksomheden ikke anses for påbegyndt, hvorved den/de pågældende udgift(er) anses for\nikke fradragsberettigede etableringsudgifter.\nAt der sker en udvidelse af virksomheden, dvs. en udvidelse af indkomstgrundlaget.Der kan også være tale om en ændret periodisering af udgifter, eller at en anden person eller selskab\nend den/det påståede er berettiget til fradrag for den påståede udgift. Sagerne beror således på en\nkonkret vurdering af, om den pågældende udgift falder inden for det i praksis udviklede\nI visse situa tioner, hvor den ene part har afgørende indflydelse på den anden parts handlemåde,\nnægtes der på den ene side fradrag for den påståede driftsudgift, og på den anden side beskattes\nbeløbet som maskeret udlodning hos typisk hovedaktionæren eller som tilskud hos det modtagende\nDer er ikke noget ensartet mønster i de sager, der ligger under denne kategori. Sagerne vedrører en\nrække forskellige udgifter, og der ses ikke at være en bestemt type udgifter, som der særlig ofte\nnægtes fradrag for.\n4: Aktieavancer - Salg af aktier/anparter/andelsbeviser\nSagerne i denne kategori vedrører i alt overvejende grad spørgsmål om opgørelsen af kursværdien\nog aktie/anparts-avancen efter reglerne i aktieavancebeskatningsloven (ABL). Følgende eksempler\nskal nævnes (eksemplerne er hentet fra retssagsstatistikken):\n--Det såkaldte ”Madeirakompleks”, der består af flere sager, hvor spørgsmålet er, om\nskatteyderens fortjeneste af et likvidationsprovenu fra et ApS skal beskattes efter\nkursværdien pr. 18.5.1993, jf. overgangs reglen i § 19, stk. 3, i lov nr. 421 af 25.6.1993, eller\nom fortjenesten skal beskattes efter ABL § 2 C, under hensyn til, at der er tale om en\nSkattemæssig periodisering af sagsøgers avance ved salg af aktier.\nBetingelserne for skattemæssig succession ved overdragelse af aktier efter ABL § 11 ikke\nanset for opfyldt.\nEt ægtepars samlede beholdning af aktier oversteg den i ABL fastsatte bundgrænse, hvorfor\nden i året efter opnåede avance blev anset for skattepligtig.\nSagsøger erhvervede som led i sagsøgers ansættelse nogle aktietegningsretter. Værdien af en\ndel af disse aktietegningsretter blev ikke beskattet hos sagsøger som lønaccessorium som\nfølge af forældelse efter skattestyrelsesloven. I forbindelse med afståelsen af\naktietegningsretterne nægtede skattemyndighederne, at anskaffelsessummerne for de ikke\nbeskattede aktietegningsretter kunne indgå ved avanceopgørelsen.Skatteministeriet\nNovember 2002-Side 27Sagsøger havde selvangivet et modtaget beløb som skattefri aktieindkomst, mens det\nselskab, der havde afholdt det pågældende beløb, havde fradraget beløbet som honorarer\nbetalt for bistand i henhold til en managementaftale indgået mellem de to selskaber.\nSkattemyndighederne fandt, at det omstridte beløb vedrørte betaling i henhold til den\nindgåede managementaftale, og beløbet blev som følge heraf beskattet hos sagsøger som\nalmindelig indkomst i stedet for aktieindkomst.Se nærmere om denne sagskategori i afsnit 6.1.\nSagerne i denne kategori vedrører avanceopgørelsen ved salg af fast ejendom efter reglerne i\nDer er dog en overvægt af sager, der vedrører spørgsmålet om skattefrihed af avancen efter den\nsåkaldte ”parcelhusregel” i EBL § 8. Følgende sagstyper (eksempler fra retssagsstatistikken) skal\n-----Sagsøger kunne ikke sandsynliggøre, at ejendommen havde tjent til bolig for sagsøger i\nejerperioden (2 sager)\nI en situation, hvor der kunne ske udstykning fra ejendommen, jf. EBL § 8, stk. 1, nr. 3,\nfandt skattemyndighederne, at der skulle ske beskatning af avancen, idet det var\nskattemyndighedernes opfattelse, at en sådan udstykning ikke ville medføre en væsentlig\nværdiforringelse af ejendommen.\nSkatteministeriet tog bekræftende til genmæle i en sag, der drejede sig om, hvorvidt en\nejendom, der på afståelsestidspunktet fortsat var vurderet som en landbrugsejendom, kunne\nfalde ind under EBL § 8, idet ejendom i de seneste år havde tjent som bolig for ejeren, og da\nder forelå en udtalelse fra Told- og Skattestyrelsen om, at ejendommen burde have været\nomvurderet for flere år siden.\nAvancen ved salg af en stor naturgrund blev ikke anset for skattefri efter EBL § 8, idet den\npågældende grund, trods placeringen af en mindre træhytte på grunden, blev anset for\nubebygget. Træhytten kunne således ikke anses for at være en sommerhusejendom.\nEn ejendom på 8 ha, der var vurderet som landbrugsejendom, blev udstykket i 2 matrikler.\nJorden blev frasolgt, og 4 dage senere blev den resterende del af ejendommen med stuehuset\nafhændet. Salget skete ved indbyrdes betingede skøder. Landsretten fandt, at salget af de to\nparceller måtte betragtes som en samlet afståelse, samt at sælger ikke havde godtgjort, at\nnogen del af ejendommen havde været bortforpagtet, hvorfor avancen ved salget af den\nbebyggede parcel ikke var omfattet af parcelhusreglen.\nAvancen ved salg af en ejendom blev anset for skattepligtig, da ejendommen, der oprindelig\nhavde tjent til bolig for ejeren, på afståelsestidspunktet blev anvendt erhvervsmæssigt af\ndenne, idet der på afståelsestidspunktet og i de foregående år havde været drevet en\ndøgninstitution for unge på ejendommen.Sagerne er ikke ganske ensartede i deres problemstilling, men vedrører dog grundlæggende samme\nspørgsmål, nemlig afgrænsningen af, hvornår ”parcelhusreglen” i EBL § 8 kan finde anvendelse.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 28Det skal for retssagernes vedkommende bemærkes, at der i 2001 ikke blev afgjort én sag om\nspørgsmålet, mens der altså i 2000 og 2001 blev indbragt et betydeligt antal sager herom.\nSammenholder man det forholdsvis høje antal retssager vedrørende parcelhusreglen med det\nstigende antal landsskatteretssager og bindende forhåndsbeskeder på området, er der således en klar\ntendens til stigning i antallet af denne type sager.\n6: Fri bil\nDenne type sager vedrører alle spørgsmålet om beskatning af fri bil/firmabil hos skatteyder efter\nreglerne i LL § 16, stk. 4. Sagerne er meget ensartede. De omhandler stort set alle det bevismæssige\nspørgsmål om, hvorvidt en lønmodtager, en selvstændigt erhvervsdrivende eller en\nhovedaktionær/anpartshaver har anvendt arbejdsgiverens, virksomhedens eller selskabets bil til\nAlle sagerne indenfor denne kategori vedrører samme problemstilling, relateret til samme\nbestemmelse. For en række af de øvrige sagstunge kategorier er de enkelte sagers problemstillinger\nsåledes mere forskelligartede.\nI forbindelse med skattereformen i 1993 skete der en objektivering af reglerne om beskatning af fri\nbil/firmabil. Objektiviseringen vedrørte imidlertid alene beregningen af beskatningsgrundlaget for\nbeskatningen af fri bil. Selve spørgsmålet om, hvorvidt der er kørt privat/stillet fri til rådighed, beror\nfortsat på en konkret vurdering.\nAfgørelsen af, om der har været/er stilet fri bil til rådighed i denne type sager, beror på en konkret\nbevismæssig vurdering. Ved denne vurdering er der en række forhold, der tages i betragtning,\n-Er der en aftale mellem den ansatte og arbejdsgiveren om, at bilen ikke må benyttes privat?\nEr bilen til rådighed uden for normal arbejdstid, holder den f.eks. parkeret uden for den\nansatte, den selvstændiges eller hovedaktionærens hjem om natten?\nEr der ført en kørebog, der kan dokumentere bilens anvendelse?\nHvordan klarer den pågældende normalt den daglige transport?\nHar den pågældende egen bil, evt. flere, til rådighed?\nHvorledes ligger dagligvarebutikker og andre indkøbsmuligheder placeret i forhold til den\nHvor mange personer er der i husstanden?Ofte er disse sager karakteriseret ved, at der opstår en form for omvendt bevisbyrde derved, at det er\nskatteyder, der skal afkræfte skattemyndighedernes skønsmæssige vurdering af, at en firmabil\nanvendes privat. At løfte denne bevisbyrde er ofte vanskelig.\nNår afgørelser af denne type så ofte påklages og videreføres til domstolene, skyldes det utvivlsomt,\nat beskatningen beror på denne skønsmæssige vurdering, som det ofte er op til skatteyder at\nDet er imidlertid væsentlig at bemærke, at bestemmelsen i ligningslovens § 16, stk. 4, med virkning\nfra 1. januar 2002 er ændret således, at biler på gule plader som udgangspunkt er undtaget fraSkatteministeriet\nNovember 2002Side 29beskatning efter bestemmelsen. Ændringen trådte i kraft fra 30. maj 2002, jf. nærmere nedenfor\nunder afsnit 6.1.3, ”Fri bil”.\nLangt størstedelen af de sager, der ligger i denne kategori, er sager, hvor en skatteyder er blevet\nnægtet fradrag for renter i forbindelse med investeringsprojekter for lånte midler. Der er således\nofte flere sager vedrørende samme investeringsprojekt. Fradragsnægtelsen er ofte begrundet med, at\nskattemyndighederne ikke finder, at der er knyttet den fornødne økonomiske realitet i form af\nerhvervsøkonomisk risiko for investor til det pågældende investeringsprojekt, eller at de forskellige\npengestrømme i projektet ikke er dokumenteret, dvs. der foreligger ikke fornøden dokumentation\nfor lånets optagelse og/eller for låneprovenuets investering.\nHerudover er der en del sager, der vedrører adgangen til rentefradrag i de situationer, hvor\nskatteyder er i restance med det underliggende lån.