AUTOMATKALLE ITALIAN TOSCANAAN - Jälkipeli.net\nAURINKOINEN TOSCANA – AUTOMATKAILUA PARHAIMMILLAAN\nToscana on lomakohteena Italian suosituin maakunta. Pelkästään Firenzen taideaarteet houkuttelevat miljoonia matkailijoita vuodessa. Monella ensikertalaisella on suuret odotukset jo ennen matkaa. Mielikuvat pehmeästi kumpuilevista maalaismaisemista, aurinkokukkapelloista ja viinitarhoista ovat iskostuneet ajatuksiin Italiasta lähetetyistä postikorteista. Toscanan auringon alla filmatut elokuvat ja alueesta kirjoitetut romaanit vain vahvistavat tätä mielikuvaa. Yhtään liioittelematta voi todeta Toscanan postikorttimaisemien olevankin täyttä totta.\nToscanan kauneus perustuu vuosisatojen aikana syntyneeseen harmoniaan. Maanviljely ja paikallinen arkkitehtuuri ovat mukautuneet yhteen pitkän ajan kuluessa. Mikään ei ole muuttunut vuosisatojen aikana. Taivaisiin kohoavat sypressit, oliivipuut, vanhat majatalot ja Toscanan sininen taivas ovat kuten aikoinaan Rooman vallan aikana.\nMutta Toscana on muutakin kuin Chiatin alueen kumpuilevat viininviljelykset ja kuvaukselliset kukkulakaupungit. Versilian rannikolla löhötään hiekkarannalla, Apuaanisilla Alpeilla patikoidaan ja Grosetton alueella nautiskellaan termaalivesialtaissa. Matkan voi kruunata yllätysvierailu Elban saarella. Napoleon Bonaparten karkotuspaikka sijaitsee vain lyhyen laivamatkan päässä rannikolta.\nHeinä-elokuussa kannattaa varautua siihen, että Toscanassa liikkuu muitakin matkailijoita. San Gimignanon ja Sienan tapaiset hittikohteet ovat silloin kuin muurahaispesiä. Vapaan parkkipaikan löytäminenkin tuottaa vaikeuksia. Turistiruuhkia voi välttää matkustamalla esimerkiksi alkukesällä. Monien mielestä loppusyksy eri värisävyineen on Toscanan kauneinta aikaa. Silloin kannattaa suunnata muun muassa Mugellon alueelle. Syksyllä kukkuloiden rinteet hehkuvat ruskan eri väreissä.\nToscanalaiset pitävät kiinni vanhoista perinteistään. Suuret juhlat, kuten Sienan Palio, keräävät suuret määrät ihmisiä. Kautta vuoden juhlia vietetään eri kylissä. Silloin pitää varautua yllätyksiin. Keskustan korttelit on ehkä suljettu kokonaan autoliikenteeltä. Illalla auto kannattaa jättää varmaan paikkaan. Muuten sen voi löytää aamulla torikojujen ympäröimänä. Museoiden ja ravintoloiden aukioloajat saattavat yhtäkkiä muuttua. Päivällä kannattaa lounastaa toscanalaisten tavoin, sillä siesta sulkee kaupat ja museot muutamaksi tunniksi.\n1. FIRENZE – ALASTOMIEN MARMORIMIESTEN RENESSANSSIKAUPUNKI\nBotticelli, Donatello, Leonardo da Vinci, Michelangelo, Tizian, Caravaggio, Rafael, Rubens… Toscanan helmi Firenze ylpeilee mittaamattomilla taideaarteillaan. Kaiken takana olivat ylimyssuku Medicin jäsenet, renessanssin kummisedät. Heidän siipien suojissa aikakauden parhaat mestarit työskentelivät.\nMedici-suku oli alun perin vaatimaton kauppiassuku, mutta 1400-luvulla siitä kehittyi vaikutusvaltainen dynastia. Medicien pankkeja oli ympäri Eurooppaa. Käskyläiset uhkasivat kirkonkirouksella niitä, jotka unohtelivat maksaa velkansa.\nPönkittääkseen vaikutusvaltaansa Medicit tukivat ja suojelivat aikakauden parhaimpia taiteilijoita. Se oli poliittista peliä, jonka avulla syntyi samalla vertaansa vailla olevat taidemarkkinat. Firenzestä tuli kulttuuripaja, joka kuhisi lahjakkaita taiteilijoita.\nHenkisesti vapaamman ajatusmaailman taiteilijat aukoivat uusia uria synnyttäen uuden taidesuunnan, renessanssin eli uudelleen syntymisen. Uusi ajattelu näkyi taidemaalareiden töiden lisäksi kuvanveistossa ja arkkitehtuurissa. Arkkitehti Brunelleschin keksimä perspektiivi mullisti 1400-luvun taiteen. Renessanssitaitelijat ihannoivat antiikin aikaa, joka tarjosi uusia ideoita. Firenzen katukuvaan ilmestyivät aluksi pahennusta herättävät lihaksikkaiden roomalaisnuorukaisten alastonpatsaat.\nFirenzen keskustassa autolla ajo on tyystin kielletty. Onneksi nähtävyydet ovat lähellä toisiaan. Vilkkaimpana matkailukautena turistien määrä on valtava. Pahimmillaan sisäänpääsyä museoon voi joutua jonottamaan 2-4 tuntia. Aamuvirkku lähtee museoon heti, kun ovet avataan. Myös alkuilta on museoissa rauhallista aikaa. Sisäänkäynnin läheisyydessä on varaustoimisto, jossa voi tehdä varauksen esimerkiksi seuraavalle päivälle.\nFirenzen symbolina voidaan pitää Michelangelo Buonarrotin valkoisesta marmorista veistämää Daavid -patsasta. Palazzo Vecchion edessä seisoo piraatti-Daavid, sillä alkuperäinen Michelangelon työ siirrettiin saasteita pakoon Galleria dell’ Accademian suojaan. Lähes kuusi metriä korkea Daavid hohkaa valkoisena jalustallaan lasikattoisessa pyörökaarisyvennyksessä. Vuonna 1504 valmistunut patsas tekee yhä katsojaan unohtumattoman vaikutuksen.\nGalleria degli Uffizi rakennettiin 1500-luvulla hevosenkengänmalliseksi hallintorakennukseksi. Se muutettiin Medicien taideaarteiden esittelypaikaksi. Näyttelyn tähtimaalauksia ovat mm. Botticellin Kevät ja Venuksen syntymä sekä Michelangelon Pyhä perhe ja Tizianin Urbinon Venus.\nFreskoja ja mosaiikkitöitä on kaikkialla Firenzen kirkkojen seinillä. Esimerkiksi tuomikirkon Santa Maria del Fioren eli Duomon sekä vieressä sijaitsevan kastekirkon värikkäät kattofreskot ja mosaiikit ovat upeita. Santa Crocen kirkkoon on haudattu useita kuuluisia firenzeläisiä suurmiehiä, kuten Michelangelo ja Galileo Galilei.\nOsoite: Via Cavour 1r, Duomolta muutaman minuutin kävely pohjoiseen.\nOsoite: Piazzale degli Uffizi.\nOsoite Piazza Pitti 1.\nOsoite: Via Ricasoli 60.\n2. FIESOLE – ROOMAN VALLAN AIKAISTA TUNNELMAA\nVaikka vierailu Fiesolen naapurikaupungissa Firenzessä on saanut aistit turtumaan historialle, kannattaa poiketa tänne etruskien perustamaan kaupunkiin. Fiesole sijaitsee vain kahdeksan kilometriä Firenzestä koilliseen. Kapea tie johtaa kohti kukkulan laelle perustettua kaupunkia. Perillä odottaa vilkas pikkukaupunki, joka huokuu mielenkiintoista historiaa.\nFiesole on vanhempi kuin Firenze. Se oli pitkään Arno-joen varrella sijaitsevan Firenzen kilpailija, mutta Fiesolen kehitys pysähtyi useasti kaupungin hävitykseen. Muun muassa firenzeläiset tuhosivat Fiesolen lähes täydellisesti vuonna 1125. Etruskien ja roomalaisten aikaisia rakennuksia kaivettiin esiin vasta 1870-luvulla.\nFiesolen viehättävä pääaukio sijaitsee antiikin aikaisen foorumin paikalla. Aukion laidalla on romaaninen tuomiokirkko ja kaupungintalo, Palazzo Comunale. Sen edessä on vaikuttava pronssinen ratsastajapatsas, joka kuvaa Italian kansallissankarin Giuseppe Garibaldin ja kuninkaan Vittorio Emanuele II:n kohtaamista.\nFiesolen tärkein nähtävyys on keskustassa sijaitseva Rooman vallan aikainen teatteri, Teatro Romano ja sen yhteydessä ollut kylpylä. Jo ennen ajanlaskumme alkua rakennettu parin tuhannen katsojan puolikaaren muotoinen katsomo on sijoitettu kukkulan rinteeseen. Osa näyttämöstä ja kulisseista on yhä näkyvissä. Teatro Romano on nykyisin käytössä vuosittain pidettävien Fiesolen festivaalinen aikana. Teatterin vieressä on Museo Faesulanum, jossa on esillä alueelta löydettyjä esineitä.\nLopuksi kannattaa kävellä Fiesolen korkeimmalle paikalle, San Francescon kirkon luo. Sieltä avautuu komea näkymä alas Firenzeen.\nOsoite: Via Portigiani 3.\nMUSEI DI FIESOLE / TEATRO ROMANO\nOsoite: Via Portigiani 1.\n3. PRATO – RIKKAAN KAUPPIAAN DATININ KOTIKAUPUNKI\nLähes Firenzen kyljessä sijaitseva Prato on aina jäänyt isoveljensä varjoon. Lähestyttäessä Pratoa, Toscanan toiseksi suurinta kaupunkia, se ei vaikuta kovin mielenkiintoiselta. Laajat teollisuusalueet levittäytyvät ydinkeskustan ulkopuolelle. Praton tekstiiliteollisuuden perinteet ulottuvat aina 1200-luvulle asti. Perillä odottaa kuitenkin yllätys: hyvin säilyneiden keskiaikaisten muurien sisäpuolella on mielenkiintoinen vanhakaupunki.\nPrato oli 1200-luvulla tärkeä tukikohta Apuliaan johtavan tien varrella. Kaupungin symboli on keskiaikainen linnoitus kalanpyrstön mallisilla, ghibelliinisasakaroilla koristelu Castello dell’Imperatore. Muutama kortteli linnoitukselta pohjoiseen löytyy tuomiokirkko, Duomo, 1100-luvulta. Sen sisätiloissa on muun muassa taidemaalari Filippo Lippin tekemiä freskoja. Kirkossa säilytetään arvokasta pyhäinjäännöstä, Neitsyt Marian liiviä, jota näytetään seurakuntalaisille tärkeinä juhlapäivinä. Piazza del Comunella, Palazzo Pretorion tiloissa, on Museo Civico. Siellä on esillä alttaritaulu Pyhän liivin tarina.\nPraton arvostetuin henkilö oli upporikas liikemies Francesco di Marco Datini (1330-1410), joka testamenttasi omaisuutensa kaupungille hyväntekeväisyyttä varten. Aviottomana lapsena syntyneen Datinin elämä on todellinen tuhkimotarina tyhjätaskusta rikkaaksi kauppiaaksi. Syystäkin hän seisoo patsaaksi ikuistettuna Praton Piazza del Comunella. Datinin kotitalo, Palazzo Datini, on museona. Esillä on muun muassa Datinin jäämistöön kuuluneita tuhansia liike- ja tilikirjoja.\nOsoite: Piazza Duomo 8.\nOsoite: Via Ser Lapo Mazzei 43.\n4. VILLA MEDICEA – ITALIAN ENSIMMÄINEN RENESSANSSIHUVILA\nPoggio a Caianon kylä ei ole mitenkään erityinen. Sen päänähtävyys, Medici-suvulle kuulunut maaseutuhuvila on kuitenkin harvinaisuus. Sitä pidetään suvun lukuisista maaseutuasunnoista kaikkein kuuluisimpana. Medici-suvun vaiheista kiinnostuneen matkailijan kannattaa poiketa tänne. Villa Medicea täydentää hyvin firenzeläisen mahtisuvun tarinaa. Huvilan tunnistaa komeasta portista ja rakennusta ympäröivistä korkeasta muurista.\nMedicien valta ulottui 1200-luvulta 1700-luvulle. Suvun vallanhuippu ajoittuu 1400-luvulle, jolloin se oli Firenzen vaikutusvaltaisin. Alun perin rikastuminen perustui kannattavaan pankkitoimintaan. Suvun jäsenistä peräti kolme eteni paaviksi. Medicit olivat suuria taiteen tukijoita. Muun muassa Donatello, Filippo Lippi ja Michelangelo olivat suvun suojeluksessa. Medicien taidekokoelmat muodostavat Firenzen Uffizin taidegallerian rungon.\nLorenzo de’Medici rakennutti Poggio a Caianon renessanssihuvilan vuonna 1480. Se sijaitsi silloin keskellä rauhallista maaseutua. Lorenzon perilliset laajensivat myöhemmin palatsia, muun muassa julkisivun kaarevat portaat lisättiin vasta 1800-luvulla.\nHuvilan sisätiloihin tutustutaan vain oppaan avulla. Kierrokset kestävät noin tunnin. Rakennuksen pääsali, tynnyriholvattu salone, on koristeltu 1500-luvun freskoilla. Paaviksi noussut Leo X maalautti kuvia suvustaan juhlasalin seiniin. Uskotaan, että eräs suvun jäsenistä, Toscanan herttua Francesco I, kuoli täällä myrkytykseen vaimonsa kanssa vuonna 1587. Muurien ympäröimään puutarhaan voi tutustua omatoimisesti.\nOsoite: Poggio a Caiano.\n5. VINCI – RENESSANSSINERON KOTIKYLÄ\nJoskus yliluonnollista kauneutta, suloutta ja taidokkuutta kasaantuu yhdelle ainoalle ihmiselle niin runsain määrin, että hänen jokainen tekonsa on jumalallinen. Näin kuvasi italialainen taiteilija ja taidehistorioitsija Giorgio Vasari Leonardo da Vincia jo 1500-luvulla. Renessanssiajan mestarin taidokkuus voidaan kiteyttää yhteen sanaan: nero.\nLeonardo da Vinci oli ennen kaikkea keksijä ja tiedemies, joka oli monipuolisesti sivistynyt ihminen, uomo universale. Leonardo oli monilahjakkuus, jota kiinnostivat lentäminen, sotakoneet, nosturit ja ihmisen anatomia. Harrastustensa ohessa hän maalasi muutaman taidehistorian merkkiteoksen, kuten Mona Lisan ja Viimeisen ehtoollisen.\nLeonardo työskenteli ahkerasti, tosin vain silloin kun itse halusi. Hän aloitti monta teosta, vastaavasti moni jäi kesken. Esimerkiksi hänen futuristiset keksintönsä jäivät toteuttamatta. Hänen yksityiskohtaisia muistiinpanojaan on säilynyt lähes 6000 sivua.\nLeonardon pohjoisitalialainen kotikylä Vinci sijaitsee oliivilehtojen ja viinitarhojen keskellä. Kylän laitamilla Anchianossa on hänen syntymäkotinsa, ainakin näin uskotaan. Vaikka rakennuksen nykyinen ulkoasu on hieman liian viimeistelty, on Leonardon isän Ser Pieron omistamasta talosta jäljellä ainakin takka. Vincin keskustan vanhassa linnassa toimii kylän suurmiehelle omistettu museo, Museo Leonardiano. Nähtävänä on lähes sata erilaista vempainta ja niiden alkuperäispiirrokset.