Kaksivaiheinen tiistai | KAIKKI VUODESTA 2004 KAWASAKI KX250 | Motocross Action -lehti\nTämä tarina on peräisin Motocross Action Magazine -lehden helmikuun 2004 numerosta.\nTESTAAN VUONNA 2004 KAWASAKI KX250\nEi kauan sitten, että Sylvester Stallone, Steven Seagal ja Bruce Willis olivat toiminta sankareita. Kymmenen vuotta sitten he hallitsivat lipputulot ja hankkivat 20 miljoonaa elokuvaa. Mutta “Rambo III”, “Die Hard” ja “Marked for Death” päivät ovat kauan ohneet. Kunnia, joka oli - oli.\nKawasaki tietää miltä ex-Hollywood-hunkit tuntevat, koska myös ne kerran hallitsivat kaavioita. alkaen 1997–1999 KX250 oli vuoden pyörä. Se oli mahtava hitti. Se oli kaikkien A-luettelossa. Se oli kriitikkojen suosikki. Valitettavasti viimeisen viiden vuoden aikana vihreän koneen lipputulot ovat vähentyneet.\nVoivatko he saada sen takaisin? Voittaako 2004 KX250 Oscarin?\nK: Onko KX2004 -koneen moottori 250 nopeampi kuin viimeinen vuosi?\nA: Kyllä. Mutta älkäämme menkö liian sumuisiin siitä, että 2004 KX250 on nopeampi kuin '03-malli. '03 KX250 ei halki 43 hevosvoimaa dynossa. Ja vaikka '04 KX rikkoi 43 poni-esteen, se ei ole hienoa saavutusta - ottaen huomioon, että kaikki muut ajavat 46: ta.\nV: Se on hidasta, mutta ei terminaalisesti. Kawasaki työskenteli pitkään ja ahkerasti parantaakseen kaasun vastetta, keventääksesi pyörimismassaa ja laajentaaksesi tehokaistaa. Se on parempi kuin se oli, mutta paras adjektiivi kuvaamaan KX250: n potentiaalia on ”keskimääräinen”.\nVuoden 2004 Kawasaki KX250 -moottori on hidas verrattuna kilpailuun.\nV: Suosittelemme hammastamaan sitä yhdellä hampaalla, jotta kuilu voitaisiin täydentää toisesta kolmanteen (mikä vaikutti suurelta, koska puuttui tehokas ylivieritys).\nV: Täydellinen. varten MXA'Vuoden 2004 KX250 ei vaatinut muuta kuin ilmaruuvien säätöä merenpinnan kilparadalla ja kesätemppeillä.\nV: Parhaimmillaan keskinkertainen. Kytkimellä on raju tunnelma ja vaihdelaatikko vaatii keskittymistä, jotta kaikki vaihteet osuisivat täydellisesti.\nJos haluat pitää pyöräsi pystyssä, työntää useimpien käännösten sisäpuolelle ja kiihdyttää suorassa linjassa, KX250: n runko on tehty käsityönä ratsastustyyliisi.\nK: MITÄ KX2004 -JÄRJESTELMÄSTÄ VUONNA 250?\nV: Kawasakin Kayaba-haarukat ovat kolmannella vaimennusjärjestelmällä kolmen vuoden aikana ja, lisäämällä sekoitusta, takajousitus on suunniteltu kokonaan (mukaan lukien kytkentä, isku ja venttiilit).\nhaarukat: Viime vuonna Kawasaki hyppäsi rakohaarukkavaunusta ja meni puskurinhaaruilla. Tänä vuonna he vetäytyivät puskurinhaarukoista jotain, jota he kutsuvat ”puolittain suljetuiksi patruunahaarukoiksi”. Pidimme tästä haarukasta, mutta se oli hieman pehmeältä puolelta, ongelmaa pahensi Kawasakin etumatkakorkeus. Jostain syystä Kawasakin insinöörit haluavat haarukoiden liukuvan puristimiin. Tämä on ei-ei. Liu'uta niitä alas, kunnes 5 mm tulee ulos puristimien yläosan yläpuolelle. Muuten se on stinkbug-kaupunki. Suoritettiin puristus 12: lla ja palautui 10: llä.\nJärkyttää: Pyrkiessään takaisin kadonneeseen maahan jousitusosastolla, Kawasaki iski vanhan iskunvaimentimensa uuteen Yamaha-tyyliseen linkkiin. Uusi kytkentä muutti nousunopeutta ja iskun taipumiskulmaa. Joissakin kuormituksissa uusi KX-jousitus on kauneuden asia, mutta yleensä se ei pidä nelikulmaisista reunoista ja vaatii huomattavaa palautusvaimennusta. Sillä on kuollut tunne ja se näyttää liian vaimennetulta. Kawasakin edelläkävijän nopeaa puristussäädön puute pakottaa ajajan olemaan riippuvaisempi kilpailun noususta ja hitaasta puristuksesta kuin vastaavissa järjestelmissä. Asetamme kilpailun nousun 100 mm: iin ja hitaamman napsauttajan 12 ulos. Rebound vaihteli kahdeksasta kymmeneen napsautuksesta.\nPidimme tästä haarukasta, mutta se oli hieman pehmeältä puolelta, ongelmaa pahensi Kawasakin etumatkakorkeus.\nV: Jos haluat pitää pyörän pystyssä, työntää useimpien käännösten sisäpuolelle ja kiihdyttää suoralla linjalla, KX250: n runko on käsintehty ajotyyliisi. Se ei ole yhtä nopea kuin RM250 eikä yhtä vakaa kuin YZ250. Sillä on keskitie-ajotyyli, jota voidaan parhaiten kuvata työmiehenä.\nKawasaki jyrkkä pään kulma kääntyä paremmin viime vuonna, ja haittapuoli on huomattava pään tärähdys (pahentaa haisun asento). Raiteilla, joilla on voimakas jarrutus tai nopea lakaisukone, sinun tulee liu'uttaa haarukat niin pitkälle puristimiin kuin sopivuus sallii. Tämä rauhoittaa tärinää.\n'03 KX250 ei halki 43 hevosvoimaa dynossa. Ja vaikka '04 KX rikkoi 43 poni-esteen, se ei ole hienoa saavutusta - ottaen huomioon, että kaikki muut ajavat 46: ta.\n(1) Ohjaustangot: Honda ja KTM ovat ylittäneet ante ohjaustankopelissä. Kawasakin vanhan koulun teräspalkit näyttävät primitiivisiltä verrattuna.\n(2) Kytkimen säädin: Kaikilla on lennossa kytkimen säätö paitsi Kawasaki.\n(3) kaasusäiliö: Emme pidä mustista kaasusäiliöistä. Ei aio koskaan. Et voi tietää onko se täynnä, kunnes maa on märkä.\n(4) Satula: Erittäin pehmeä, vaikka siinä on tarttujamateriaalia.\n(5) Kytkin: Se tarvitsee jäykempiä kytkentäjousia mekanismin vapauttamiseksi.\n(6) Renkaat: Bridgestonen M601 / 602-renkaat ovat erittäin yhden ulottuvuuden. Ne toimivat vain kovalla lialla ... erittäin kovalla.\n(1) Suihkutus: Se on paikalla.\n(2) Putki: Harmaa putkenpäällyste on paras asia, jonka valmistaja on koskaan asettanut pyörälle. Se on kestävä, ruostumaton ja temppuhakuinen.\n(3) Baaripidikkeet: Epäkeskeisiä ohjaustankojen kiinnittimiä voidaan kiertää, jotta kuljettajalle saadaan kaksi vaihtoehtoa tankojen sijoittamiseksi (kierrämme niitä eteenpäin).\n(4) Rekisterikilvet: Kudos Kawasakiin. Numerot todella mahtuvat rekisterikilpiin. Mikä käsite!\n(5) Grafiikka: KTM: llä ja Kawasakella on pisin kestävä osakegrafiikka.\nV: KX250 tarvitsee noin neljä muuta hevosta ja 500 enemmän kierrosta minuutissa, ennen kuin se tulee boffoksi lipputulossa. Jokainen koekilpailija tunsi KX250: n olevan hyviä ominaisuuksia, mutta toimitti ne disboboboboidulla tavalla. Se on sanalla sanalla synkoopimaton.\n2004AraiBøyesenKAWASAKIkx250THORKaksi aivohalvausta tiistainakaksitahtinen


AINA EI VAAN MENE PUTKEEN - Ainon Tarinoita Treenaamisesta\n← TREENIBLOGGAAJAN TYÖPÄIVÄ\n4 x LUOTTORUOKANI →\nAINA EI VAAN MENE PUTKEEN\nMä en normaalisti ole millään tavoin häslääjä, tai ihminen jolle sattuu paljon kaikenlaisia kömmähdyksiä, mutta mitä autoihin tulee, jostain syystä joku luonnon laki pistää aina tapahtumaan kaikenmoista. Osaan siis ajaa autoa suhteellisen hyvin, mutta muu tietotaito on sellaista perus naisen tasolle jäävää settiä. Tätä voisi havannoida seuraavalla tavalla. Kerroin kaverille, että saan käyttööni farmari auton ja hän kysyi ihan vakavalla ilmeellä, että jaa, onko se sellainen pitkä? :D\nAjoin kerran pilkkopimeään talviaikaan Maxmosta Vaasaan ja luulin käyttäväni pitkiä valoja, mutta todellisuudessa mulla oli vaan ihan tavalliset valot päällä. Aina kun vastaan tuli auto, napsautin kaikki valot pois päältä. Tämä tosin selvisi vasta myöhemmin perillä. On vastaantulijoilla ollut ihmettelemistä. :D\nMun tulee käytettyä autoa paljon ihan vaan jo työn vuoksi – Siirryn päivän aikana useasti paikasta toiseen, jonka vuoksi auto helpottaa liikkumista. Lisäksi asun tällä hetkellä sen verran kaukana keskustasta, ettei näillä keleillä hirveästi hiuo polkea pyörällä kaikkien treenien päälle. Kesällä toki eri asia. Oon aina ajatellut, että auto kuin auto, eikä sillä ole sen väliä mitä vuosimallia kulkupeli on, kunhan se kulkee tai on edes hienon värinen. ;) Täytyy sanoa, että tällä hetkellä ajatukset ovat kuitenkin kokeneet muutoksen. Kun on kerran kokeillut hyvää, ei haluaisi tyytyä enää vähempään.\nMeillä on yhden kaveriporukan kanssa tapana käydä yhdessä Prismassa kaupassa aina silloin tällöin. Erään kauppareissun jälkeen ihmettelin kaverin hyvin likaista autoa ja ehdotin, että mentäiskö autopesuun sellaiseen paikkaan mikä toimii puhelimella, niin ei tarvitse edes nousta autosta ylös. Päätettiin suunnata kyseiseen mestaan, jonne saapuessa huomattiin että pari muutakin oli tullut pesemään autoaan. Parkkeerattiin jonon hännille ja odoteltiin omaa vuoroa. Jossain vaiheessa alettiin pohtia, että pitääköhän antenni irrottaa pesun ajaksi (se taisi jopa lukea jossain ohjeessa seinällä). Käytiin sitten vuorotellen jokainen(meitä oli siis neljä) irrottamassa antennia huonolla menestyksellä ja lopulta päätettiin vaan antaa sen olla. Kun oltiin jonotettu 40 minsaa, oli vihdoin meidän vuoro ja kaveri maksoi pesun puhelimella. Hän yritti ajaa pesulaan, jonka ovi ei sitten auennutkaan. Samaan aikaan joku random mies alkoi hakata meidän auton ikkunaa ja huitoi käsillä antennia kohti. Avattiin ikkuna ja mies melkein huusi että ette voi mennä pesulaan antennin kanssa, se hajottaa koko auton. Lopulta päätettiin lähteä vähin äänin paikalta edelleen likaisella autolla. Seuraavana päivänä mun silloinen poikaystävä lähti pesemään meidän autoa, joka on täysin samanlainen kuin kaverilla. Pesun jälkeen kysyin, että miten hän sai antennin irti, johon tyyppi totesi vaan ettei sitä saa irti, eikä sitä edes tarvitse irroittaa pesun ajaksi…Sillä lailla. :D\nSovimme muutamia viikkoja sitten Vaasan Rinta-Joupin kanssa yhteistyöstä, jonka tiimoilta oon siis saanut testailla kahta erilaista autoa. Ensimmäisenä mulla oli käytössä Kia Optima Sportswagon, joka on siis sporttinen farkku (sellainen pitkä;D). Kävin autolla Kokkolassa saakka, joten menopeli tuli testattua myös hieman pidemmällä matkalla. Ajaminen tuntui todellakin turvalliselta ja mukavalta, etenkin kun miettii kaikkia näitä mulle sattuneita keissejä. Suuresta koosta huolimatta autoa oli todella helppo ajaa ja kaikki pienet hienoudet nostivat auton pisteitä huomattavasti. Autosta löytyi kaikenmoisa herkkuja, esimerkiksi ratinlämmitin tuntui kivalta luksukselta kun lähti ajelemaan aamulla -10 asteen pakkasella. Muista lisävarusteista mainitsemisen arvoisena takaluukun avaus, eli riittää kun menee seisomaan hetkeksi auton takaluukun viereen ja luukku avautuu. Todellakin kätevää tällaiselle tyypille, jolla on aina kädet täynnä tavaraa kun lähden jonnekin, tai etenkin kun tulen illalla kotiin sadan eri laukun ja pussin kera.\nMuutama viikko sitten sunnuntaina päätettiin kaverin kanssa käydä pesettämässä mun auto tuossa samaisessa pesulassa ja homma sujui ihan kivasti aina siihen saakka kun ajoin pesuhuoneeseen sisälle. Ovet sulkeutuivat, mutta mitään ei tapahtunut. Kone ei siis lähtenyt päälle ja ovet eivät enää auenneet. Siellä sitten pohdittiin että mitäs nyt. :D Löysin seinältä päivystävän numeron johon soitin ja kysyin apua. Päivystäjä kysyi, että ootteko siellä käyttöauton pesulassa, johon totesin vaan että ei kuule mitään hajua. :D Lopulta selvisi missä ollaan ja mies lähti hieman vastointahtoisesti tulemaan paikan päälle. Kun hän pääsi paikalle, totesi vaan mulle että ajappa kuule vähän eteenpäin. Ajoin noin 30 cm eteenpäin ja koneet lähti käyntiin. Täytyy sanoa, että tyypin ilme oli aika ”priceless”. :D\nToisena testailuun pääsi ihan ylimmässä kuvassakin vilahtanu ŠKODA Octavia RS, sporttinen farmari sekin. Skodalla käytiin ihan Tampereella saakka ja auto sai myös miespuoliselta seuralaiselta hyväksynnän. Itsehän en tiedä autoista niin paljoa, että voisin lähteä tässä vertailemaan ominaisuuksia sen kummemmin, mutta plussana ainakin tilavuus, eli meidän jäätävä IKEA kuorma mahtui autoon helposti. Ajaessa pystyi laittaa päälle tutkan, joka piti edellä ajavaan autoon vakio matkan. Tuo tutka oli tosi kätevä, etenkin pidemmällä ajomatkalla. Lisäksi pakko sanoa, että näitä kahta vertaillessa, Skoda vei kyllä multimedia ominaisuuksillaan. Ihan loistava toiminto tällaiselle musafriikille. Tuli luukutettua musiikkia ihan huolella ajaessa ja myös kertailtua jumppia läpi aina ajaessa, kun sai musat soimaan suoraan puhelimesta yhdellä klikkauksella.