\n5.2 – Sagskategorierne 8-15\n(sagskategorier, der enten indgår i den af Landsskatteretten udledte ”top-10” , eller som indgår i begge de foretagne\ndeludsøgninger fra retssagsstatistikken)8: Vurdering af fast ejendom (Landsskatterettens top 10)\nSagerne dækker over vurderingen af mange forskellige typer af ejendomme. Set i forhold til det\nsamlede antal vurderinger ligger antallet af klager herover på et lavt niveau.\n9: Afskrivning, bygninger, installationer m.v. (Landsskatterettens top 10)\nKategorien indeholder en række forskelligartede problemstillinger vedrørende afskrivninger på\nbygninger, installationer, ombygningsudgifter på lejede lokaler og straksafskrivninger på bygninger\nm.v. En betydelig del af de sager, der er indgået i 2000 og 2001, vedrører indkomstårene forud for\n1999 og skal derfor afgøres efter reglerne i den gamle afskrivningslov.\nDen nye afskrivningslov trådte i kraft 1. januar 1999, og der er endnu ikke indgået så mange sager,\nder er afgjort efter denne lov, at der tegner sig et entydigt billede af, hvor der eventuelt er særlige\nproblemstillinger. Allerede på nuværende tidspunkt kan det dog konstateres, at reglerne om\nopgørelsen af afskrivningsgrundlaget for blandede ejendomme med ejerbolig, jf. afskrivningslovens\n§ 19 og § 45, og reglerne om straksafskrivning i afskrivningslovens § 18, stk. 2, giver en del\n10: Kongresser, kurser, studierejser (Landsskatterettens top 10)\nSager af denne type er i realiteten en underkategori af sagerne om driftsomkostninger. Sagerne\ndrejer sig således om på den ene side fradrag for udgifter afholdt til kurser, rejser og kongresser\nm.v. og på den anden side, hvorvidt modtageren af eksempelvis en rejse skal beskattes af værdien\nNovember 2002Side 30Det, der er afgørende for fradraget/beskatningen af rejsens værdi, er således grundlæggende, om\nudgifterne kan anses for nødvendige driftsudgifter for den person eller det selskab, der afholder\nAfholder, som i de ovennævnte sager, et selskab således udgifter til kurser, studierejser eller\nlignende til fordel for bestyrelsesmedlemmer, ho vedaktionærer, ledelse eller medarbejdere, og anses\nudgiften af selskabet ikke for at være en driftsudgift, anses udgiften i stedet for at være honorar,\nmaskeret udlodning eller yderligere løn og beskattes som sådan hos modtageren af kurset/rejsen.\nDer er en veludviklet praksis på området, der bl.a. baserer sig på en vurdering af rejsens formål,\ndeltagernes tilknytning til virksomheden/selskabet, kursets/rejsen/kongressens faglige indhold,\nherunder en vurdering af antallet af timer afsat til faglige aktiviteter sammenholdt med antallet af\nFor kursers vedkommende foretages der ligeledes en vurdering af, om kurset har til formål at\najourføre deltagerens hidtidige viden og kunnen (fradrag/ikke beskatning hos modtager), eller om\nder er tale om videreuddannelse, hvorved den pågældende erhverver ny kompetence (ikke\nfradrag/beskatning hos modtager). En arbejdsgiver har dog altid efter LL § 31 mulighed for at få\nfradrag for uddannelsesudgifter afholdt til fordel for de ansatte, uanset hvilken karakter uddannelsen\nhar, blot der ikke er tale om, at kurset har udelukkende privat karakter for modtageren.\nOgså lønmodtagere afholder undertiden af egen lomme udgifter til kurser, kongresser eller\nstudieophold. Praksis er også her baseret på de ovenfor beskrevne vurderingskriterier.\n11: A/S, ApS/aktionærer, udlodning, udbytte (retssagsstatistikken)\nDenne kategori topper ifølge de i afsnit 4.3.1 foretagne deludsøgninger retssagsstatistikken, jf.\nsåledes figur 4.9. Det skal i øvrigt bemærkes, at f.s.v.a. landskatteretssagerne, henregnes denne\ntype sager til den mere brede sagskategori ”Anparts- og aktieselskaber generelt”, jf. beskrivelsen\noverfor under pkt. 1.\nLangt størstedelen af sagerne i denne kategori vedrører beskatning af maskeret udlodning/udbytte\nhos en hovedaktionær. Der er tale om situationer, hvor en aktionær/anpartshaver, typisk\nhovedaktionæren, gennem sin bestemmende indflydelse på et selskab efter skattemyndighedernes\nopfattelse økonomisk tilgodeser sig selv, andre aktionærer, familiemedlemmer eller andre med\nstørre eller mindre pengebeløb eller andre goder, f.eks. naturalier.\nDer er ofte tale om beløb, der har ydre karakter af at udgøre betaling for varer eller tjenesteydelser\nindbyrdes mellem selskaber, der er domineret af aktionæren eller mellem selskabet og aktionæren\nselv. Skattemyndighederne tilsidesætter typisk den beløbsmæssige kvalifikation, nægter f.eks. at\ngodkende et givet fradrag eller tilsidesætter evt. den foretagne prisfastsættelse.\nEksempelvis kan der være tale om, at selskabet har afholdt driftsudgifter, der ikke reelt vedrører\nselskabets drift, men i stedet vedrører hovedaktionærens privatsfære, dvs. selskabet har afholdt\nudgifter på vegne af hovedaktionæren. Der kan også være tale om, at andre end hovedaktionæren,\ntypisk nærtstående, er blevet begunstiget.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 31Beløbet, eller beløbene, beskattes på denne baggrund, uanset om det er aktionæren selv eller en\nnærtstående, der er blevet begunstiget, efter LL § 16 A som maskeret udlodning/udbytte hos\naktionæren, idet beløbene, som følge af aktionærens bestemmende indflydelse på selskabet og\ndermed den(de) gennemførte transaktion(er), anses for ”at have passeret” aktionærens økonomi.\nMaskeret udlodning kan forekomme i mange forskellige situationer, og afgørelsen af, om der\nforeligger en ”maskeret udlodningssituation”, vil ofte bero på en konkret vurdering og bevisførelse.\nFælles for alle de sager, der er placeret i denne kategori, er således, at de vedrører forholdet mellem\nselskaber og hovedaktionærer og spørgsmålet om, hvorvidt de transaktioner, der foregår mellem\ndisse, kan accepteres på linie med de transaktioner, der finder sted mellem parter, hvor den ene part\nikke har bestemmende indflydelse på den anden part.\n12: Skat, formalitet, genoptagelse, ugyldighed (retssagsstatistikken)\nDet skal bemærkes, at denne type sager også kan findes indenfor andre kategorier. Ofte er der tale\nom, at hovedproblemet i sagen er af materiel-retlig karakter, således at sagen registreres i den\nkategori, der vedrører denne problematik, men at skatteyder herudover har nedlagt påstand om, at\nden foretagne forhøjelse af formelle grunde (forældelse, manglende agterskrivelse m.v.) er ugyldig.\nEn del af sagerne vedrører nægtelse af genoptagelse som følge af forældelse, herunder særlig\nnægtelse af ekstraordinær genoptagelse efter den tidligere § 4, stk. 2, i skattestyrelsesloven.\nDer er efterfølgende sket en objektivering af reglerne om genoptagelse. Reglerne om forældelse,\ngenoptagelse m.v. giver dog fortsat anledning til problemer. Et udvalg under Skatteministeriet\n(”Fristudvalget”) er nedsat til at se på eventuelle ændringer af forældelsesfrister m.v., herunder\nforslag til en ensretning af fristreglerne indenfor hele Skatteministeriets område.\n13: Ejendomme, indtægter, udgifter, generelt (retssagsstatistikken)\nSagerne i denne kategori vedrører hovedsageligt opgørelsen af indkomst (lejeindtægter og avance\nved salg) og fradrag for udgifter vedrørende drift af udlejningsejendomme. De problemstillinger,\nder forekommer i denne kategori, forekommer således også i relation til drift af andre\nvirksomheder. Dvs. spørgsmål om skønsmæssig ansættelse af indkomsten, nægtelse af fradrag for\npåståede driftsudgifter, nægtelse af fradrag for underskud. Herudover er der sager om lejefiksering\nog om selvstændig erhvervsvirksomhed ved udleje af sommerhus.\nI øvrigt synes mange sager vedrørende beskatning af fast ejendom at have sit udspring i, at\nligningsloven, ejendomsavancebeskatningsloven og vurderingsloven ikke anvender de samme\nbegreber og den samme terminologi.\nHerudover er ejendomsområdet karakteriseret ved, at det er reguleret af en række ret komplekse\nregler, der er indeholdt i forskellige love, herunder f.eks. boligreguleringslovens regler om\nhensættelse til vedligeholdelse og forbedring i Grundejernes Investeringsfond samt de forskellige\nregler om tilskud til bl.a. energiforbedringer og byfornyelse. Disse mange regler skal afpasses med\nde skattemæssige regler på området, hvilket kan give anledning til konflikt.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 32Som eksempel herpå kan nævnes de særlige regler i ligningslovens § 14 G om den skattemæssige\nbehandling af hensættelser til Grundejernes Investeringsfond. Netop f.s.v.a. disse regler kan det\ndog, henset til reglernes relative kompleksitet, undre en smule, at der forekommer så forholdsvis få\nsager på området, som tilfældet er.\nI øvrigt om den særlige problematik vedrørende vedligeholdelses- og forbedringsudgifter, se nr. 19\nnedenfor, samt afsnit 6.3.5.\n14: Kommanditister/K/S, særlig regel (retssagsstatistikken)\nDe sager, der er placeret i denne kategori, vedrører alle investering i typiske skattearrangementer.\nDer er tale om de såkaldte ”10- mandsanpartsprojekter”, hvor skatteydere er blevet nægtet fradrag\nfor de renteudgifter og afskrivninger, som det pågældende leasingprojekt afføder for den enkelte\nPåstanden er typisk begrundet med, at det pågældende projekt økonomisk er skruet således\nsammen, at investor i realiteten ikke påtager sig en reel erhvervsmæssig risiko gennem sin\nerhvervelse af en anpart i projektet. Investors eneste interesse i projektet har således typisk været at\nopnå adgang til skattemæssige afskrivninger.