\nOsoite: Castello dei Conti Guidi.\n6. SAN MINIATO – KEISARI FREDERIK II:N KAUPUNKI\nSan Miniato sijaitsee sivussa Firenzeä ja Livornoa yhdistävältä moottoritieltä. Keskiajalla se oli kuitenkin tärkeä liikenteellinen solmukohta, paikassa, jossa Firenze-Pisan ja Lucca-Sienan tiet kohtasivat. San Miniaton läpi kulki myös kuuluisa Via Francigena, kauppiaiden ja pyhiinvaeltajien käyttämä reitti Brittein saarilta halki Euroopan kohti Roomaa.\nMoottoritieltä lähdettäessä San Miniaton suuntaan noustaan koko ajan yhä korkeammalle. Samalla näkyy kukkulakaupungin ensimmäiset tornit. Ensin tulee vastaa uudempi ja nykyaikainen alakaupunki. Sen jälkeen tie kiemurtelee kohti korkeimmalla paikalla sijaitsevaa San Miniato Altoa, kaupungin vanhinta osaa. Auto jätetään parkkiin kukkulakaupungin ulkopuolelle ja loppumatka noustaan ylös jyrkkiä portaita pitkin. Ylhäältä näkyy kauas Toscanan maaseudulle.\nSan Miniaton historiaan liittyy vahvasti Frederik II, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsija. Hän sekaantui keisarivaltaa kannattavien ghibelliinien ja paavia kannattavien guelfien välisiin kahinointiin. Frederik II halusi perustaan Rooman valtakunnan uudestaan.\nSan Miniatossa on useita arvokkaita historiallisia rakennuksia. Eräs niistä, Rocca-linnoitus, on keisari Frederik II:n rakennuttama. Se, kuten moni muukin rakennus tuhoutui toisen maailmansodan pommituksissa, mutta torni rakennettiin uudestaan. Frederikin johdosta San Miniatoa kutsuttiin al Tedescoksi (saksalainen), osittain myös erotuksena Firenzessä sijaitsevasta San Miniato al Monten luostarista.\nSan Miniaton tärkeimpiä nähtävyyksiä Roccan lisäksi ovat romaaninen tuomiokirkko, Duomo ja Museo Diocesano d’Arte Sacra (Piazza del Duomo), jossa on esillä muun muassa Filippo Lippin Ristiinnaulitseminen. Syksyllä San Miniatossa vietetään ruokafestivaaleja, silloin tryffelit ovat pääosassa.\nOsoite: Piazza del Popolo 3.\n7. CASTELFIORENTINO – PYHÄ VERDIANAN SUOJELUKSESSA\nCastelfiorentiinoon johtavat tiet kulkevat kauniin toscanalaisen maiseman halki. Matka tänne on jo nähtävyys sinällään, automatkailua parhaimmillaan. Castelfiorentino sijaitsee Toscanan sydämessä, eri ilmansuuntiin kulkevien teiden risteyksessä. Keskiajalla Via Francigena -tie (kts. kohde 6) kulki Castelfiorentinon kautta.\nItse kaupunki jakautuu kahteen osaan, ylä– ja alakaupunkiin. Edellä mainittu on aito italialainen pikkukaupunki, joka on sekoitus keskiaikaista arkkitehtuuria ja normaalia nykyajan arkielämää. Rakennusten julkisivut ovat ajan patinoimia, mutta useimpien sisätilat on korjattu moderneiksi. Korkeusvaihtelut ovat suuret, joten kiipeämistä riittää.\nCastelfiorentinon ykkösnähtävyys on alakaupungissa sijaitseva barokkityylinen Santa Verdianan kirkko. Se erottuu helposti kaupunkikuvasta ja sitä pidetäänkin yhtenä Toscanan kauneimpana 1700-luvun kirkkona. Kirkon sisätilat ovat varsin pimeät, mutta eräs seinälle ripustettu taulu on valaistu. Se esittää Pyhä Verdianaa (1178-1242), kaupungin suojelupyhimystä. Kirkossa on maanalainen kammio, jossa Pyhä Verdiana eli vuosikymmenien ajan kuolemaansa saakka. Tarinan mukaan hänellä oli seuranaan vain kaksi käärmettä.\nOsoite. Via Ridolfi 1.\n8. PISTOIA – SALAMURHAAJIEN JUONITTELUJA\nVaikka Apenniinien kupeessa ja Ombrone–joen varrella sijaitseva Pistoia ei aivan yllä Firenzen tasolle, kannattaa siellä ehdottomasti poiketa. Ydinkeskustan ulkopuolella on runsaasti teollisuutta, mutta kehämuurien sisäpuolella historiallinen vanhakaupunki on hyvin säilynyt. Auto kannattaa jättää muurien ulkopuolelle ja sen jälkeen jatketaan kävellen sokkeloisia kujia pitkin kohteelta toiselle.\nPistoian kukoistuskausi oli 1100-1300 -luvuilla. Tuolloin kaupunkiin kohosi useita kirkkoja ja yksityisiä palatseja. Vilkkain elämä keskittyi Piazza del Duomolle, jonka upea marmorinen tuomiokirkko, Duomo San Zeno e San Jacopo ja sen vieressä sijaitseva kahdeksankulmainen kastekirkko ovat yhä Pistoian tärkeimmät nähtävyydet. Vierailu kannattaa ajoittaa keskiviikko- tai lauantai-aamuun, jolloin aukiolla pidetään suuret markkinat.\n1200-luvulla Pistoia tuli kuuluisaksi poliittisista juonittelijoista. Kaksi eri ryhmää yritti päästä valtaan keinoja kaihtamatta. Tikarilla tehdyt salamurhat olivat yleisiä. Kaupungin metallipajoissa valmistetut tikarit, pistolet, ovat ilmeisesti antaneet Pistoialle nimen.\nTuomiokirkon lisäksi kannattaa tutustua myös muihin Pistoian lukuisiin kirkkoihin. Korttelin päässä etelään Piazza del Duomolta sijaitsee San Giovanni Fuorcivitas -kirkko, jonka pitkäomainen julkisivu on poikkiraidallista marmoria ornamenttikuvioineen. Duomolta pohjoiseen on Ospedale del Ceppon koristeellinen sairaala, jonka nykyinen ulkonäkö on 1500-luvulta. Huomaa julkisivun poikki kulkeva terrakottafriisi ja puoliympyrämäisten kaarien välissä olevat värikkäät medaljongit.\nOsoite: Palazzo dei Vescovi, Piazza del Duomo.\n9. MONTECATINI TERME – HIENOSTUNUT KYLPYLÄKAUPUNKI\nToscanan alueen kylpyläperinteet ulottuvat Rooman vallan ajalle asti. Kuumien lähteiden terveydellinen vaikutus ymmärrettiin jo yli 2000 vuotta sitten. Roomalaiset rakensivat kylpylöitä eri puolille Toscanaa. Kylpylää tarkoittavat sanat saturnia tai terme ovat säilynyt monissa paikannimissä nykypäivään saakka.\nMontecatini Terme poikkeaa täydellisesti monista muista ympärillä olevista Toscanan tärkeimmistä teollisuuskaupungeista. Nimensä mukaisesti Montecatini Terme on perinteikäs kylpyläkaupunki, jonka ilmapiiri on erityisen hienostunut. Kaupungin puistot kukkaistuksineen on hoidettu hyvin. Glamourin kruunaa tyylikkäät kylpylät, joiden arkkitehtuuri on tarkoin harkittua. Terme Tamerici on uusgoottilainen, Terme Tettuccio uusklassinen, Terme Torretta muistuttaa keskiaikaista tornia ja Terme Leopoldine muistuttaa antiikin temppeliä.\nPääkadun Viale Giuseppe Verdin päässä sijaitseva Terme Tettuccio on kaupungin loisteliaimpia kylpylöitä. Sisätiloihin voi tutustua kuuden euron päivälipulla (klo 11-19). Leikatut nurmikot, vesialtaista heijastuvat patsaat ja orkesterin soittama klassinen musiikki soi taustalla. Tunnelma on rentouttava. Kuppi kahvia maistuu marmoripylväin koristellussa kahvilassa.\nMontecatini Termestä pääsee köysiradalla (www.funicolare1898.it) kaupungin yläpuolella sijaitsevaa keskiaikaiseen Montecatini Altoon.\nOsoite: Viale Giuseppe Verde 66.\n10. MONTECATINI ALTO – HOUKUU VANHANAJAN TUNNELMAA\nVaikka kylpyläkaupungin Montecatini Termen rauhoittavassa ilmapiirissä viihtyisi pidempäänkin, kannattaa tutustua myös Montecatini Altoon, kukkulan laelle rakennettuun keskiaikaiseen linnoituskaupunkiin. Sinne pääsee alakaupungista kätevästi köysiradalla (www.funicolare1898.it), joka muistuttaa Lännenkuvista tuttua junaa. Myös omalla autolla voi nousta ylös Montecatini Altoon. Sen keskusta on suljettu autoliikenteeltä. Ylös johtavan tien varrelta löytyy parkkipaikkoja.\nMontecatini Alton näkymät ja tunnelma saavat huokailemaan. Ylhäältä avautuu näkymä kaikkiin ilmansuuntiin, sekä vuoristoon että alas Montecatini Termen suuntaan. Kumpuilevassa maastossa oliivipuut ja sypressit vuorottelevat. Muratit kiipeilevät vuosisatoja vanhoja muureja pitkin.\nMatkailijat kulkevat edestakaisin vanhankaupungin kapeilla kujilla. Autoliikenteen puuttuessa tunnelma on miellyttävä. Hiljaisella pääaukiolla, Piazza Giuseppe Giustilla on useita ulkoilmaravintoloita, matkamuistomyymälöitä ja keramiikkakauppoja. Kahvilan pöydästä voi ihailla loputtomiin idyllistä kaupunkinäkymää.\nVanhanajan tunnelmasta huolimatta Montecatini Alto on toimelias italialainen pikkukaupunki. Talojen julkisivut on suojeltu. Kotien kunnostetut ovet kertovat, että sisätiloissa viihdytään nykyaikaisissa asunnoissa.\nOsoite: Viale Giuseppe Verde 66, Montecatini Terme.\n11. PESCIA – ITALIAN SUURIMMAT KUKKAMARKKINAT\nKun lähestyy Pesciaa, ei voi olla huomaamatta kaikkialla näkyviä puutarhayrityksiä. Tällä seudulla tuotetaan iso osa Italian viherkasveista. Kukkaruukuissa kasvatettuja viherkasveja on pitkissä riveissä laajalla alueella. Koristekasvien kasvatus muistuttaa teollista tuotantoa.\nJoka aamu tukkukauppiaat kokoontuvat Italian suurimmalle kukkamarkkinoille (Mercato dei fiori). Pescian ydinkeskustasta etelään sijaitsevan valtavan tukkukauppahallin tunnistaa rakennuksen ulkopuolella olevista moderneista tukipilareista. Aamupäivän aikana tuhannet viherkasvit ovat vaihtaneet omistajaa ja kukat ovat lähteneet eri puolille Italiaa.\nPescia on saanut nimensä kaupungin kahtia jakavan Pescia-joen mukaan. Vaikka Pescia ei ole Toscanan viehättävimpiä kaupunkeja, on sen historia maineikas. Se oli vuosisatojen ajan Firenzen Medicien suojeluksessa. Muun muassa joen itäpuolen vanhaankaupunkiin johtava 1700-luvun barokkityylinen portti, Porta Fiorentina, on Medici-suvun lahjoittama.\nSamalla puolella jokea sijaitsee Pescian tärkein nähtävyys San Francescon pelkistetty kirkko 1300-luvulta. Se on kuuluisa Bonaventura Berlinghierin maalaamista Franciscus Assisilaisen elämäntyöstä kertovista freskoista ja Pyhä Francescaa esittävästä alttaritaulusta. San Francescan kirkko oli aikoinaan kaupungin rikkaimpien kauppiaiden hautapaikka.\nOsoite: Via Fili Rosselini 2.\n12. PESCIAN SVEITSI – KYMMENEN IDYLLISTÄ LINNOITUSKAUPUNKIA\nPescian läpi virtaava Pescia-joki saa alkunsa ylhäältä Pistoian Apenniinien vuoristosta. Seuraamalla jokea ylävirtaan karttoihin vihreällä merkittyä maisematietä pitkin pääsee tutustumaan maalauksellisiin vuoristokyliin. Samalla kaupungin kiireinen elämänrytmi jää hetkessä taakse. Paikalliset kutsuvat tätä seutua jylhien vuoristomaisemien ansiosta ”Pescian Sveitsiksi”. Jyrkkien kukkuloiden rinteillä kasvaa oliivipuita, pähkinäpensaita, akasioita ja tammimetsiä.\nMetsän peittäminen kukkuloiden laelta pilkottaa korkeuksiin kohoavia keskiaikaisia linnoituskaupunkeja. Ne ovat Pietrabuona, Medicina, Fibbialla, Aramo, Sorana, San Quirico, Castelvecchio, Stiappa ja Vellano. Kaupunkeja kutsutaan yhteisnimellä Kymmenen Castellaa.\nYlös vuoristoon kulkeva tie on jo sellaisenaan kokemisenarvoinen. Näkymä alas tasangolle on komea. Jokaisessa kymmenessä vuoristokylässä ei kannatta vierailla, siksi paljon ne muistuttavat toinen toisiaan. Kukkulakaupunkien kapeilla kujilla kävellessä voi siirtyä vuosisatoja ajassa taaksepäin. Silti kylät eivät ole vain museoita, vaan niissä eletään normaalia elämää.\nNykyajan matkailija voi vain ihmetellä, miksi ihmiset aikoinaan halusivat rakentaa talonsa mahdollisimman vaikeaan paikkaan, tiettömien taipaleiden taakse korkealle vuoristoon. Syynä oli turvattomuus. Kaupunkia lähestyvä muukalainen tai vihollisen joukot voitiin nähdä jo peninkulmien päästä. Kaupunkia suojaavien muurien sisäpuolella saattoi nukkua yönsä rauhassa.\n13. COLLODI – KUULUISAN PUUNUKEN KOTIKAUPUNKI\nPescian lähellä sijaitsevaa Collodin kaupunkia lähestyttäessä tulee oitis selväksi, kuka on kylän kuuluisuus. Italian lastenkirjallisuuden tunnetuimman hahmon, Pinokkion kuvia on tienvarret täynnä. Collodin pikkukaupunki haluaa ottaa kaiken irti sympaattisesta puunukestaan.\nItalialaisen kirjailijan ja toimittajan Carlo Collodi (oik. Lorenzini) loi lastenkirjallisuuden klassikon, Pinokkion, 1800-luvun loppupuolella. Collodin kirja Le avventure di Pinocchio kertoo pitkänenäisen puunuken ja hänen isänsä, köyhän puusepän Gepotton, seikkailuista. Pinokkion valehdellessa hänen nenänsä kasvaa pituutta. Puunuken hyvä ystävä, Samu Sirkka, yrittää auttaa Pinokkiota erottamaan oikean väärästä.\nKirja on saanut suuren suosion myös Italian ulkopuolella. Se on käännetty yli 200 kielelle. Siitä on tehty myös elokuvia, kuten Walt Disneyn animaatioelokuva Pinocchio vuodelta 1940 sekä Pinokkion seikkailut vuodelta 1996.