\nAjettiin kerran kaverin kanssa Helsinkiä kohti. Oltiin matkalla erääseen blogigaalaan. Oltiin lähdetty hyvissä ajoissa liikkeelle ja todettiinkin useaan kertaan matkan aikana, että kerrankin ei ole kiire mihinkään. :D Tampereen ja Helsingin välisellä motarilla meillä sitten räjähti aivan yllättäen rengas. Kaveri sai seivattua tilanteen hyvin, mutta jäätiin keskelle motaria täydellisesti räjähtäneen renkaan kanssa. Siinä sitten mietittiin taas, että mitäs nyt… Paras oli kun kaverin äiti totesi, että voisitteko yrittää paikata renkaan jollain tavoin. :D Se oli siis täydellisesti säpäleinä, joten alappa siinä sit paikkailemaan. Lopulta odotettiin useampi tunti huoltojoukkoja ja saatiin sykkiä blogigaalaan kauheella kiireellä.\nPaluu oman auton rattiin ei sitten ollutkaan niin mukava. Olin tottunut jo automaattivaihteistoon, joten meinasin mm. lähteä ajamaan manuaali vaihteilla niin, että pidin vain jarrua pohjassa. :D Tällä hetkellä kutkuttaisi siis kovasti auton vaihto uudempaan ja parempaan, mutta täytyy tässä vielä hieman tutkiskella ja laskeskella budjettia.\nSeuraavalla reissulla, sama kaveri, eri auto. Ajettiin Helsingistä kohti Vaasaa ja keli oli todella sateinen ja kurainen. Vettä tuli kuin saavista ja rapa roiskui. No meiltä hajosi tietysti tuulilasin pyyhkijät. Voin kertoa, että oli melkoinen matka. Huoltoa ei saanut tuona päivänä (sunnuntai) enää mistään, eikä kukaan osannut auttaa, vaikka käytiin kyselemässä jokaisesta mahdollisesta paikasta. Lopulta ajettiin aina tyyliin 15 minuuttia, jonka jälkeen oli pakko pysähtyä ja käydä pyyhkimässä auton ikkuna pyyhkeellä. Onneks ei ollut kuin sellanen 450 km matkaa ajettavana. :D\nEhkä nämä mun ja autojen yhteentörmäyksetkin vähenisi jos alla olisi kunnon kulkupeli. Kyllähän se niin on, että auton pitäminen on melko kallista puuhaa ja vielä kalliimpaa on pitää vanhaa ja helposti rikki menevää menopeliä.\nYksin asumisen huonoja puolia on tietysti se, että pitää hoitaa myös kaikki sellaiset asiat, jotka ei niin sanotusti kuulu omalle mukavuusalueelle. Yksi tällainen asia on talvirenkaiden vaihto. Päätin viedä autoni erääseen autokorjaamoon (?) jossa pyysin renkaiden vaihdon. Tyypit ottivat auton ja lähtivät vaihtamaan renkaita. Odottaessa tekstailin frendille, että vitsi kun hyvä fiilis, kun vihdoinkin sain tämän tehtyä. Minuutti tämän jälkeen mies tulee takaisin sisälle ja toteaa, että noi sun renkaat on sakkorenkaat eivätkä he suostu laittaa niitä. Noniin, siinäpä sit taas oltiin. Mietin, että pitäiskö vaan jatkaa kesiksillä pari viikkoa, mutta lopulta sekään ei tuntunut enää kovin järkevältä. Lopulta lähdin mestoilta 350 € köyhempänä, neljän uuden renkaan kera. Lähtiessäni mies huikkasi vielä, että on muuten sama juttu kesärenkaiden kanssa kun vaihdon aika tulee…Jess! Se on onneksi sen ajan murhe sitten…:D\nkuvat 1,4,5,6: Anna Riska / Annmarias\nYhteistyössä Rinta-Jouppi Vaasa\nKategorioissa: auto, Oma elämä, rinta-jouppi\n8 Responses to “AINA EI VAAN MENE PUTKEEN”\nHahhahah!!!! Ihan parhaita :DDD\nHeheh, kiitti Maija! :D\nMotonet on järkänny ihan uuden mototurva palvelun. Maksaa 39e/ vuosi ja tekee falckin kanssa yhteistyötä. Kaikki palvelut ovat ilmaisia ja jos vaikka tarvitset uudet sulat tai akun niin maksat vaan tarvikkeista.\nNäin naisena itseäni ainakin helpottaa tieto,jos jää tienpäälle niin tietää ainakin mistä saa apua☺\nHahhah! :DD No pakko kommentoida, tämä oli illan piristys! Sattuu niitä näköjään muillekin – mä olen kokenut myös tuon ”tuulilasin pyyhkijät rikki rapakelillä”-meiningin. Oli lopputalvea ja sellainen kurainen lumivesisohjo lensi jatkuvasti ikkunaan kun tultiin Tampereelta kotiin. Rehellisesti meinasi kyllä itku päästä. Meiltä loppui nenäliinatkin – muista että otin sukat jalasta, joilla jatkoin pyyhkimistä puolen kilometrin välein, että päästiin seuraavaan kaupunkiin…\nToisen kerran oon mokaillut kun ajoin vain tyynesti poliisin heiluttelusta piittaamatta eteenpäin (puhallusratsia). Pillit vilkkuen ne tietty perään lähti ja sitten mulla vasta välähti, että mitä se poliisi oikein vilkutteli sillä vihreällä valopampulla – piti vissiin vetää tien sivuun. :D Poliiseilla ei kyllä hirveesti huumoria ollut asiassa, mutta eivät sentään sakottaneet. Kysyivät kyllä, että ”luuletko että me vilkutella huvin vuoksi ihmisille tuolla tien poskessa?” :D Vissiin luulin!\nAudi? Bmw? Mersu? Noista ehdottomasti skoda… miten päädyit noihin vaihtoehtoihin? Jotenki näkisin sut ajamassa valkoista audia tai bemaria :D\nHaha :D Mun isä opetti musta omatoimisen auton suhteen. Vaikka en enää ajokortin ja auton 18-vuotiaana hommattuani asunutkaan vanhempieni luona, yritin alussa soittaa isälleni, jos auton kanssa tuli jotain ongelmia. Hän neuvoi kyllä puhelimessa, mutta ei suostunut tulemaan apuun vaan käski opetella itse tekemään pikkuhommat. Aluksi suorastaan v…tti seistä räntäsateessa sammuneen auton kanssa liikenneruuhkassa, mutta nopeasti opin miten yleisimmistä pulmista selviää. Huom, silloin siis autoille pystyi vielä tekemään jotain itse, toisin kuin nyt. Jälkeenpäin olen hyvin kiitollinen isälle, ettei hän tullut apuun vaan opetti selviytymään itse. Eipä mene sormi suuhun autojen kanssa eikä kyllä juuri muutenkaan. :)\nÄäh, en jaksanu lukee ees alkuun. Niin täysin sun tyylin vastasta postausta. Ja just minkä takii luen blogeja ni on joku tietty tyyli joka sit on joko treeni tai hyvinvointi tai meikki tai tyyli. Ja sit ku tietyltä osa-alueilta poistutaan ni ei yhtään jaksa lukee alkuu pidemmälle ja tulee vaan mieleen et pelkkä\nSponsorointipostaus. Voin olla väärässä mut ite toimin näin ja ku lueskelinki paljon blogeja ni pienestä vaihtaa muualle. Muuten oon jo vuoden seurannut sua enemmän ka vähemmän ja mahtavaa meininkiä Voimia kaikkeen, muista nauttii myös vapaa-ajasta, muutakin ku treenausta välillä\n:D Pakko sanoa että naureskelin kyllä ääneen. Itselle kans sattuu ja tapahtuu autojen kanssa, vaikka osaan kyllä ihan yleisimmät asiat tehdä ihan itse. Varmaan yksi parhaimmista ”sattumista” on ollut eräällä huolto-asemalla kun tarkastin autoa ennenkuin lähdin pidemmälle ajamaan. Ihan normaalisti tarkistin öljyjä, ilmanpaineita yms. ja sattumalta kuulin kun rekkamiehet takana ihmetteli ääneen. ”Oho! Kato toi likka osaa tarkistaa auton ihan ite.” :DD\nTuulilasin pyyhkijät sanoi mulla myös sopimuksen irti erään kerran ja piti pari viikkoa ajella ilman. Voin sanoa että siinä vaiheessa pänni kun ruuhkassa ajat kaatosateessa Oulu-Kokkola väliä. Kaatosade sitä luokkaa että näin juuri ja juuri edellä ajavan auton takavalot. Totesin kyytiläiselle että kerroppas mulle nopeusrajoitus ja mä katon viivoista että ollaan oikealla kaistalla. Paluumatkalla vaihtui kuski. :D\nMulla on myös pakoputki pudonnut autosta kesken matkan. Öljyvalo alkoi palamaan, lähimmälle huoltiskalle tunnin matka, jännitti vähän pääseekö sinne asti. Ynnä muuta kaikkea ”kivaa”. :D Jälkeenpäin osaa jo nauraa.


Everyday is my Dollday ♥: KT: Miksi hän on täällä?\nKT: Miksi hän on täällä?\nHeips, kiitos uudelle lukijalle! Tässä siis hieman selvennystä viime kertaiselle, toivottavasti teitä kiinnostaa. Anteeksi hieman köyhän puoleinen juoni jälleen, mutta piti tarkentaa asioita jotenkin.\nYrittäkää hyväksyä se, että kirjoituksessa Hakim ei lausu ääkkösiä. (Ä & Ö)\nS:''Alec, tiedätkö mistä tässä on kyse?''\nA:''No en todellakaa. Kertosin jos mä tietäsin.''\nH: ''En ymmarra mika tassa on ongelma, mutta tunnetteko sattumoisin tuon tyton?''\nS:''Kuinka emme huomanneet häntä äsken?!''\nA:*Ryntää Coran luo ja ottaa tytön syliinsä pöydän takaa.*\n''Corinna, ootko sä ok?''\nC:*Avaa silmänsä vähitellen.*\nAnteeksi ylivalotus >:\nA:''Sä oot kunnossa! Mutta missä ihmeessä sä olit?''\n*Halaa tiukasti pikkusisartaan.*\nC:''Mä lähin korjaa ison vääryyden.\nPääsin Lanalle, mut se höpötti jotai muutosta Englantii ja opinnoista. En nähny Raraa, joten mä epäonnistuin. Olin tulossa kotii ja näin sun keskeyttävän etsinnät. Suutuin ja jäin ulos.\nJossai vaiheessa kaikki pimeni.''\nA:''Me oltii huolissaa! Ymmärtsä, et mä pelkäsin sun puolesta ja valehtelin sun koululle et oot kipee.''\nS:''Lanako lähtenyt? Englantiin?!\nMikä ihme häntä vaivaa, kun suuttui eikä kerro enää asioistaan?!''\nC:''Emmä tiiä, mut kattokaa.''\nC*Tömähtää takaisin patjalle.*\n''Mun jalat ei kanna ja mul on kylmä.''\nA:''Silva, Corinna on varmaa paleltunu ja voi olla vaik kuinka kipee!''\nS:''Hänet täyty viedä lääkäriin pikimmiten! Jos minä otan Coran ja vien hänet?\nTiedän, että inhoat lääkäreitä ja kaavakkeiden täyttöä.''\nA:''Silva vie sut, ok?''\nA:*Nostaa Coran ja kantaa hänet tyttöystävänsä syliin.*\nS:''Lähdemme nyt. Tuskin tarvitsen takkia jos otan taksin.\nTe kaksi saatte selvittää asioita ja kunhan palaan haluan olla perillä _kaikesta_.''\n*Silva lähtee Cora mukanaan.*\nA:''Voi h****. Jos Cora on vakavasti sairas se on mun vika, miks mä en vahtinu sitä?\nMiks en ettiny sitä aikasemmi ja annoin Silvan(?) vietellä mut? Miks..''\nH:''Ala syyta itseasi, ei vika voi olla sinun.''\n''Aina syy on mun. Sä jos kuka tiiät sen.\nJa minkä takia sä yrität päteä puhumalla vaa suomea?''\nH:''Itsehan opetit Intiassa. Ala esita kovaa, kuten sa sanoit ma naan sun lavitsesi.''\nA:''Just.. Kuule mulla on kaikki hyvin jos ei lasketa tota Corinnan karkausjuttua.\nMiks sä tulit pilamaan tän kaiken?''\nH:''Tulin korjaamaan virheeni. Ma olen pahoillani kaikesta mita sanoin silloin vuosia sitten. En saanut tilaisuutta sanoa sita, kun lahdit tanne. Taitaa kulkea suvussa tuo karkailu?''\nA:''Turha yrittää olla hauska. Sä loukkasit mua! Käskit unohtaa ittes ja jatkaa elämää ilman sitä mitä ajattelin susta. Mä kuule yritin. Et tiiä kuinka h********* mä oon kaivannu sua viime vuodet, vaikka sä ootki noin ärsyttävä. Melkein jopa unohdin sut ja nyt tulit takas. Mulla on Silva, kämppä ja kaikki joten miks?''\nH:''Koska ma rakastan sua, Shiden.''\nDramaattinen lopetus? (--; Kommenttia tulemaan, kiitos ~\nTästä kuviosta kuullaan vielä!\nNoki & viisikko.\nLähettänyt Noki-chan klo 6.34\nTunnisteet: Alec, Cora, Hakim, KT, Silva\nEn keksi nyt mitään sanottavaa, mutta yllättävä juonenkäänne oli, lisää lisää o3o\n10. helmikuuta 2012 klo 7.32\nNooooooou, Cathyn pahin pelko kävi toteen: uusi komea intialais- mies on homo T^T\nMut mä tiesinkin sen jo ;) Se on kuitenkin ihQu ~\n10. helmikuuta 2012 klo 12.13\nHihihi, arvasin sillon yhessä kyselyssä siis oikein ~\nMahtavaa! GO HAKIM GO!\n10. helmikuuta 2012 klo 23.57\nJotenki arvelin jotain tällästä... lisää!\n11. helmikuuta 2012 klo 3.16\nMahtavaa Hakim, jotakin mistä siri täti tykkää vähän liikaakin... GO HAKIM!!\n11. helmikuuta 2012 klo 6.39\nSekosin ~ !! Poikarakkauden ystävänä pidin tästä ihan hirveästi~ <3 Odotan innolla jatkoa! ♥\n11. helmikuuta 2012 klo 11.39\nSacchan: Kiitos ja uskon, että järkytti :D\nRazo: Hakim ryhtyy silti mielellään Cathyn kaveriksi (; Tack ja tosiaan tiesit jo.\nLAURI: Onnea oikeasta vastauksesta~\nKreeta: Jatko on jo kuvattu :)\n~*~Siri~*~: Siinä tapauksessa tulet tykkäämään jatkostakin!\nMiku_6: Jos hyvin käy jatkuu jo tänään (--8\n11. helmikuuta 2012 klo 23.10\nKT: Sairaalaselkkaus OSA 2\nKT: Sairaalaselkkaus OSA 1\nKT: Sanat joita ei saa sanotuksi.\nSivuhahmokisan osallistujat ja äänestys!\nKT: Joskus vain täytyy hyväksyä totuus.\nTwo monster in house!\nKT: Valheet kaatuu\nKT: Mamma Mia\nNokin nukketarinointia~ Tekstinpätkä Alecin tuntei...\nKT: Hän jota et luullut enää kohtaavasi.\nKT: Hukkaanheitetty johtolanka OSA 3


Ilmoituksen osoite: https://tyopaikat.oikotie.fi/tyopaikka/1136872\nHaemme asiakasyrityksemme Helsingin-Uudenmaan Taksit Oy:n palvelukseen kahta kokoaikaista\nTehtävä edellyttää aiempaa kokemusta asiakaspalvelusta ja eduksi katsomme kokemuksen puhelinasiakaspalvelusta sekä kolmivuorotyöstä. Työ edellyttää kykyä kuunnella ja kirjoittaa samanaikaisesti, hyvää paineensietokykyä ja täsmällisyyttä kiireen keskellä sekä kyvyn oppia ja hallita uusia IT-ohjelmia nopeasti. Kielitaidon puolesta tehtävä edellyttää sujuvaa suomen kielen taitoa ja sujuvasta ruotsin kielen osaamisesta on hakijalle suurta etua.\nTaksikeskus on auki vuoden jokaisena päivänä kellon ympäri, joten hakijoiden tulee varautua tekemään kaikkia vuoroja, myös viikonloppuisin. Työt alkavat koulutuksella, joka alkaa maanantaina 4.6.2018, ja jatkuvat vuoden loppuun asti, mutta jatkoon on mahdollisuus.