\nEn stor del af sagerne stammer fra projekter, der blev søsat i de første par år af halvfemserne.\nAntallet af denne type sager er i dag faldende. Dog udbydes der fortsat investeringsprojekter, og der\nvil formentlig fortsat versere sager om den skattemæssige godkendelse af disse projekter.\nHøjesteret afsagde med TfS 2000, 1011, den første dom, der stadfæstede skattemyndighedernes\nunderkendelse af sådanne projekter, der ikke indeholder en reel erhvervsmæssig risiko. Den\nkonkrete sag vedrørte anpartsinvestering i et fly.\n15: Moms, fradrag. Momsafgiftspligtig transaktion og Moms, skøn (retssagsstatistikken)\nSagerne vedrørende ”moms, fradrag” vedrører spørgsmålet om, hvorvidt der kan fratrækkes moms\naf en given udgift. Fradrag for moms kræver generelt, at den pågældende udgift har tilstrækkelig\nerhvervsmæssig karakter. Følgende eksempler kan nævnes:\n--2 sager vedrørende fradrag for moms af mæglerudgifter i forbindelse med salg af fast\nejendom. Sagsøger blev nægtet fradrag herfor under henvisning til en dom fra EFdomstolen, der ændrer tidligere dansk praksis herom.\nEt musikarrangement blev anset for at være momsfritaget, hvorfor sagsøger ikke kunne\nforetage fradrag for momsudgiften.\nSagsøger var blevet nægtet fradrag for moms vedrørende udgifter til leje og indretning af\nlokaler samt leje af parkanlæg, idet told- og skattemyndighederne ikke fandt, at udgifterne\nhavde en sådan erhvervsmæssig karakter som krævet i henhold til 6. momsdirektivs\nbestemmelser herom. Sagsøger fik medhold ved landsretten.Sagerne vedrørende ”momsafgiftspligtig transaktion” vedrører generelt spørgsmålet om, hvorvidt\nder skal indeholdes moms af et givet salg af varer, aktiver eller tjenesteydelser. Følgende eksempler\nNovember 2002---Side 33Kantinemomssagerne. Disse sager vedrørte spørgsmålet om hvilken pris,\narbejdspladskantiner skulle indeholde moms af. Skattemyndighederne hævede sagerne, da\nder ikke var hjemmel til skattemyndighedernes praksis i 6. momsdirektiv.\nSagsøger fik sit momstilsvar forhøjet, idet sagsøgers levering af varer ikke blev anset for\nmomsfritaget efter momslovens § 34, stk. 1, nr. 5, om momsfritagelse for levering af varer\nm.v. til lande uden for EU.\nSagsøger havde erhvervet og ombygget et hotel. Byggeriet blev anset for momspligtigt efter\nmomslovens § 4, idet det udførte arbejde blev anset for at være udført for fremmed regning.Sagerne vedrørende ”moms, skøn” minder i et vist omfang om skattesagerne om skønsmæssig\nansættelse og regnskabstilsidesættelse. Sagerne er konkrete og beror ofte på utilstrækkelig,\nmanglende eller fejlagtig bog- og regnskabsføring, hvilket afstedkommer en skønsmæssig\nansættelse af momstilsvaret. Sagerne skyldes ofte, at der har været foretaget kontrol af\nGenerelt kan det om moms anføres, at reglerne i den danske momslov er baseret på reglerne i EU’s\n6. momsdirektiv. Eventuelle forenklinger af den danske momslovs regler kan således alene ske i\noverensstemmelse med og indenfor rammerne af reglerne i 6. momsdirektiv.\nMed henblik på at tilpasse reglerne i den danske momslov til 6. momsdirektiv er der i\nSkatteministeriet gennemført et udvalgsarbejde med repræsentanter fra ministeriet og fra eksterne\ninteresseorganisationer. Udvalget fremkom med en rapport i sommeren 2001.\n5.3 - Sagskategorierne 16-22\n(sagskategorier, der ikke indgår i Landsskatterettens top 10, og kun i en enkelt af deludsøgningerne vedrørende\nDet store antal sager i denne kategori skyldes alene, at de pågældende retssager alle vedrører samme\ninvesteringsprojekt og dermed samme juridiske problemstilling.\nDer er tale om en række K/S’er, der i slutningen af 1994 optog et overkurslån med tilsvarende\nhøjere rente (19,95 pct.) og investerede provenuet herfra i danske skatkammerbeviser eller\nobligationer. Gevinsten ved stiftelse af et sådant overkurslån var skattepligtig på\nstiftelsestidspunktet efter den dagældende KGL § 5, stk. 5, 1. pkt. Imidlertid kunne denne\nbeskatning undgås ved at lade et selskab eller andre, der ikke var omfattet af denne bestemmelse,\nstifte lånet for herefter at videreoverdrage lånet til den endelige låntager.\nEn sådan videreoverdragelse blev således efter stk. 5, 3. pkt., ikke anset som stiftelse af en ny\nforpligtelse efter stk. 5, 1. pkt., når vilkårene for lånet i øvrigt var uændrede.\nInvesteringsprojektets overskud for den enkelte investor fremkom således gennem en kombination\naf kursgevinstens skattefrihed og gennem fradraget for den meget høje rente.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 34Imidlertid blev kursgevinstlovens § 5, stk. 5, 3. pkt., ændret fra den 1. februar 1995, således at\nenhver overdragelse, uanset vilkårene, blev anset som stiftelse af en ny fordring, herunder også\noverdragelser foretaget tidligere end 1. februar 1995.\nDen 30. januar 1995 foretog de pågældende K/S’er en omlægning af lånet, hvorved lånet fik en\nlavere pålydende rente, således at der isoleret set ikke mere var tale om et overkurslån. Samtidig\nskulle K/S’erne imidlertid betale en strafrente, der sammen med den almindelige rente betød, at det\nnye låns udgift i realiteten ville ende med at være lige så stor som udgiften på det gamle lån.\nSkattemyndighederne fandt, at der ikke var tale om en reel omlægning, idet lånets udgift for\nlåntager var den samme som før omlægningen, og henviste til, at omlægningen alene var foretaget\nfor ikke at blive omfattet af skærpelsen af KGL § 5, stk. 5, 3. pkt. Kommanditisterne blev som følge\nheraf beskattet af deres forholdsmæssige andel af det oprindelige låns overkurs. Østre Landsret har i\nen dom af 30.8.2002 (SKM 2002, 472 ØLR) givet Skatteministeriet medhold i, at der ikke var tale\nom nogen reel låneomlægning. Dommen er af den skattepligtige blevet anket til Højesteret.\nUnder ét benævnes disse sager ”overkurssagerne”. Kursgevinstloven er efterfølgende ændret, og\nden pågældende problemstilling er således ikke længere aktuel.\nToldsagerne vedrører en række forskelligartede problemstillinger vedrørende told, såsom:\n-Er der afgiftspligt for den/de pågældende varer.\nUnder hvilken kode skal den de pågældende varer tariferes.\nRegulering af allerede indbetalte toldbeløb, herunder efteropkrævning.\nHæftelse for toldbeløb.\nHenstand med betaling af toldbeløb.Generelt kan det om told anføres, at reglerne i den danske toldlov er baseret på EU´s toldkodeks\nsamt, at opkrævningen af told sker på vegne af EU. Da told således i vidt omfang er et EUanliggende, er der snævre grænser for, hvor langt de danske myndigheder kan gå med eventuelle\n18: Personers skattepligt\nDenne kategori af sager vedrører typisk skattepligtsspørgsmål for personer, der er, eller har været,\nbosiddende i udlandet, og som har oppebåret eller oppebærer indtægter fra udlandet samt\nbeskatningsretten til her i landet bosiddende personers indtægter oppebåret fra udenlandske\nSagerne vedrører således ofte fortolkningen af kildeskattelovens skattepligtsregler, ligningslovens\nlempelsesregler og i tilknytning hertil fortolkningen af relevante dobbeltbeskatningsaftaler. Da der\nofte er tale om, at afgørelsen af denne type sager beror på et samspil mellem ovennævnte retskilder,\nmå sagerne ofte betegnes som vanskelige at afgøre, og i alt fald for den almindelige borger kan det\nvære vanskeligt på forhånd at vurdere, hvorvidt en given indkomst skal beskattes i DK eller i\nudlandet, eller om skattepligten til DK bevares helt eller delvis ved flytning til udlandet.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 35I takt med den stadigt voksende internationalisering af kapital- og arbejdsmarkedet må reglerne om\nudlands- og dobbeltbeskatning således også formodes at få betydning for et stadigt voksende antal\nFølgende eksempler skal nævnes:\n---Flere sager, der vedrører spørgsmålet om, hvorvidt DK har beskatningsretten til\npensionsindtægter, som skatteyder modtager fra udenlandske pensionsselskaber.\nEn i Tyskland bosiddende pilot arbejdede for et dansk luftfartsselskab. Sagen drejer sig om,\nhvorvidt kun den indtægt, der kan henføres til tjeneste om bord på flyet, eller om også en\nandel af den indtægt, der kan henføres til tjeneste på jorden (i Tyskland), skal beskattes i\nDK. Sagen beror på fortolkningen af KSL § 2, stk. 1, litra a.\nSagsøger blev anset for skattepligtig til DK på trods af, at sagsøger havde bopæle til\nrådighed i England og Tyskland, idet skattemyndighederne efter en samlet vurdering fandt,\nat skatteyder havde centrum for sine livsinteresser i DK.\nSkattemyndighederne fandt, at sagsøger, der var fraflyttet til England, på trods heraf var\nfuldt skattepligtig til DK, idet sagsøger ansås for at have opretholdt sin bopæl i DK, og idet\ndet ikke kunne dokumenteres, at sagsøger var skattepligtig til England. Sagsøger ansås ikke\nfor at opfylde betingelserne for udlandslempelse efter reglerne i LL § 33 A.19: Ejendom, vedligeholdelses- og forbedringsudgifter\nDisse sager vedrører oftest spørgsmålet om, hvorvidt afholdte ejendomsudgifter i skattemæssig\nhenseende kan trækkes fra som vedligeholdelsesudgifter, eller om der er tale om ikke\nEjendomsområdet er særlig kompliceret, idet den skattemæssige definition af (fradragsberettigede)\nvedligeholdelsesudgifter adskiller sig fra den generelle boligretlige definition heraf. Området for,\nhvad der skattemæssigt kan anses for vedligeholdelsesudgifter, er således snævrere end, hvad der\nalmindeligvis anses for vedligeholdelsesudgifter.