\nCarlo Collodi syntyi Firenzessä, mutta vietti lapsuudessaan paljon aikaa Collodissa. Hän otti itselleen kirjailijanimen kylän nimen mukaan. Vuosikymmeniä myöhemmin Collodissa avattiin Pinokkion tarinaan liittyvä teemapuisto. Siellä vierailu edellyttää puunuken tarinoiden tarkkaa tuntemista. Suomalaisille lapsille kallishintaisen puiston anti jäänee niukaksi.\nJos Pinokkio-puisto tuottaa pettymyksen, sen korvaa, ainakin aikuisille, upea barokkityylinen 1700-luvun Villa Garzoni ja sen porrastettu huikea puutarha. Muotoon leikatut pensaat ja puut, geometriset kukkaistutukset, trooppinen perhostalo, suihkulähteet ja vesiputoukset ovat ihastuttavia. Vastaavaa ei näe Suomessa.\nPINOKKIO-PUISTO (Parco di Pinocchio)\nOsoite: Via San Gennaro 3. Seuraa opasteita.\nOsoite: Via delle Gartiere 4. Seuraa opasteita.\n14. LUCCA – PUOLUSTUSMUURIEN SISÄLLÄ TUNNELMA ON AITO\nKun kaikkea ei ehdi nähdä, kannattaa valita Lucca yhdeksi vierailukohteeksi. Vanhankaupungin pienestä koostaan huolimatta Luccassa on paljon nähtävää. Suuresta tarjonnasta huolimatta se on hyvä päiväretkikohde. Luccaa kannattaa harkita myös majapaikaksi, sillä keskeisen sijaintinsa ansiosta sieltä on helppo tehdä retkiä lähikaupunkeihin.\nTasangolla sijaitsevan Luccan historia ulottuu etruskien aikakaudelle. Se tunnettiin Rooman vallan aikana tärkeänä siirtokuntana. Tältä ajalta on peräisin vanhankaupungin ruutuasemakaava. Lucca tunnetaan mahtavasta kaupunkia ympäröivästä puolustusmuurista, joka on säilynyt muuttumattomana meidän päiviimme saakka. 1500-luvulla, renessanssikaudella rakennettu muuri bastioneineen, on kaupungin muureista neljäs ja viimeinen.\nKaupunkiin tutustumisen voi aloittaa kävelemällä muurin päällä. 12 metriä korkean muurin yhteispituus on 4,5 kilometriä. Muurin ulkopuolella on leveä vallihauta, mikä voitiin tarvittaessa täyttää vedellä. Todellisuudessa Luccan vankkaa puolustusrakennelma ei tarvittu kertaakaan. Nykyisin muurien sisäpuolella kapeilla kujilla ja maalauksellisilla piazzoilla voi nauttia miellyttävästä tunnelmasta.\nPiazza del Mercaton soikea muoto poikkeaa normaalista. Syynä on aikoinaan samalla paikalla sijainnut roomalainen amfiteatteri. Kansainvaellusten jälkeen teatteri tuhoutui ja sen jäännöksiä käytettiin rakennustarvikkeina. Nykyaikaan säilyneet rakennukset noudattavat amfiteatterin ääriviivoja.\nPiazza Napoleone muistuttaa ajasta, jolloin Ranskan keisari lahjoitti Luccan sisarelleen Elisalle. Napoleonin kukistamisen jälkeen Lucca kuului Bourbonien suvulle ennen liittymistään Italian kuningaskuntaan. Eräs Luccan monista kiinnostavista kohteista on Casa di Puccini, jossa kuuluisa italialainen säveltäjä Giacomo Puccini syntyi vuonna 1858 (kts. myös kohde 19).\nOsoite: Piazza Santa Maria 35.\n15. BAGNI DI LUCCA – EUROOPAN SUOSITUIMPIA KYLPYLÄKAUPUNKEJA\nJos vierailee Luccassa, kannattaa suunnata myös pohjoiseen kohti Apuaanisia Alppeja ja tutustua patikkaretkeilijöiden suosimaan Garfagnanan kansallispuistoalueeseen. Tie numero SS12 kulkee ylös vuoristoon myötäillen Serchio-jokea. Vesiväylä on leveämpi kuin mitä se oli alun perin. Syynä on voimalaitos, joka sijaitsee muutamaa kilometri ennen Bagni di Luccaa.\nEräs 1800-luvun Euroopan suosituimmista kylpyläkaupungeista, Bagni di Lucca, sijaitsee 28 kilometrin päässä Luccasta. Juuri ennen kaupunkia, Borgo a Mozzanon kylässä, kiinnittyy huomio joen yli rakennettuun tuhat vuotta vanhaan kiviseen kaarisiltaan. Vuosisatoja vanhaa kivisiltaa kutsutaan Paholaisen sillaksi (Ponte del Diavolo), koska tarun mukaan se on itse Paholaisen rakentama. Sillan pielessä on parkkipaikka. Jyrkän sillan yli voi kävellä. Samalla voi ihmetellä, miten nykyaikana juna kulkee sillan ali.\nLima-joen varteen kasvanut pitkänomainen Bagni di Lucca on hiljentynyt 1800-luvun kulta-ajoista. Eurooppalainen kerma kävi rentoutumassa paikallisten kylpylöiden lämpimissä sulfaattilähteissä ja viettämässä aikaa maanosamme ensimmäisellä virallisella kasinolla. Tosin Bagni di Luccan parantavien vesien vaikutus tunnettiin jo etruskien ja Rooman vallan aikana. Ja kylpylätoiminta jatkuu yhä. Loiston aikakaudelta, 1800-luvulta, on peräisin myös englantilainen kirkko ja protestanttinen hautausmaa.\nKuukauden ensimmäisenä sunnuntaina Bagni di Luccassa pidetään suuret katumarkkinat.\nOsoite: Via Umberto I 97.\n16. BARGA – KUKKULAKAUPUNGIN HISTORIALLINEN TUNNELMA ON SÄILYNYT\nBagni di Luccasta voi jatkaa seuraamalla Serchio-jokea ja sitten nousta Bargan kukkulakaupunkiin. Se on eräs Garafagnanan kansallispuistoalueen viehättävimpiä kaupunkeja. Barga mainittiin kirjallisissa lähteissä jo yli tuhat vuotta sitten. Hyvien yhteyksien päässä, mutta syrjäisessä paikassa sijaitseva kaupunki on säilyttänyt hyvin historiallisen ilmeensä. Kukkulan laella kaupunkia kiertävä muuri on yhä paikoillaan.\nBargan keskiaikainen tunnelma ja kujien muodostama sokkelikko tekevät vierailijaan vaikutuksen. Sinne tänne talojen välissä risteileville kapeille kujille on helppo eksyä. Se ei haittaa, sillä aina voi levähtää kaupungin kahviloissa. Patinoituneesta ilmeestään huolimatta Barga on elävä kylä, jonka kunnostetuissa asunnoissa eletään täysin nykyaikaisesti.\nJyrkät kadut johdattavat Bargan korkeimmalla kohdalla sijaitsevan tuomiokirkon, Duomon, luo. Tiukka nousu palkitaan komeilla näkymillä ympäröivälle Apuaanisten Alppien vuoristoalueelle. 1200-luvulla rakennettu kirkko on pyhitetty San Cristoforolle. Sisätiloissa katse kiinnittyy pyhimystä esittävään patsaaseen sekä suureen viisi metriä korkeaan saarnastuoliin.\nBargalla on kiinteät yhteydet Skotlantiin, sillä moni kylän asukas on aikoinaan lähtenyt siirtolaiseksi Brittein saarille.\nBarga on hyvä päiväretkikohde esimerkiksi Luccaan majoittuville. Sitä voi pitää myös majapaikkana, jos haluaa tutustua ympärillä kohoaviin Apuaanisten Alppien luontoon tarkemmin. Seutua pidetään patikoitsijoiden paratiisina. Myös naapurikaupunkiin, laaksossa sijaitsevaan Castelnuovo di Garfagnanaan kannattaa tutustua. Täältä voi ajaa rannikolle yli valkoisena hohtavan vuoriston. Seuraa karttoihin vihreällä merkittyä maisematietä. Korkein huippu, Monte Pisanino, nousee lähes kahteen kilometriin.\n17. LIVORNO – MUISTUTTAA PIKKU-VENETSIAA\nLivorno on monille paikka, josta lähdetään laivalla muun muassa Sardiniaan tai Korsikaan. Kaupunki tunnetaankin tärkeänä satamakaupunkina, sillä se on eräs koko Välimeren suurimmista konttisatamista. 1500-luvun lopulla Cosimo I päätti tehdä pienestä Livornon kalastajakylästä Toscanan suurimman sataman. Kun 1600-luvulla Livorno julistettiin vapaasatamaksi, sinne virtasi väkeä eri puolilta maailmaa. Kaupunki vaurastui ja se sai leveiden puistokatujen muodostaman asemakaavan.\nLivorno kärsi pahoin toisen maailmansodan aikana pommituksista. Sodan jälkeen rakennettu uudempi arkkitehtuuri on rumaa. Muun muassa kaupungin sydän, Piazza Grande, vaikuttaa tylsältä. Sen sijaan laaja Piazza Republica on mahtipontinen.\nKatettuja jalkakäytäviä pitkin voi suunnata kohti satama-aluetta. Sen laidalla on Medicien aikainen linna, Forezza Vecchia. Sen vieressä on Livornon kuuluisin muistomerkki, Monumento dei Quattro Mori vuodelta 1626. Veistos kuvaa neljää kahlehdittua maurilaista orjaa muistuttaen Livornossa kukoistaneesta orjakaupasta. Satamasta sisämaahan päin on toinen, uudempi linna, Forezza Nuova.\nVilkkaan satamakaupungin luonteesta johtuen Livorno vaikuttaa hieman nuhjuiselta. Ilmeikkyyttä kaupunkikuvaan tuo venetsialaiseen tyyliin 1600-luvulla suunniteltu kanavaverkosto. Osa siitä on yhä jäljellä.\nOsoite: Piazza del Municipio.\n18. PISA – TORNI EI KAADU, MUTTA UHKAA MURENTUA KAPPALEIKSI\nHarva rakennus, joka jo tekovaiheessa osoittautui vialliseksi, on niin kuuluisa kuin Pisan kalteva torni. Jos torni olisi suorassa, olisi se silti hieno nähtävyys. Tornin jo 800 vuotta kestänyt hidas kallistuminen on kuitenkin lisännyt siihen kohdistuvaa mielenkiintoa moninkertaisesti.\nCampo dei Miracolin komea tuomiokirkko sekä kastekappeli olivat jo lähes valmiit, kun kellotornin, Torre Pendenten rakentaminen alkoi vuonna 1173. Työt etenivät viidessä vuodessa 20 metrin korkeuteen. Sitten päätettiin lyödä hanskat naulaan, sillä torni alkoi kallistua pahasti etelään. Torni saikin seistä keskeneräisenä seuraavat 93 vuotta.\nRakentamista jatkettiin vuonna 1272. Tornin kallistumaa yritettiin oikaista, mutta tuloksetta. Työt seisahtuivat nyt 72 vuodeksi, kunnes torni valmistui lopullisesti vuonna 1350.\nTornin kallistuminen on edennyt noin millimetrin vuosivauhtia. 1990-luvun alussa päätettiin tehdä ongelmalle jotain ratkaisevaa. Pohjoisen puolelle asetettiin muutaman sadan tonnin lyijypaino vastapaino kallistumisen estämiseksi. Sittemmin tornia tuettiin maahan upottavilla teräsvaijereilla.\nVaikka Unescon suojeluksessa oleva torni pysyisikin pystyssä, sitä uhkaa murentuminen. Suuri massa ja kallistuminen aiheuttavat voimakkaan sivusuuntaisen rasituksen rakenteisiin. Tämän seurauksena marmorirakenteisiin on ilmaantunut monin paikoin pahoja halkeamia. Tällä hetkellä akuutein ongelma on kuitenkin ilmansaasteet. Hapan sadevesi syövyttää tehokkaasti huokoista marmoripintaa, joka imee myös likaa, kuin sieni kosteutta. Vuonna 2002 aloitettiin tornin pintojen kallis ja vaivalloinen puhdistus sekä halkeamien restaurointityö.\nOsoite: Piazza Arcivescovado 8.\n19. VILLA PUCCINI – SÄVELTÄJÄMESTARIN KOTIMUSEO\nGiacomo Puccini on Giuseppe Verdin ohella eräs Italian kuuluisimmista oopperasäveltäjistä. Teosten nimet Madame Butterfly, Tosca ja La Bohème lienevät tuttuja niillekin, jotka eivät ole oopperoista liiemmin kiinnostuneita. Giacomo syntyi kanttorin poikana Luccassa (kts. kohde 14) vuonna 1858. Oli itsestään selvää, että lahjakas poika jatkoi muusikkosuvun perinteitä. Milanon konservatoriossa suoritettujen opiskelujen jälkeen nuori Puccini asui useassa eri paikassa vaimonsa Elviran kanssa.\nVuonna 1891 Puccini muutti vuokraamaansa taloon Torre del Lagon kylään lähelle Viareggiota. Myöhemmin säveltäjämestari lunasti itselleen vuokraamansa Casa Venanzien. Nykyinen Villa Puccini on rakennettu edellä mainitun paikalle. Puccinin museona toimiva uudisrakennus valmistui vuonna 1900.\nGiacomo Puccini valitsi Torre del Lagon kylän asuinpaikakseen, koska hän halusi rauhallisen ympäristön säveltämiselle. Miellyttävä Lago di Massaciuccolin järviympäristö sopi siihen mainiosti. Puccini oli myös innokas metsästäjä. Hänet nähtiinkin usein järvellä sorsajahdissa.\nVuonna 1923 Puccinilla todettiin kurkkusyöpä. Hän sai siihen sädehoitoa Brysselissä, mutta hän menehtyi vajaa vuotta myöhemmin, marraskuussa 1924. Säveltäjä on haudattu puolisonsa viereen Villa Puccinin mausoleumiin.\nVilla Puccini sijaitsee Viareggion eteläpuolella. Tievarsiopasteet ovat varsin vaatimattomat. Autonavigaattori johdattaa helpoimmin perille. Villa Puccini sijaitsee ruskeavetisen järven rannalla. Alue on muuttunut Puccinin ajoista. Hän tuskin tuntisi aluetta samaksi. Villan edessä olevassa pienessä puistossa on säveltäjän pronssipatsas. Sitä voi käydä ihailemassa sillä aikaa, kun odottaa sisäänpääsyä Puccinin kotimuseoon. Sisälle pääsee vain tiettyinä aikoina oppaan johdolla.\nOsoite: Torre dei Lago.\n20. VERSILIAN RANTA – TÄRKEINTÄ ON AURINGOSTA NAUTTIMINEN\nVersilian ranta, Costa Versilia, on tarkoitettu rentouttavaan lomanviettoon. Sen mahdollistaa 30 kilometriä pitkä hiekkainen rantakaistale, joka ulottuu pohjoisen Marina di Carrarasta etelän Marina di Torre del Lagoon. Taustalla kohoavat korkeuksiin Apuaaniset Alpit. Toscanan Rivieralta ei kannata etsiä suuria kulttuurielämyksiä, vaan tärkeintä on auringosta nauttiminen ja hiekkarannalla löhöily.