Tapiolan lukion vuosikertomus 2017 2018 by Tapiolan lukio - Issuu\nTAPIOLAN LUKIO vuosikertomus 2017-2018\nSuomi100 ja yo-juhlat\nTuki ry:n tervehdys\nUlosmarssi ja vaihtarit\nMusiikkilinjan vuosi ja Carmina\n54 55 56 75\nrehtorin katsaus kuluneeseen lukuvuoteen Ota hyvä mieli auringosta, onnen korsi heinikosta. Nosta ilonpilke silmäkulmaan; löytyy ratkaisukin joka pulmaan. Toukokuu 2018 jää mieleemme kuukautena, joka on poikkeuksellisen varhain mahdollistanut tämän tuntemattoman runosielun ajatuksen toteutumisen. Ja hyvä niin, noudattakaamme ohjetta kirjaimellisesti. Hieman puristusta hellittämällä ja otsapoimua oikaisemalla ne tavallisimmat pulmat ratkeavat. Aina emme ehkä muista, mutta sama ohje pätee usein myös oppimiseen. Tiedät tunteen, kun jokin asia jumittaa, se ei onnistu, ei etene tai tunnet että et hallitse sitä. Edessäsi on haastava tehtävä, kellon digitaalit osoittavat armotta jo iltamyöhää ja kaikki vain jumittaa. Huolimatta lukuisista esimerkeistä ja vinkkivideoista, solmu ei vain aukea. Silloin on ehkä juuri oikea aika hieman hellittää ja antaa ajan ja kevätauringon tuoda helpotusta omaan olotilaan. Pieni tauko, se kuuluisa yön yli nukkuminen ja uskomatonta kyllä ilmiselvä ratkaisu onkin aivan kätesi ulottuvilla. Rehtorina on ollut hienoa tutustua lukuvuoden aikana tehtyjen kyselyiden tuloksiin ja huomata, että riippumatta kyselyn kohderyhmästä tai ajankohdasta niiden pääsääntöiset johtopäätökset ovat samat. Tapiolan lukiossa viihdytään, opiskelijamme kokevat saavansa hyvää opetusta ja vallalla on kokemus hyvästä yhteistyöstä opettajien kanssa. Lukiomme opiskelijat ovat tavoitteellisia ja päämäärähakuisia opiskelijoita, niin lukio-opintojensa kuin ylioppilaskirjoitustenkin osalta. Tähän kun lisätään harrastukset ja opiskelujen ohessa tehtävät työt, niin ei ihme, että ajoittain osa opiskelijoista kokee tämän kokonaisuuden tuoman paineen harteillaan. Onneksi arvioinneista käy ilmi myös hyvä tukiverkosto, niin kodin kuin koulunkin puolelta. Tapiolalaiset kokevat omaavansa hyvät puhevälit niin vanhempiinsa, kavereihinsa kuin koulun henkilökuntaankin. Asia mikä valtakunnallisesti ei aina näyttäydy ihan yhtä hyvässä valossa. Edellisen lisäksi yksi tärkeimmistä väsymyksen torjujista on hyvä yhteisöllisyys, se että pidämme toisistamme huolta eikä ketään meistä jätetä ringin ulkopuolelle. Tämä tehtävä kuuluu meille kaikille ja se meidän on muistettava joka päivä. Tämän asian suhteen olemme tehneet hyvää työtä, mutta muistetaan, että työ jatkuu joka päivä. Kiitos ylläolevista tuloksista kuuluu aktiivisille opiskelijoille ja opettajille. Yhteiset päämäärät ja tavoitteet yhdistyvät tavoitteelliseen toimintaan oppitunneilla ja sen ulkopuolella. Yhdessä toimien ja voimavarat yhdistäen syntyy myönteinen kehä, joka vie uusiin onnistumisiin. Kulunut lukuvuosi on jälleen pitänyt sisällään paljon toimintaa, onnistumisia ja unohtumattomia hetkiä lentoon nousevien muistojen kera. Toivottavasti tämän vuosikirjan avulla osa niistä säilyy meidän kaikkien muistissa tulevinakin vuosina. Ja kuten kaikki tiedämme, tämän vuosikirjan tarinat ovat vain osa totuutta. Niin paljon jää vielä kertomatta ja kirjaamatta kuluneesta lukuvuodesta. Vuodenkierto jatkaa omaa kulkuansa ja onnistuneen loman jälkeen osa meistä vuosikertomuksen lukijoista palaa elokuussa takaisin synnyttämään uusia tarinoita uuteen,\nlukuvuoden 2018 - 2019 vuosikertomukseen. Odotettavissa on tuttua ja turvallista, mutta myös uutta ja ihmeellistä. Syksyn arkea tulee piristämään niin ensimmäistä kertaa järjestettävä Hyvinvointiviikko kuin ensimmäistä ja viimeistä kertaa järjestettävä Tapiola 60 -vuotta -juhlaviikko. Molemmille toki toivon jatkuvuutta tulevinakin vuosina. Esimerkiksi Tapiola -viikon yhteyteen voisimme ideoida erilaisia irtiottoja arjesta. Keväällä 2019 saamme kahden päivän ajaksi vieraita kaikista 13 Suomen musiikkilukiosta. Tällä hetkellä arvioimme vieraiden määräksi 300-500 opiskelijaa ja odotettavissa on arvatenkin laaja kattaus musiikkia laidasta laitaan. Kaikkien lukiolaisten kannattaa olla kuulolla, sillä tarvitsemme paljon myös ei musiikkilinjalla olevia opiskelijoita erilaisiin tukitoimiin, vaikkapa juonto- ja opastehtävien merkeissä. Menneestä kannattaa aina olla kiitollinen ja uutta pitää aina odottaa avoimin mielin! Tulevaisuus tuo aina mukanansa auringon säteitä ja ilonpilkettä silmäkulmaan! Juha-Pekka Peltola Rehtori JP:n puhui ylioppilaille Suomi100-juhlassa 5.12.2017. Kuva Tuukka Mattlar\nOpiskelijakunta Opiskelijakunnan hallitus Yksi vuosi on jälleen kulunut, ja opiskelijakunnan hallitus on selvinnyt siitä kunniallisesti. Eteen tulevista haasteista on selvitty, ja lähdemme hyvin mielin kohti syksyä. Koulun tiloihin olemme saaneet toivomamme muutokset, ja lukion tilatkin alkavat olla valmiit, vaikka kylmyys luultavasti kalvaa koulua vielä vuosien ajan. Syksyllä organisoimme koululle kangaskassit, joita on vilahdellut runsaasti käytävillä. Kerkesimme myös järjestää hygieniapassikoulutuksen halukkaille. Toivottavasti sinäkin sait kassisi ja passisi! Halloween-päivänä näimme upeita maskeerauksia ja pukuja ja saimme ylpeänä palkita hienoja asuja. Joulukuussa jaoimme Lucian päivänä pipareita ja kokoonnuimme koko koulun kera sisäpihalle katsomaan musiikkilinjalaisten esitystä. Järjestimme perinteisesti kirjakirppiksen opiskelijoiden pyynnöstä, saimme opiskelijoille hiljaiset opiskeluluokat käyttöön, ja toivomaamme ruokailun uudet kolme aikaa ovat toimineet hienosti. Olemme piristäneet ahkerasti opiskelijoiden päiviä jakamalla aulassa suklaata ja muita herkkuja. Vapun kunniaksi pidimme sisäpihalla vapputapahtuman, jossa oli yhteisiä leikkejä. Suut saatiin makeaksi välitunnilla, sillä jaoimme munkkeja käytävällä. Opiskelijakunnan hallitus on ollut aktiivisesti mukana päätöksenteossa. Olemme vieneet eteenpäin opiskelijoilta tullutta palautetta sekä ilmaisseet mielipiteemme tulevista muutoksista kokouksissa. Erityisen konkreettisen ja merkittävän tavoitteen saavutimme, kun helmikuussa vastustimme Espoon kouluverkon uudistusta, joka olisi siirtänyt Tapiolan lukion Etelä-Tapiolan lukion tiloihin tai Otaniemeen. Järjestimme ulosmarssin kesken koulupäivän ja luimme Kulttuurikeskuksen amfiteatterilla vahvan mielenilmauksemme koulun siirtoa vastaan. Paikalla oli\nmediaa sekä kuntapäättäjiä. Mielenosoituksem 2017-2018 oli lukuvuotena erittäin onnistunut, leen tullut aito Tapiolan lukio Kilon aikojen jälk\nmme kuultiin, ja lopulta Tapiolan lukio sai jäädä nykyisiin, sille suunniteltuihin tiloihin. , ja voimme olla siitä opiskelijakunnan hallituksessa erittäin tyytyväisiä. Tapiolan lukiosta on jälkeen, ja voimme nauttia siitä jatkossakin. Loistavaa kesää kaikille! Heli Notkonen\nTAPIOLAN YHTEISKOULUN TUKI RY Vanhempainyhdistyksen tervehdys Tapiolan Yhteiskoulun Tuki ry on Tapiolan koulun ja Tapiolan lukion yhteinen vanhempainyhdistys, jonka tavoitteena on parantaa opiskelijoiden opiskeluedellytyksiä eri tavoin. Vanhempainyhdistyksen hyvän taloudellisen tilanteen mahdollistamana olemme voineet tukea monia hankkeita erilaisten oppimisympäristöjen ja opetusmenetelmien hyödyntämiseksi. Lukuvuoden aikana ovat lukiolaiset tehneet vanhempainyhdistyksen tukemana mm. monia teatterivierailuja, museokäyntejä, tutustuneet erilaisiin liikuntalajeihin ja osallistuneet kursseihin kuuluviin matkoihin niin koti- kuin ulkomailla. Opiskelijoiden käyttöön on kuluneena vuonna hankittu niin soittimia, kuvataiteen tehtäviin soveltuvia tietokoneita kuin biologian opinnoissa tarvittuja pakastettuja rottiakin. Toinen vanhempainyhdistyksen toiminnan pääpainopiste on kodin ja koulun yhteistyön sekä opiskelijoiden yhteishengen rakentaminen. Tätä yhteistyötä osaltaan parantaakseen vanhempainyhdistys järjestää vuosittain kaksi koulun ja lukion yhteistä tapahtumaa, joille uudet, yhteiset tilat antavat hienot puitteet. Syksyn Marrasmarkkinoilla rakennetaan yhdessä perinteiset myyjäiset pienellä twistillä ja keväällä juhlitaan musikaalisissa tunnelmissa. Tämän kevään Wanhempain Wallattomat järjestettiin Wanhempain Wappu –nimellä ajankohdan innottamana, ja ohjelmassa oli koulun musiikkiesitysten ja lukion musikaalin lisäksi myös vanhempien esittämää musiikkia. Lukion opiskelijoiden yhteishengen rakentamiseksi vanhempainyhdistys on antanut tukea mm. tukioppilaille ja abien penkkariajeluun.\nLukion opiskelijakunta järjesti ulosmarssin kesken koulupäivän 14.2.2018. Kulttuurikeskuksen amfiteatterilla luettiin opiskelijoiden vahva mielenilmaus koulun siirtoa vastaan. Musiikkilinjan kamarikuoro esitti Jesse Hännisen johdolla Sibeliuksen Finlandia-hymnin. Tunnelma oli vakava. Paikalla oli mediaa sekä kuntapäättäjiä. HS/ kaupunki lähetti tapahtumasta suoran striimauksen, joka on edelleen nähtävissä osoitteessa https://www.hs.fi/kaupunki/art-2000005566029. html\nAurinkoista kesää kaikille Tapiolan lukion opiskelijoille, heidän perheilleen sekä koko henkilökunnalle, kiitos sujuvasta yhteistyöstä tänäkin vuonna! Hanna Sinisaari Tapiolan Yhteiskoulun Tuki ry puheenjohtaja Tervetuloa mukaan ideoimaan ja toteuttamaan yhteisiä hankkeita!\nKuluvan lukuvuoden vaihto-opiskelijamme saapuivat lukioomme jo elokuussa. Kuvassa Jack Hite Meksikosta, Sayaka Aikawa Japanista, Ling Ho (Cherry) Hong Kongista ja Samantha Lim Kanadasta.\nJOULUKUU 4.12 18:00 Syksyn pimeydestä nousee laulu konsertti Tapiolan kirkko, mukana kuoro Australian Brightonista TTK,HUV 5.12 aamupäivällä erillinen ohjelma lukiolle 12.30-13.30 Suomi100 ja syksyn yo-juhla, musiikkilinjalaiset esiintymässä TTK, HUV, OJA 6.12 14:30 Espoon kaupunginjohtajan järjestämä itsenäisyyspäivän juhlakonsertti MetroAreenalla, mukana Tapiolan lukion, Sibelius-lukion , Vaskivuoren lukion ja\nLOKAKUU 6.10 Kieltenopettajien 60v.juhla Hanasaaressa, esiintymässä 2.vuositason lauluyhtyeet TTK 28.10 Sibelius-Akatemian Koulumusiikkiosaston 60v.juhla Musiikkitalossa, mukana kamarikuoro ja lauluyhtyeitä sekä päivätapahtumissa että iltakonsertissa 19\tTTK MARRASKUU 2.11 18:30 15 -ja 04-ryhmien vanhempainilta, musiikkia 15E\tHUV, OJA, TTK MUL 5 konsertit OJA 29.11 13:00 Ikäihmisten adventtikirkko Tapiolan kirkossa, avustamassa kamarikuoro TTK 30.11 18:30 16-ryhmien vanhempainilta musiikkia 16E\tHUV, OJA, TTK\nSYYSKUU 6.9 18:30 17-ryhmien vanhempainilta, musiikkia 17E\t22.9 12:30 lukiolle 17E -ryhmän konsertti auditoriossa Musiikkitieto1-kurssin lopuksi 18:00 17E -ryhmän konsertti auditoriossa Musiikkitieto1-kurssin lopuksi avoin yleisö\nSyyslukukausi\tvastuuopettaja ELOKUU 10.8 Lukion aloituspäivänä abit musisoivat HUV, OJA, TTK 25.8\tEspoo päivä 19 Kamarikuoron ja Tapiola Sinfoniettan yhteinen avajaiskonsertti Tapiola salissa 16:15 Espoon lukiolaisten Finlandia -esitys kulttuurikeskuksen edessä ja 17-18 avoin kenraali lukiolaisille 20:15- 21:30 Tapiola Sinfonietta Louhisalissa\tTTK, HUV, OJA\nTapiolan lukion musiikkilinjan konsertit ja muut tapahtumat 2017-2018\nJousenkaaren koulun kuorot yhteisessä Metropoli-nuorisokuorossa\nHUV, MAR, MUR, OJA, TTK\nKESÄKUU 2.6 8:15 kevätjuhla 1.ja 2.vuositaso ja 10:00 ylioppilasjuhlat musiikkilinjalaisten esityksiä\tHUV, OJA, TIK\nTOUKOKUU 4.5-6.5 Carmina-musikaali, Nuoren Näyttämön paikallisfestivaali, Studio Pasila\tMAR, HUV, OJA, TTK, MUR 3.5-9.5\tMusiikkilinjan pääsykokeet HUV, OJA, TTK 18.5 18:00 Lukiodiplomikonsertti, auditorio HUV 31.5 Tapiola Stock, Open Stage-tapahtuma, ruokalan lava\tHUV, OJA, TTK\nMAALISKUU HUHTIKUU 26.4-28.4 Carmina -musikaalin esityksiä auditoriossa yht. seitsemän neljäkoululaisnäytöstä ja kaksi avoimelle yleisölle suunnattua 28.4 18:00 Wanhempien Wappu\nHELMIKUU 7.2 päivällä ja 18:00 Sounds -konsertti HUV, OJA, TTK 16.2 Vanhojen tanssit koululle ja lukiolle 16 Vanhojen tanssit vanhemmille,Tapiolan lukion juhlasali, Orkesterina lukion orkesteri solisteineen HUV\nTAMMIKUU 17.1 13:30-15:00 esittelyiltapäivä yseille, musiikkia musiikkilinjalaiset, auditorio 23.1 13:30-15:00 esittelyiltapäivä yseille 18:00 esittelyilta ysien vanhemmille, musiikkia musiikkilinjalaiset\n13.12 Lucia -aamunavaus musiikkisiivessä, sisäpiha TTK Iloiset joulusoittajaiset ruokalassa HUV, OJA, TTK 21.12 12:30 Joulukirkko Tapiolan kirkossa, musiikkilinjan abit huolehtivat musiikista TTK\n-konsertissa musiikkilinjan kamarikuoro ja Herodeksena laulanut Jesse Hänninen. Kuvat Tuukka Mattlar.\nLaura Pörsti lauloi lukuvuoden 20172018 Lucia-neitona koulukiinteistön sisäpihalla.\nYhteistyö Tapiola Sinfoniettan kanssa oli vireää. Työ jatkuu myös lukuvuonna 2018-2019.