\nOm problemstillingen i øvrigt samt om ejendomme mere generelt se afsnit 6.3.5.\nDer er tale om sager, hvor skatteyder er påbegyndt etableringen af en virksomhed, men er blevet\nnægtet fradrag for driftsudgifter og driftsunderskud med den begrundelse, at virksomheden ikke er\nigangværende og/eller, at de afholdte udgifter må anses for ikke fradragsberettigede\netableringsudgifter. Virksomheden anses populært sagt for at være en ”hobbyvirksomhed” og ikke\nen egentlig erhvervsmæssig virksomhed.\nI sager om ”hobbyvirksomhed” er der typisk tale om, at der, ofte af en enkeltperson for dennes egen\nregning, er afholdt betydelige udgifter med henblik på etablering af den pågældende virksomhed.\nVirksomheden er fortsat i en udviklingsfase og har endnu ikke udviklet en indtjening eller i alt fald\nikke en indtjening af nogen betydning.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 36Efter praksis kan en virksomhed imidlertid også anses for igangværende, hvis virksomheden har\nværet drevet med tilstrækkelig økonomisk intensitet. Dvs. at der har været udført sådanne\nbestræbelser på indtjening i virksomheden eller været en sådan (ikke positiv) indtjening i\nvirksomheden, at virksomheden kan betegnes som erhvervsmæssigt drevet. Derudover er det et\nkrav, at der er udsigt til, at virksomheden indenfor en overskuelig periode opnår et overskud, dvs.\nSom det fremgår af de ovenstående kriterier for, hvornår en virksomhed kan anses for\nigangværende, er der i høj grad tale om en skønsmæssig vurdering af, hvornår en virksomhed kan\nanses for igangværende.\nSkattemyndighedernes skøn og deraf følgende eventuelle nægtelse af fradrag for underskud m.v.\nkan forekomme uforståeligt for den skatteyder, der har anvendt megen tid og investeret store beløb i\nat få den pågældende virksomhed op at stå. For mange skatteydere forekommer det således\nuforståeligt, at der ikke gives fradrag for afholdte udgifter netop i den særlig likviditetskrævende\nfase, hvor virksomheden er under etablering og endnu ikke giver afkast eller kun et lille afkast.\nNår der ses en del sager af denne type ved domstolene og et betydeligt antal ved underinstanserne,\nskyldes det formentlig den store grad af skøn, der er i denne type sager, sammenholdt med et stort\npersonligt engagement i virksomheden fra skatteyderens side.\n21: Goodwill, andre immaterielle rettigheder\nDisse sager vedrører alle goodwillspørgsmål.\nGrundlæggende vedrører sagerne 2 forhold. Dels om der i forbindelse med en\nvirksomhedsoverdragelse i det hele taget overdrages goodwill samt, hvor dette er tilfældet,\nspørgsmålet om værdifastsættelsen (beskatnings- og afskrivningsgrundlaget) heraf. I nogle\nsituationer er det alene værdiansættelsen af goodwill, der er tvivl om.\nGoodwillsagerne har stedse givet anledning til et ret stort antal sager ved såvel de administrative\ninstanser som hos domstolene.\nPrimært skyldes det uklarheden mht. til definitionen af goodwill. Det ligger næsten i sagens natur,\nat det er vanskeligt at definere et urørligt, dvs. ikke fysisk aktiv som goodwill. Herudover\nvanskeliggøres situationen yderligere af, at den skattemæssige definition og den regnskabsmæssige\ndefinition af goodwill ikke er identiske. Også afgrænsningen i forhold til andre immaterielle aktiver\nkan volde vanskeligheder.\nSærligt i perioden 1982-1992, hvor goodwill i modsætning til andre immaterielle aktiver var\nskattefrit, var der en lang række sager, hvor skatteydere anførte, at der var tale om overdragelse af\ngoodwill, mens skattemyndighederne påstod, at der var tale om betaling for andre (skattepligtige\nimmaterielle aktiver). Disse sager affødte et stort antal sager såvel ved administrative instanser som\nEn yderligere årsag til, at denne type sager ofte giver anledning til konflikt, er, at mange\nvirksomhedsoverdragelser er overdragelser fra en selvstændigt erhvervsdrivende til et selskab, hvorSkatteministeriet\nNovember 2002Side 37denne selv er eneaktionær/anpartshaver. Dvs., at beskatningen af goodwill sker hos personen i\nafståelsesåret, mens afskrivningerne på goodwill sker i selskabet over 7 år. Dette er ofte anført som\nen særlig hård likviditetsbelastning i forbindelse med omdannelse af en personlig ejet virksomhed\ntil et selskab.\nLigningsrådet har for at lette spørgsmålet om goodwill og værdiansættelsen heraf vedtaget en\nanvisning til beregning af goodwill. Denne anvisning har siden 1988 fungeret i varierende udgaver\nog er senest revideret i 2000. Anvendelsen af denne anvisning afklarer uden tvivl et stort antal\nsager, ligesom en del rene værdiansættelsesspørgsmål klares ved Landsskatteretten gennem\nudmeldelse af syn og skøn.\nDer må dog fortsat forventes et vist antal domstolssager om goodwillspørgsmål.\n22: Debitor, nedskrivning/tab\nDisse sager vedrører alle spørgsmålet om, hvorvidt der kan opnås fradrag for tab på debitorer. Det\ner et krav for at opnå fradrag for et tab på en debitor, at tabet kan konstateres, dvs. dokumenteres.\nTabet kan fratrækkes i det år, hvor tabet endeligt kan konstateres og opgøres. Dette følger af\nreglerne i SL §§ 4-6.\nDet, der oftest giver anledning til uoverensstemmelse mellem skatteyder og skattemyndighederne,\ner således spørgsmålet om, hvorvidt det af skatteyder påståede tab reelt kan konstateres. Det er\nskatteyderen, der skal løfte bevisbyrden for, at der i det hele taget eksisterer et krav, og at dette krav\nsom anført af skatteyder må anses for tabt. Eksempelvis anses et tab for konstateret, hvis debitoren\ner gået konkurs, gået i betalingsstandsning, har indgået en akkord ell. lign.\nDet er derimod ikke et krav, at skatteyderen skal have forsøgt at inddrive fordringen. Hvis\nfordringen efter en konkret vurdering kan anses for tabt, f.eks. fordi debitor er erklæret konkurs,\ngives der fradrag for tabet herpå.\nSom anført hviler den skattemæssige behandling af fradrag for tab på debitorer på reglerne i\nstatsskattelovens §§ 4-6, og sagernes afgørelse beror derfor oftest på det ovenfor beskrevne\nkonkrete skøn over, hvorvidt fordringen som anført af skatteyder kan anses for tabt.\nSelv om der eksisterer en ret omfattende retspraksis vedrørende spørgsmålet, som i vidt omfang kan\nvære til støtte i disse sager, vil der dog fortsat være tilfælde, der falder ”skævt” i forhold til denne\nNovember 2002Side 38Afsnit 6 - Udvalgte problemstillinger\nSom det fremgår ovenfor af beskrivelserne af de problemstillinger, der karakteriserer de udfundne\nsagskategorier, er der ofte flere årsager til, at der indenfor en given sagskategori forekommer mange\nklagesager. Således er det ofte ikke en enkeltstående problemstilling og/eller en enkeltstående\nbestemmelse, der giver anledning til samtlige eller blot flertallet af de klagesager, der findes\nindenfor en given sagskategori.\nFor en del sagskategoriers vedkommende er der tale om, at det høje antal klagesager ikke\nnødvendigvis skyldes komplicerede og/eller for skatteyderne uforståelige regler, men snarere, at\nafgørelserne indenfor det pågældende sagsområde i høj grad beror på en skøns- eller bevismæssig\nvurdering, der baserer sig på en række af sagens konkrete forhold. Eksempelvis kan nævnes sagerne\nom tilsidesættelse af regnskab/skøn (sagkategori 2), sagerne om driftsomkostninger (sagskategori 3)\nog sagerne om hobbyvirksomhed (sagskategori 20).\nEn nedbringelse af klagerne på disse skøns- og bevistunge områder kan således næppe opnås\ngennem forenkling af eksisterende regler, men, hvor dette er muligt, måske snarere gennem\nudarbejdelse af regler, der kan objektivere det skøn eller den bevisbyrde, der hidtil har været\nafgørende for sagernes udfald. Der eksisterer ofte en stor (rets)praksis indenfor disse skøns- og/eller\nI afsnittene 6.1. og 6.2. nedenfor er udpeget de sagskategorier, der (med en enkelt undtagelse)\noptræder i samtlige de foretagne udsøgninger, idet disse ud fra antallet af klagesager umiddelbart\nkvalificerer sig som sorte pletter. Som det fremgår, er en del af de udpegede sagsområder, ikke\noverraskende, sagsområder, som skatteministeriet allerede har eller i alt fald tidligere har haft i\nkikkerten med henblik på ændringer og forenklinger.\nNedenfor under afsnit 6.1. er peget på de sagskategorier, der efter arbejdsgruppens opfattelse kan\nkarakteriseres eller i alt fald kommer tættest på at kunne betegnes som egentlige ”sorte pletter. Der\ner tale om sagskategorier, der optræder både på Landsskatterettens top 10 og i begge de foretagne\nudsøgninger vedrørende retssagerne. Det skal bemærkes, at det som anført generelt ikke er\numiddelb art muligt at sammenholde med skatteankenævnsstatistikken. Dog indgår i alt fald\nsagskategorierne ”fri bil”, ”hobbyvirksomhed” og ”renter (renteudgifter i virksomheden)” også i\nudsøgningen af de hyppigst forekommende sagskategorier ved skatteankenævnene.\nDe i afsnit 6.1. udpegede sagskategorier er således de kategorier, hvor der er flest klager, og hvor de\ntil grund for klagerne liggende problemstillinger generelt set er indholdsmæssigt mest ensartede, og\ndermed også er de sagsområder, hvor regelforenklinger umiddelbart synes mest nærliggende at\nUnder afsnit 6.2. er behandlet/beskrevet de sagskategorier, der ligeledes, bortset fra\nhobbyvirksomhed, optræder i samtlige foretagne udsøgninger, men hvor det skønnes at være\nklagesagernes afgørelse i meget høj grad beror på en konkret skønsmæssig vurdering, som det kan\nvære vanskeligt at lovgive sig ud af.