\nRannan suuntaisesti kulkee viivasuora rantabulevardi. Sen ja meren väliin jää erittäin hienohiekkainen rantakaistale. Pensasistutusten johdosta merinäkymä ei aina näy tielle asti. Jo aamusta ajotien vieressä kulkeva kevyenliikenteen väylä täyttyy aamulenkkeilijöistä ja pyöräilijöistä. Auton voi pysäköidä kadun varteen. Tosin sesonkiaikana parkkipaikoista on kova pula. Hotellit ja muurien suojissa olevat huvilat sijaitsevat ranta-alueen ulkopuolella.\nHiekkaranta on jaettu hotellien ja yksityisten ylläpitämiin maksullisiin osiin. Vain harvassa kohdassa on ilmainen kunnallinen uimaranta. Maksulliset rannat ovat siistejä ja palvelut ravintoloineen ovat laadukkaat. Yksityiset rannat puhdistetaan ja lanataan sileiksi joka aamu. Aurinkovarjot ja -tuolit asetetaan suoriin riveihin. Upottavan hiekan päälle on asennettu puisia kävelysiltoja.\nForte dei Marina on rannan lomakohteista ehkä tyylikkäin. Se on Toscanan kaupunkilaisten tärkeä rantakohde. Firenzestäkin ajaa tänne moottoritietä pitkin tunnissa. Viareggio tunnetaan upeista jugendhuviloistaan. Oopperanystävien kannattaa vierailla Torre del Lagossa, Giacomo Puccinin kotimuseossa (kts. kohde 19).\n21. CARRARA – TUNNETAAN VALKOISENA HOHTAVASTA MARMORISTAAN\nMereltä päin lähestyttäessä huomio kiinnittyy Apuaanisten Alppien valkoisiin vuorenrinteisiin. Väri ei johdu lumesta, vaan kyseessä on kuuluisa Carraran valkoinen marmori. Carraran sekä sen vieressä sijaitsevan Massan ympäristö on Italian tärkein marmorin tuotantoalue. Tältä seudulta tulee 70 prosenttia maan marmorituotannosta.\nArvokivi näkyy myös katukuvassa. Ei pelkästään lukuisina patsaina, vaan myös isoina tuhat kiloa painavina kivenjärkäleinä ja räjäytyksissä syntyneinä laajoina jätekivikasoina. Alueella on useita marmoriveistämöitä. Monissa ateljeissa voi seurata kiven muokkautumista patsaiksi ja koriste-esineiksi.\nCarraran marmorin hyötykäyttö alkoi jo Rooman vallan aikana. Tuhannet orjat pakotettiin raskaaseen työhön. Lohkareet kuljetettiin kelkoilla puisia kiskoja pitkin alas jyrkkiä rinteitä. Matkaa jatkettiin härkien vetämillä vaunuilla satamaan.\nMarmorin laatu vaihtelee. Arvokkainta on puhtaan valkoinen Statuario, jota muun muassa Michelangelo käytti veistoksissaan. Kerrotaan hänen itse käyneen valitsemassa sopivat lohkareet veistoksiinsa. Marmori on pehmeytensä vuoksi helppo työstään, mutta se on hyvin altis ilmansaasteille. Valkoisen ohella saadaan myös muita värejä, kuten harmaata ja punertavaa marmoria. Osassa on selkeitä juonteita.\nKaivoalueeseen voi tutustua esimerkiksi ajamalla ylös Colonatan pieneen kylään. Kiemurtelevan tien varrella on pysähdyspaikkoja, joista voi katsella marmorin louhintaan ja ostaa marmorisia matkamuistoesineitä. Carraran kylän tuomiokirkko kannattaa myös nähdä. Se on tietysti tehty hohtavanvalkoisesta marmorista.\n22. CHIANTI – TOSCANAN KUULUISA PUNAVIINIALUE\nUseimmat Toscanan matkailijat kulkevat autollaan suosittua viinitietä, Strada Chiantigianaan (SS222) pitkin Firenzen ja Sienan välillä. Maisemat ovat juuri sellaisia, mitä etukäteen moni Toscanalta odottaakin. Maanviljely ja paikallinen arkkitehtuuri ovat mukautuneet yhteen pitkän ajan kuluessa. Harmonia on täydellinen. Mikään ei ole muuttunut vuosisatojen aikana. Kumpuileva, eri värisävyissä esiintyvä maasto, oliivipuut, viinitarhat, sypressit ja majatalot ovat kuten aikoinaan Rooman vallan aikana.\nAlueen viini, Chianti, on Italian kuuluisin punaviini. Se valmistetaan sangiovese-rypäleistä. Muun muassa Cassico, Rùfina, Colli Senesi ja Montalbano ovat Chiantin eri variaatioita. Chianti Classico on peräisin parhaimmalta ydinalueelta. Sen tunnistaa viinipullon kaulassa olevasta mustasta kukosta (Gallo nero). Myös viinitien varrella näkee kylttejä, joihin on kuvattu musta kukko.\nStrada Chiantigiana kiemurtelee kukkulalta toiselle. Paikoitellen eteen avautuu kaunis toscanalainen maalaismaisena, mutta usein näkyvyyden peittää tien reunaan istutetut puut. Kannattaakin välillä poiketa pois päätieltä ja lähteä seuraamaan ylemmäs kukkuloille johtavia pikkuteitä. Viinitiloille (vendita diretta -kyltti) voi myös poiketa maistiaisiin ja tekemään ostoksia. Autonavigaattori opastaa takaisin majapaikkaan.\nViinitien pikkukaupungit eivät ole Toscanan ydinalueen viehättävimpiä kaupunkeja. Castellina in Chianti tai Greve in Chianti sopivat kyllä hyvin majapaikaksi. Yösijan hakemista ei kannatta jättää kesäkuukausien aikana viime tippaan, sillä silloin on liikkeellä paljon matkailijoita.\n23. SAN GIMIGNANO – TOSCANAN KUULUISIN KUKKULAKAUPUNKI\nLähes kaikki matkaopaskirjat tituleeraavat San Gimignanoa nimellä ”Keskiajan Manhattan”. Nimi on kieltämättä osuva, sillä kukkulan laelle rakennetun kaupungin neljätoista tornia kohoavat kohti Toscanan sinistä taivasta. Keskiajalla näkymä oli vieläkin vaikuttavampi, koska torneja oli yli 70.\nTornimaisia kivijättiläisiä on muissakin Toscanan kaupungeissa. Ne ovat neliönmallisia, yhdestä päällekkäisistä huoneista muodostuvia kivitorneja. Julkisivussa on vähän ikkunoita, ja nekin ovat lähinnä ampuma-aukkoja. Puolustustarkoituksen lisäksi tornit olivat riitaisten sukujen vallan ja vaurauden symboleja. Mitä korkeampi torni, sitä mahtavampi suku.\nSan Gimignanon historia ulottuu kauas etruskien aikaan. Keskiajalla se sijaitsi tärkeän pyhiinvaellus- ja kauppareitin Via Francigenan varrella. Kaupungin vauraus päättyi 1300-luvun lopulla, kun rutto saapui kaupunkiin. Sen jälkeen San Gimignano eli hiljaiseloa. ”Ruususen uni” on kuitenkin koitunut kaupungin onneksi, sillä mikään ei ole muuttunut vuosisatojen aikana. Pääsy Unescon maailmanperintöluetteloon ja matkailun elpyminen on saanut San Gimignanonin jälleen kukoistamaan.\nTornikaupungin suosio on niin suuri, että lomakuukausien aikana kaupungissa vierailevien päiväturistien määrä on valtaisa. Ruuhkien välttämiseksi kannattaa tulla aikaisin aamulla. Iltapäivään mennessä vapaan parkkipaikan löytäminen on liki mahdotonta. Illaksi kaupunki hiljentyy tyystin.\nSan Gimignano on pieni kaupunki ja sen nähtävyydet ovat lähellä toisiaan. Vaikka itse kaupunki on jo sellaisenaan historiallinen museo, kannattaa vierailla Museo Civicossa. Sen 54 metriä korkea torni on avoinna yleisölle. Lähes jokainen käy myös ihailemassa Sant’Agostino -kirkon 1200-luvun upeita freskoja.\nOsoite: Piazza del Duomo 1.\n24. VOLTERRA – KUKKULAKAUPUNKI TUNNETAAN ALABASTERISTAAN\nVolterra kilpailee San Gimignanon kanssa Toscanan suosituimman kukkulakaupungin tittelistä. Eikä ihme, sillä se on vähintään yhtä viehättävä, monien mielestä jopa idyllisempi kuin San Gimignano. Aikaa kannattaa varata riittävästi, sillä 550 metrin korkeudessa sijaitseva Volterra on kukkulakaupungiksi suuri ja nähtävää on paljon. Kaupunki on suljettu autoliikenteeltä. Ainoa mahdollisuus on pysäköidä Volterran alle koverrettuun parkkiluolaan.\nEnsimmäiseksi voi ihailla kaikkiin ilmansuuntiin näkyvää maisemaa. Toscanalaista kukkulamaisemaa on silmin kantamattomiin. Siirryttäessä Piazza Martini della Libertàlta vanhankaupungin kujille, tulee heti selväksi, että Volterran suosituimmat matkamuistot tehdään alabasterista. Kaikkialla näkee alabasterikauppoja ja verstaita. Niissä voi seurata pehmeän kiven työstämistä. Jo etruskien aikakaudella alabasterilla oli tärkeä merkitys. Volterran tärkeimpiin nähtävyyksiin kuuluu Museo Etrusco Guarnacci, jonka etruskiaikainen esinekokoelma on vaikuttava. Monet esineet on löydetty lähistön haudoista.\nVolterran ydin on Piazza dei Priori. Sen laidalla on useita hyvin säilyneitä keskiaikaisia rakennuksia, kuten massiivinen kaupungintalo, Palazzo dei Priori ja piispantalo, Palazzo Vescovile. Jälkimmäisen suojassa taidemuseo Museo d’Arte Sacra. Korttelin päässä sijaitsee Volterran tuomiokirkko, Duomo ja kastekappeli. Rooman vallan ajasta kertoo kukkulan reunalle rakennettu hyvin säilynyt amfiteatteri, Teatro Romano. Lisää taidetta löytyy Volterran taidegalleriasta (Pinacoteca e Museo Civico).\nOsoite: Piazza dei Priori.\nOsoite: Via Don Minzoni 15, Palazzo Desideri Tangassi.\nOsoite: Via Roma 13. Palazzo Vescovile.\nOsoite: Via dei Sarti 1, Palazzo Minucci Solaini.\n25. COLLE DI VAL D’ELSA – ITALIAN KRISTALLIKESKUS\nColle di Val d’Elsan alakaupunki on teollisuusalueiden sävyttämää. Kaupungilla onkin vahva teollinen tausta. Lasinpuhalluksen perinteet ulottuvat aina keskiajalle saakka. Colle tunnetaan erityisesti kristallinvalmistuksestaan. Suurin osa Italian kristallista tuotetaan täällä. Tietysti Colle di Val d’Elsassa pitää olla myös kristallimuseo, Museo del Cristallo (Via dei Fossi).\nAutoliikenteeltä suljettu yläkaupunki Colle Alta on hieno. Nousu ylös kukkulan laelle vaatii pientä ponnistusta. Helpommalla pääsee, jos nousee ylös vuoren sisällä kulkevalla modernilla hissillä. Lähtöpaikka on huonosti merkitty. Se sijaitsee kukkulan itäpäässä heti kaupunginportin sisäpuolella.\nColle di Val d’Elsan yläkaupunki on säilynyt muuttumattomana vuosisatojen ajan. Vaikka se on yhtä tunnelmallinen kuin suosituimmatkin Toscanan kukkulakaupungit, näkyy sen kapeilla kujilla vähemmän turisteja. Matkamuistomyymälätkin ovat harvassa. Tunnelma on hiljainen, siestan aikana lähes uinuva. Pyykit kuivuvat ikkunoiden ulkopuolella. Yksinäinen koira saattaa jolkuttaa harjanteen päällä kulkevaa pääkatua Via de Castelloa pitkin. Yläkaupungissa eletään kuitenkin normaalia elämää, tosin hieman verkkaiseen tahtiin.\nColle Altasta löytyy tuomiokirkon, Duomon, lisäksi pari mielenkiintoista kohdetta. Arkeologisessa museossa (Museo Archeologico) on etruskien haudoista löydettyjä esineitä. Museo Civicon yhteydessä on Museo d’Arte Sacra. Museoissa on esillä muun muassa 1300-luvun freskoja, maalauksia ja keramiikkaa.\nOsoite: Via Francesco del Campana 43.\nARKEOLOGINEN MUSEO (Museo Archeologico)\nOsoite: Piazza Duomo 42, Palazzo Pretorio.\nMUSEO CIVICO / Museo d’Arte Sacra\nOsoite: Via del Castello 33, Palazzo dei Priori.\n26. MONTERIGGIONI – TOSCANAN TUNNELMALLISIN LINNOITUSKAUPUNKI\nMonteriggioni on kauneimmillaan ilta-auringossa. Colle di Val d’Elsan suunnasta tultaessa Monteriggionin keskiaikainen siluetti näkyy suoraan tielle. Viiniviljelysten ja oliivipuiden keskellä ja kukkulan laella sijaitseva kaupunki on ollut varmasti miellyttävä näky kulkijalle jo vuosisatoja sitten. Via Francigena, kauppiaiden ja pyhiinvaeltajien käyttämä reitti kulki Monteriggionin kautta.\nKeskiajalla Siena ja Firenze kävivät keskenään kovaa kilpailua vallasta. Monteriggioni sijaitsee näiden kahden riitapukarin välissä. Sienalaiset rakensivat kukkulakaupungin ympärille muurin. Ympärysmitaksi tuli yli puoli kilometriä. Muuriin sijoitettiin tasaisin välein 14 puolustustornia. Dante vertasi Jumalaisessa näytelmässään torneja jättiläisiksi, jotka seisovat vallihaudassa.\nMonteriggioni on suljettu autoliikenteeltä. Kaupunginportit ovat jopa niin ahtaat, että ei niistä auto juuri mahtuisikaan. Muurien sisäpuolella tunnelma on kiehtova. Aika on pysähtynyt satoja vuosia taaksepäin. Monteriggioni ei ole koolla pilattu. Se saattaakin olla Toscanan alueen pienin linnoituskaupunki. Elämä keskittyy keskusaukion ympärillä oleviin kahviloihin ja ravintoloihin.\nMonteriggionissa ei ole Santa Maria -kirkon ja turistitoimiston yhteydessä sijaitsevan pienen haarniskamuseon (3 €) lisäksi mitään suurta nähtävää. Mutta itse kaupunki on nähtävyys. Sen historiallinen tunnelma on ainutlaatuinen. Monteriggionia ja ympäröivää maaseutua voi ihailla myös kulkemalla puolustusmuurin päällä kaupungin ympäri (1,5 €). Torstai-aamuisin kaupungissa on markkinat.\nOsoite: Piazza Roma 23.\n27. SIENA – TOSCANAN PAKOLLISIA KOHTEITA\nSiena lienee lähes jokaisen Toscanassa matkailevan matkakohde. Syystäkin. Kaupungin hyvin säilynyt historiallinen keskusta on yltänyt Unescon maailmanperintöluetteloon. Vaikka Sienassa on tasokkaita museoita, tyytyy suurin osa tänne tulevista matkailijoista vain kiertelemään kaupungin kujilla ja aukioilla. Keskiaikainen ilmapiiri on hyvin aito. On helppoa siirtyä ajassa taaksepäin keskiajalle.