\nMusiikkilinjan abien musiikkitieto5 -kurssilla tekemää, populaarimusiikin historiaa soiton, laulun ja tanssin kautta valottavaa minimusikaalia ’kunno hyvä’ esitettiin Tapiolan koulun ja lukion auditoriossa marras- ja joulukuun vaihteessa 2017. Kuva: Aleksi Ojala\nCarmina-musikaali Gunilla Hemmingin kirjoittama Carmina (2016) on Tapiolan lukion musiikkilinjan lukuvuoden 2017 - 2018 musikaali. Se on tarina nuoresta Carmina Palmasta tehokkuutta ja menestystä ihannoivassa ajassa, jossa nuorten on edettävä yksin ja kyynärpäitä käyttäen. Carmina on myös tarina yksinäisyydestä, oman paikan ja merkityksen etsimisestä sekä kuplan puhkeamisesta. Teksti Anna Marin ja Laura Murto. Kuvat Tuukka Mattlar ja Nino Vasquez\nmusiikkilinjan vuosi 2017-2018\nCarmina toteutettiin osana taidekasvatuksen valtakunnallista Nuori Näyttämö -konseptia, jota organisoi Työväen Näyttämöiden Liitto ry. Ainutlaatuinen hanke toi yhteen nuoret teatterinharrastajat, näytelmäkirjailijat sekä ammattilaisteatterit. Lukuvuoden 2017 - 2018 aikana 27 erilaista ryhmää ympäri Suomen työsti ja esitti näytelmäkirjailijoiden uusia näytelmiä ammattiteatterista tulevan kumminsa tukemana. Tapiolan lukion kummina toiminut Helsingin Kaupunginteatteri ja innostavana mentorina HKT:n näyttelijä ja muusikko Tuukka Leppänen. Nuori Näyttämö -hanke huipentui pääkaupunkiseudulla teatterifestivaaleilla 4. - 6.5.2018, jolloin nähtiin Helsingin Kaupunginteatterin Studio Pasilassa sekä Kansallisteatterin Pienellä näyttämöllä yhteensä 13 nuorten tulkintaa neljästä tuoreesta näytelmästä. Tapiolan lukion Carmina nähtiin Studio Pasilan lavalla perjantaina 4.5.2018 klo 10. Valtakunnallisesta parhaimmistosta koottiin viiden esityksen joukko (lue parhaimmisto!): Squad#1: Ainon aito mä Harrastajateatteri Henkireikä: Tuntemattoman eläimen jäljet Kotkan Nuorisoteatteri: Tuntemattoman eläimen jäljet Teatteri Koomaa: On isis Tapiolan musiikkilukio: Carmina Tapiolan lukion musikaali Carmina siis nähdään Nuori Näyttämö -päätösfestivaalissa la 4.– su 5.8.2018 osana Tampereen teatterikesää!!! Tapiolan Carmina astuu koko komeudessaa Tampereen työväen teatterin lavalle su 5.8. klo 14. Tervetuloa yleisöksi Tampereelle!\nPOHJOISMAINEN YHTEISTYÖ\tYhteistyötä yli rajojen Mitä ihmettä tarkoittaa radikalisaatio? Miten rauhaa voisi edistää ruohonjuuritasolla? Miten me voisimme vaikuttaa? Näitä ja monia muita tärkeitä kysymyksiä pohdittiin Hanasaaren ruotsalais-suomalaisessa kulttuurikeskuksessa 17.–19.11.2017 järjestetyssä Globsol 2017 -tapahtumassa, johon osallistui delegaatio myös Tapiolan lukiosta. Globsol on kaikille avoin ja poliittisesti sitoutumaton vuosittain järjestettävä nuorisofoorumi, jonka tarkoituksena on edistää kansainvälistä solidaarisuutta ja yhteistyötä. Globsol syntyi alun perin suomalais-ruotsalaisen kulttuurirahaston aloitteesta, ja poh-\njoismainen yhteistyö on edelleen kiinteä osa tapahtuman luonnetta. Vuoden 2017 teemana oli nuoret rauhanrakentajina – unga som fredsbyggare. Tapahtuman ohjelmaan kuului useita luentoja, työryhmätyöskentelyä sekä vastaanotto Ruotsin suurlähetystössä. Asiantuntijapuheenvuoroissa käsiteltiin ajankohtaisia yhteiskunnallisia kysymyksiä, kuten sosiaalista eriarvoisuutta, pakolaisuutta sekä kansainvälistä yhteistyötä yleensä. Globsolin puhujina oli laaja joukko kansainvälisten asioiden osaajia: muun muassa kansanedustaja Maarit Feldt-Ranta, Crisis Management Initiativen Hussein Al-Taee sekä vuoden 2017 YK-nuorisodelegaatit Ilmi Salminen ja Hanna Bergman. Työryhmissä käsiteltiin nuorten radikalisaatiota, rauhanratkaisua ruohonjuuritasolla sekä tyttöjen ja naisten asemaa vaikuttajina. Työskentelyn keskeisenä tavoitteena oli lisätä tietämystä ja ymmärrystä globaaleista ongelmista. Työpajat tarjosivat erinomaiset mahdollisuudet verkostoitumiseen, vuorovaikutukseen ja yhteistyöhön muiden osallistujien kanssa. Vaikka Globsol-tapahtuma ei antanut tyhjentäviä vastauksia maailmanpoliittisiin ongelmiin, se tarjosi kuitenkin näkökulmia, joilla voi ymmärtää niitä, ja työkaluja, joiden avulla voi ryhtyä muuttamaan maailmaa. Esimerkkeinä mainittakoon erilaiset sosiaalisen median kampanjat ja tietoiskut. Puheenvuorossaan Maarit Feldt-Ranta kiteytti kenties yhden tärkeimmistä viesteistä päättäjiltä nuoremmalle sukupolvelle: ”Framtiden är inte skriven, den skriver ni!” Jaakko Tuohino\nEU-yhteistyö Tapiolan lukion Ambassador School -hanke: Tekemällä oppii Tapiolan lukio on ollut kuluneen luuvuoden aikana mukana Euroopan parlamentin Ambassador School -hankkeessa, jonka innostamina olemme järjestäneet ja osallistuneet erilaisiin EU-aiheisiin tapahtumiin. Pääroolissa näissä tapahtumissa ovat olleet opiskelijat. Hankkeen kokonaistavoitteessa onnistuttiin ja lukiomme saa ensi lukuvuonna Ambassador School -statuksen, joka oikeuttaa mm. osallistumaan Euroscola -tapahtumiin ja toisaalta velvoittaa pitämään jatkossakin EU:n näkyvillä koulumme arjessa. Marraskuussa Anna Ustinov ja Ronja Luhtala edustivat kouluamme European Youth Parliamentin eli EYP:n alueellisessa istunnossa Porvoossa. Saimme vieraaksi myös Suomen Pankin pääjohtaja Erkki Liikasen, joka kertoi EKP:sta ja euroalueen yhteisestä rahapolitiikasta. Häntä haastattelivat opiskelijat Aino Saniola ja Sofia Kurki. Auditorio täyttyi lukiolaisista ja yläkoululaisista. Vuoden vaihteessa Jaakko Tuohino, Emmi Savolainen, Elias Elovainio ja Sofia Kurki osallistuivat Generation €uro -kilpailuun. He etenivät 10 parhaan lukion joukkoon ja laativat kattavan talous- ja rahapoliittisen analyysin, jonka pohjalta tekivät EKP:lle korkopäätösehdotuksen.\nSuomen pankin pääjohtaja Erkki Liikasta haastattelivat 2.11. Sofia Kurki ja Aino Saniola. Kuva: Pia Liimatainen\nTytti Tuppurainen (SDP) ja EU-kurssilaiset e Kuva Pia Liimatainen\nEU-, kemian- ja filosofiankurssit järjestivät muovittoman maaliskuun huipennukseksi kestävän kehityksen ja yhteiskunnallisen vaikuttamisen paneelin "Life is plastic, it's fantastic?". Tilaisuuden avasi meppi Sirpa Pietikäinen Skype-yhteyden välityksellä. Puheenjohtajatyöryhmä Alex Suikkanen, Iisa Paananen ja Petra Tarkiainen tekivät huikean työn, kun tiivistivät opetusryhmien laatimista ennakkokysymyksistä paneeliin selkeän rungon. Keväällä koulussamme vieraili myös meppi Nils Torvalds. Häntä haastatteli opiskelija Joonas Lindroos. Työryhmässä Joonasta avustamassa olivat Sanni Hirvonen ja Linnea Järvinen. Viidennessä jaksossa EU-kurssi sai Skypen välityksellä vieraakseen meppi Merja Kyllösen. Tämä tilaisuus oli osittain englanniksi, koska tunnilla oli vieraana espanjalaisia opettajia yrityskumppanimme EdViston kanssa. Samainen ryhmä tapasi myös kansanedustaja Tytti Tuppuraisen, eduskunnan suuren valiokunnan varapuheenjohtajan. Hänen kanssaan keskustelimme eduskunnan roolista EU-asioiden hoitamisessa. Maija-Kerttu Toskala ja Emma Rönkkö osallistuivat Meppien kyselytunnille, jossa kuulimme Nils Torvaldsin ja Sirpa Pietikäisen lisäksi myös Miia-Petra Kumpula-Natrin, Petri Sarvamaan ja Elsi Kataisen mietteitä ajankohtaisista EU-asioista. Eurooppa -päivän 9.5. ohjelmaan kuului mm. EU-aiheinen aamunavaus, välitunti-Kahoot ja yläkoululaisille pidetyt kaksi opetustuokiota. Lisäksi EU-kursseilla vieraili Allianssin edustajia, jotka kertoivat EU:n mahdollistamista vaihto- ja vapaaehtoistyöprojekteista (mm. EVS / European Solidarity Corps). Kahdella tunnilla vieraili suomalainen Henriikka ja yhdellä tunnilla saksalainen Hanna. Oodi ilolle ja EU:lle!\neduskunnan Suuressa valiokunnassa 4.5.\nMaija-Kerttu Toskala, Emma Rönkkö ja Pia Liimatainen Meppien kyselytunnilla Sirpa Pietikäisen kanssa 4.5.2018.\nJAPANI-YHTEISTYÖ\tVisuaalinen kieli muodon tulkkina - Suomi-Japani -taideyhteistyö\n7.12.2018 lukioomme saapui japanilaisia vieraita Akitasta. Akitan prefektuuri sijaitsee Honshun saarella Tokiosta n 600 km pohjoiseen. Delegaatioon kuuluivat Nishime High Schoolin kuvataiteen lehtori Ken Kuroki, Akitan kaupungin taidekorkeakoulun apulaisprofessori Izamu Ozawa ja assistentti Hiroko Arima. Vierailuun osallistui myös Kaitaan koulun ja lukion kuvataiteen opettaja Nina Luoma, vaihto-opiskelijamme Sayaka Aikawa, tulkki Toyohiro Miyazawa ja Anniina Kuitunen, joka toimi opiskelijakunnan edustajana esitellen lukiotamme. Eerika Salli toi tapaamiseen ihanaa musiikkiaan. Joulukuisella matkallaan delegaatio osallistui yhteisnäyttelyn avajaisiin Kaitaan lukiossa. Näyttelyssä oli esillä Kaitaan lukion ja Nishime High Schoolin kuvataiteen oppilastöitä aiheesta ”Henget japanilaisessa ja suomalaisessa mytologiassa”.\nLänsiväylän artikkeli näyttelystä: https://www.lansivayla.fi/artikkeli/588803-vieraita-kaitaalla-japanilaiset-ja-suomalaiset-oppivat-toisiltaan-kuvataiteen Tammikuussa 2018 sama näyttely siirtyi Kuninkaantien lukion aulagalleriaan. Tapiolan lukiossa tehtiin lukuvuoden 2017-2018 neljännessä ja viidennessä jaksossa kuvataiteen opiskelijatöitä yhteisnäyttelyyn Japaniin. Näyttely on esillä ensi syksynä 16.-30.10.2018 Akitan kaupungin keskuksessa sijaitsevassa Akitan kaupungin taidekorkeakoulun omassa satelliittigalleriassa. Esille tulee Kaitaan lukion kuvataidelinjan ja Tapiolan lukion ja Nishime High Schoolin kuvataiteen oppilastöitä aiheesta ”Oman maan kulttuuriin pohjautuvat kuvataiteelliset ilmaisut”. Näyttely siirtyy joulukuuksi 2018 Yurihonjon kaupungin Nishimen Yhteisökeskus Seagull-näyttelytilaan. Suomeen työt palaavat taas talven aikana hiukan kookkaamman delegaation vierailun mukana. Laura Murto\nKUMMIKOULU NEPALISSA Mugu-kurssilla hyvänteossa Opiskelun ja musisoinnin lisäksi Tapiolan lukiossa on myös työskennelty hyväntekeväisyyden parissa. Tapiolan lukiolla on Suomen lähetysseuran kautta vuonna 2015 saatu oma kummikohde Nepalissa, Mugun läänissä. Mugun lääni sijaitsee Nepalin maaseudulla, missä erityisesti kastittomat dalit-tytöt ovat huonossa asemassa. Kastijärjestelmää ei Nepalissa enää virallisesti ole, mutta se on juurtunut syvälle yhteiskuntaan ja vaikuttaa edelleen ihmisten arkeen. Mugussa vain pojat pääsevät kou-\nluun, eikä tyttöjen koulutusta pidetä tärkeänä. Tähän pyrimme tekemään muutoksen lukiomme Mugun tytöt -kurssilla. Kurssilla kerätään rahaa Mugun tytöille erilaisten koulun tapahtumien yhteydessä. Kurssinopiskelijat järjestävät kahviloita esimerkiksi vanhempainiltoihin ja konsertteihin. Kahvilan lisäksi koulun tapahtumissa on usein lipaskeräys, ja tavaksi on muodostunut myös Vanhojen tansseissa kerättävä kolehti Mugun tytöille. Kaikki tuotto, joka kurssin aikana saadaan, menee kokonaan Nepaliin tukemaan kastittomien tyttöjen koulutusta. Kurssilla pääsee tekemään sitä, mistä itse tykkää, ja työtehtäviä on kattavasti. Vastuutaesimerkiksi leipomisesta tai muusta tehtävästä voi ottaa oman kyvyn mukaan. Erityisestiensimmäisen vuositason opiskelijat innostuivat toiminnasta viime syksynä, kun toimintaan lähti mukaan noin 50 opiskelijaa. Heistä jokainen on päässyt toimimaan hyväntekeväisyyskurssillamme itselleen mielekkäiden tehtävien parissa. Rahankeruukeinoja saa myös innovoida itse. Muun muassa viime jouluna opiskelijat keksivät idean lähteä laulamaan joululauluja kauppakeskus Ainoan eteen kerätäkseen rahaa Mugun tyttöjenkoulutusta varten. Kuva Suomen lähetysseura\nKurssimme tavoitteena on rahankeruun lisäksi valistaa lukiomme opiskelijoita Mugun tyttöjen tilanteesta. Tässä kohtaa apuun tuli Suomen lähetysseura. Tammikuun alussa auditoriossamme nähtiin musiikkiesitys “Nunulla on unelma”. Tarina kertoo rammasta dalit-tytöstä, Nunusta, joka unelmoi lukemisesta. Vaikuttavan esityksen lopuksi katsojille kerrottiin kurssimme toiminnasta. Kastisyrjintä koskettaa noin 260 miljoonaa ihmistä, johon luetaan mukaan myös Mugun dalit- tytöt. Tyttöjen kouluttaminen edistää köyhän alueen kehitystä ja hyvinvointia sekä kasvattaa tietoisuutta tyttöjen ja dalitien oikeuksista. Kurssitoiminnan kautta olemme omalta osaltamme päässeet vaikuttamaan tilanteeseen positiivisella tavalla. Yhä useampi Mugun läänin dalit- tyttö pääsee avullamme kouluun. Jokainen, joka on halukas auttamaan, on aina tervetullut mukaan toimintaamme! Kaisa Katajavuori 17B ja Outi Lehtonen 17E\nverenluovutusvoitto!