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 39Under behandlingen af de i afsnit 6.2. beskrevne sagsområder er fremhævet enkeltstående\nspecifikke problemstillinger, som arbejdsgruppen er blevet gjort opmærksom i løbet af\nEndelig er der i afsnit 6.3. beskrevet nogle konkrete problemstillinger, som ikke i alle tilfælde har\nrelation til de på baggrund af udsøgningerne i afsnit 4 statistisk set mest forekommende\nklagesagskategorier. Der er tale om problemstillinger udpeget af Landskatteretten. Imidlertid\nfremgår i alt fald nogle af disse problemstillinger også skatteankenævnsstatistikken samt af svarene\nfra den af Foreningen af Danske Skatteankenævn foretagne rundspørge blandt skatteankenævnene.\n6.1.1 - Aktievancebeskatning\nDer er næppe tvivl om, at reglerne i ABL af mange skatteydere opfattes som komplicerede, hvilket\nbekræftes af det meget høje antal sager på området.\nAktieavancer fortrykkes ikke på selvangivelsen, og den enkelte skal således selv påføre\nselvangivelsen eventuelle skattepligtige avancebeløb. Det bliver mere og mere almindeligt for\n”almindelige” skatteydere at investere i aktier, og der er næppe tvivl om, at denne særligt gruppe\nhar svært ved at overskue reglerne i ABL.\nEn arbejdsgruppe under Skatteministeriet afgav i september 2000 Betænkning nr. 1392 om ændring\naf reglerne om aktieavancebeskatning. I betænkningen foreslås en gennemgående teknisk\nomskrivning af loven, således at loven bliver mere overskuelig og sprogligt lettere at forstå.\nHerudover kommer arbejdsgruppen med en række forslag til forenklinger af de materielle regler.\nForslagene er rettet mod henholdsvis personaktionærer (dvs. typisk småaktionærerne) og mod\nselskabsaktionærer. For en nærmere gennemgang heraf skal der henvises til betænkningen.\nUdover den række problemstillinger, som betænkningen peger på, skal der på baggrund af\nnærværende undersøgelse peges på nedenstående konkrete problemstillinger vedrørende opgørelsen\n-Overgangsbestemmelsen i lov nr. 421 af 25. juni 1993, § 19, stk. 3, lov om ændring af\naktieavancebeskatningsloven. Bestemmelsen, der er indsat i forbindelse med skattereformen\ni 1993, har det formål, at der ikke skal ske beskatning af værdier indtjent før lovens\nikrafttrædelse for mindretalsaktionærer, fordi mindretalsaktionærer forud for lovændringen\nikke blev beskattet af gevinst ved salg af aktier.\nBestemmelsen giver mulighed for anvendelse af handelsværdien pr. 19/5-93 af\naktier/anparter i stedet for den faktiske anskaffelsessum ved avanceopgørelsen ved senere\nsalg og er samtidig en tabsfradragsbegrænsningsregel med udgangspunkt i handelsværdien\npå dette tidspunkt.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 40Bestemmelsen har givet og giver fortsat anledning til mange sager vedrørende\nværdiansættelsen af unoterede aktier og anparter. Muligheden for at indhente bindende\nforhåndsbesked har ikke løst problemet. Der kan i princippet stadig opstå sager om\nproblemet, indtil alle mindretalsaktier (unoterede), som var ejet 19/5-93, er solgt, således at\nder også fremover skal udmeldes syn og skøn ved klage over avanceopgørelsen for\n-En del sager udspringer af aktieavancebeskatningslovens § 4 om afståelse af aktier ejet mere\nend 3 år. Det kan være vanskeligt at fastlægge indgangsværdier ved avanceopgørelsen, da\ndisse indgangsværdier – hvor aktierne ikke kunne afhændes skattefrit efter ABL § 4, stk. 2, i visse situationer skal opgøres efter ABL § 7, stk. 1, medens der i andre situationer er\nadgang til anvende indga ngsværdier efter § 19, stk. 3, i lov nr. 421 af 25. juni 1993. Der er\ndog ikke så mange sager, som man egentlig kunne forvente, når man betænker\nkompleksiteten. Det, der er slående i disse sager, er imidlertid, at der i så godt som alle sager\ner fejl i avanceberegningerne fra såvel myndighederne som fra klagerne.6.1.2 - Ejendomsavancebeskatning\nSom anført ovenfor under pkt. 5 er antallet af sager indenfor denne sagskategori stigende.\nI henhold til ejendomsavancebeskatningslovens § 8 medregnes fortjeneste ved afståelse af en- og\ntofamilieshuse og ejerlejligheder ikke, hvis huset eller lejligheden har tjent som bolig for ejeren i en\ndel af ejerperioden.\nStørstedelen af sagerne på dette område vedrører bevisbedømmelsen af, om ejendommen reelt har\ntjent ejeren eller dennes husstand til bolig i del af ejerperioden.\nEn del af sagerne vedrører lejligheder, der er købt som led i den såkaldte ”forældrekøbsordning”.\nHer køber forældrene typisk en mindre lejlighed til de voksne, studerende børn. Lejligheden\nudlejes til barnet, og reglerne i virksomhedsskatteordningen benyttes i hele ejerperioden.\nSituationen er den, at forældrene, efter at barnet er flyttet, ønsker at afhænde ejendommen - uden at\nbetale skat af avancen. En af forældrene lader sig folkeregistrere på ejendommen og forklarer\neksempelvis, at man havde samlivsproblemer med ægtefællen. Ejendommen sæ lges, og man\nhævder så, at man har beboet den i ejerperioden.\nDenne type sager beror således på en vanskelig konkret bevisvurdering, der er baseret på den\npraksis, der knytter sig til bestemmelsen. Et bud på det stigende antal sager vedrørende denne\nbestemmelse kunne således være, at aktiviteten på ejendomsmarkedet generelt, og dermed også\nejendomsavancerne, har været stigende i de senere år, hvorved tilskyndelsen til at holde avancen\nskattefri, og i det hele taget få en afklaring på skattespørgsmålet, også er steget. Hertil kommer den\nstigende anvendelse af den ovennævnte forældrekøbsordning.\nEn anden problemstilling er, at en del nedlagte landbrugsejendomme ikke i tide er blevet\nomvurderet. Der har typisk ikke været drevet landbrug fra ejendommen igennem en årrække, og\nejendommen har udelukkende tjent som bolig for ejeren og dennes familie. På afståelsestidspunktet\npåstår ejeren, at ejendommen må være skattefri efter EBL § 8, da ejendommen udelukkende harSkatteministeriet\nNovember 2002Side 41tjent som bolig. Skattemyndighederne har derimod holdt sig til bestemmelsen i EBL § 9, hvorved i\nalt fald en del af avancen bliver skattepligtig.\nSkattemyndighederne har således anført, at en ejendom må anses for en landbrugsejendom og\ndermed omfattet af EBL § 9, når ejendommen er vurderet som sådan, idet der i EBL § 9 er direkte\nhenvist til vurderingslovens bestemmelser herom. Skatteministeriet har i år imidlertid taget\nbekræftende til genmæle i en sådan sag, og praksis vil herefter være den, at avance hidrørende fra\nen nedlagt landbrugsejendom, der udelukkende har tjent som bolig, fritages for beskatning efter\nEBL § 8, uanset den vurderingsmæssige status som landbrugsejendom.\nHenset til, at sådanne ejendomme i lighed med f.eks. parcelhuse netop kun har haft et boligmæssigt\nformål, forekommer denne nye retsstilling rigtig. Problemet er imidlertid, at ejeren af en sådan\nejendom, der (fejlagtigt) har været vurderet som landbrugsejendom i ejerperioden, har draget fordel\nheraf i relation til reglerne i ejendomsværdiskatteloven, mens den pågældende altså samtidig i\nforbindelse med afståelsen af ejendommen kan få avancen skattefrit.\nDet kan anføres, at denne problemstilling i bund og grund handler om, at vurderingsmyndighederne\nblot skal sikre, at der foretages den rette (om)vurdering.\nDet stigende antal sager vedrørende parcelhusreglen indikerer imidlertid, at der tilsyneladende kan\nvære et behov for en forenkling.\nUdover EBL § 8 skal bestemmelserne i ejendomsavancebeskatningslovens § 4 og § 5, der vedrører\nopgørelsen af avancen i såvel helsalgssituationer som i delsalgssituationer, fremhæves, idet de\ntilsyneladende er så komplicerede og/eller uklare, at de giver anledning til et betydeligt antal\n6.1.3 - Fri bil\nDenne sagskategori kan på baggrund af de mange klager på området og den ensartede\nproblemstilling umiddelbart betegnes som et oplagt eksempel på en ”sort plet”.\nPå den anden side kan det, som anført ovenfor under beskrivelsen i afsnit 5, anføres, at det ikke er\nbestemmelsen i LL § 16, stk. 4, om fri bil, der i sig selv volder fortolkningsproblemer, idet denne\nbestemmelse mest har karakter af at være en ”beregningsbestemmelse”, der nærmere fastlægger den\nkonkrete skattepligtige værdi af en fri bil. De mange sager på området kan således ikke direkte\nhenføres til vanskelige eller uforståelige regler.\nProblemet har ligget i den bevismæssige vurdering, der hidtil (jf. nedenfor om regelændringen) har\nværet knyttet til bestemmelsen i LL § 16, stk. 4. Dvs., at få fastslået, om der har været stillet en fri\nbil til rådighed for den skattepligtige.\nSom anført indledningsvis i dette afsnit er det kendetegnede for en hel del af de under afsnit 5\nbeskrevne sagskategorier, at det er det skøn eller den bevisførelse, der hidtil har været knyttet til\nreglerne, der giver anledning til det store antal klagesager.