\nJokainen Sienassa vieraileva päätyy ennemmin tai myöhemmin suurelle keskusaukiolle, Piazza del Campolle. Rinteeseen rakennettu simpukanmallinen aukio houkuttelee tuhansia turisteja kaikkina vuorokauden aikoina. Ihmiset istuvat kivetyksellä ja ihailevat eräästä Italian vaikuttavimmasta keskiaikaisesta näkymästä. Syrjäisen sijaintinsa ansioista Siena säästyi toisen maailmansodan pommituksiltakin.\nSienassa pitää varautua aina ruuhkiin. Campolla järjestettävän hevoskilpailun, Sienan Palion, aikana aukio on ääriään myöten täynnä toimintaa ja ihmisiä. Kyseessä on perinteinen kaksi kertaa vuodessa (2. heinäkuuta ja 16. elokuuta) järjestettävä Sienan kaupunginosien välinen kilpailu. Parhaimmat aitiopaikat ovat hyvin kalliita.\nSienan tärkein nähtävyys on katedraali, Duomo Santa Maria Assunta. Kaupungin korkeimmalle kohdalle rakennettu kirkko valkoisine ja vihreine raitoineen on vaikuttavan näköinen. Se muistuttaa Sienan loistonajasta. 1100-luvulla kaupunkiin rakennettiin useita merkittäviä rakennuksia. Sienan vauraus perustui kukoistavaan pankkitoimintaan ja villantuotantoon. Duomon vieressä on Katedraalimuseo (Museo dell’Opera del Duomo). Sen ylimmäisestä kerroksesta avautuu upea näköala kaupunkiin.\nOsoite: Piazza del Campo 56.\n28. ABBAZIA DI SAN GALGANO – KIVEEN SURVAISTU MIEKKA\nAbbazia di San Galgano on raunioitunut sistersiläisluostari. Syrjäisestä sijainnistaan huolimatta paikalle tulee runsaasti matkailijoita. Heitä kiinnostaa luostarin erikoinen historia ja Pyhä Galganukseen liittyvä legenda.\nLuostari sijaitsee yksin keskellä maaseutumaisemaa. Kookkaan goottilaisen rauniorakennuksen katto on romahtanut, mutta seinät ja sisätilojen pylväät ovat yhä pystyssä. Vaikutelma on erikoinen. Ei ihme, että tiloja käytetään kesällä oopperaesityksien ja häätilaisuuksien kulisseina. Raunioiden yhteydessä on turistitoimisto, jossa on hyvä valikoima Toscana-esitteitä ja postikortteja.\nSan Galganon luostari perustettiin 1200-luvulla Ranskasta tulleiden munkkien toimesta. Siitä tuli Italian toiseksi suurin sistersiläisluostari. Munkit elivät vaatimatonta elämää lampaita kasvattaen. Ajan myötä luostari kuitenkin vaurastui ja se tuli moneen kertaan ryöstetyksi. Lopulta vuonna 1652 toiminta lakkautettiin ja luostari jäi pitkiksi ajoiksi autioiksi.\nSan Galgano on rakennettu Pyhä Galganuksen kunniaksi. Hän eli yksin läheisellä kukkulalla erakkomajassaan 1100-luvulla. Galgano oli syntyjään aatelinen, nuori ritari, joka vietti iloista elämää. Hän hylkäsi maallisen elämän ja ryhtyi erakoksi. Legendan mukaan Galgano yritti katkaista miekkansa survaisemalla se kiveen. Miekka kuitenkin upposi kiven sisälle. Galganon mielestä se oli Jumalan antama merkki.\nLuostarin vieressä sijaitsevan kukkulan päällä on kappeli, joka on rakennettu Galganon erakkomajan paikalle. Sen sisätiloissa lasikuvun alla on Galganon kiveen uponnut miekka. Seinillä on pyhimykseksi julistetun Pyhä Galganon elämästä kertovia freskoja.\nOsoite: San Galgano.\n29. ASCIANO – PYSÄHDYSPAIKKA TAITEEN YSTÄVILLE\nAsciano oli keskiajalla tärkeä kauppapaikka, mutta nykyisin se sijaitsee hieman syrjässä tärkeimpien liikenneväylien ulkopuolella. Monien muiden toscanalaisten kukkulakaupunkien tavoin se on säilyttänyt hyvin historiallisen ilmapiirinsä. Jos on taiteesta kiinnostunut, matka Ascianoon voi olla antoisa. Joka tapauksessa se on oivallinen taukopaikka.\nAsciano oli keskiajalla useaan otteeseen sienalaisten ja firenzeläisten kiistankohteena. Vuonna 1260 Montapertin taistelun jälkeen se joutui lopullisesti Sienan hallintaan. 1300-luvun puolessa välissä Ascianoa ympäröivä puolustusmuuri saatiin valmiiksi. Se on suurimmaksi osaksi säilynyt tähän päivään asti.\nKukkulan laella sijaitsevassa Ascionossa on leppoisa tunnelma. Keskipäivällä siestan aikana kaupunki hiljentyy täydellisesti. Katukahviloissa riittää kuitenkin asiakkaita. Syrjäisen sijainnin ansiosta turistien määrä on vähäinen. Ascianon rakennusten julkisivut eivät ole yhtä hyvässä kunnossa kuin muissa matkailijoiden suosimissa kaupungeissa. Kaikkialta kuuluu kuitenkin vasaran pauke. Remonttia tehdään, mutta paljon on vielä tekemättä.\nPääkadun Corso Matteottin toisessa päässä on yli tuhat vuotta vanha romaaninen Basilica di Sant’Agata. Sen vieressä on Museo d’Arte Sacra, toinen Ascianon taidemuseoista. Esillä on Sienan koulukunnan teoksia. Arkeologisessa museossa on näytillä esineitä läheltä löydetyistä etruskien haudoista. Museo Amos Cassioli esittelee paikallisten taiteilijoiden maalauksia.\nOsoite: Via delle Fonti.\n30. ABAZZIA DI MONTE OLIVETO MAGGIORE – AUVOISTA LUOSTARIELÄMÄÄ\nMonte Oliveto Maggioren luostari sijaitsee syrjässä. Se oli myös alueelle tulleiden ensimmäisten erakkomunkkien tarkoitus. Luostaria ympäröivä maasto poikkeaa Toscanan loivasti kumpuilevasta maisemasta. Täällä, Creten alueella, savinen maaperä muodostaa vaaleansävyisiä jyrkkärinteisiä kukkuloita ja niiden juurille kasaantuneita kivivyörymiä.\nAatelismies Bernardo Tolomei valitsi tämän syrjäisen paikan parin ystävänsä kanssa vuonna 1313. Heidän tarkoituksenaan oli jättää taakse vauras maallinen elämä ja siirtyä erakkomunkiksi Creten syrjäseudulle. Muutamaa vuotta myöhemmin heidät hyväksyttiin benediktiiniläismunkeiksi. Suuren punatiilisen luostarikompleksin rakentaminen aloitettiin 1300-luvun lopulla. Työt saatiin valmiiksi vuonna 1526.\nVuosien myötä Monte Oliveto Maggioren luostari rikastui. Varaus näkyy taideteoksissa, joilla koristeltiin vaaleanpunainen barokkityylinen luostarikirkko sekä sen vieressä sijaitseva niin sanottu ristikäytävä. Jälkimmäisen seinällä on arvokkaita Pyhää Benedictusta esittäviä 1500-luvun freskoja. Työt tilattiin freskomaalausten mestareilta. Luca Signorelli aloitti ja Giovanni Sodoma maalasi loput. Maalauksia on yhteensä yli 30.\nRistikäytävä on avoinna yleisölle. Osa luostarin tiloista on suljettu, koska täällä asuu yhä munkkeja. Heidän valmistamaa viiniä, oliiviöljyä tai hunajaa voi ostaa luostarin kaupasta.\nSijainti: Noin yhdeksän kilometriä Buonconventosta, tie numero S451. Ascianosta on matkaa kahdeksan kilometriä.\n31. MONTALCINO – TUNNETAAN ARVOSTETUISTA PUNAVIINEISTÄÄN\nToscanassa on useita toinen toistaan kauneimpia kukkulakaupunkeja. Vaikka on nähnyt jo useita, seuraavat vaikuttavat aina yhtä kiinnostavilta. Montalcinokaan ei tuota pettymystä. Pelkästään sen huikea sijainti korkean kukkulan päällä suorastaan pakottaa tutustumaan kaupunkiin tarkemmin. Paras ajankohta on auringon laskiessa tai noustessa. Toscanan värit ovat silloin kauneimmillaan. Auto jätetään muurien ulkopuolelle.\nSeudun muiden kaupunkien tavoin myös Montalcino oli vuosien ajan sienalaisten ja firenzeläisten riidanaihe. Vuonna 1260 Montapertin taistelun jälkeen kaupunki liitettiin Sienan vaikutuspiiriin. Valtansa turvaamiseksi sienalaiset rakensivat Montalcinon ympärille vahvat puolustusmuurit. Myöhemmin, 1500-luvulla, kaupunki siirtyi Firenzen Medicien haltuun.\nMontalcinon tutustumiseen kannattaa varata aikaa, sillä se ei ole Toscanan pienimpiä kukkulakaupunkeja. Kaupungissa riittää sokkeloisia kujia, portaita ja viinipuoteja (enoteca). Seutu onkin tunnettu laadukkaista Brunello– ja Baroloa -punaviineistään. Turisteja on paljon, sillä Montalcinosta on tullut eräs Toscanan suosituimmista kohteista.\nKaupunkikuvaa hallitsee sen korkeimmalla paikalla sijaitseva linnoitus, Fortezza. Se on avoinna yleisölle. Ylhäältä tornista avautuu ehkä Toscanan komein maisema. Hyvällä säällä näkee kymmenien kilometrin päähän.\nOsoite: Costa del Municipio 8.\n32. ABBAZIA DI SANT’ANTIMO – AISTITTAVISSA HARRAS TUNNELMA\nToscanan luostareiden tavoin Sant’Antimon sijainti on hieman syrjäinen. Keskiajalla se sijaitsi pyhiinvaeltajien ja kauppiaiden käyttämän vilkkaan reitin varrella. Nykyään luostarissa vierailevat matkailijat tulevat tänne rauhoittavan tunnelman takia. Lyhyt pikavisiitti ei tee oikeutta Sant’Antimolle.\nLuostarin perustaja oli todennäköisesti Ranskan kuningas ja Rooman keisari Kaarle Suuri 800-luvulla. Uskotaan, että hän halusi kiittää Jumalaa sotilaittensa varjeltumiselta vakavalta sairaudelta. Sant’Antimo sijaitsee avonaisella paikalla laakson pohjalla metsäisten kukkuloiden ympäröimänä. Perille johtava tie laskeutuu jyrkästi alas laaksoon. Parkkipaikka löytyy luostarin pysäköintialueelta.\nSant’Antimon ulkonäössä on sekoitus ranskalaista ja italialaista romaanista arkkitehtuuria. Edellistä edustaa kolmilaivainen basilika kuorikäytävineen ja kappelikehineen. Erillinen kellotorni on tyypillistä italialaiselle kirkkoarkkitehtuurille. Luostarikirkon sisätilat ovat melko pelkistetyt. Keskilaivan korkeus ja pilarit tekevät vaikutuksen. Auringonsäteiden siivilöityessä päätyikkunasta alttarille syntyy harras ja mystinen vaikutelma.\nSant’Antimon luostari on yhä toiminnassa. Se on ranskalaisten augustinolaismunkkien omistuksessa. He pitävät useita messuja päivän aikana. Messuaikataulu löytyy kirkon ilmoitustaululta tai luostarin internet-sivuilta. Luostarin vieressä on viehättävä Castelnuovo dell’Abaten kukkulakaupunki. Kannattaa varata aikaan myös tämän uinuvan pikkukaupungin tutustumiseen.\nOsoite: Castelnuovo dell’Abate.\n33. SAN QUIRICO D’ORCIA – PYHIINVAELTAJIEN TAUKOPAIKKA\nSan Quirico d’Orcian puolustusmuurien sisälle rakennettu kaupunki syntyi tärkeän kauppareitin Via Francigenan varrelle. Tätä tietä pitkin ovat kulkeneet vuosisatojen ajan lukuisat pyhiinvaeltajat kohti Roomaa apostoli Paavalin pyhille paikoille. Yhä vieläkin tiellä kulkee yksittäisiä ihmisiä reppu selässä ja vaellussauva kädessään kohti Italian pääkaupunkia. San Quirico d’Orcia tarjosi jo keskiajalla yösijan ja ruokaa väsyneille vaeltajille.\nYmpäröivä maasto on tyypillistä toscanalaista maalaismaisemaa parhaimmillaan. Kumpuilevia peltoja, unikoita, auringonkukkia, sypressirivejä ja vanhoja maataloja. Maisema ei ole juurikaan muuttunut vuosisatojen aikana. Ei ole myöskään San Quirico d’Orcian kaupunki muuttunut niistä ajoista, kun firenzeläiset ja sienalaiset kiistelivät alueen omistuksesta. Ja siitä on sentään kulunut jo satoja vuosia.\nSan Quirico d’Orcian tärkein nähtävyys on 1100-luvulla rakennettu romaaninen kirkko nimeltä Collegiata di Santa Maria Assunta. Kirkko on pyhitetty Pyhä Quiricukselle. Hän oli 200-luvulla Rooman vallan aikana marttyyrikuoleman kärsinyt kristitty lapsi. Pyhimys on kuvattu kirkon alttaritaulussa.\nKylän reunalla on Horti Leoni -niminen hiljainen puisto, joka perustettiin aikoinaan pyhiinvaeltajille levähdyspaikaksi. Val d’Orcian alue on kuulunut Unescon maailmanperintöluetteloon vuodesta 2004.\nOsoite: Via Dante Alighieri 33.\n34. BAGNO VIGNONI – KYLPYLÄPERINTEET ULOTTUVAT ETRUSKIEN AJALLE\nToscanan kukkulakaupungit muistuttavat toinen toisiaan. Bagno Vignoni tekee piristävän poikkeuksen, sillä se on perinteikäs kylpyläkaupunki. Toscanan alueella on 40 muutakin kylpylää, mutta Bagno Vignonin maalauksellisessa miljöössä on jotain erityistä. Keskellä pientä kylää on iso kivimuurilla reunustettu termaalivesiallas. Sen ympärillä vanhat keskiaikaiset kivirakennukset muodostavat erikoiset kulissit. Tyynellä säällä rakennusten julkisivut heijastuvat altaan vedenpinnasta. Syntyy vaikutelma kuin koko kylä olisi veden vallassa.\nBagno Vignonin rikkipitoinen vesi on 52-asteista. Se pulppuaa maanpintaan yli kilometrin syvyydestä. Veden parantava vaikutus tunnettiin jo etruskien aikana. Roomalaiset kehittivät kylpylätoiminnan huippuunsa. Valtakunnan asukkaat, etenkin eläkepäiviä viettävät legioonalaiset, saattoivat kylpeä, hoitaa terveyttään ja kuntoaan sekä viettää vapaa-aikaansa kylpylöissä.\nBagno Vignoni kylpylä oli keskiajalla aatelisten ja kuninkaallisten ahkerassa käytössä. Muun muassa Lorenzo de’Medici kävi hoitamassa täällä kihtiään. Myös Via Francigenaan kulkevat pyhiinvaeltajat saattoivat liottaa väsyneitä jalkojaan Bagno Vignonin luonnonkylpylän lämpöisessä vedessä.