\tHengenpelastaja, anna lahjaksi punainen paketti! Taas pitkä päivä koulussa. Ulkona on pimeää, kun lähden kotoa ja kun saavun kotiin; kun vihdoin pääsen sisälle lämpimään, muistan tekemistä odottavat läksykasat. Väsyttää ihan kamalasti. En millään jaksaisi mennä tänään. Ei se varmaan ole niin päivän päälle, eihän? Saattaa hyvinkin olla. Suomessa tarvitaan joka arkipäivä 800 verenluovuttajaa, ja vuosittain vapaaehtoiset verenluovuttajat auttavat noin 50 000 potilasta. Yhdellä luovutuskerralla voit auttaa jopa kolmea eri potilasta, sillä luovuttamasi veri jaetaan kolmeen osaan: punasoluihin, verihiutaleisiin sekä plasmaan. Luovutus vie sinulta aikaa kokonaisuudessaan vain noin puoli tuntia. Jos uhraat säännöllisin väliajoin aikaasi - vuodessa yhteensä noin neljä luovutuskertaa, jolloin aikaa tunteina vuositasolla kuluu vain vaivaiset kaksi (2!) - saatat vuodessa pelastaa jo yli kymmenen ihmisen hengen. Kävin marraskuussa 2017 ensimmäisen kerran luovuttamassa verta, mutta se ei varmasti jäänyt viimeiseksi kerraksi. Lähin Punaisen Ristin Veripalvelun toimipiste sijaitsee Isossa Omenassa, ja uudella ja toimivalla Länsimetrollamme matka koululta kesti vain viisi minuuttia. Luovuttajien turvallisuus ja mukavuus oli otettu hyvin huomioon, ja henkilökunta oli todella mukavaa. Kaikin puolin minulle jäi hyvä mieli siitä, että uhraamalla hetken omasta ajastani saatoin pelastaa jonkun hengen. Tapiolan lukion VeriRyhmä - johon allekirjoittanut nyt myös kuuluu - järjestää monta kertaa vuodessa yhteisluovutuksen, jolloin kynnys lähteä madaltuu ja epäröivimmätkin voivat saada vertaistukea jännitykseen ja kantaa kortensa yhteiseen kekoon. Jos koulun järjestämät yhteisluovutukset eivät aikatauluiltaan sovi sinulle, voi Veripalveluun mennä ominkin avuin vaikka kaveriporukalla. Ilmoittakaa vain kuuluvanne Tapiolan lukion VeriRyhmään, sillä vuoden päätteeksi se espoolainen lukio, jonka opiskelijat ovat olleet aktiivisimpia luovuttajia, saa kunniamaininnan Punaiselta Ristiltä. Luovuttajan täytyy olla 18-vuotias ja painaa yli 50 kilogrammaa. Tarkista kätevästi etukäteen Punaisen Ristin sivuilta, sovitko luovuttajaksi: http://www.sovinkoluovuttajaksi.fi/ Käy luovuttamassa, jos vain oma terveytesi antaa periksi. Pelosta kyllä pääsee yli, ja se mikä ei tapa, vahvistaa. Veren tarve on etenkin ennen pitkiä juhlapyhiä suuri, joten uhraa aikaasi ja auta tarvitsevaa. Se on paras lahja, jonka voit antaa! Nelli Vasse 15D, valokuva Lasse Lindqvist\nBiolog kioon vertaa mikko me ka poon\ngian ja maantieteen opettaja Lasse Lindqvist perusti SPR:n VeriRyhmän Tapiolan lun vuonna 2014. Opiskelijamme ovat sen myötä innokkaasti aktivoituneet luovuttamaan an, ja Espoon lukioiden välisessä kilpailussa olemme sijoittuneet joka vuosi kärkikoloon (yhdessä Olarin ja Etelä-Tapiolan lukioiden kanssa). Tänä lukuvuonna vastaanotimaikkein kirkkaimman ”mitalin” yhteensä 86 luovutuskerralla! Kakkukahveja juotiin Esn Veripalvelutoimistossa 30.5.2018.\nUrheiluseura viesti\tUrheiluseura Viestin kuulumisia Lukiomme kulunutta lukuvuotta ovat värittäneet monet Viestin järjestämät tapahtumat. Lukuvuoden alussa surullisen kuuluisat taukojumppavideot eivät ehkä saaneet suurta suosiota opettajilta tai oppilailta, mutta ainakin Viestin jäsenillä oli hauskaa niitä tehdessä. Syyskuussa tekonurmella ihmetyttivät läpinäkyvät pallot, kun halukkaat osallistuivat kuplafutisturnaukseen. Myöhemmin syksyllä pyörällä tai kävellen kouluun kulkeneita opiskelijoita palkittiin tikkareilla. Joulukuussa vauhdikas Tapiola Race sai koko lukion liikkeelle muun muassa sumopainin ja köydenvedon merkeissä. Hyvästeltyämme hallituksen abijäsenet saimme jengiimme uusia jäseniä: Ainon, Elsan ja Kevinin. Reippaat ykköset pääsivät heti mukaan toimintaamme laskettelureissua järjestäen. Maaliskuussa 60 lukiolaista pääsivät nauttimaan vauhdin hurmasta laskettelukeskus Messilässä. Vapun letkeää tunnelmaa nostatti perinteinen letkajenkka koulun sisäpihalla. Toukokuussa Viestin hallituksen tilaamat tarvikkeet saapuivat. Liikuntasalin oleskelutilassa voi vastaisuudessa istuskella jumppapallojen päällä. Muutamissa luokissa istuma-asentoa parantavat alustat auttavat vähentämään istumisen haittoja. Liikuntakursseilla opiskelijat pääsevät seuraamaan harjoitusten tehokkuutta sykemittareiden avulla. Lukiolaiset saavat myös käyttöönsä kaksi polkupyörää kursseille kulkemista helpottamaan. Erilaiset pallot, hyppynarut, maali ja verkko pääsivät piristämään välitunteja ja muita vapaahetkiä toukokuun lämmössä. Viesti järjesti vielä toukokuussa iltapäivien ratoksi kaksi tanssituntia - show- ja nykytanssitunnin. Lisäksi koulumme onnistui saamaan yhdeksi päiväksi Para School Day -kiertueen. Ansioituneet vammaisurheilijat kertoivat urheilupoluistaan aamunavauksessa ja jatkoivat liikuntapajojen pitämistä kaikille opiskelijoille loppupäivän ajaksi. Tapahtumarikas lukuvuosi huipentuu perinteiseen pesäpalloturnaukseen, joka alkaa ykkösten ja kakkosten vastakkainasettelulla. Yllättävän liikunnalliset opettajamme pelaavat lopuksi ottelun voittajajoukkuetta vastaan.\nViestin hallituksen puheenjohtaja Sara Löyttyniemi\nUrheiluseura Viestin toimintaa Tapiolan lukion oma urheiluseura Viesti pyrkii lisäämään opiskelijoiden liikkumista lukioaikana ja tukemaan liikunnan monipuolista toteutumista esimerkiksi liikuntatapahtumien, välinehankintojen sekä muun tuen avulla. Viesti kannustaa lisäksi opiskelijoita osallistumaan erilaisiin oppilasurheilutapahtumiin. Tänä vuonna Viestin toimintaa sävytti erityisesti Liikkuva opiskelu -hanke. Vuoden 2017 elokuusta lähtien jo peruskoulujen puolella toimiva Liikkuva koulu – hanke laajeni myös lukioihin. Hanke toi mukanaan niin rahoitusta kuin koulutustakin liikunnallisemman arjen toteuttamisen helpottamiseksi. Tapiolan lukion opiskelijat ovat osallistuneet aktiivisesti erilaisiin Espoon lukioiden välisiin turnauksiin ja kilpailuihin. Yksilölajeista osallistuttiin golfiin ja yleisurheiluun. Yleisurheilussa menestystä saavutettiin 100m:n (hopea), 800m:n (hopea ja pronssi) ja 1500m:n (pronssi) juokuissa, keihäään heitossa (kulta). Joukkuepeleissä tytöt ansioituivat saavuttamalla hopeaa jalkapallossa, salibandyssa ja lentopallossa. Koripallossa puolustimme viime vuotista mestaruutta voittamalla jälleen kultaa. Pojat kirkastivat viime vuotisen hopean kullaksi lentopallossa ja osallistuivat myös jalkapalloon, salibandyyn ja koripalloon. Viesti palkitsee vuosittain lukiosta lähteviä, liikunnassa ansioituneita ja lukion arjessa liikunnan panoksensa antavia opiskelijoita. Mitalin saa tänä vuonna kuusitoista Tapiolan lukiosta valmistuvaa opiskelijaa. Urheiluseura Viesti jakaa myös vuoden urheilijan kiertopalkinnon. Liikuntastipendit jaetaan kahdelle opiskelijalle. Piritta Hakkari\nTutortoiminta\tTutorit Tapiolan lukiossa Meidän tutorien iloiseen joukkoon kuului tänä lukuvuonna 28 innostunutta ja aktiivista tutoria. Toimintamme alkoi heti koulun alettua. Kävimme ensimmäisen lukiovuotensa aloittaneiden ykkösten auditoriotilaisuudessa esittäytymässä. Ensimmäisenä koulupäivänä järjestimme Tapiolan lukion Amazing Race-kilvan, jossa ykköset etsivät tutorien antamien vihjeiden perusteella eläinhahmoja ja samalla tutustuivat koulutaloon. Tutustumiset ykkösten kanssa jatkuivat, kun kävimme opotunneilla auttamassa ykkösiä kurssivalinnoissa ja kertomassa mm. koeviikosta ja siihen valmistautumisesta. Toisena koulupäivänä oli heti ryhmäytymispäivä, missä olimme ensin mukana ryhmäyttämisleikeissä kaikkien muiden ykkösten ja kakkosten kanssa. Ryhmäytymispäivä päättyi tutorien järjestämiin ryhmien välisiin loppukilpailuihin Tapion kentällä. Tutor -toimintaan kuuluu lukio-opintojen ja Tapiolan lukion esittelemistä peruskoulun ysiluokkalaisille sekä ysien huoltajille. Lukion avoimissa ovissa tammikuussa tutorvoimin järjestettiin monenlaista ohjelmaa yseille ja vanhemmille. Avoimissa ovissa kierrätettiin ysejä koulurakennuksessa ja aineständeillä. Avoimien ovien Oma tarina- ja reissuhuoneessa tutorit esittelivät omaa lukiopolkuaan ja lukiossa järjestettäviä aina niin suosittuja matkakursseja. Avoimissa ovissa vierailijoita oli ylettömän paljon ja siksipä tarvitsimme apua myös uusilta tutoreilta eli ykkösiltä! Heidän ansiostaan avoimissa ovissa oli riittävästi ja työtä pelkäämättömiä esittelijöitä. Tuloksena oli lukiomme nousu Espoon suosituimmaksi lukioksi! Espoon lukioista Tapiolan lukioon oli eniten ensisijaisia hakijoita. Tutorina toimiminen on ollut kivaa ja siitä on ollut hyötyä monessa asiassa. Koulutyön ohessa on ollut mukava hoitaa rennompiakin juttuja. Myös yläkouluesittelyjä on ollut hauska pitää, ysit ovat kuunnelleet kiltisti ja kiinnostuneina lukiomme esittelyä. Tutorina toimimisesta on saattanut mainita myös esim. kesätyöhakemuksessa, joka on tuonut selkeästi positiivisen vaikutelman. Lopuksi päätimme tutorurakkamme jännittävään laserpelailuun Megazonessa. Teksti: Lukuvuoden 2017-18 tutorit ja tutoreiden ohjaaja Anja Isonikkilä\nKOULUN LEHTI Vitsasen vuosi Lukiomme lehden Vitsasen lukuvuosi 2017 – 2018 oli sangen onnistunut. Noin tusinasta taitavia nuoria koostuva toimituskunta julkaisi lukuvuoden aikana viisi lehteä, joista jokaisesta toimitettiin sekä moniste- että nettiversio. Verkkolehti ja sen lukijatilastot näyttävät, että Vitsasta on luettu koto-Suomen lisäksi muun muassa Isossa-Britanniassa, Espanjassa ja Qatarissakin! Vitsanen on mennyt maailmalle. Lehdessä on julkaistu vakinaisten toimittajien lisäksi muun muassa äidinkielen ja erilaisten matkakurssien opiskelijoiden tekstejä. Avustavien toimittajien reportaasit, matkapäiväkirjat, arvostelut, runot ja novellit ovat jatkossakin tervetulleita! Vitsanen haluaa puhua opiskelijoiden asioista ja heidän mielenkiinnon kohteistaan. Ehdottakaa jutun aiheita ja käykää lukemassa, miten maailma Tapiolan lukiolaisten silmin makaa (vitsanen.net). Anna Marin\nsuomi100 ja syksyn ylioppilasjuhlat\nSuomi100 juhlapuheen piti lukiolinjan päällikkö Tapio Erma. Syksyn ylioppilasjuhlassa lakin sai 10 opiskelijaa. Ylioppilaan puheenvuorona toimi musiikkilinja ylioppilaitten esitys. Ada Kokko valmistui lukiostamme 2,5 vuodessa. Tilaisuuden juonsivat Sofia Kurki ja Jaakko Tuohino (ei kuvissa). Juhlassa esiintyi mm. peruskoulun ja lukion opiskelijoista koottu suurorkesteri Keimo Joensuun johdolla.\nPenkkareita vietettiin perinteisin menoin. Rekkojen lakanat olivat tänä vuonna erityisen tasokkaita. Abit pääsivät ajelulle kohtuullisen hyvään säähän abishown jälkeen. Kiitos yhteisistä lukiovuosista! Kiitos myös ryhmänohjaajille annetuista läksijäislahjoista!\nVANHOJENPÄIVÄ 2018\tVanhat tanssit 16.2.2018 Hiihtolomaa edeltävä kouluviikko sai taas hienon päätöksen, kun Tapiolan lukiossa tanssittiin vanhat tanssit. Upea joukko lukiolaisia kokosi kolmannen jakson aikana kasaan hienolta näyttävät ja upealta kuulostavat tanssiaiset. Mikä vanhojen tansseissa kiehtoo tuoreita lukiolaisia? Väkisinkin jokin, koska osallistujia kurssille oli taas todella paljon. Kenties se tunne, kun saa pukeutua hienosti ja käyttäytyä arvokkaasti. Kenties se pieni ylpeys, kun näkee itsensä peilistä ja tietää olevansa yksi päivän juhlituista. Yhdelle suurin juttu saattaa olla se, että tanssii muiden katseiden alla, vaikka ei tiennyt siihen pystyvänsä. Toinen taas haluaa näyttää kaiken sen taidon ja tunteen, jota on pitkään harjoiteltu. Vai onko isoin juttu sittenkin yhdessäolo oman vuosikurssin kanssa, koska pianhan tämä koko lukiotaival on paketissa?\nHienoa oli jälleen se ilo ja into, jolla ryhmä harjoituksesta toiseen halusi oppia askeleet niin vanhoihin kuin uudempiinkin tansseihin. Yhdessä suunnittelua ja yhdessä opettamista, kunnes kaikilla oli askelmerkit hallussa. Ja päälle salin koristelua porukalla, jotta tanssiaiset saivat arvoisensa puitteet. Ja se musiikki. Tapiolan lukion musiikkilinja säväyttää vuodesta toiseen. Soittajien lisäksi musiikinopettaja Jari Huvila ansaitsee erityiskiitokset. Jari sanoo kaikille musiikkitoiveille kyllä, sovitukset syntyvät kuin tyhjästä, ja kun h-hetki koittaa, kaikki kuulostaa valmiilta ja hyvältä. Tanssijoiden ja orkesterin lisäksi myös täysi juhlasali yleisöä tuntui nauttivan esityksistä. Ensi vuonna uudestaan! Janne Salmivuori\nteemapaneeli\tLife is plastic, it’s fantastic?