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 42Der er næppe tvivl om, at netop denne type sager er til stor irritation for den enkelte skatteyder, og\nat sager af denne karakter ofte giver anledning til, at skatteydere føler sig ”forfulgt” af\nskattemyndighederne og stillet i en umulig situation med hensyn til at afkræfte\nskattemyndighedernes formodning. Dette bekræftes af den korrespondance, der ligger i nogle af\nSom nævnt under afsnit 5.1 (Pkt. 6: fri bil) er der imidlertid med virkning fra 1. januar 2002 ændret\ni bestemmelsen i ligningslovens § 16, stk. 4, således at reglerne om beskatning af fri bil ikke mere\nfinder anvendelse for biler, hvor der ikke er betalt tillægsafgift for privat anvendelse, og/eller hvor\nmomsen er fratrukket, dvs. biler på gule nummerplader. Baggrunden for regelændringen er, at når\nskatteyderen ikke betaler moms eller tillægsafgift ved køb af bilen, er dette en tilkendegivelse om,\nat bilen alene skal anvendes erhvervsmæssigt. En tilkendegivelse, som skattemyndighederne bør\nRegelændringens formål har været at fjerne den såkaldte formodningsregel, hvorefter det i praksis\nvar skatteyder, der typisk via kørebog skulle bevise, at bilen ikke havde været til rådighed for privat\nDog fremgår det af bemærkningerne til ændringsloven, at anvendes en gulpladebil alligevel privat,\ner det en overtrædelse af vægtafgiftsloven og momsloven. Det vil sige, at der skal ske efterbetaling\naf moms og tillægsafgift, hvilket medfører, at den private anvendelse udløser beskatning efter\nreglerne i ligningslovens § 16, stk. 4.\nStørstedelen af de sager, der har været vedrørende fri bil, er netop sager om biler på gule plader.\nSom følge af regelændringen finder de bevisbyrde- og dokumentationskrav - herunder kørebøger -,\nder efter praksis er udviklet i forhold til denne bestemmelse, ikke anvendelse på sådanne firmabiler.\nHerved påhviler der skattemyndighederne en tungere bevisbyrde end tidligere, hvilket i alt fald som\nudgangspunkt må medføre, at der fremover vil komme færre sager på dette område.\n6.1.4 – Renter(udgift)\nSom beskrevet under afsnit 5, pkt. 7, om renter er størstedelen af klagerne vedrørende renter\nrelateret til konkrete investeringsprojekter, og det er for så vidt angår denne type projekter\narbejdsgruppens opfattelse, at en løsning af denne type sager falder uden for\nDog skal nævnes den fortolkningsmæssig problemstilling vedrørende ligningslovens § 5, stk. 8, om\nrentefradrag. Som udgangspunktet er der fradrag for renteudgifter i det indkomstår, hvor renten\nforfalder til betaling, jf. ligningslovens § 5, stk.1. Ifølge ligningslovens § 5, stk. 8, gælder dette dog\nikke, hvis renteudgifter for tidligere år i samme gæ ldsforhold ikke er betalt inden udgangen af\nindkomståret. Dog kan der foretages fradrag, hvis debitor kan stille betryggende sikkerhed.\nOfte kan der være problemer med at fastslå, om der er restancer. Også afgørelsen af, om der kan\nstilles betryggende sikkerhed, giver anledning til problemer især for lønmodtagere, hvor der ikke\nNovember 2002Side 436.2 - Aktie- og Anpartsselskaber, regnskabstilsidesættelse og skøn, driftsudgifter og\n6.2.1 – Aktie- og anpartsselskaber\nSom beskrevet under afsnit 5 er der tale om en sagskategori, der dækker over en række forskellige\nskatteretlige problemstillinger. Selv om antallet af klagesager således er højt indenfor dette område,\nskal det ses i lyset af, at der er tale om sagskategori, der dækker bredt over en række\nSom anført kan der trækkes enkeltstående problemstillinger frem, og i forbindelse med arbejdet har\nLandsskatteretten særlig peget på reglerne i Ligningslovens § 2, stk. 1 (transfer pricing-reglerne).\nDer er tale om Ligningslovens § 2, stk. 1, der giver skattemyndighederne hjemmel til at korrigere\npriser og vilkår for handelsmæssige eller økonomiske transaktioner mellem interesseforbundne\nparter, hvis myndighederne ikke mener, at disse er i overensstemmelse med, hvad der kunne være\nopnået mellem uafhængige parter,\nLigningslovens § 2, stk. 4, giver den skattepligtige mulighed for at undgå yderligere fø lgeændringer\n(sekundære justeringer) ved korrektioner efter § 2, stk. 1, hvis den skattepligtige forpligter sig til at\nanvende de priser og vilkår, skattemyndighederne har fastsat efter stk. 1.\nDet er ikke ganske indlysende hvilke transaktioner, der er omfattet af bestemmelsen i stk. 1, og\nLandsskatteretten har allerede behandlet og offentliggjort en del sager om, hvilke transaktioner der\ner omfattet. For stk. 1´s vedkommende er sagerne vedrørende størrelsen af markedsrenten ved at\nindfinde sig. Når man ser på omfanget af klager vedrørende de ga mle regler om fikseret rente, må\ndisse værdiansættelser forventes at kunne fø re til et væsentligt antal sager.\n6.2.2 – Regnskabstilsidesættelse og skøn\nSom beskrevet ovenfor i afsnit 5 er der typisk tale om sager, hvor regnskabet tilsidesættes, fordi det\nikke opfylder kravene eller slet ikke er udarbejdet, hvorefter skattemyndighederne foretager et skøn\nKravene til udarbejdelse af bogføring, regnskab m.v. følger kun i begrænset omfang af regler på\nSkatteministeriets område. Og en evt. forenkling af reglerne vil således kun kunne vedrøre de\nskattemæssige krav til regnskabsaflæggelsen. Herudover er sagerne meget konkrete og ofte baseret\npå en skønsmæssig vurdering.\nSom anført ovenfor under afsnit 5 fremgår det af sagerne, at det ofte er mindre\nvirksomheder/selvstændigt erhvervsdrivende, der som følge af manglende kendskab til\nregnskabsaflæggelse og/eller manglende ressourcer er genstand for denne type sager.\nEn del af sagerne kan muligvis undgås ved, at der informeres om reglerne, hvilket allerede i vidt\nomfang sker, bl.a. gennem møder og kurser hos de regionale told- og skattemyndigheder. Det er\nintentionen, at skattemyndighederne fremover i endnu højere grad skal påtage sig en mereSkatteministeriet\nNovember 2002Side 44rådgivende rolle. Netop konkret rådgivning/vejledning om regnskabsudarbejdelse m.v. er således et\naf de områder, hvor der tydeligt er et behov.\nDet kan heller ikke afvises, at en del af sagerne simpelthen skyldes manglende vilje til at udarbejde\net fyldestgørende regnskab, og at der i nogle situationer bevidst er udeholdt beløb fra den officielle\nomsætning. En del af sagerne drejer sig således herom. Denne type sager vil formentlig være\nupåvirkede af såvel forenklinger som yderligere information.\n6.2.3 – Driftsudgifter\nFradrag for driftsudgifter følger af den bredt formulerede § 6 a i Statsskatteloven. På baggrund af\ndenne formulering er der udviklet vel nok den mest omfattende retspraksis på skatteområdet.\nDriftsomkostningsområdet er således det bedste eksempel på et område, der netop ikke er kraftigt\nregelreguleret, men som alligevel er genstand for en lang række tvister mellem\nskattemyndighederne og skatteydere. En væsentlig grund hertil er bestemmelsens brede\nformulering, og at den enkelte erhvervsdrivende naturligvis ikke har et overblik over den på\nbaggrund heraf udledte praksis.\nDer er næppe tvivl om, at mange tvister opstår, fordi en del af praksis på området for mange\nskatteydere forekommer ulogisk eller uforståelig.\nSom eksempler herpå kan nævnes, at der nægtes fradrag for etableringsomkostninger, mens der\ngives fradrag for løbende driftsomkostninger. Denne sondring er vanskelig. Ligeledes nægtes der\nfradrag for omkostninger, der har til formål at udvide det eksisterende indkomstgrundlag. Også\nsondringen mellem sådanne omkostninger og almindelige fradragsberettigede driftsomkostninger er\nDer eksisterer en lang række konkrete problemstillinger vedrørende specifikke omkostningstyper,\nproblemstillinger der har relation til det generelle driftsomkostningsbegreb.\nBlandt andet skal nævnes den vanskelige sondring mellem repræsentationsudgifter, der alene er\nfradragsberettigede med 25%, og reklameudgifter, der betragtes som driftsudgifter og dermed er\nfuldt fradragsberettigede, jf. nærmere herom nedenfor i afsnit 6.3.2.\nEn række af disse relaterede problemstillinger er således til brug for registreringen af klagesager\ntildelt en selvstændig sagskategori. Fra beskrivelsen i afsnit 5 skal nævnes sagskategori nr. 10,\n”Kongresser, kurser og studierejser”, sagskategori nr. 13, ”Ejendomme, indtægter, udgifter,\ngenerelt”, sagskategori nr. 19, ”Ejendom, vedligeholdelses- og forbedringsudgifter” og sagskategori\nnr. 22, ”Debitor, nedskrivning, tab”.\nOm de specifikke problemstillinger, der karakteriserer disse sagskategorier, skal henvises til\nbeskrivelsen heraf i afsnit 5.\nDet nu nedlagte Skattelovråd (afløst af Skatteretsrådet) kom i 1991 med en betænkning om en\ngennemgribende ændring af det eksisterende driftsomkostningsbegreb. Centralt var et forslag omSkatteministeriet\nNovember 2002Side 45udvidelse af det eksisterende driftsomkostningsbegreb, således at eksempelvis også etablerings- og\nudvidelsesomkostninger blev omfattet.\nBetænkningen gav ikke anledning til væsentlige ændringer. Der er dog løbende særligt i\nligningsloven indsat særregler, der giver adgang til at fratrække specifikke omkostningstyper, og\nsom må anses for konkrete udvidelser af adgangen til fradrag.\nEn gennemgribende ”renovering” af driftsomkostningsbegrebet med henblik på nedbringelse af det\nmeget store antal klagesager på området opnås således næppe gennem en egentlig regelforenkling,\nmen snarere gennem en gennemgribende ”ensretning”, objektive ring og måske en udvidelse af det\nDet mindre i det mere kunne være at tage fat på nogle af de problemstillinger, der knytter sig til en\nrække af de specifikke udgiftstyper, jf. ovenfor.