\nBagno Vignoni houkuttelee paljon matkailijoita. Rikkipitoisessa altaassa ei saa enää kylpeä, mutta vieressä sijaitsevan hotellin altaissa voi pulahtaa veteen maksua vastaan. Parkkipaikan lähellä on puroja, joissa voi helliä jalkojaan ilmaiseksi. Samalla voi ihailla Toscanan komeita maisemia.\n35. PIENZA – PAAVI PIUS II:N OMA RENESSANSSIKAUPUNKI\nToscanan kaakkoisnurkka Val d’Orcian alue valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2004. Yksi seudun kaupungeista, Pienza, ylsi samalle listalle jo vuonna 1996. Se sijaitsee muiden lähellä olevien kaupunkien Montepulcianon, Montalcinon ja San Quirico d’Orcian tavoin kukkulanlaella. Pienzan syntyhistoria poikkeaa kuitenkin edellä mainituista.\nPienzan paikalla oli aikoinaan pieni Corsignanon kylä. Vuonna 1405 täällä syntyi Enea Silvio Piccolominia. Hän oli menestyvä mies edeten Sienan arkkipiispan viran kautta aina paaviksi (Pius II). Oman maineensa kasvattamiseksi hän antoi firenzeläiselle arkkitehdille Bernado Rosselinolle tehtäväksi suunnitella Corsignanon paikalle upean renessanssikaupungin. Kylän nimikin vaihdettiin: Pienza = Piuksen kaupunki.\nPaavi Pius II ehti kuitenkin kuolla ennen kuin hänen ihannekaupunkinsa valmistui. Siihen mennessä vain osa suunnitelluista rakennuksista oli saatu valmiiksi. Arkkitehti Rosselino ideoi kaupungin ytimeksi Piazza Pio II -nimisen aukion. Sen laidalle nousi renessanssityylinen tuomiokirkko, Catterale Santa Maria Assunta ja Palazzo Piccolomini, jossa Piccolomini-suvun perilliset asuivat aina 1960-luvun lopulle asti. Palatsin sisätiloihin ja asekokoelmiin voit tutustua oppaan avulla.\nPiazza Pio II -aukion laidalla on myös Museo Diocesano, jossa on esillä renessanssiajan taidetta ja esineitä. Kaupungin pääkatu on Corso Rossellino on nimetty arkkitehdin mukaan.\nMonien muiden toscanalaisten kaupunkien tavoin myös Pienzan kuvauksellisia maisemia on käytetty elokuvissa. Vuonna 1996 valmistunut, useita Oscar-palkintoja kahminut Englantilainen potilas, filmattiin Pienzassa.\nOsoite: Corso Rosselino 61.\nOsoite: Piazza Pio II.\n36. MONTEPULCIANO – TOSCANAN KORKEIMMAN KUKKULAN LAELLA\nToscanasta kertovat matkaoppaat kehuvat kilpaa Montepulcianon kauneutta. Montepulcianolaisten mielestä heidän kotikaupunkinsa on Toscanan upein. Väitteille löytyy vinha perä, ainakin sen sijainti seudun korkeimman kukkulanlaella on vaikuttava. Tulivuoriperäisestä tuffikivestä muodostuneen kukkulan korkeus on 605 metriä. Näkymät ylhäältä Toscanan maaseudulle on tietysti parhaat mahdolliset.\nMontepulcianon keskiaikaisten muurien sisällä tunnelma on ainutlaatuinen. Autoliikennekin on kielletty. Kapean harjanteen päällä kulkeva pääkatu johtaa kohti Piazza Grandea ja aukion 1500-luvun tuomiokirkkoa. Kapeat sivukadut laskeutuvat jyrkästi alas. Museo Civicossa on esillä muun muassa etruskien haudoista löydettyä esineitä ja keskiaikaista taidetta. Montepulciano tunnetaan myös laadukkaasta Vino Nobile -punaviinistään (www.stradavinonobile.it).\nMuiden seudun kaupunkien tavoin Montepulciano oli pitkään sienalaisten ja firenzeläisten riidan kohteena. Nykypäivään säilynyt 1500- ja 1600 -lukujen arkkitehtuuri on lähinnä firenzeläisten suunnittelijoiden aikaansaannosta. Vauraat aatelissuvut kunnostivat keskiaikaisia rakennuksiaan uudemman arkkitehtuurin mukaisesti. Montepulcianossa onkin runsaasti renessanssi- ja barokkiaikakauden luomuksia.\nKaupungin lounaispuolella sijaitsee San Biagon renessanssityylinen pyhiinvaelluskirkko. Perille löytää kulkemalla alas mäkeä sypressikujaa pitkin. Kullankeltaisesta travertiinista rakennettu kirkko on kunnostuksen jälkeen hyvässä kunnossa. Kannattaa kurkata kirkon kupolin kannattamaan sisätiloihin.\nOsoite: Piazza Don Minzoni 1.\nOsoite: Palazzo Neri Orselli.\n37. MUGELLO – TARJOAA LUONNONRAUHAA\nMoottoriurheilun ystäville sana Mugello tuo mieleen Firenzen lähellä sijaitsevan moottoriradan Autodromo Internazionale di Mugellon. Radalla ajettavat kilpailut ovat MotoGB, DTM ja Formula 3. Mugellon rata tunnetaan myös Ferrarin, F1-tallin testiratana.\nMaantieteellisesti Mugello on Firenzestä itään ja pohjoiseen sijaitseva kaunis luonnonalue. Firenzeläiset viettävät siellä mielellään vapaa-aikaansa. Useimmat saapuvat alueelle ajamalla laakson pohjalla kulkevaa ja jokea seuraavaa kaunista maisematietä (R65) pitkin. Viikonloppuisin pyöräilijät täyttävät Mugellon kumpuilevat pikkutiet.\nMetsäisyytensä ansiosta Mugello poikkeaa tyypillisestä toscanalaisesta maalaismaisemasta. Kukkuloiden hedelmällisillä alarinteillä on runsaasti oliivipuu- ja viinitarhoja. Korkeammalla kasvaa tiheää lehtimetsää, kuten tammimetsiä. Mugello onkin kauneimmillaan syksyllä, kun kukkuloiden rinteet hehkuvat ruskan eri värisävyissä. Parco Demidoff (Via Fiorentina 6, Pratolino) on silloin suosittu käyntikohde.\nLuontonsa ohella Mugellon suosio perustuu idyllisiin pikkukyliin ja keskiaikaisiin linnoituksiin. Vuosisatoja sitten monet Firenzen ylimystösuvut rakensivat Mugellon luonnonrauhaan palatsimaisia kesähuviloitaan.\nMyös erakkoelämää etsineet veljeskunnat hakeutuivat Mugellon syrjäisille seuduille. Nyt muun muassa Vallombrosan ja Camaldonin luostarit ovat suosittuja matkailukohteita. Borgo San Lorenzo on Mugellon alueen suurin kaupunki.\n38. STIA – MUGELLON MAISEMAT IDYLLISIMMILLÄÄN\nMatka kaunista maisematietä pitkin Arno-joen laaksossa sijaitsevaan Stiaan on elämys jo sellaisenaan. Mynämäki on löytänyt näinkin kaukaa itselleen ystävyyskaupungin. Stia poikkeaa melkoisesti varsinaissuomalaisesta maalaismaisemasta.\nViehättävä vanhakaupunki on melko pieni. Elämä keskittyy pääaukion Piazza Tanuzzin ympärille. Aukion laidassa on romaaninen Santa Maria Assuntan kirkko, hotelli, ravintola, pari kahvilaa ja eräs Italian pienimmistä turistitoimistoista. Stian yleisilme on rosoinen, ajanpatinan muokkaama. Siestan aikana kaupunki hiljentyy tyystin.\nStiasta kannattaa ajaa kaunista tietä pitkin pari kilometriä ylös Porcianon kylään. Loppumatka kävellään. Ylhäältä avautuu upea näkymä alas Stian punaisten kattojen kaupunkiin. Hyvällä säällä näkee kilometrien päähän Mugellon maisemiin. Porciano on siisti, kukkaistutusten koristama Italian pienempiä kukkulakaupunkeja. Rakennukset ovat hyvässä kunnossa. Ulkona kuivuvat pyykit kertovat, että suljettujen ikkunaluukkujen takana eletään tavallista italialaista arkea. Porcianosta löytyy kunnostettu keskiaikainen linnoitustorni (avoinna kesällä su 10-12, 16-19). Vaikka kylä on pieni, löytyy täältäkin kirkko (Pyhä Lorenzon kirkko).\n39. POPPI – LINNAN YMPÄRILLE SYNTYNYT KUKKULAKAUPUNKI\nStian suunnasta tultaessa seuraava hyvä pysähdyspaikka on 6000 asukkaan Poppi. Sen uudempi kaupunginosa jää maantien ja rautatien varteen. Vanhakaupunki sijaitsee hieman syrjässä kukkulan päällä. Sen maamerkki linna näkyy kauas. Perille johtava tie nousee jyrkästi ylös. Yhtäkkiä vanhankaupungin talot nousevat eteen kuin pystysuora seinä.\nV-kirjaimen mallinen Poppi noudattaa kukkulan muotoja. V-kirjaimen yhdessä sakarassa sijaitsee keskiaikainen linna, Castello di Poppi. Toisen sakaran halki kulkee pääkatu Via Cavour. Sen molemmissa päissä on hyvin säilyneet kaupunginportit. Kapeat kujat, patinoituneet rakennukset ja kahvilat tekevät Popista mukavan pysähdyspaikan.\nKannattaa kiivetä Poppin korkeimmalle paikalle linnan alueelle. Yleisölle avoinna oleva Castello di Poppi on eräs Toscanan maaseudun komeimpia linnoja. Linnan luona on viihtyisä kahvila. Sen pöydistä avautuu upea näkymä ympäröivälle maaseudulle. Linnan alue, kuten koko kaupunki on hyvin hoidettu. Kaikkialla on siistiä ja kukkaistutuksia on runsaasti.\nPoppin lähellä on eläintarha Zoo Fauna Europa, jossa voi nähdä alueen uhanalaisia eläimiä, kuten karhuja ja ilveksiä.\n40. CAMOLDOLI – HILJAISUUDEN TYYSSIJA\nKeskiajalla syntyi luostariyhteisöjä, joiden jäsenet, erakkomunkit, halusivat jättää taakseen kaupungin maallisen elämän. Monet heistä tuli varakkaista suvuista. Erakkomunkit vetäytyvät yksinäisyyteen syrjäisille seuduille viettämään askeettista elämää. Toscanan Apenniinien vuoristossa Casentinin seudulla sijaitseva Camoldoli on eräs tällä tavoin syntyneistä Italian luostareista.\nPoppista Camoldoliin lähtevä kiemurteleva maisematie on erittäin kaunis. Aluksi metsäkään ei peitä näköaloja. Lopulta tie kulkee puiden siimeksessä satumetsää muistuttavan kansallispuiston alueella. Seutu on säilynyt lähes sellaisenaan nykypäivään saakka.\nCamoldolin luostarin perusti Pyhä Romualdo vuonna 1024. Hän saapui tänne muutaman ystävänsä kanssa elääkseen yksinkertaista elämää tiukkojen sääntöjen mukaan. He asuivat vaatimattomassa erakkoluostarissa, eremitaasissa (eramo). Myöhemmin, kun veljeskunta sai paavin hyväksynnän, luostari houkutteli lisää väkeä. Enimmillään munkkeja oli sata. Vieläkin heitä on jäljellä nelisenkymmentä.\nCamoldolin luostari on rauhan tyyssija. Mikäli ei paikalle tule samanaikaisesti isoa turistilaumaa, on alueella hiiren hiljaista. Munkkien asuttama alue on suljettu ulkopuolisilta, mutta muihin tiloihin voi vapaasti tutustua. Nähtävänä on muun muassa ennallistettu munkin vanha asunto. Sisutus on pikkukeittiöineen yksinkertainen. Valokuvanäyttely kertoo havainnollisesti luostarin toiminnasta.\nLuostarin yhteydessä on myös kuuluisa vanhantyylinen apteekki. Munkit tutkivat erilaisten lääkekasvien vaikutuksia sairauksien hoidossa. Yleisölle avoinna oleva vanha pyhiinvaeltajien sairaalakin on yhä jäljellä.\n41. LA VERNA – FRANSISKUS ASSISILAINEN HOUKUTTELEE PYHIINVAELTAJIA\nSyrjäiseen Casentinin seudulla sijaitsevaan La Vernan luostariin johtava maisematie kulkee aluksi metsän keskellä, mutta loppumatkasta reitti on Toscanan maisemien yläpuolella. Näkymät ovat komeat. Perille kuljetaan kävellen opasteita seuraamalla. La Vernan syrjäisestä sijainnistaan huolimatta paikalla on yleensä runsaasti italialaisia. Heistä suurin osa on pyhiinvaeltajia. Vaikka ei olisi uskovainen, on luostarin tunnelma erityinen. Jo sen sijainti jyrkän kalliorinteen yläpuolella on näkemisenarvoinen.\nPyhiinvaeltajien vierailun syynä on Fransiskus Assisilainen, jonka elämä liittyy La Vernan luostarin historiaan. Oikealta nimeltään Giovanni Francesco di Bernardone oli rikkaan kauppiaan poika Assisin pikkukaupungista. Hän vietti nuoruudessaan ylellistä elämää, kunnes koki sisäisen kutsumuksen palvella Jumalaa. Hän jätti taakseen maallisen elämän sekä ryhtyi saarnaajaksi että köyhien auttajaksi.\nFransiskus Assisilainen vetäytyi kesäisin paastoamaan La Vernan rauhaan. Hieman ennen kuolemaansa vuonna 1224 hän koki täällä näyn ja sai ruumiiseensa ristiinnaulitun Jeesuksen haavoja, stigmoja. Luostarin kaarikäytävän seiniin on kuvattu kohtauksia Fransiskus Assisilaisen elämästä, muun muassa hänen kokemansa stigmatisaatio.\nPyhä Fransiskukselle myös eläimet olivat tärkeitä. Hän on katolisen kirkon kaikkien eläinten ja ympäristösuojelun suojelupyhimys. Fransiskus Assisilaisen muistopäivä, 4. lokakuuta, on myös kansainvälinen eläinten päivä. Silloin La Vernassa on todellinen yleisöryntäys.\n42. CAPRESE MICHELANGELO – KUULUISAN KUVANVEISTÄJÄN KOTIKYLÄ\nCaprese Michelangelon pieni kylä ei olisi tunnettu ilman kylän nimen jälkimmäistä osaa. Se viittaa kaikkien aikojen merkittävimpään kuvataiteilijaan Michelangelo Buonarrotiin. Suuri nero, taidemaalari ja kuvanveistäjä syntyi tässä kylässä vuonna 1475.\nKukkulan päällä sijaitseva Capresen vanhakaupunki on niin pieni, että auto on jätettävä parkkiin muualle. Kylän korkeimmalla paikalla sijaitsee Michelangelon synnyinkoti. Siitä on tehty taiteilijan elämästä kiinnostuneille mielenkiintoinen museo. Michelangelon uraa havainnollistetaan valokuvien ja hänen töistään tehtyjen jäljennösten avulla.