\n- kestävän kehityksen ja yhteiskunnallisen vaikuttamisen paneeli Millaisia ekotekoja EU, yritykset, koulut ja yksilöt voivat tehdä? Näitä kysymyksiä pohdittiin kestävän kehityksen paneelissa, joka järjestettiin koulullamme tiistaina 20.3. Paneeli toteutettiin yhteistyönä yhteiskuntaopin, kemian ja filosofian kurssien kesken. Ajankohtaisista ympäristöasioista olivat keskustelemassa Nesteen Annamari Enström, St1:n Mika P.A. Anttonen, ympäristöasioihin erikoistunut kemiantekniikan insinööri ja bloggari Anja Nystén sekä konsultoiva opettaja Mikael Sorri. Avauspuheen piti Skypen välityksellä suoraan Brysselistä europarlamentaarikko Sirpa Pietikäinen. Paneelin juonsivat Iisa Paananen ja Alex Suikkanen. Paneeli alkoi Pietikäisen puheella. Hän puhui etenkin EU:n yhteisistä päätöksistä ympäristön suojelemiseksi monin tavoin, mutta painotti kuitenkin, että ympäristö voidaan pelastaa vain, jos koko maailma toimii yhdessä sen saavuttamiseksi. Nimittäin nykyisellä luonnonvarojen käyttötahdilla tarvittaisiin neljä maapalloa ylläpitämään ihmiskuntaa! Itse paneeli oli jaettu kolmeen osaan: Muoveihin, uusiutuvaan energiaan ja yleisluontoisiin kysymyksiin. Näistä ensimmäisenä käsiteltiin muoveja. Yleisimpänä teemana olivat mikromuovit ja biomuovien käyttö tulevaisuudessa. Mikromuovien esiintymistä etenkin kosmetiikkatuotteissa on viime vuosina korostettu erityisesti, mutta ainakin Nysténin mukaan nämä olisi helppo hoitaa tuotteista pois lainsäädännöllä. Sen sijaan tekstiileistä irtoavat mikromuovit\novat hänen mukaansa huomattavasti hankalampia poistaa käytöstä. Biomuoveista puhuttiin paljon. Niiden käyttöä lisätään jatkuvasti, mutta panelistien mielestä kuitenkin olisi viisaampaa alkaa miettiä, miten kaikenlaisten muovien käyttöä voitaisiin tulevaisuudessa vähentää. Tähän käytännöllisimmät materiaalit olisivat heidän mukaansa, käyttökohteesta riippuen, hyvin perinteisiä. Etenkin paperi, metalli, lasi sekä näiden kombinaatiot voisivat olla tulevaisuuden muovittoman maailman materiaaleja. Toinen käsitelty teema oli uusiutuva energia. Tässä keskustelun pääpaino oli fossiilisten polttoaineiden käytön vähentämisessä. Panelistien, etenkin Enströmin ja Anttosen, mukaan menee vielä pitkään ennen kuin fossiilisista polttoaineista voidaan kokonaan päästä eroon. On kuitenkin hyvä huomata, että niiden käyttöä voidaan vähentää. Etenkin liikenteessä ns. uusiutuvat biopolttoaineet ottavat jatkuvasti suurempaa jalansijaa. Myös tuuli- ja aurinkovoimalla tuotettu sähkö on validi energialähde monessa tapauksessa, etenkin kivihiilen ja öljyn korvaajana. Paneeli päätettiin yleisluontoisiin kysymyksiin. Uusiutuvaa energiaa pitäisi käyttää enemmän, autolla ei pitäisi kulkea ja matkustamista pitäisi vähentää. Ihmetystä herätti kaikki biopolttoaineiden mahdolliset lähteet; jopa sahanpurusta voidaan valmistaa etanolia. Kaiken kaikkiaan paneeli oli erittäin onnistunut. Panelistit olivat asiantuntevia, aiheet kiinnostavia ja keskustelu sujuvaa. Teppo Kukkonen\nmatkat ja leirikoulut\tBilsanvihaajan Itämeri-kurssi Biologia ei koskaan ole ollut suosikkiaineeni koulussa. Jo 1. luokasta lähtien olen suhtautunut siihen nuivasti, koska tunnit kuluivat monisteita leikellessä ja liimatessa. Kerran hosuin ja tein tehtävän väärin - muistaakseni liimasin jotain väärään paikkaan - ja opettaja pakotti minut jäämään perjantai-iltapäivällä koulun jälkeen tekemään tehtävän uudestaan. Siitä lähtien olen suorastaan vihannut eläinten luokittelua ja kaikkia niitä pieniä ja turhalta tuntuvia yksityiskohtia, joita ennen luulin biologian vain olevan. Näin oli, kunnes tulin lukioon. Miten lukioon tullessaan biologiaa lähes vihannut oppilas sitten päätyy abisyksynään Hangon Tvärminneen soveltavalle biologian kenttäkurssille - joka kestää pitkän viikonlopun ja jota varten joutuu heräämään viideltä aamulla ja ajamaan Espoosta Hankoon\nBI08-kurssi jakautui tänä lukuvuonna suuren suosion myötä syys- ja lokakuun ryhmiin. Tässä jälkimmäisen viikonlopun opiskelijoita pohjamutaa seulomassa.\njo ennen aamukahdeksaa? Sellainen oppilas, joka on hyvän ja innostavan opettajan avulla ymmärtänyt, ettei biologia ole vain pieniä yksityiskohtia (vaikka niiden tarpeellisuutta ja tärkeyttä ei tule lähteä kyseenalaistamaan) ja että biologia nivoutuu hyvin tiiviisti yhteen erään toisen ja rakkaan oppiaineen, maantieteen, kanssa. Se ehkä onkin se syy, joka sai minut alun perin pitämään biologiasta: tajusin, että sen avulla pystyn ymmärtämään syvemmin maantiedettä, josta on lukioon tultuani tullut ehdottomasti vahvin sekä myös rakkain kouluaineeni. Kumpikin näistä aineista myös syventää ymmärrystäni ympäröivästä maailmasta ja antaa runsaasti yleissivistystä. Itämeri-kurssilla perehdyimme käytännön tasolla Itämereen ja sen tämänhetkiseen tilaan. Työskentelimme Helsingin yliopiston tutkimusasemalla Tvärminnessä, jossa muun muassa biologian yliopisto-opiskelijat pitävät kenttäkurssejaan. Syyskuun ensimmäinen viikonloppu oli juuri sopivan lämmin ja sateeton kenttäkurssiamme varten. Käytimme perjantai-aamupäivän aloilleen asettumiseen, yleisiin järjestelyihin sekä ruokailuun, ja iltapäivällä lähdimme merelle tutkimusalus Sadurian kyydissä tarkoituksenamme kerätä vesi- ja pohjanäytteitä. Loput iltapäivästä ja illasta meni pohjanäytteitä seuloessa ja keräämällä niiden seasta erilaisia eliöitä, joita Itämeren pohjamudissa elelee. Seuraavana aamuna tutustuimme Halsholmeniin, erääseen lähisaareen, jonka rakkolevärannalla tutkimme ja keräsimme mukaamme muun muassa meduusoja, pieniä kaloja sekä erilaisia leviä. Kurssin päätteeksi pitäisimme löytämiemme eliöiden pohjalta leikkimielisen lajistotentin. Loppupäivän lauantaista sekä koko sunnuntain käytimme kurssitutkimusten ja esitelmien valmistamiseen. Ennen lähtöämme pääsimme vielä vapauttamaan eliöt takaisin mereen. Täydellinen lopetus kurssille! Kurssin intensiivisyydestä huolimatta meillä oli myös aikaa rentoutua ja viettää aikaa yhdessä. Hyvän sään salliessa souteleminen ja ympäristön tutkiminen oli jopa suositeltavaa. En ollut järin kiinnostunut kuullessani ensimmäisen kerran, että lukiossamme järjestetään näinkin loistava mahdollisuus tutustua yliopisto-opintoja vastaavaan opiskeluun jo näinkin aikaisin. Kuitenkin, mitä lähemmäs abivuottani ja kurssin tyypillistä ajankohtaa - alkusyksyä - tultiin, sitä enemmän aloin kiinnostua. Ilmoittauduin kurssille noin kahta viikkoa ennen lähtöpäivää hetken mielijohteesta, mutta silti en voisi olla tyytyväisempi päätökseeni: kenttäkurssilla sain käsityksen siitä, miltä biologian (tai mahdollisesti jopa maantieteen) yliopisto-opinnot tuntuisivat käytännössä. Ja vaikka olinkin toisinaan aivan ulapalla, mistä muut puhuivat (tässä välissä täytyy huomioida, että olen lukenut vain kolme kurssia biologiaa!), opin koko ajan lisää ja syvensin jo ennestään oppimiani asioita. Jokaiselle, joka kokee pienintäkään kiinnostusta biologian tai maantieteen jatko-opiskeluun, olisi silmiä avaavaa ja hyödyllistä käydä BI08 Itämeri-kurssi, sillä se voi joko toimia töytäisynä kohti kyseisiä aloja - tai sitten siellä tajuaa, että eihän tämä ollutkaan “juuri se oma juttu”. Itselleni kurssi oli viimeinen töytäisy kohti unelma-alan löytämistä. Joka tapauksessa suosittelen kurssia lämpimästi kaikille, ja tämä tulee siltä entiseltä biologian vihaajalta. Ja hei, siitä saa kurssin! Vielä 74 jäljellä. Nelli Vasse 15D, valokuvat Touko Johtimo 15E\nmatkat ja leirikoulut\tLapin lumo 17.-23.4.2018 – vauhtia, kurveja ja mahalaskuja Viikon mittainen laskettelureissu pohjoisessa toi mukavaa vaihtelua tylsään huhtikuiseen arkeen. Matkamme kohti Lappia alkoi kello seitsemältä aamulla väsyneissä tunnelmissa, ja 14 tunnin bussimatkan aikana tauot tulivat tarpeeseen. Lapin Muonioon saavuttuamme hotelli Jeris otti meidät ilolla vastaan. Asuimme kodikkaissa saunalla ja keittiöllä varustetuissa mökeissä noin viiden hengen porukoissa. Hotelli Jeris tarjosi meille päivittäin maittavan aamupalan ja päivällisen. Auringon paisteen ja henkeäsalpaavien maisemien lisäksi nautimme vauhdikkaista rinteistä Levillä ja Ylläksellä. Välillä usvan tuoma huono näkyvyys sai sykkeen nousemaan, mutta innokas ryhmä nautti rinnepäivistä täysin siemauksin, oli sää millainen hyvänsä. Yhtenä päivänä hiihdimme Pallaksen maastoissa 15 kilometriä ripeään tahtiin. Hiihtolenkin varrella pysähdyimme syömään eväitä ja ruokkimaan kuukkelilintuja, jotka viihtyivät seurassamme. Hiihtopäivä tuntui lihaksissamme vielä jonkin aikaa, mutta se ei kuitenkaan hidastanut vauhtia rinteissä. Rinnepäivän päätteeksi lähti kauppareissulta mukaan naposteltavaa illaksi.\nPäivällisen jälkeen oli perinteisesti iltaohjelman aika. Siihen kuuluivat kaikenlaiset leikit, jotka vahvistivat ryhmähenkeä. Välillä katsottiin porukalla TVOF-finaalia. Myös biljardipöytä oli vapaa-ajalla kovassa kulutuksessa, ja Janne-ope tarjosi ilmaisen limun niille, jotka voittivat hänet. Vapaa-aikaamme kuului myös paljon tanssimista, suksilla temppuilua hotellin pihassa ja tunnollisimmilla oppilailla ahertamista läksyjen parissa. Parina iltana oli mahdollista myös saunoa, pulahtaa virkistävässä avannossa ja lillua porealtaassa. Yhden illan vietimme kodassa grillaten makkaraa, paistaen kalaa, vaahtokarkkeja ja lettuja. Kotaillan jälkeen vaatteissa seurasi tuntuva savun haju, joka oli merkki tunnelmallisesta illasta kavereiden ja hyvän ruoan seurassa. Reissumme oli kaikin puolin onnistunut, emmekä tule koskaan unohtamaan ikimuistoisia kokemuksiamme Lapin kauniissa maisemissa. Paluu koulunpenkille ei ollut helppo, mutta reissun tuoma piristys antoi motivaatiota jälleen avata pölyttyneet koulukirjat. Teksti: Sara Liukko ja Ninni Halminen Kuva: Janne Salmivuori\nIhmissuhdekurssista eväitä elämään Lukiossamme on laaja kurssitarjotin, joka sisältää useita monipuolisia ja mielenkiintoisia kursseja. Perinteisesti Tapiolan lukio järjestää vuosittain psykologiasta kiinnostuneille soveltavan kurssin, jossa sukelletaan yhdessä ihmissuhteiden maailmaan. Kurssilla paneudutaan ihmissuhteiden luonteeseen, merkitykseen, ongelmiin ja hoitamiseen liittyviin kysymyksiin monipuolisin tavoin. Kurssi rakennetaan yhdessä, sillä siellä ei ole oppikirjaa, ja oppitunnit perustuvat keskusteluun ja omien kokemuksien jakamiseen. Jokaisella on jotain annettavaa, sillä kaikilla on kokemusta erilaisista ihmissuhteista. Kurssilla mahdollisesti esille tulevat henkilökohtaiset asiat pysyvät ryhmän sisällä, joten jaetut pohdinnat ovat luottamuksellisia. Kurssi huipentui leirikoulun tyyppiseen reissuun Hilan leirikeskuksessa. Siellä ohjelmassa oli toisiin tutustumista, erilaisten tilanteiden ja asioiden pohtimista, monenlaisia aktiviteettejä ulko- ja sisätiloissa sekä tietenkin varta vasten meille itsetehtyä ruokaa viisi kertaa päivässä. Leirikoulu sisälsi niin kyyneliä kuin paljon nauruakin ja mukavaa yhdessäoloa. Ryhmästä muodostui lämminhenkinen ja tiivis, josta seurasi luottamuksellista ja syvää keskustelua koko ryhmän voimin. Kaiken kaikkiaan ihmissuhdekurssi oli erittäin antoisa ja yksi parhaista, joita olemme suorittaneet. Kurssiin osallistuminen ei edellytä sinun olevan psykologian lukija, joten suosittelemme kurssia lämpimästi jokaiselle! Sanni Sievänen 16C & Julia Jylhä 16A\nTunnelmia marraskuisesta Italiasta/ Hi11-kurssi\nKuvat Kaarina Salo\nmatkat ja leirikoulut\tOppimispäiväkirja (Blois, Ranska) Päivä 1 23.4.2018 Aurinkoisena aamuna kello kuuden aikoihin tapasimme lentokentällä. Kaikki olivat väsyneitä, mutta silti pilke silmäkulmassa. Kaikkia hieman jännitti tuleva päivä, sillä mitään oikeaa tarkkaa aikataulua ei vielä tiedetty. Päästyämme Pariisiin saimme kokea osan perinteistä Ranskaa eli liikenteen lakkoilua. Junamme kohti Blois’ia ei lähtenyt, mutta onni kääntyi kuitenkin. Saimme viettää upean, aurinkoisen päivän Pariisissa. Ryhmämme jakautui eri teille etsimään ruokaa kurniviin vatsoihimme. Kun tapasimme taas sovitulla paikalla juna-aseman kupeessa, kaikilla oli ollut ihana päivä. Osa oli käynyt Eiffel tornilla asti! Tuli yllätyksenä, kuinka vapaasti olimmekaan saaneet liikkua suuressa kaupungissa. Jälkikäteen se kuitenkin tuntui todella hienolta, että osasimme oikeasti selviytyä miljoonakaupungissa aivan itsenäisesti, ja kaikki olivat saaneet varmasti tehdä mitä mieli teki. Asemalta lähdettiin sitten etsimään paikallista kaukoliikenne bussia. Sen pysäkki oli ehkä kaikista vaikeimmassa paikassa, mistä olisin ikinä bussipysäkkiä lähtenyt etsimään. Se oli erään ison puiston keskellä sijaitsevan tunnelin sisällä. Juoksimme sinne niin kiireellä, että kaksi ryhmäläistä eksyivät. Siitä sitten vasta säheltäminen alkoi kun bussipysäkki oli niin oudossa paikassa ja alue oli täysin vierasta, niin koita sieltä sitten kahta henkilöä metsästää. Lopuksi onneksi eksyneitä löytyivät ja pääsimme jatkamaan matkaa bussilla kohti Bloisia. Vaikka matka Bloisiin kestikin melkein kolme tuntia, bussissa istuminen ei tuntunut ollenkaan tuskalliselta. Väsyneinä keksimme kaikenlaisia hauskoja tarinoita keskenään, ja nauroimmekin aivan vatsat kippuralla. Jopa etupenkillä istuva Rosaria kääntyi katsomaan meitä hämmentyneenä. Saavuimme kotikyläämme vasta myöhään illalla. Kaupunki näytti harvinaisen kauniilta punertavan ilta-auringon valaistessa kivitalojen vaaleita seiniä. Kävimme nopeasti jättämässä matkatavarat hotellihuoneeseen, joka paljastuikin koomisen pienikokoiseksi tilaksi kolmelle ihmiselle. Olimme kuitenkin niin helpottuneita perille pääsystä, ettei edes ahdas hotellihuone voinut lannistaa mielialaa. Haimme iltapalaa paikallisesta pikaruokalasta, jonka pitäjä esittäytyi marokkolaiseksi. Tämä oli hyvin hämmentävää, sillä hän alkoikin yhtäkkiä puhua meille espanjaa. Pariisista hurmioituneina vedimme peitot tyytyväisinä päämme yli ja nukahdimme tyytyväisinä hotellin pehmeisiin sänkyihin. Aamulla saimmekin sitten herätä Blois’n keskuskadun ääniin, jotka toimivatkin herätyskellonamme koko seuraavan viikon ajan. Päivä 2 24.4.2018 Toisen päivän aamu valkeni aurinkoisena ja erityisen lämpimänä. Laitoimme kaikki päälle hellemekot, sillä viettäisimme koko päivän Chenonceaun ja Chevernyn linnoissa. Olimme Marin kanssa jo pitkään odottaneet Chevernyn linnan näkemistä, sillä kyseinen rakennus on tuttu Tintti-sarjakuvista, joissa linna esiintyy nimellä Moulinsart. Junalakon takia meillä oli jo heti aamusta ongelmia liikenneyhteyksien kanssa, mutta onneksi Rosaria osasi hommata meille vaihtoehtoisen kyydityksen linnoihin. Paikallinen taksifirma lupautui kuskaamaan meitä ympäri Loire-joen laaksoa halpaan hintaan! Änkeydyimme suureen tilataksiin kahdeksan tytön voimin ja kuskina toimi ihana Philippe, joka tutustutti meidät ranskalaisen popin pariin.