\n6.2.4 – Hobbyvirksomhed\nSom det fremgår af afsnit 4.1.1. og den heri refererede tale fra formanden for skatteankenævnene,\ntopper denne sagskategori skatteankenævnsstatistikken for 2001. Sagskategorien kan også, ved\nsammenlægning af en række mindre kategorier, findes på Landsskatterettens ”top 10”. Endelig\nfindes denne sagskategori i udsøgningen vedrørende indbragte retssager i 2001.\nOgså her er der tale om en problemstilling, der ikke relaterer sig til en konkret bestemmelse, men\nbaserer sig på en skønsmæssig vurdering af sagens konkrete forhold. Således kan en række forhold\ntale til fordel for, at der tale om en erhvervsmæssig drevet virksomhed med deraf følgende\nmulighed for at benytte sig af de regler, der er gældende for erhvervsvirksomheder. På den anden\nside kan en række forhold tale imod, at der er tale om erhvervsmæssig virksomhed.\nDer er en veludviklet og omfattende praksis på området, baseret på reglerne i SL § 4-6. Der er tale\nom en praksis, der i et vist omfang er differentieret i forhold til hvilket erhverv, der er tale om.\nSåledes er der eksempelvis en særlig praksis f.s.v.a. landbrugsvirksomhed.\nDer er næppe tale om et område, man ved at ændre eller ophæve konkrete regler kan forenkle sig ud\naf. På den anden side er der tale om en sagstype, der uden tvivl kan virke uforståelig, og som\nirriterer de involverede skatteydere, jf. bemærkningerne overfor i afsnit 5, og som der derfor synes\nat være et behov for at vurdere nærmere.\nDet, der måske er behov for, er en større gennemsigtighed på området, og en sikkerhed for\nhvorledes den skattemæssige behandling vil blive, forud for opstart af virksomheden. En mulighed\nkunne muligvis, som det, jf. afsnit 4.1.1., forslås af formanden for de danske skatteankenævn, være,\nat der skabes en særlig model, der kan anvendes på virksomhed, der enten i en opstartsfase ikke kan\nbetegnes som erhvervsmæssig, og/eller på virksomhed, der kun drives på deltids/hobbyniveau.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 466.3 – Øvrige problemstillinger\nNedenfor er påpeget nogle ”sorte pletter”, som ikke i alle tilfælde kan henføres til de statistisk set\nmest forekommende klagesagskategorier, jf. de i afsnit 4 beskrevne udsøgninger. Der er tale om\nproblemstillinger udpeget af Landsskatteretten.\nFor visse af de nedenfor nævnte problemstillinger er der tale om, at de udgør en enkeltstående\nproblemstilling, der henhører under de sagskategorier, der er nævnt ovenfor under afsnit 6.1. og 6.2.\nSondringen mellem repræsentation og reklameudgifter, jf. nedenfor under afsnit 6.3.2., er et\neksempel herpå, idet denne problemstilling hører hjemme under sagskategorien driftsomkostninger.\nDer er, i alt fald for nogle af de nævne problemstillinger, tale om problemer, der allerede så småt,\nud fra en statistik synsvinkel, kandiderer til at få betegnelsen ”sort plet”, jf. om afskrivninger\n6.3.1 - Afskrivningslovens § 18, stk. 2 – straksafskrivning\nSagskategorien ”Afskrivning, bygninger, installationer m.v.” forekommer på Landsskatterettens top\n10 og i udsøgningen vedrørende skatteankenævnssagerne samt i skatteankenævnenes\ntilbagemelding på Foreningen af Danske Skatteankenævns rundspørge om bud på ”knaster” i\nskattelovgivningen. Når disse sager ikke figurer på de foretagne udsøgninger fra\nretssagsstatistikken, skyldes dette formentlig, at der er tale om sager, der vedrører den ”nye”\nafskrivningslov fra 1999, dvs., at behandlingen af disse problemer endnu ikke er nået til\nLandsskatteretten har særlig peget på afskrivningslovens § 18, stk. 2, hvorefter udgifter til\nombygning eller forbedring af afskrivningsberettigede bygninger og installationer omfattet af\nlovens § 15, stk. 2 eller 3, straksafskrives, hvis nogle nærmere opregnede betingelser er opfyldt. I de\nsager, Landsskatteretten har behandlet eller har under behandling, har det vist sig, at der kan være\nproblemer med at afgøre, om der overhovedet er grundlag for at straksafskrive. For eksempel er der\nen del sager om, hvorvidt en tilbygning kan anses for at udgøre en naturlig del af den eksisterende\nbygning, således at udgifterne kan straksafskrives, eller om der er tale om en selvstændig bygning,\nhvor udgifterne skal afskrives efter de almindelige regler.\nEndvidere er reglerne for opgørelsen af beregningsgrundlaget, når der kan straksafskrives, blevet\nvæsentligt mere komplicerede.\n6.3.2 - Sondringen mellem reklame og repræsentation\nReklame- og repræsentationsudgifter er, jf. afsnittet 6.2.3. ovenfor, i realiteten en underkategori til\nFradrag for reklame- og repræsentationsudgifter efter ligningslovens § 8, stk. 1 og stk. 4,\nforudsætter, at udgifterne er afholdt for at erhverve, sikre eller vedligeholde indkomsten, jf.\nstatsskattelovens § 6, stk. 1, litra a. Det fremgår ikke af selve lovteksten i ligningslovens § 8, hvad\nder nærmere forstås ved repræsentations- og reklameudgifter, men i forarbejderne til bestemmelsen\nfindes nogle retningslinier til brug for sondringen mellem de to udgiftstyper. Denne sondring kanSkatteministeriet\nNovember 2002Side 47være noget vanskelig at foretage, og Landsskatteretten har en del sager, hvor der er uenighed om,\nhvorvidt udgifter til arrangementer afholdt f.eks. i forbindelse med virksomhedsejeres eller\nvirksomheders mærkedage skal anses som reklameudgifter med fuld fradragsret eller som\nrepræsentationsudgifter, hvor der kun er fradrag for 25 pct. af udgiften.\n6.3.3 - Registreringsafgift biler\nRegistreringsafgiften på biler til almindelig personbefordring er 180 %. For biler, der utvivlsomt er\nkonstrueret til og indrettet til godstransport, ”gulpladebiler”, og som vejer over 2 t, pålægges en\nafgift på kun 30%.\nBiler beregnet til godstransport, og som vejer over 2 t, me n ikke over 4 t skal dog afgiftsberigtiges\nmed 95 %, hvis biler af samme fabriksmærke markedsføres med lignende karosseri i\npersonvognsudførelse (stationcars og lign.), jf. registreringsafgiftslovens § 5, stk. 1, nr. 2.\nLandsskatteretten ser nogle sager om de nye 4-hjulstrækkere o.lign., hvor problemet er, om de skal\nafgiftsberigtiges med den højere sats. Sådan som de nye biler udvikles, forventes løbende en del\nsager på dette område.\nEfter registreringsafgiftslovens § 2, stk. 1, nr. 6, er køretøjer, der anvendes af plejehjem,\nældrecentre og lignende institutioner, eventuelt med reduceret sædetal, til befordring af egne\nbeboere eller hjemmeboende ældre, der er visiteret til aktiviteter på institutionen for at få\nvedligeholdt deres fysiske eller psykiske fæ rdigheder, fritaget for afgift. Fortolkningen af, hvornår\nder er tale om lignende institutioner, volder en del vanskeligheder, og praksis på området er under\n6.3.4 - Statsskattelovens § 4, lejefikseringssager i familieforhold.\nDe faktiske forhold i den slags sager er typisk, at et forældrepar køber et hus eller en ejerlejlighed til\nderes barn, som herefter bebor ejendommen enten vederlagsfrit eller til en væsentligt lavere leje end\ndet, forældrene ville kunne oppebære i et udlejningsforhold til tredjemand.\nDe stedlige skattemyndigheder ansætter efter praksis en objektiv udlejningsværdi, d.v.s., at\nforældrene bliver beskattet af en lejeværdi, der svarer til markedslejen, uanset at de reelt ikke\noppebærer denne lejeindtægt. Sagerne i Landsskatteretten omhandler både spørgsmålet om hjemmel\ntil lejefiksering og størrelsen af markedslejen. Hjemmelsspørgsmålet er nu endeligt afklaret af\nHøjesteret ved dom af 29. oktober 2002 (SKM 2002.547.HR). Ved dommen har Højesteret slået\nfast, at statsskattelove ns § 4, litra b, indeholder tilstrækkelig hjemmel for myndighederne til at\nbeskatte differencen mellem den aftalte leje og markedslejen, som efter Højesterets opfattelse i den\nkonkrete sag ikke kunne anses for uvæsentlig.\nDet skal bemærkes, at sagerne om lejefiksering mellem nærtstående nævnes af skatteankenævnene\nsom et eksempel på ”knaster” i skattelovgivningen, jf. nærmere herom afsnit 4.1.3.\n6.3.5 – Ejendomme, vedligeholdelses- og forbedringsudgifter, statsskattelovens § 6e.\nSagerne vedrører sondringen mellem den skatteretlige vedligeholdelse og forbedring. Det\nskatteretlige vedligeholdelses- og forbedringsbegreb følger ikke det lejeretlige, hvilket gør det sværtSkatteministeriet\nNovember 2002Side 48at forstå. Hertil kommer, at skønnet er svært at anlægge, fordi det opererer med en levetid contra\nejertid og det forfald, der er indtruffet i ejertiden. Et sådant forfald kan være meget svært at\ngodtgøre eller sandsynliggøre.Skatteministeriet\nNovember 2002Side 49Afsnit 7 – Afslutning\nRapporten skal ses som et bidrag til Skatteministeriets overordnede regelforenklingsarbejde. Til\nbrug herfor indeholder rapporten en statistisk redegørelse for, hvor konflikterne mellem\nskattemyndighederne og skatteyderne opstår.\nRapporten peger på en række helt konkrete problemstillinger indenfor de enkelte sagskategorier,\nhvor der kan være behov for en ændring og/eller en forenkling af reglerne.\nDet kan bl.a. udledes af rapporten, at tilstedeværelsen af et højt antal klagesager ikke nødvendigvis\nskyldes underliggende komplicerede regler, men i lige så høj grad, at den danske skatte- og\nafgiftsret for en række områders vedkommende er præget af, at ansættelsen af indkomst m.v. beror\npå en skøns- eller bevismæssig vurdering. Vurderinger, der typisk er baseret på en mere eller\nmindre omfattende (rets)praksis.