\nMichelangelon isä oli vaikutusvaltainen virkamies, podestàna, Capresen pormestari ja poliisipäällikkö. Kotimuseona toimiva rakennus oli hänen virka-asuntonsa. Isä toivoi myös pojastaan virkamiestä, mutta Michelangelo halusi kuvanveistäjäksi. Tulevan suurtaiteilijan kyvyt huomattiin jo lapsena. Michelangelo pääsi lahjakkuutensa ansioista Firenzen Lorenzo de’ Medicin suosioon. Taiteilija asui suuren osan elämästään Firenzessä, kunnes muutti Roomaan.\nMichelangelon tunnetuimpia töitä ovat Daavid-patsas Firenzessä, Sikstuksen kappelin freskot ja Pietà-veistos Vatikaanissa. Myös Pietarinkirkon kupoli on hänen suunnittelemansa. Vuonna 1564 88-vuotiaana kuollut Michelangelo Buonarroti on haudattu Firenzen Santa Crosen kirkkoon.\nOsoite: Caprese Michelangelo.\n43. SANSEPOLCRO – TAITEILIJA PIERO DELLA FRANCESCAN KOTIKAUPUNKI\nTarinan mukaan Sansepolcron ovat perustaneet kaksi pyhiinvaeltajaa, jotka palasivat Pyhältä maalta 900-luvulla. He toivat mukanaan pyhäinjäännöksiä, muun muassa multaa Jeesuksen haudalta. Jäännöksiä varten perustettiin rukoushuone. Myöhemmin, vuonna 1024, paikalle rakennettiin luostari.\nMedicien aikakaudella Sansepolcroon pystytettiin muurit ja komea linna bastioneineen. Muurit sekä suorakaiteenmallinen asemakaava ovat säilyneet meidän päiviimme saakka. Muurien ulkopuolelle levittäytyy vilkas teollisuuskaupunki. Sansepolcro tunnetaan suurista pastatehtaistaan. Tärkein syy vierailuun on kuitenkin kaupungin oma poika, Piero della Francesca, renessanssiajan suuri taiteilija.\nSansepolcron muurien sisäpuolella kaikki kadut ovat viivasuoria. Vanhankaupungin ytimessä sijaitsee Piazza Torre di Berta. Muutaman askeleen päässä aukiolta sijaitsevasta turistitoimistosta (Via Matteotti) saa historialliseen tyyliin piirretyn kartan. Sen avulla voi suunnistaa kohteelta toiselle.\nSansepolcron ykkösnähtävyys on 1300-luvun Palazzo Comunalen tiloihin sijoitettu Museo Civico. Sen kokoelmiin kuuluun kaksi arvokasta Piero della Francescan maalausta, Madonna della Misercordia ja Ylösnousemus. Jälkimmäisessä teoksessa lihaksikas Kristus nousee haudastaan. Sansepolcron matkamuistomyymälöistä löytyy lukuisia Francescan maalauksista tehtyjä postikortteja ja julisteita.\nOsoite: Via Matteotti 8.\nOsoite: Via Aggiunti 65.\n44. ANGHIARI – LEONARDO DA VINCI IKUISTI KUULUISAN TAISTELUN\nSyrjäinen Anghiarin kukkulakaupunki tunnetaan ehkä parhaiten milanolaisten ja firenzeläisten ylimyssukujen 1400-luvulla käydystä taistelusta. Vielä tunnetumpi Anghiarin liittyvä historiallinen seikka lienee Leonardo da Vincin kyseistä taistelusta tekemä fresko. Leonardon aikalaiset pitivät sitä hänen suurimpana mestariteoksenaan. Mielenkiintoa lisää se, että mestariteos on ollut kadoksissa jo vuosisatojen ajan. Todennäköisesti se saattaa olla Firenzen kaupungintalon Palazzo Vecchion seinässä, tosin jälkeenpäin rakennetun seinän takana.\nVaikka Leonardo da Vincin alkuperäistä teosta ei voikaan enää nähdä, kannattaa tutustua Anghiarin hyvin säilyneeseen historialliseen tunnelmaan. Jo pelkästään ylhäältä avautuvat maisemat ympäröivälle Toscanan maaseudulle ovat näkemisenarvoiset. Eri värisävyin pilkottamassa maalaismaisemassa viljellään vehnää, tupakkaa ja auringonkukkia. Toscanan Apenniinien vuoristo siintää taustalla.\n1000-luvulla perustettu Anghiari kasvoi munkkien perustaman luostarin ympärille. 1100-luvulla aloitettiin kaupunginmuurin rakentaminen. Kolme porttia Sant Angelo, San Martino ja Fiorentina, ovat säilyneet nykypäivään saakka. 1300-luvulla rikas Tarlatin aatelissuku koristi kaupunkia muun muassa suihkulähteillä. Parasta Anghiarissa onkin nauttiminen hyvin säilyneestä tunnelmasta. Se onnistuu kävelemällä vanhoja jyrkkiä katuja ja kapeita kujia.\nOsoite: Corso Matteotti 103.\n45. AREZZO – TUNNETAAN FRANCESCAN FRESKOISTA\nArezzoa on iso kaupunki. Sen ympärille levittäytyy laaja ja vilkas teollisuusalue. Arezzon teollisuusperinteet ulottuvat vuosisatoja taaksepäin. 600-luvulla Arno-joen yläpuolelle etruskien perustama kaupunki tunnettiin metallipajoistaan. Rooman vallan aikana täällä valmistettiin haarniskoja ja taisteluvälineitä armeijalle.\nMyöhemmin Arezzo tuli tunnetuksi korkealuokkaisista keramiikka-astioistaan. Punaiset lasitetut arezzolaiset astiat olivat arvostettuja eri puolilla Eurooppaa. Nykyään kaupungin käsityöperinnettä edustavat taidokkaat kultasepät ja korujen valmistajat.\nArezzon laajaa vanhaakaupunkia ympäröi hyvin säilynyt kaupunginmuuri. Sen sisäpuolella riittää nähtävää, joten Arezzon tutustumiseen kannattaa varata riittävästi aikaa. Matkailijoita on runsaasti. Suurin ryntäys on elokuun viimeisenä ja syyskuun ensimmäisenä sunnuntaina. Silloin kaupungin pääaukiolla Piazza Grandella järjestetään keskiaikainen ritarien turnaustapahtuma Giostra del Saracino. Arezzossa pidetään kuukauden ensimmäisenä viikonloppuna suuret antiikkimarkkinat.\nArezzon päänähtävyys on San Francescon kirkossa esillä oleva Piero della Francescan 1400-luvun freskomaalaus (Kristuksen ristin legenda). Kunnostettuja freskoja pääsee katsomaan vain 25 ihmistä kerrallaan. Arezzo tunnetaan myös monista täällä syntyneistä kuuluisuuksista (humanisti Francesco Petrarca, taidemaalari Giorgio Vasari ja nuottikirjoituksenkeksijä Guido Arezzolainen).\nOsoite: Via Ricasoli, San Sebastiano.\n46. MONTE SAN SAVINO – AITO TOSCANALAINEN PIKKUKAUPUNKI\nLähellä Arezzoa sijaitseva Monte San Savino ei ehkä ole Toscanan kauneimpia kaupunkeja. Toisaalta turistien vähäisen määrän ansiosta se tarjoaa aitoa italialaisen pikkukaupungin tunnelmaa. Kaupungin yleisilme on hieman nuhjuinen. Seinärappaukset ovat paikoitellen rapisseet ja osa ikkunaluukuistakin repsottaa. Vaikka autolla saa ajaa vanhankaupungin sisäpuolelle, on tunnelma varsin unelias.\nRosoisesta yleisilmeestä huolimatta Monte San Savianossa on komeita rakennuksia. Ympäröivä maaseutu on hedelmällistä, ja jo keskiajalla kaupunki vaurastui maataloustuotteilla, kuten oliiveilla ja hedelmillä. Kaupungin rikkaat rakennuttivat itselleen tyylikkäitä palatseja. Kaupungin oma arkkitehti Andrea Contucci (Sansovino) suunnitteli useita San Savinon rakennuksista. Muun muassa pääkadun Via Roman varrella sijaitseva klassisin pylväin koristeltu Loggia dei Mercanti on Contuccin suunnittelema. Arkkitehdin oma kotitalo on hänen suunnittelemansa aukion Piazza di Monten laidalla.\nMonte San Savino tunnetaan paikallisesta majolikasta. Pienessä keramiikkamuseossa (Museo di Ceramica) on esillä San Savinossa valmistettuja keramiikkaesineitä.\n47. CORTONA – TOSCANAN KORKEIMMALLA SIJAITSEVA KAUPUNKI\nToscanan kukkulakaupungit kilpailevat matkailijoiden suosiosta. Cortona voi mainostaa itseään korkeimmalla sijaitsevana kaupunkina. Ja sen kyllä huomaa, kun lähestyy kaupunkia. Tie kiemurtelee pitkään ylös Monte Egidio -vuoren rinteille. Parkkipaikoista on pulaa. Auton saattaa joutua jättämään kauaksikin muurien suojaamasta vanhastakaupungista.\nCortonaan tutustumisen voi aloittaa kaupungin turistitoimistosta, josta saa hienon kartan. Suurin osa matkailijoista kulkee pääkatua Via Nazionalea pitkin. Jos haluaa lähteä seikkailemaan jyrkille sivukaduille, pitää pohkeista löytyä ruutia. Kaupungin korkeimmalla paikalla sijaitsevan Medicien 1500-luvulla rakennuttaman linnan raunioiden luota avautuu huikea näkymä. Onneksi maisemia voi ihailla hieman alempaankin. Kauneimmillaan Toscanan maaseudun värit ja Cortonan tummanruskeasta hiekkakivestä valmistetut rakennukset ovat auringon laskiessa.\nCortonan ykkösnähtävyys on Piazza del Duomolla sijaitseva Museo Diocesano. Sen ylpeyden aiheena on kahden kuuluisan taiteilijan firenzeläisen Fra Angelicon (Marian ilmestys ja Neitsyt Maria ja lapsi pyhimysten kanssa) ja cortonalaisen Luca Signorellin maalaukset. Etruskimuseossa (Museo dell’Accademia Etrusca) on esillä etruskiaikaisia esineitä, muun muassa uurnia ja vaaseja. Cortonan ympäristössä on useita etruskihautoja, kuten tienvarren monet kyltit opastavat.\nOsoite: Via Nazionale 42.\nOsoite: Piazza del Duomo.\nETRUSKIMUSEO (Museo dell’Accademia Etrusca)\nOsoite: Palazzo Casali.\n48 . CHIUSI – ETRUSKIKULTTUURIN SYDÄNMAILLA\nChiusi ei ole Toscanan kauneimpia kaupunkeja, mutta siellä kannattaa vierailla tasokkaan Etruskimuseon (Museo Nazionale Etrusco) vuoksi. Kreikkalaista palatsia muistuttavassa rakennuksessa on hienosti toteutettu museo, joka havainnollisesti kertoo etruskien elämästä. Mielenkiintoisimpia esineitä ovat hyvin säilyneet hautausmenoihin liittyvät uurna-astiat. Museon annista saa enemmän irti, jos on etukäteen perehtynyt etruskien esiroomalaiseen kulttuuriin.\nChiusin valinta etruskimuseon paikaksi ei ole sattumaa, sillä itse kaupunki ja sen ympäristö oli ennen ajanlaskumme alkua merkittävä etruskien asuttamaa aluetta. Chiusin ympäristössä on lukuisia yleisölle avoinna olevia etruskien hautoja. Niistä tehdyt esinelöydöt ovat esillä Chiusin museossa.\nEtruskit elivät antiikin aikana Keski-Italiassa nykyisen Toscanan alueella. He muodostivat yksittäisiä kaupunkivaltioita. Etruskeista on säilynyt melko vähän tietoa. Heidän alkuperästään ei ole saatu varmaa selvyyttä. Etruskien käyttämä kielikin on jäänyt tuntemattomaksi. Eniten on saatu tietoa heidän hautausmaista. Etruskit rakensivat kokonaisia kuolleiden kaupunkeja, nekropoleja, joissa vainajia varten oli jopa kalustettuja taloja. Ilmeisesti etruskit uskoivat tuonpuoleiseen elämään.\nEtruskien valta oli laajimmillaan 500 eKr. Ennen ajanlaskumme alkua roomalaiset valloittivat heidän kaupunkinsa ja vähitellen etruskit roomalaistuivat.\nEtruskimuseo (Museo Nazionale Etrusco)\nOsoite: Via Porsenna 17.\n49. PITIGLIANO – LUOLIEN KOVERTAMAA MAISEMAA\nToscanan kaakkoiskulmassa sijaitsevat Pitigliano ja sen naapurikaupungit Sorano ja Sovana ovat suosituimpien matkailureittien ulkopuolella. Syrjäisestä sijainnistaan huolimatta tämä alue on eräs Toscanan mielenkiintoisimmista. Vuosisatoja vanhat kukkulakaupungit sijaitsevat hämmästyttävillä paikoilla. Alhaalla virtaa Lente-joki kovertamassaan uomassaan. Ympärillä nousevat pystysuorat kallionseinämät. Vaihteleva maisema on syntynyt tulivuoritoiminnan tuloksena. Kaikkialla pehmeässä tuliperäisessä maa-aineksessa on etruskien aikana kaivettuja onkaloita. Nykyisin niitä käytetään varastoina.\nPitigliano sijaitsee jyrkän harjanteen päällä. Sen keskiaikaisten talojen ruskeat seinämät nousevat suoraan samanvärisestä kalliosta. Vaikutelma erikoinen. Katse kiinnittyy 1500-luvulla rakennettuun akveduktiin, jonka avulla johdettiin vettä vanhanssakaupungissa sijaitsevaan Palazzo Orsiniin. Sen ja koko kaupungin omisti aikoinaan rikas ja vaikutusvaltainen Orsinin suku. Palatsin sisällä on nykyisin esillä alueen etruskihaudoista löydettyjä esineitä.\nPitiglianossa parasta ajankulua on kävely keskiaikaisilla nupukivikujilla ja aukioilla. Historiallisesta tunnelmasta voi nauttia kahvilan terassilla tai kellariravintolan uumenissa. Kaupunginmuurin reunalta avautuu hieno näkymä ympäristöön, Monte Amiatalle. Osassa vanhaakaupunkia sijaitsee 1600-luvulla perustettu juutalaisten kortteli. Getto perustettiin katolisten vainoja paenneelle juutalaisyhteisölle. Aikakaudesta on yhä jäljellä synagoga.\n50. SORANO – NÄKYMÄ ON KUIN TOISESTA MAAILMASTA\nNäky on shokeeraava. Kun saapuu Soranoon ympärillä sijaitsevilta kumpuilevilta tasangoilta, ilmestyy yhtäkkiä eteen rotkon seinämää ylös kiipeävän kaupungin siluetti. Tulivuoritoiminnan tuloksena syntyneestä tufa-kivestä rakennetut keskiaikaiset talot ovat samanvärisiä kuin alla oleva kallio. Rinteisiin jo etruskien aikana koverrettujen luolien suuaukot ja rakennusten ikkunat saavat maaston muistuttamaan reikäistä juustoa. Olo on kuin siirtyisi täysin toiseen maailmaan.