\nEnsimmäisenä vuorossa oli Château de Chenonceau, joka tunnetaan myös naisten linnana. Itse pidin erityisesti linnan sisustuksesta, josta varmasti suuri osa oli Katerina d’Medicin käsialaa. Oli mielenkiintoista päästä kävelemään hänen jalanjäljissään, koska olimme analysoineet hänen eri elämänvaiheitaan jo pitkin kevään teoriatunteja. Lähtemättömän vaikutuksen kuitenkin meihin kaikkiin teki puutarha, joka oli täynnä värikkäitä kukkia ja suihkulähteitä. Onneksi oli kamera mukana! Seuraavana vuorossa oli Cheverny. Rakennuksena ja pihapiirinä se oli hieman Chenonceauta vaatimattomampi, mutta ajatus “Tintin linnasta” sai odotukset kohoamaan pilviin. Sisustus edusti tyypillistä renessanssin aikaista tyyliä. Pihalla saimme kauniita kuvia laventeleista kootun tunnelin alla. Mieleen jäi Chevernyn linnan metsästyskoirat, joita oli arviolta jopa 40 samassa pienessä aitauksessa… Niitä kävi hieman sääliksi :( Henkilökohtaisesti 2. päivä oli lempparini! Saimme nähdä kaksi älyttömän kaunista linnaa, ja sääkin suosi meitä. Ihmetyttämään jäi kaikki arkkitehtuuriset ihmeet, jotka ehdimme sen päivän aikana nähdä! Kuinka sen ajan ihmiset ovat saaneet rakennettua valtavia torneja ja kupoleita ilman nostureita? Entä kuinka kauan yhden linnan rakentaminen on kestänyt, jos jo pelkkää puutarhaa on suunniteltu monen vuoden ajan? Miten monta ihmistä vaadittiin yhden linnan rakentamiseen? 100 vai 100 000? Näitä mietiskellen oli hyvä painaa pää tyynyyn, ja odottaa, mitä kaikkea 3. päivä tuokaan mukanaan. Päivä 3 25.4.2018 3. päivän (hieman muuttuneen) ohjelman mukaan aamulla olisi lähtö Chambordin linnaan, joka tunnetaan yhtenä Euroopan ja jopa koko maailman suurimpana linnana. Päivä oli hieman sateinen ja varauduimme mahdolliseen tihkusateeseen tuulitakkien kera. Bussimatka Chambordiin kesti noin puoli tuntia. Köröttelimme iloisesti pitkin mutkittaita ja kapeita teitä, joiden varsille oli rakennettu ruusupensaiden ympäröimiä suloisia kivitaloja. En ehkä ikinä unohda sitä tunnetta, joka valtasi minut, kun näin valtavan Chambordin linnan kohoavan suoraan edessämme. Se oli kuin suoraan Disney-sadusta! En vieläkään pysty käsittämään sen rakennuksen kokoa, ja ehkä ironi-\nmatkat ja leirikoulut\tsinta olikin, että se oli alunperin rakennettu vain kuninkaallisten metsästysMAJAKSI?! Pääsimme miltei heti kiertämään linnaa keskenään. Vaikka meillä olikin opastukset sekä ranskaksi että englanniksi, emme oikein tienneet mistä aloittaa. Koitimme kuitenkin parhaamme mukaan kiertää jokaisen salongin ja parvekkeen erikseen, vaikka tuskin onnistuimme. Piha oli tietenkin myös mahtipontista kokoluokkaa. Ennen lähtöä söimme crepit linnan pihalla ja mietiskelimme kaikkea, mitä olimme nähneet. Palattuamme takaisin Blois’iin saimme hetken lounastauon kunnes taas tapaisimme uudestaan, Iltapäivän ohjelmassa oli Blois’n oma linna ja kaupunkiin tutustumista. Minä, Mari ja Aino emme kuitenkaan ehtineet lounaalle, mikä tarkoitti kolmen erittäin nälkäisen tytön kiukkukohtausta… Onneksi Rosy ruokki meitä porkkanoilla, ja pian olimme taas saaneet verensokeritasot tarpeeksi korkealle. Blois’n linna oli paljon Chambordia vaatimattomampi ja pienempi. Koin kyseisen linnan kuitenkin itselleni sopivammaksi. Chambord oli minun makuuni hieman liian suuri, eikä siitä ollut yhtä helppo vetää kokonaiskuvaa kuin Blois’sta. Blois’n linna oli sisustettu kauniisti ja esillä oli myös kauniita taideteoksia. Rosaria kertoi meille nippelitietoa Leonardo da Vincin maalaamasta teoksesta Johannes Kastaja, joka oli esillä yhdessä linnan salongeista. Innostus renessanssin ajan taidetta kohtaan heräsi kierrellessämme yhdessä pitkin taideteoksilla koristettuja käytäviä. Kolmas päivä oli mielestäni ehkä raskain, mutta sitäkin arvokkaampi. Toisena päivänä olimme vierailleet Chenonceaussa ja Chevernyssä, jotka kumpikin olivat kuitenkin hieman samantyyppisiä. Kolmannen päivän jättiläismäinen Chambord ja kotoisa Blois antoivat hieman perspektiiviä linnojen katseluun. Aloimme huomaamaan enemmän eroavaisuuksia jo-nähtyjen linnojen kesken, ja vaikka alussa tuntuikin, että kaikki rakennukset ovat samanlaisia, niin ei todellakaan ollut! Taas hieman viisaampina oli hyvä nukahtaa ja toivottaa “bonne nuit” Blois’n kaupungille ja hotellimme takana kohoavalle linnalle. Päivä 4 26.4.2018 Neljännen eli jo toiseksi viimeisen päivän ohjelmassa luki “tutustuminen Amboisen kaupunkiin ja linnaan”, Lähtisimme paikallisjunalla muutaman kymmenen kilometrin päähän Blois’sta. Amboisen kaupunki oli suunnilleen samankokoinen kuin kotikylämmekin. Rautatieasemalta käveli noin puoli tuntia linnalle, joka kohosi kauniina joen vastarannalla. Sää suosi meitä jälleen, mikä oli ihme, koska joka päivälle oli luvattu sadetta. Amboisen linna oli rakennettu korkean muurin laelle, ja sinne kiipeäminen kävikin liikunnasta. Huipulle päästyämme edessämme avautui valtava piha, jonka keskellä linna komeili. Hieman syrjemmässä oli kaunis hautakappeli, jossa lepää Leonardo da Vincin jäänteet. Ensimmäisenä vierailimme suuren mestarin haudalla. Ihmettelimme kovasti kappelin ja koko haudan yksinkertaisuutta. Itse ainakin oletin kullattuja kupoleita tai suihkulähteitä, mutta paikka olikin hyvin pelkistetty. Kenties da Vincin mielestä yksinkertainen oli kaunista. Kiersimme linnan aika nopeasti, sillä kokonsa puolesta se ei ollut yhtä iso kuin edeltävät linnat. Järjestimme jopa Tapiolan lukion Instagram-tilillä livelähetyksen, jonka avulla lähetimme terveiset loskaiseen Suomeen. Itse pidin Amboisen linnan pihaa luultavasti kaikista aiemmista kauneimpana. Se oli hyvin simppeli, ja juuri se teki siitä rauhallisen ja paratiisimaisen miljöön. Lounaan jälkeen lähdimme vaeltamaan kaupungin halki kohti Leonardo da Vincin asuintaloa, Clos du Lucéa, joka sijaitsi lyhyehkön kävelymatkan päässä Amboi-\nsen linnasta. Clos du Lucé osoittautui vastoin odotuksia erittäin ihanaksi paikaksi. En olisi koskaan osannut edes odottaa jotain niin taianomaista. Itse rakennus oli hieman maalaismainen rakennus punaisine tiiliseinineen. Pihapiiri oli eksoottisten kasvien ympäröimä ja alhaalla solisi pieni puro. Itse rakennus oli pieni, mutta tuskin da Vinci olisikaan yhtään enempää asuintilaa tarvinnut. Marin iloksi talosta löytyi myös kissa, joka kaiken sen ihmismäärän ympäröimänä torkkui rauhassa. Talon alakerrasta löytyikin da Vincin keksintöjä, kuten hyvin alkeellinen auto ja panssarivaunun hahmotelma. Henrin opastuksen avulla opimme jopa hieman panssarivaunun tykeistä! Talon kiertämisen jälkeen asioimme pienessä lahjatavarakaupassa, jonka jälkeen lähdimme kiertämään puutarhaa. Yllätykseksi meitä vastaan tepasteli komea riikinkukkouros, mikä antoi puutarhasta vielä entistäkin eksoottisemman vaikutelman. Amboisen kaupunki jäi mieleeni yhtenä kauneimpana kaupunkina, jossa olen vieraillut. Meille opetettiin, että kannattaa olla mahdollisimman monesta eri asiasta kiinnostunut, aivan kuten da Vincikin oli. Omaksuimme tämän heti yhdeksi elämän opetuksista! Amboisen vierailun jälkeen olemmekin koittaneet katsoa asioista niiden valoisammalta puolelta. Leonardo da Vincin elämänasenne on osoittautunut loistavaksi ohjeeksi seurata! Päivä 5 27.4.2018 Aika lähteä kotiin… Kuten keskenään totesimme, tosi ikävää jättää Blois taakse, mutta kuusi linnaa viiden neljässä päivässä riitti tältä erää. Aamupäivä sujui pakatessa ja lepäillessä, sillä edellinen ilta oli venynyt hieman pidemmäksi yhteisen illallisen takia. Matkalaukut mahtuivat kiinni juuri ja juuri, sillä meille kaikille oli kertynyt hieman oletettua enemmän uusia ostoksia. Kokoonnuimme aamupalan jälkeen rautatieasemalle. Matkustaisimme ensin junalla St. Pierre de Corpsiin, josta jatkaisimme vielä pari tuntia kohti Charles de Gaullen lentokenttää. Junamatka sujui lähinnä torkkuessa ja musiikkia kuunnellessa kaikkien ollessa hyvin väsyneitä reissun jälkeen. Saavuimme lentokentälle joskus kolmen aikoihin, ja sitten alkoikin aggressiivinen ruuan metsästys. Päädyimme McDonald’siin, jossa pääsimme kokeilemaan uutta, modernia itsepalvelukassaa. Hampurilaisten levätessä vatsassamme palasimme tyytyväisinä takaisin terminaaliin. Aika kentällä sujuikin nopeasti. Kiersimme kaikki kosmetiikkakaupat ainakin kahteen tai kolmeen kertaan. Koko ryhmä oli hieman haikeissa tunnelmissa, kun Ranskan aurinkoinen sää oli jätettävä taakse. Koneessa nukahdimme heti nousun jälkeen, ja nukuimme tyytyväisinä melkein laskeutumisen aloittamiseen saakka. Reissu taisi olla raskaampi kuin olisimme ikinä osanneet kuvitella… zzzzz Oma koti kullan kallis! Hyppäsimme suoraan Ranskan +25 asteen lämpötilasta Suomen pakkasiin. Lentokentällä meillä oli pikainen, mutta tunteita kuohuttava jäähyväishetki. Upea viikko oli valitettavasti takanapäin, ja nyt oli aika palata omaan sänkyyn Automatka kentältä kotiin oli kaikkien osalta hiljainen. Onneksi muistot säilyvät kameran rullassa pitkään, ja pahan päivän kohdatessa on helppo avata kännykän kuvagalleria ja palata takaisin Blois’n hellään huomaan. Paluu arkeen ei tosiaan ollut helppo. Oli ollut ihana unohtaa matikan laskut ja englannin itsenäiset tehtävät hetkeksi… Mutta kuten kaikella, myös kotiinpaluulla on valoisa puoli. Välillä on tultava kotiin, että voi myös palata takaisin!\nmatkat ja leirikoulut\tMitä sitten opimme? Opimme tietenkin vaikka ja mitä renessanssista ja sen aikaisista linnoista. Itse asiassa meille paljastui se, että paikan päällä käyminen ja se, että konkreettisesti saa nähdä oppimansa, on paljon tehokkaampaa kuin oppitunneilla istuminen tai pölyisestä kirjasta pänttääminen. Tietenkin myös ranskan kielen sanastomme laajentui, kun saimme keskenään kierrellä kaupungilla, ja tilanteista oli pakko selviytyä puhumalla ranskaa. Ranskalaisten englannin kielen taito erityisesti pienessä maalaiskaupungissa ei ollut huippuluokkaa. Mieleemme muistui hauskoja käytännön asioita, joita opimme matkan aikana. Saana esimerkiksi opetti Ainolle ja Marille, että pitkän kävelyn jälkeen kannattaa nostaa jalat seinää vasten, ettei synny suonikohjuja. Suonikohju oli vieras käsite Ainolle ja Marille, mutta katsottuamme kuvia suonikohjujen peittämistä pohkeista aloimme kaikki nostelemaan jalkojamme pakkomielteisesti seinää vasten aina iltaisin. Välipalan tärkeys korostui myös matkan aikana. Pitkät päivät sattuivat välillä venyä niin, että pääsimme lounastamaan vasta kolmen maissa. Känkkäränkkä, jonka saimme Blois’n linnassa opetti meille, että ruuan väliin jääminen saattaa aiheuttaa ikäviä seurauksia. Onneksi Rosy pelasti meidät porkkanoillaan. Mutta ei siinä kaikki! Ehkä tärkeimmät oppitunnit kävimme linnojen ulkopuolella. Oppitunti alkoi jo heti Pariisissa, kun kaksi meistä katosi keskellä ruuhkaisinta miljoonakaupunkia, ja kaikki alkoivat panikoimaan. Vaikka tilanne näyttikin huonolta niiden dramaattisten kymmenen minuutin ajan, opimme, että kaikki järjestyy aina ja tärkeintä on pitää adventure mood päällä koko ajan. Adventure mood oli Rosyn ja Henrin opettama käsite jo ennen matkaa, ja meille painotettiin, että adventure-nappuloiden pitää olla päällä jo lentokentästä lähtien. Tämä tarkoitti sitä, että on oltava joustava, ja on hyväksyttävä ettei kaikki aina mene suunnitelmien mukaan. Pidimme adventure moodia pelkästään matkan sisäisenä vitsiä, mutta olemme nyt koittaneet laajentaa tätä asennetta myös arkipäiväiseen elämään. Adventure moodin lisäksi opimme paljon muutakin, joka on linnoja syvällisempää. Kuten jo aiemmin kirjoitimme, Rosy painotti meille, että tärkeää elämässä on mielenkiinto ja uteliaisuus maailmaa kohtaan. Ne piirteet tuottavat menestystä ja niittävät mainetta, aivan kuten Leonardo da Vincinkin tapauksessa. Kuten Clos du Lucé’ssa opimme, da Vinci oli kiinnostunut kaikesta elävästä ja liikkuvasta, minkä vuoksi hän loistikin niin monella eri taiteen ja tieteen alalla. Mielenkiinto eri asioita ja henkilöitä kohtaan avaa uusia ovia ja ojentaa uusia mahdollisuuksia. Yhtenä tärkeimpänä oppituntina koimme myös hyvän huumorintajun hyödyntämisen hankalissa tilanteissa. Viikon aikana ehti tapahtua vaikka sun mitä. Huumori kuitenkin pelasti meidät ikäviltä tilanteilta. Tilanteet, kun ravintolassa vetemme maistui valkoviiniltä tai kun creppimme paistettiin palaneella pannulla eivät itse tilanteessa olleet huvittavia. Kuitenkin myöhemmin näitä muistellessamme alamme nauramaan. Huumori ja jo edellä mainittu adventure mood saivat karvaatkin tapahtumat maistumaan mielekkäämmiltä. Ja niinhän se on, että parhaat tarinat syntyvät juuri tämän kaltaisista muistoista Saana Puska & Mari Salomaa Kiitos Ranska sekä kiitos tietenkin Rosy & Henri!