\nEn nedbringelse af klagesagerne vil for en del sagskategoriers vedkommende således næppe kunne\nløses ved at forenkle eller fjerne nogle specifikke regler. For visse sagsområders vedkommende vil\ndet kræve, at der sker en objektivering af skønnet eller bevisførelsen. Sådanne objektiveringe r er\nimidlertid vanskelige. Så vidt muligt bør en objektivisering tage udgangspunkt i allerede\nforeliggende praksis for herved i videst muligt omfang at undgå, at der er skatteydere, der stiles\nringere end efter den hidtidige praksis. Herudover vil en retstilstand baseret på et objektiviseret\ngrundlag, i modsætning til udøvelsen af et konkret skøn eller en konkret baseret bevisførelse, næppe\ni samme grad kunne tilgodese individuelle hensyn.\nSom det fremgår af beskrivelserne af visse af de udpegede problems tillinger, er der for nogle\nområders vedkommende tale om problemstillinger, hvor der allerede foreligger forslag til løsning\neller ændring i form af betænkninger eller rapporter. Rapportens statistisk baserede anbefalinger\nkan derfor siges at dokumentere behovet for ændringer på disse områder.Notat\nDen 3. september 2002\nDirekte 33 70 32 53\nRef jimBILAG 1"Knaster i skattelovgivningen" - som de opleves af skatteankenævnene\nI brev af 27. marts 2002 skrev FDS bl.a. følgende til medlemsnævnene:\nDet er som bekendt en del af FDSs formål, at pege på områder, der giver anledning til særligt mange uoverensstemmelser mellem skatteborgerne og myndighederne.\nSkatteminister Svend Erik Hovmand har tilkendegivet, at han vil arbejde for at\nhøvle nogle af disse knaster væk.\nFDS skal derfor opfodre medlemsnævnene til at drøfte, hvor der oftest opstår problemer mellem skatteborger og myndighed – samt om muligt pege på, hvordan\ndette ville kunne undgås. FDS foreslår, at den kommunale ligningsmyndighed inviteres til at deltage i en sådan drøftelse.\nMed henblik på en samlet koordineret præsentation af resultatet af medlemsnævnenes drøftelser, anmoder FDS om at blive orienteret herom. Opmærksomheden\nskal i den forbindelse henledes på, at FDS allerede på et møde med skatteministeren den 15. april 2002 vil have lejlighed til at videregive de første resultater af\nFor den gode ordens skyld skal det understreges, at forslagene forudsættes fremsat\nog viderebragt under den klare og præciserede forudsætning, at der ikke hermed\ner taget stilling til de byrdefordelingsmæssige konsekvenser mellem skatteydergrupper – eller indkomstfordelingspolitikken i øvrigt. Der er alene tale om at afdække knaster med henblik på en orientering af ministeren../.De tilbagemeldinger FDS har modtaget fra medlemsnævnene til og med\nudgangen af august 2002 er vedlagt som bilag.\nI nedenstående emneoversigt er tilbagemeldingerne fra medlemsnævnene\nsøgt systematiseret. Der er ikke foretaget nogen prioritering eller redigering af de indsendte tilbagemeldinger. Hyppigheden af tilbagemeldinger\nvedrørende det enkelte emne giver imidlertid en indikator for, hvilke knaster/problemstillinger, der "fylder" mest.\nHobby/erhverv (bilag: 5, 6, 7, 9, 10, 15, 16, 20)\nEjendomsavancebeskatning (bilag: 4, 5, 10, 17, 18)\nAfskrivning (bilag: 4, 5, 7, 10, 16, 18)Side 2Udlejning (bilag: 6, 8, 10, 15, 16)\nAktieavancebeskatning (bilag: 13, 16, 18)\n• landbrugets kørselsudgifter (bilag 1)\n• beskatning af privat anvendelse af gulpladebiler (bilag 6)\n• arbejdsgiver betalt transport kontra befordringsfradrag (bilag: 6, 16, 19)\n• befordringsfradrag (bilag: 9, 10, 15)\n• befordringsfradrag for invalide (bilag 16)\n• fri bil (bilag 16)\n• rejsecirkulæret (bilag 16)\n• broafgift (bilag 16)\n• rejsegodtgørelse og fradrag for rejseudgifter (bilag 18)\n• Befordringsfradrag - efteruddannelse/videreuddannelse (bilag 20)\n• Brug af egen bil i arbejdsgivers tjeneste (bilag 20)\nHovedaktionær/selskab (bilag 5)\n• receptioner i anledning af hovedaktionærs fødselsdag (bilag 10)\n• værdiansættelse af aktiver og passiver (bilag 16)\nRegnskabs - og virksomhedsforhold\n• fordeling af udgifter mellem vedligeholdelse/forbedring (bilag 6)\n• kapitalforklaring (bilag 16)\n• dårligt regnskabsgrundlag (bilag 16)\n• forskudt regnskabsår (bilag 18)\n• virksomhedsskatteordningen (bilag: 16, 18)\nStudielån (bilag: 9, 16)\nVidere -/efteruddannelse (bilag: 6, 18, 22)\nEjendomsværdiskat (bilag: 16, 18)\nFradrag for fiskere (bilag 11)\nMusikeres indkomster og fradrag (bilag 12)\nSkærmbriller mv. - manglende fradragsre t for erhvervsdrivende (bilag\nForretnings-/studierejse (bilag 5)\nGrænsegængerregler (bilag 16)\nProformaflytning (21)Side 3Fordeling af prioritetsrenter i forbindelse med separation og skilsmisse (21)\n• forbedret information om Landsskatterettens afgørelser (bilag 2)\n• for lange frister for ligningsmæssig behandling (bilag 5)\n• ændring af skatteansættelse for "gamle" indkomstår (bilag 8)\n• forventningsprincippet/bindende forhåndsbesked - enklere model (bilag\n• fremadrettet kontra bagudrettet kontrol (bilag 16)\n• dokumentations- og oplysningspligt efter skattekontrollovens § 6 bør\nogså omfatte lønmodtagere (bilag 18)\nForenkling/ophævelse af love (bilag: 3, 16)\n• kursgevinstloven (bilag 13)\n• pensionsskatteloven (bilag 18)\n• personskatteloven (bilag 18)\nBilag 1Skatteankenævnet i Tjele Kommune (11. april 2002)\n• Fradrag for landbrugeres kørselsudgifterBilag 2Skatteankenævnet i Glostrup Kommune (12. april 2002)\n• Forbedret information om afgørelser fra LandsskatterettenBilag 3Skatteankenævnet i Nyborg Kommune (16. april 2002)\n• Gennemgribende forenkling af skattesystemetBilag 4Skatteankenævnet i Maribo Kommune (27. april 2002)\n• Ejendomsavancebeskatningslovens regler om opgørelse af avancen\n• Afskrivningslovens måde at opgøre afskrivningsgrundlaget på ved ændring af benyttelsenBilag 5Skatteankenævnet i Farum Kommune (13. maj 2002)\n• genvundne afskrivninger\n• Forhold mellem hovedaktionær og selskab\n• De lange frister for ligningsmæssig behandlingBilag 6Skatteankenævnet for Aaskov og Herning Kommuner (17. maj 2002)\n•Beskatning af privat anvendelse af gulpladebiler\nBeskatning af objektiv udlejningsværdi\nFordeling af udgifter mellem vedligeholdelse/forbedring\nDokumentationskrav (kørebøger mv.)Bilag 7Skatteankenævn i Rosenholm Kommune (20. maj 2002)\n• Anvendelse af landbrugets driftsbygningerBilag 8Skatteankenævnet i Hjørring Kommune (21. maj 2002)\n• Ændring af skatteansættelsen for "gamle" indkomstår\n• Sommerhusudlejning/beskatning af rådighed i ikke udlejede perioderBilag 9Skatteankenævnet i Albertslund Kommune (21. maj 2002)\n• BefordringsfradragBilag 10Skatteankenævnet i Nørre Aaby Kommune (30. maj 2002)\n• Skønsmæssig ansat lejeindtægt af nærstående\n• Befordring hjem/arbejde\n• Receptioner i anledning af hovedaktionærs fødselsdag mv.\n• Straksfradrag på bygninger\n• Forventningsprincippet/bindende forhåndsbesked (enklere model)Bilag 11Skatteankenævn i Nexø Kommune (6. juni 2002)\n• Erstatning af fradrag for fiskere (ligningslovens § 9 G) med almindelige ligningsmæssige fradragBilag 12Skatteankenævnet i Aalborg Kommune (13. juni 2002)\n• Den skattemæssige behandling af musikeres indkomster og fradragBilag 13Skatteankenævnet for Viborg og Aalestrup kommuner (13. juni 2002)\n• KursgevinstlovenSide 5Bilag 14Skatteankenævnet i Faaborg Kommune (21. juni 2002)\n• Skærmbriller mv. stilles til rådighed af arbejdsgiver kontra erhvervsdrivendes manglende mulighed for fradrag i samme situation.Bilag 15Skatteankenævnet for Børkop og Fredericia Kommuner (25. juni\n• Objektiv lejeværdi mellem nærtstående\n• BefordringsudgifterBilag 16Skatteankenævnet for Fakse, Haslev, Præstø og Rønnede Kommuner\n(27. juni 2002)\n• Befordringsfradrag for invalide\n• Fri bil til hovedaktionær og fri bil i virksomhedsordningen\n• Skattelovgivningens kompleksitet og uoverskuelighed\n• Manglende afskrivning på installationer i én- og tofamilieshuse\n• Arbejdsgive rbetalt transport kontra befordringsfradrag (oplysningspligt)\n• Værdiansættelse af aktiver og passiver, der overdrages mellem hovedaktionær og selskab\n• Vedligeholdelse kontra forbedring af fast ejendom\n• Objektiv lejefastsættelse\n• Dårligt regnskabsgrundlag\n• Fremadrettet kontra bagudrettet kontrolBilag 17Skatteankenævnet i Silkeborg Kommune (28. juni 2002)\n• Salg af tidligere udlejningsejendomme, hvor ejeren har haft kortvarig\nforudgående beboelseBilag 18Skatteankenævnet i Nordborg Kommune (2. juli 2002)\n• Aktieavancebeskatningsloven ophæves\n• Ejendomsavancebeskatning (tidligere beboelse)\n• Ejendomsværdiskatteloven ophævesSide 6•\nDokumentations- og oplysningspligten efter skattekontrollovens § 6\nbør også omfatte lønmodtagere\nFradrag for udgift til kurser og anden uddannelseBilag 19Skatteankenævnet i Korsør Kommune (12. august 2002)\n• Rejseudgifter/transportudgifterBilag 20Skatteankenævnet i Nykøbing Falster Kommune (14. august 2002)\n• Befordringsfradrag - efteruddannelse/videreuddannelse\n• Brug af egen bil i arbejdsgivers tjenesteBilag 21Skatteankenævnet i Greve Kommune (22. august 2002)\n• Fordeling af prioritetsrenter i forbindelse med separation og skilsmisseBilag 22Skatteankenævnet i Gentofte Kommune (23. august 2002)\n• Videreuddannelse/efteruddannelseAll pages:2345678910111213141516171819202122232425262728293031323334353637383940414243444546474850515253545556InfoSaveLikeShareDownloadMoreSorte pletter Published on Aug 16, 2010 På http://www.a-skadeservice.dk/ kan du finde informationer om Sorte pletter online – A Skadeservice har specialiseret sig i Sorte pletterhhcassellFollowRead moreRead moreSimilar toPopular nowJust for youGo explore