\nSyrjäinen Sorano mainitaan historiallisissa lähteissä jo ennen ajanlaskumme alkua. Sorano ja sen naapurikaupungit Pitigliano ja Sovana ovat vanhoja etruskien perustamia kaupunkeja. Esiroomalaisena aikana kaivetut seudun lukuisat luolat toimivat nyt autotalleina sekä viinin että oliiviöljyn varastoina.\nAldobrandeschin suku hallitsi Soranoa yi 400 vuoden ajan, kunnes vuonna 1312 naimakaupan avulla alueen omistus siirtyi Orsini-suvulle. Tästä aikakaudesta on yhä jäljellä korkeimmalla paikalla sijaitseva linnoitus Fortezza Orsini. Linnan nykyinen renessanssiulkonäkö on peräisin 1500-luvulta.\nSoranon keskiaikainen kaupunki on täynnä sokkeloita ja umpikujaan päättyviä käytäviä. On jännittävää lähteä seikkailemaan iltahämärässä sen kapeille kujille. Sopukat ovat yllätyksiä täynnä. Koskaan ei voi aavistaa, mitä nurkan takaa ilmestyy. Monet rakennukset ovat asumattomia. Jyrkänteen reunalle rakennettujen talojen välistä avautuu huikea näkymä alas Lente-joen rotkoon.\nOsoite: Piazza Busatti 8.\n51. SOVANA – YMPÄRILLÄ RUNSAASTI ETRUSKIEN HAUTOJA\nUseimmat matkailijat, jotka vierailevat Pitiglianossa ja Soranossa, poikkeavat myös sievään Sovanaan. Sen yleisilme poikkeaa täysin edellä mainituista. Historiallinen tunnelma on säilynyt täälläkin, mutta arkkitehtuuri poikkeaa naapurikaupungeista.\nSovanan talot on rakennettu punaisesta tiilestä. Jopa nupukivillä päällystetyt kadutkin ovat punertavia. Harjanteen päälle perustettu Sovana on nykyisin hiljainen pikkukaupunki, mutta sillä on maineikas menneisyys. Ympäröivien kaupunkien tavoin sekin on etruskien perustama.\nSovanassa on paljon muistoja etruskien ajalta ja sitä seuranneelta roomalaisajalta. Kaupungin loistonaika oli keskiajalla Aldobrandeschin suvun aikaudella. Pitiglianon ja Soranon tavoin tämäkin kaupunki siirtyi Orsini-suvun hallintaan Aldobrandeschin suvun sammuttua. Sovanan kuuluisin henkilö on Hildebrand, joka valiittiin 1000-luvulla paaviksi nimellä Gregorius VII.\nSovanassa on vain muutama katu. Pääkadun, Via di Mezzon, varrella on kaupungin turistitoimisto. Sieltä saa hyvän kartan, jonka avulla löytää pikkukaupungin tärkeimmät nähtävyydet. Piazza del Pretorialla sijaitsevassa romaanisessa Santa Marian kirkossa on nähtävänä keskiaikaisia freskoja. Pääkadun päässä on Aldobrandeschin suvun raunioitunut linna. Kaupungin toisessa päässä sijaitsee keskiaikainen tuomiokirkko, Duomo.\nTuristitoimistosta kannattaa kysyä tietoa seudun etruskien rakentamista hautausmaista, nekropoleista. Monet kalkkikivirinteisiin koverretut haudat on avoinna yleisölle.\n52. SATURNIA – RIKKIPITOINEN LUONNON OMA KYLPYLÄ\nSaturniaan ei poiketa historiallisten nähtävyyksien vuoksi. Tänne tullaan rentoutumaan ja parantamaan terveyttä. Jo kylän nimi viittaa kylpylätoimintaan, jonka perinteet ulottuvat Rooman vallan ajalle saakka. Kuumien rikkilähteiden parantava vaikutus on ollut tiedossa jo kauan. Toscanassa oli useita roomalaisten rakentamia kylpylöitä. Niihin viittaavat sanat, terme tai saturnia, ovat säilyneet meidän päiviimme asti.\nSaturnian kylpyläkaupungin ilme on hienostunut ja rauhallinen. Siisteyteen ja kukkaistutuksiin on panostettu. Kiireettömän tuntuinen Saturnia ei kuitenkaan kuulu Toscanan hienoimpien kylpyläkaupunkien joukkoon (vrt. Montecatini Terme, kohde 9). Kaupungin ulkopuolella sijaitseva (n. 2 km) rikkipitoinen luonnonlähde putouksineen on kuitenkin erittäin suosittu.\nSaturnian ja Montemeranon tien varrella sijaitsevat Cascate del Gorellon putoukset. Tienvarsiopasteet ovat vaatimattomat, mutta seuraamalla muita pääsee perille. Päätieltä ajetaan jyrkästi alaspäin. Perunapeltoa muistuttavalta parkkipaikalta on lyhyt kävelymatka putouksille.\nGorellon putoukset muodostavat porrastettuja altaita. Näky on hauska, kun ihmiset istuvat 37 asteisissa lämminvesialtaissa aurinkoa ottaen. Rikin tuoksu leijuu ilmassa. Paikalla on perheitä pikkulapsineen. Termaalialtaissa nautiskelu on ilmaista. Saturniassa on tarjolla lomanviettäjille myös nykyaikaisia kylpylöitä, kuten Terme di Saturnia.\n53. MONTE ARGENTARIO – LOMAILIJOIDEN SUOSIOSSA\nKannattaa poiketa Välimeren rantaa myötäilevältä moottoritieltä (S1, E80) Ortobellon kaupungin kohdalla kohti merta. Muutaman kilometrin päässä sijaitseva Monte Argentario oli aikoinaan saari, kunnes mantereen ja sen välinen salmi madaltui. Nykyisin ”saarelle” pääsee Ortobellon kautta tai kahta hiekkasärkkää pitkin.\nOrtobello sijaitsee mielenkiintoisessa paikassa veden ympäröimänä, kahden laguunin välissä. Espanjalaistaustaisen Ortobellon historiallinen ilmapiiri kaupunginportteineen on hyvin säilynyt. Useimmat lomalaiset suuntaavat kuitenkin kaupungin läpi kohti kymmenen kilometrin päässä sijaitsevaan lomakaupunkiin Porto San Stefanoon.\nMonte Argentario on vuoristoinen niemi. Se oli aikoinaan tunnettu ylellisistä huviloistaan. Vaikka glamour-tunnelma on nykyisin vähäisempää, on lahdenpohjukassa sijaitsevassa Porto San Stefanossa yhä aistittavissa tyylikkyyttä. Satama-altaaseen kiinnitetyt huvipurret eivät ehkä ole Välimeren komeimpia, mutta vastaavia ei näe Suomessa.\nPorto San Stefanon ohella niemen toisella puolella sijaitseva Porto Ercole on matkailijoiden suosiossa. Sinne pääsee ajamalla niemen ympäri kiertävää maisematietä pitkin. Molemmat rantakaupungit tunnetaan hyvistä kalaravintoloistaan. Porto San Stefanosta pääsee lautalla läheiselle Giglion saarelle, jonka hyvät hiekkarannat houkuttelevat paljon italialaisia lomailijoita.\nOsoite: Piazzale San Andrea, Porto San Stefano.\n54. GROSSETTO – MARREMMAN ALUEEN HISTORIALLINEN KAUPUNKI\nVia Aurelia, Pisan ja Rooman välinen rantatie kulkee sisämaakaupungin Grossetton kautta. Samannimisen maakunnan pääkaupunki Grossetto on hyvä pysähdyspaikka, sillä sen vuosisatoja vanha tunnelma on hyvin säilynyt. Tosin toisen maailmansodan aikana se kärsi liittoutuneiden pommituksista, mutta muurien ympäröimä vanhakaupunki on hyvin restauroitu.\nGrossetto oli monien muiden Toscanan kaupunkien tavoin firenzeläisten ja sienalaisten kiistankohde. Lopulta 1500-luvulla kaupunki siirtyi Medicien hallinnoiman Firenzen haltuun. Tältä ajalta on peräisin Cosimo I:n rakennuttama kuusikulmainen kehämuuri.\nAuto jätetään parkkiin muurin ulkopuolelle. 1700-luvulle saakka vanhaankaupunkiin pääsi vain yhdestä portista, eteläisestä Porta Vecciasta. Nyt portteja on useampia. Kannattaa painaa mieleen, mistä portista kävelee vanhankaupungin sisäpuolelle. Grossetto on sen verran suuri kaupunki, että muurin kiertämiseen menee jonkin verran aikaa. Muuria ympäröinyt vallihauta on täytetty.\nGrossetton kadut johdattavat kohti tuomiokirkkoa. Duomo San Lorenzon rakentaminen aloitettiin jo 1200-luvulla, kun Grossetto sai piispanistuimen. Useiden muutostöiden jälkeen kirkon nykyinen ulkonäkö on 1800-luvulta. Kapeat punaiset marmorijuovat vuorottelevat kirkon julkisivussa. Tuomiokirkon edessä, Piazza Dantella, on Toscanan viimeisen suurherttua Leopold II:n patsas. Hän oli myös Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsija.\nAlueen historiasta kiinnostuneiden kannattaa vierailla Museo Archeologico e d’Arte della Maremmassa (www.museidimaremma.it), joka on eräs Toscanan parhaimmista arkeologista museoista.\nOsoite: Viale Monterosa 206.\n55. MASSA MARITTIMA – PITKÄT KAIVOSPERINTEET\nMonet Via Aureliaa kulkevat matkailijat poikkeavat moottoritieltä kukkulanlaella sijaitsevaan Massa Marittimaan. Vauraan menneisyyden omaava kaupunki tarjoaa paljon nähtävää. Massa Marittima oli aikoinaan Maremma-alueen tärkein kaupunki, kiitos lähikukkuloiden rikkauksien. Jo etruskit ja roomalaiset louhivat lähiseudun arvometalleja: kuparia, rautaa, sinkkiä ja hopeaa.\nMassa Marittiman rikkaudet houkuttelivat kaupunkiin runsaasti asukkaita. Se olikin keskiajalla alueen suurimpia kaupunkeja. Ympäröivät soiset ja malariaa levittävät tasangot eivät olleet niin houkuttelevia paikkoja kuin Massan kukkulat. Vaurautensa ansiosta Massa Marittima joutui usein myös puolustautumaan, mutta antautui lopulta sienalaisille. Myöhemmin se siirtyi Firenzen Medicien haltuun.\nMassa Marittiman kaupunkikuva on säilynyt lähes muuttumattomana. Se muodostuu kahdesta osasta: ala- ja yläkaupungista. Vanhemman alakaupungin, Città Vecchian, tärkein nähtävyys on romaaninen tuomiokirkko, Duomo San Cerbone. Se on nimetty 500-luvulla vaikuttaneen pyhimyksen mukaan. Porrastetun tasanteen päällä oleva tuomiokirkko ja sen vieressä seisova kellotorni muodostavat vaikuttavan kokonaisuuden. Yläkaupungista, Città Nuovosta, avautuu paras näkymä. Museo della Miniera kertoo Massa Marittiman kaivoshistoriasta. Palazzo Pretoriaan on sijoitettu arkeologinen museo.\nOsoite: Via Todini 3.\nKAIVOMUSEO (Museo della Miniera)\nOsoite: Via Corridoni.\nARKEOLOGINEN MUSEO (Archeologico e Comunale)\nOsoite: Palazzo Pretoria (Palazzo del Podestà), Piazza Garibaldi.\n56. ELBA – SAAREN KUULUISIN ASUKAS OLI NAPOLEON BONAPARTE\nItalian kolmanneksi suurin saari on tuttu koulun historian tunneilta. Autolla liikkuvalle Elba on helppo kohde: laivoja kulkee mantereen ja saaren välillä tiuhaan. Matka Piombinon satamasta saaren pohjoisrannikolla sijaitsevaan Portoferraioon kestää vain tunnin. Lipun voi ostaa satamaterminaalista. Laivayhtiöitä on parikin: Moby Line (www.mobylines.com), Toremar (www.toremar.it).\nElballe tullaan luonnonkauniiden maisemien vuoksi. Uimiseen soveltuvia uimaratoja on useita, kuten Cavoli, Fetovaia ja St. Andrea. Kauneimmat postikorttirannat ovat vaikeakulkuisen matkan päässä. Elba on vuoristoinen. Länsipäässä sijaitseva Monte Capanne nousee 1019 metriin. Kasvillisuus on subtrooppinen, mutta maaperän vähäravinteisuuden ansiosta melko niukkaa.\nElban saarella on pituutta vain 27 kilometriä. Välimatkat ovat lyhyet, mutta tiet ovat kiemuraiset. Mutta jo yhden päivän aikana ehtii näkemään paljon. Saaren länsiosaa kiertävä maisematie on koettava. Jyrkkään vuorenrinteeseen louhittu tie on kapea, mutta näkymät ovat kerrassaan upeat.\nRanskan keisari Napoleon Bonaparte on tehnyt Elban tunnetuksi. Venäjä, Itävalta ja Preussi pakottivat Napoleonin luopumaan kruunustaan. Hän sai pitää keisarin arvonimen, mutta hänet määrättiin maanpakoon Elban saarelle. Napoleon sai ottaa mukaansa liki tuhat jalkaväen ja ratsuväen sotilastaan.\nNapoleon saapui Elballe huhtikuussa vuonna 1814. Vajaan vuoden kuluttua, talvella vuonna 1815, Napoleon livahti tukijoukkojensa kanssa mantereelle ja nousi vielä kerran sadan päivän ajaksi valtaan. Elban suosituimpia nähtävyyksiä ovat kaikki ne, mitkä liittyvät Napoleon Bonaparten lyhyeksi jääneeseen vierailuun.\nNapoleon asui Portoferraion museoksi muutetussa Palazzo dei Mulinissa. Lisäksi hän rakennutti itselleen kesäasunnon San Martinon laaksoon, muutaman kilometrin päähän Portoferraiosta\nElban mielenkiintoisimmat kohteet\nPortoferraiossa elämä keskittyy lähinnä lahdenpohjukassa sijaitsevaan satama-alueeseen. Kaupunkikuvaa hallitsee kukkulan laelle rakennettu 1600-luvun Medicien linna. Kaupungin päänähtävyys on Napoleonin Palazzo dei Mulini, keisarin yksityinen teatteri ja arkeologinen museo.\nMariciana Marinan vanhan kalastajasataman ympärille on kehittynyt vilkas pikkukaupunki. Sijaintinsa puolesta Marciana Marina sopii hyvin majapaikaksi. Sieltä on helppo tehdä retkiä eri puolille saarta. Hyviä uimarantojakin on lähistöllä useita.\nLahdenpohjukassa sijaisteva Porto Azzurro on Elban hienostunein kaupunki. Se oli aikoinaan eliitin lomaviettopaikka. Porto Azzurron yläpuolella on tähdenmuotoinen espanjalaisten 1600-luvulla rakentama linnoitus, joka toimii nykyisin vankilana. Porto Azzurron lähellä on kukkulakaupunki Capoliverin, kaivosmiesten asuinpaikka.\nElba on tunnettu antiikin ajoista runsaista mineraalivaroistaan. Rio Marina edustaa kaivoskaupungin perinteitä. Halukkaat voivat tutustua kaivosalueeseen kumipyöräjunan kyydissä. Rio Marinan ympäristössä viininviljelyä on harjoitettu jo vuosisatojen ajan. Saaren oma Moscato on viineistä kuuluisin.\nLisätiedot www.isoladelba.it, www.elba.it