\nLandeskunde Kulttuurimatka Berliiniin saksan opiskelijoille 15.4.-18.4 Matkalle osallistui 13 opiskelijaa sekä opettajat Laura Murto/ku ja Aleksi Ojala/mu. Suomessa kurssin saksankielisen osuuden piti Marjo Mäntykivi. Opiskelijat majoittuivat paikallisissa perheissä Berliinin keskustan liepeillä. Vierailukohteitamme olivat mm: Kulturbrauerein Street Food festari Presnzlauerbergissä Mayerparkin kirpputori Alexanderplatz East Side -gallery Neues Museum Museumsinselillä Checkpoint Charlie Valtiopäivätalo Branderburgin portti Holocaust-muistomerkki Potsdamerplatz Tiergarten Gemäldegalleria Filharmonikkojen talo Kaiser-Wilhelm Gedächtnisskirche\nmatkat ja leirikoulut\tHI10 Puolassa\nTiistaina 8.5.2018 aikaisin aamulla tapasivat HI10-kurssille ilmoittautuneet Helsinki-Van pitkään odotettu matka Puolaan. Kurssin tarkoituksena oli syventyä ja vierailla maassa mat Euroopassa.\nLentokone laskeutui Puolan pääkaupunkiin Varsovaan. Tiukka ohjelma alkoi jo laskeud virtuoosi Chopinista kertova museo. Museosta oli vaikea saada paljoa irti, mutta onhan\nntaan lentokentällä. Siitä se sitten lähti se a, jonka historia käy läpi tärkeät tapahtu-\nduttua. Ensimmäisenä kohteena oli pianon itse Chopinin pianon näkeminen jotain.\nMatka jatkui syötävän kautta uudellenrakennettuun vanhaan kaupunkiin. Rankan päivän päätteeksi saatiin hieman omaa aikaa. Seuraavana päivänä tutustuimme Puolan juutalaisten historiaan ja Varsovan kansannousuun museoissa. Minulle Varsovasta jäi parhaiten mieleen suuri Tieteen ja kulttuurin palatsi eli Stalinin hammas. Iltäpäivällä bussimme starttasi kohti etelää. Meitä odotti yli viiden tunnin ajomatka. Saavuimme Krakovaan keskellä yötä. Seuraavana aamuna tutustuimme omaan henkilökohtaiseen suosikkikohteeseen eli Krakovan vanhaan kaupunkiin ja Mariankirkkoon. Kirkko oli tajuttoman kaunis ja vanhaan kaupunkiin olisi voinut vaikka jäädä. Lisää Puolan juutalaisten elämästä meille kerrottiin Schindlerin tehdasmuseossa. Suuri Wawelin linna käytiin katsomassa myöskin. Nälkä ja väsymys alkoivat iskeä ja loppu ilta vietettiin vapaasti. Monet olivat varmasti odottaneet matkan viimeistä päivää. Lähdimme bussilla kohti Auschwitz-Birkenaun tuhoamisleiriä. Monia erilaisia tunteita herättävä paikka oli kokemus. Mahtava helteinen sää purkautui ukkoseksi. Ukkosen jyristessä tallustimme piikkilangalla aidattua 175 hehtaarin kenttää ja mietimme miljoonan ihmisen surman herättämiä ajatuksia. Väsynyt poppoo laskeutui turvallisesti Suomeen perjantai 11. ja lauantai 12. välisenä yönä. Emil Palomäki 17E\nSlush Youth 2017 tapahtumassa Tapiolan lukiota edustivat Oona Koivula, Emilia Ahonen, Sofia Kurki, Elias Elovainio, Matias Vapola, Olli Vanninen ja Oona Pakarinen. Kuva Pia Liimatainen\nSisällissodan päättymisen vuosipäivänä 15.5. saim\nTapiolan lukiossa muistettiin 100 vuotta sitten päättynyttä Suomen sisällissotaa Aktiivinen kansalainen -kurssi pohti, miten lukiossamme voitaisiin muistaa Suomen historian yhtä kipupistettä, sadan vuoden takaista sisällissotaa. Ryhmä teki aloitteen, joka luovutettiin opiskelijakunnan hallitukselle ja rehtorille. Sodan päättymispäivänä 15. toukokuuta kuulimme ruokatunnilla sävelmiä vuoden 1918 sisällissodan ajoilta sekä punaisten että valkoisten puolelta. Joukossa oli myös muutama kupletti 1910-luvulta. Tarkoituksena oli etsiä punaisia ja valkoisia yhdistäviä piirteitä – uho, taistelutahto, kauhu, pelko ja suru – ja sitä kautta näyttää myös sodan mielettömyys. Pyrimme nostamaan tapahtumat esiin tasapuolisesti, menneisyyttä ja molempia osapuolia ymmärtäen. Näytillä oli myös malliateria tyypillisestä punavankileirin ateriasta. Sisällissodasta ja sen muistamisen historiasta pidettiin iltapäivällä luento auditoriossa. Historiantutkija Tuomas Tepora luennoi ja keskusteli kanssamme aiheesta. Myötätuntoisempi ja kunnioittavampi maailma alkaa meistä jokaisesta. Lukion historian ja yhteiskuntaopin opettajat\nmme vieraaksemme Tuomas Teporan.\nJoona tanissa Katri M\nen Yhdysvaltain Suomen suurlähettiläs Bruce Oreck vieraili historian soveltavan kurssin ”Suomi invälisessä politiikassa” kutsumana koulullamme. Kuvassa Pia Liimatainen.\nJoonas Lindroos ja Sanni Hirvonen meppi Nils Torvaldsin kanssa. Kuva Pia Liimatainen\nas Sergin kertoi ”Suomi kansainvälisissa suhteissa” -kurssilla rauhanturvaajan työstään Afganisa ja Malissa. Vierailu osui abien jumaluuspäivälle. Kuvassa Ilona Vanhasen, Eva-Stina Kivistön, Malisen ja Katariina Ojalan tyylinäytteet. Kuva Pia Liimatainen.\nLUKIODIPLOMIT ja puheviestinnän päättökoe\tLukiodiplomisuoritukset 2017-2018 Kuvataiteen lukiodiplomikurssille osallistui kahdeksan taitavan opiskelijan ryhmä. Kaksi heistä suoritti kurssin muuten vain; kuudella heistä täyttyi edellytyksenä oleva neljän pohjakurssin tavoite ja näinolllen ovat oikeutettuja myös lukiodiplomitodistukseen. Pidimme yhteisnäyttelyn Kulttuurikeskuksen näyttelytilassa 3.-8.4.2018. Yhteisnäyttelyymme osallistuivat myös Etelä-Tapiolan lukion, Pohjois-Tapiolan lukion sekä Porkkalan lukion lukiodiplomityöt. Tapiolan lukiossa vietettiin lukiodiplomiviikkoa 14.-18.5. Silloin kuvataiteen lukiodiplomityöt olivat jälleen näytteillä omassa koulukiinteistössämme B-käytävällä. Musiikin lukiodiplomin suoritti kaksi opiskelijaa. Yhteiskonsertti pidettiin lukiodiplomiviikolla pe 18.5. auditoriossa. Liikunnan lukiodiplomisuorituksia kertyi tänä vuonna yksi. Puheviestinnän päättökokeen suoritti äidinkielessä viisi opiskelijaa. Laura Murto\nFIN AND FIL lukiodiplomikonsertti Perjantaina 18.5. klo 19.00 Tapiolan lukion auditoriossa sis채채np채채sy ilmainen\netunimi.sukunimi@espoo.fi Nimi\tTunnus\tOppiaine\tAhvenniemi, Riikka\tAHV\tKE Apponen, Olli\tAPP\tUE, PS, FI Haapanen, Mari\tHAA\tJaksot 1-2\tENA Hagros, Marika\tHAG\tMAA, MAB Hakkari, Piritta\tHAK\tLI, TE Helistö, Anna-Leena\tHEL\tMAA, MAB, KE Ilvessalmi, Annikka\tILV\tFY, MAA, MAB Huvila, Jari\tHUV\tMU Isonikkilä, Anja\tISO\tOPO Karjalainen, Susanna\tKAR\tVirkavapaa\tENA Kokko, Kaisa\tKOK\tRUA, RUB Kokkonen, Hanna\tKOO\tJaksot 2, 4 ja 5\tÄI hanna.i.kokkonen@espoo.fi Liimatainen, Pia\tLII\tHI, YH Lehtinen, Rosaria\tLEH\tRAA, RAB Leislahti, Vuokko\tLEI\tVirkavapaa\tMU Lindqvist, Lasse\tLIN\tBI, GE Marin, Anna\tMAR\tÄI Mehtälä, Katariina\tMEH\tENA Murto, Laura\tMUR\tKU Mäntykivi, Marjo\tMÄN\tRUB, SAA, SAB Niemi, Pekka\tNIE\tMAA, MAB, FY Nikkanen, Eija\tNIK\tSAA, SAB, RUB eija.i.nikkanen@espoo.fi Oinonen, Jaana\tOIN\tUE, PS, FI Ojala, Aleksi\tOJA\tMU Pokela, Heikki\tPOK\tJaksot 1-2, 4-5\tMAA, MAB, FY Rajamäki, Matti\tRAJ\tMAA, FY Rossi, Tuuli\tRSI\tVirkavapaa\tRAA, RAB, EAB Rossinen, Marjo\tROS BI, GE Ruusuvuori, Henri\tRUU HI, YH Saajoranta-Kurvinen, Inka\tSAA\terityisop. Salmivaara, Anni\tSAL\tJaksot 4-5\tMAA, MAB, FY Salmivuori, Janne\tSAV\tLI, TE Salo, Kaarina\tSAO\tHI, YH Soine, Katariina\tSOI\tÄI Talonen, Miiu\tTAL\tRUB, IAB Tenho, Jaana\tTEN\tÄI Tikkanen, Tuula\tTTK\tMU Währn, Jarkko\tWÄH\tOPO Abdelmjid, Rafik\tRAA\tUI Järvinen, Juha\tUO Wrobel-Eskelinen, Renata\tWER\tUK\nRyhmänohjaajat 04A ja 04B\nOpelokeroitten sydämet. Kuva Laura Murto\nmuu henkilökunta 2017-2018\tMuu henkilökunta etunimi.sukunimi@espoo.fi\nKoulusihteerit Marjaliisa Johansson puh. 09 816 39071\tAnnika Viljanen puh. 09 816 39071 Siviilipalvelusmies Tuukka Mattlar Terveydenhoitaja Seija Vuori puh. 046 877 2369\nEntinen opiskelijamme Tuukka Mattlar toimi lukuvuoden 2017-2018 ajan upeana apunamme suorittaessaan siviilipalvelusta. Lukuvuoden aikana hän oli monessa musiikkiprojektissamme mukana, toimi osaajana tekniikan puolella sekä toteutti uudet esittelyvideomme Carminan-musikaalin tuotantopuolta unohtamatta. Carmina-traileri: https://shared-assets.adobe.com/link/a555d1e1-1dd7-460a-656e-84662f1e1324 Musiikkilinjan esittelyvideo: https://www.youtube.com/watch?v=oybTjiPwESk&feature=youtu.be Yleislinjan esittelyvideo: https://www.youtube.com/watch?v=i6MvZrGObEk&feature=youtu.be\nLämmin kiitos Tuukka! Pärjäämmeköhän lainkaan ilman sinua...?\nyhteystiedot\tTAPIOLAN LUKIO\nPostiosoite PL 3236 02070 ESPOON KAUPUNKI Kotisivu www.tapiolanlukio.fi Rehtori\tJuha-Pekka Peltola puh. 046 877 1908 Apulaisrehtorit Riikka Ahvenniemi puh. 046 877 3954 Kaarina Salo puh. 046 877 2960 Koulusihteeri Marjaliisa Johansson Annika Viljanen puh. 09 816 39071 Vahtimestari Markku Kittilä puh. 043 824 6019 Sähköposti etunimi.sukuni@espoo.fi Johtokunnan jäsenet 2017 Johtimo Nina pj. Malkamäki Mika, vpj. Grann Mirva, jäsen Kari Hannu, jäsen Puska Salla, jäsen Niemi Pekka, henkilökuntajäsen Oinonen Jaana, henkilökuntajäsen Wallius Jenna, opiskelijajäsen Nieminen Oskari, opiskelijaedustaja Peltola Juha-Pekka, rehtori\nVuosi 2018 Oskari Nieminen opiskelijajäsen Samina Nummi opiskelijajäsen\nVuosikertomuksen taitto ja laitto Laura Murto Kannen kuva Viesti ry:n kuplafutistapahtumasta. Kuva Anna Marin Sisäetukannen ja takakannen kuvat Carmina-musikaalin esityksestä Studio Pasilasta, siviilipalvelusmies Tuukka Mattlar\nTapiolan lukio kiittĂ¤Ă¤ kuluneesta lukuvuodesta 2017-2018!\nEspoon kaupunki 2018\nTapiolan lukion vuosikertomus 2017 2018


Yhteystiedot - UKK-Express\nAjojärjestelyt ja runkoreitit\nSuosittelemme kotimaan kuljetustilauksen tekemistä KuljetusVelho-järjestelmässä, jonka kautta voitte itse hallinnoida tilaustanne ja seurata kuljetuksen etenemistä. KuljetusVelhon löydätte täältä. Sähköpostitse tilaukset booking@ukk-express.com\nPuh: +358 40 480 4778\nRunkokuljetukset ja ulkomaantilaukset\nPuh: +358 40 653 9713\nVoitte jättää tarjouspyynnön kuljetuspalvelusta täyttämällä ja lähettämällä tämän lomakkeen. Otamme Teihin yhteyttä ensi tilassa. Tarjouspyynnön voi jättää halutessaan myös sähköpostitse booking@ukk-express.com\n*Haluan *Haluan että olette minuun yhteydessä puhelimitse tarjouksen sähköpostitse\nKuljetettava tavara on Kuljetettava tavara on Elintarvikekuljetus Kappaletavarakuljetus Pakastekuljetus\n*Tietosuoja *Tietosuoja Olen lukenut ja hyväksyn Kuljetusliike Kristo ja Kumpp. Oy:n tietosuojaselosteen.\nTeollisuustie 64, 96320 Rovaniemi\nPuhelin: +358 40 480 4778\nHallitie 5, 99800 Ivalo\nPuhelin: +358 500 395 546\nValiontie 8, 94450 Keminmaa\nOritkarintie 1, Ovet 54–57, 90400 Oulu\nPuhelin: +358 40 535 5505\nKenttätie 1, 95700 Pello\nPuhelin: +358 40 480 4778 / Matias Hänninen\nKuljetusesimies Hannu Kumpuniemi\nPuhelin +358 50 395 1503\nRunkoreitit ja vienti\nPuhelin: +358 40 653 9713\nPuh. +358 50 340 5503\nToimitusjohtaja Jukka Uimaniemi\nPuh. +358 500 715 995\nHallituksen puheenjohtaja Martti Kovalainen\nPuh. +358 40 068 9218\nPuh. +358 40 591 2020\nOnko sinulla palautetta meille – hyvää tai huonoa? Palaute on aina tervetullutta, jotta voimme kehittää toimintaamme ja parantaa palveluitamme. Kaikki saamamme palautteet käsitellään, ja mikäli haluat, olemme sinuun yhteydessä. Käsittelemme palautteet luottamuksellisesti.\nKuljetusliike UKK-Express:n palveluksessa on yhdistelmäajoneuvonkuljettajia, jakeluautonkuljettajia, terminaalityöntekijöitä / pyöräkoneen kuljettajia, ajojärjestelijöitä ja hallinnollista henkilökuntaa. Tarjoamme mielenkiintoisia, haastavia ja vaihtelevia työtehtäviä kasvavassa ja kehittyvässä yrityksessä alan ammattilaisille.\nSoveltuvia tutkintoja ovat työtehtävästä riippuen esim. logistiikka-alan ja metsäkoneenkuljettajan perustutkinto ja taloushallinnon ammattitutkinto. Arvostamme kuljetusalan työkokemusta ja moni meillä työskentelevä onkin pätevöitynyt tehtäviinsä kokemuksen kautta. Etenkin ajojärjestelijän työssä kielitaidon (englanti, ruotsi ja norja) lisäksi painottuvat alan kokemus ja kontaktit.\nJokaiseen tehtävään saa perusteellisen perehdytyksen, joten tehtävissä pärjää, jos asenne ja perusosaaminen ovat kohdallaan.\nTÄYTÄ AVOIN TYÖHAKEMUS\nKun tarvitset luotettavaa kumppania hoitamaan tavaraliikennettä Lapista ja Pohjois-Suomesta muualle Suomeen tai Eurooppaan – ja tietysti myös päinvastoin – ota yhteys UKK-Expressiin. Rovaniemellä 1975 perustetussa yrityksessä tunnetaan pohjoisen olosuhteet. Terminaalimme sijaitsevat Oulussa, Pellossa, Keminmaassa, Rovaniemellä ja Ivalossa.\n+358 40 480 4778\n+358 40 653 9713\n+358 50 516 6146