Куди сходити на вихідних: афіша заходів на 3-9 серпня | iod.media\nАфіша заходів на 3-9 серпня: багато концертів на терасах і перший маркет знижок від Всі. Свої\n3 серп 2020 р., 10:00\nВперше з часу виходу українців з жорсткого карантину можна сказати, що наша країна ожила. Тому що такої кількості виступів музикантів і фестивалів ми не пам'ятаємо давно 😁.\n"Кіновернісаж просто неба". Літній кінотеатр під Шевченком\n📅 3-9 серпня, 21:00–23:00\n📍 парк Шевченка, бульвар Тараса Шевченка (Київ)\nЗ 26 липня біля університету Шевченка відкрили літній кінотеатр, де показують українське кіно 😮. У програмі - популярні стрічки, авторське кіно, дитячий метр та ін.\nУпродовж першого тижня роботи показували "Мої думки тихі" Антоніо Лукіча, "Заборонений" Романа Бровка, "Коли падають дерева" Марисі Никитюк та інші резонансні українські фільми.\nЦього тижня очікуємо:\nІ головне: перегляди безпечні, бо на свіжому повітрі та на дистанції одне від одного.\nКайфово ж 😁.\n"У нас немає попкорну і телефонного зв'язку". Інтерв'ю із засновником кінотеатру авторських фільмів\nDakh Daughters. Літній концерт на терасі\n📅 4 серпня, 19:00–21:30\n📍 тераса Всі. Свої, вул. Десятинна, 12 (Київ)\n💸 від 400 грн\nПовноцінних концертів в Україні ще нема, але це не означає, що ми не маємо змоги послухати улюблених виконавців. Коли дозволили тусуватися на відкритих майданчиках, групи зрозуміли: якщо збирати небагацько людей, то можна влаштовувати камерні музичні посиденьки!\nІ, о так, цей сезон пішов. На літній терасі Всі. Свої, яка стала головним майданчиком для невеликих концертів та лекцій, цього разу виступають Dakh Daughters.\nФрік-кабаре є візитівкою України за кордоном і змішує музику, абсурд та театр в одну палку незабутню суміш.\nА тепер додаємо сюди запаморочливий вигляд на Поділ та обмежене коло глядачів - і все, райська насолода на підході 💕.\n📅 5-9 серпня, розклад дивитися на сайті\n📍 кінотеатр "Київська Русь" та тут 👈\n💸 60-200 грн (онлайн - безкоштовно)\nПісля довгого мовчання, на порядок денний 😁 повертаються фестивалі кіно. Однак в іншому, "відкарантиненому" форматі 😆.\nKISFF - або фестиваль короткометражок - цього року поєднує онлайн та офлайн формати. У Київській Русі проведуть 12 показів короткого метру та 4 стрімінгові трансляції на сайті фестивалю.\nЧерез карантинні обмеження покази проводитимуть у великій залі "Київської Русі" за заповненості не більше ніж 25% - тобто 300 місць. Перерви між показами будуть довшими, а показів - два на день.\nНа екранах покажуть короткометражки, присвячені темам екологічних загроз, гендеру, глобального споживання та ностальгії за кіно 😊.\nСергій Бабкін. Квартирник на терасі\n📅 6 серпня, 19:00–21:30\n💸 від 550 грн\nКазали ж, що Всі. Свої - це нова музична Мекка? 😆 Без перебільшення: там чи не щодня - тусовки, лекції, концерти й таке інше.\nТому у четвер черга Сергія Бабкіна затестити майданчик 30-х років минулого століття. Музикант гратиме квартирник - тобто пісні у хаотичній послідовності. Без плану, чіткого графіка - чисто хіти, вечірня київська атмосфера та звуки гітари 😍.\nНас хвилює лише одне: як на все це встигнути? 😯\nКвитки - тут 👈. А інтерв'ю з Сергієм - тут 👈.\nОлена Кравець та Олена Андрейчикова - "Іронічні читання"\n📅 6 серпня, 20:00–22:00\n📍 Ботсад ім. Гришка, вул. Тимірязівська, 1 (Київ)\n💸 300-600 грн\nУявімо собі картину: розарій, вечірнє небо та читання прози 😍. Вже звучить, як ідеальний вечір, хіба ні? А якщо додамо, що проза буде іронічною, а читатимуть її Олена Кравець та Олена Андрейчикова під музику піаніста Андрія Показа?\nЧасом ми забуваємо про те, що не треба поспішати й летіти поперед усього світу. Спокійні вечори, де текстами нам нагадують про життєві ситуації, розслабляють та повертають відчуття дечого важливішого за щоденні гонитви. Це ми про родину, друзів, кохання та відчуття щастя 💕\nКвитки у чарівний вечір - тут 👈.\n📅 8 серпня, 20:00–23:00\n📍 готель "Братислава", вул. Андрія Малишка, 1 (Київ)\n💸 від 2500 грн\nКарантин стимулював усіх викручуватися із ситуації, як можна. Деякі музиканти взяли за приклад італійців, які влаштовували виступи у себе на балконах, і тому підлаштували під цей формат повномасштабні концерти.\nВже декілька місяців у готелі "Братислава" відбуваються вертикальні концерти. Музиканти виступають на даху, а глядачі слухають їхні голоси з балконів готельних номерів.\nТак вже відіграли O.Torvald, тепер черга Pianoбой. Музикант гратиме головні хіти, тому це важлива новина для фанатів у сьомому коліні 😆.\nХоча квитки й недешеві, є бонус: у номері можуть перебувати декілька людей. Тому скинулися на квиток - і ось вам концерт 😆.\nВеликі знижки 8–9 серпня | Всі. Свої\n📅 8-9 серпня, 10:00–20:00\nСпочатку стартонув перший післякарантинний Кураж, тепер черга Всі. Свої.\nКом'юніті українських брендів влаштовує маркет знижок на улюбленій локації з терасою, де, здогадайтеся, грають усі ті музиканти, про яких ми згадували вище 😆.\nНа п'ятьох поверхах розташуються 150 вітчизняних брендів жіночого, чоловічого та дитячого одягу, взуття й аксесуарів. І все це - за знижками від 20% до 70%! 😮.\nОднак карантин вніс свої корективи. У приміщенні можна перебувати лише в масках, на вході перевірятимуть температуру, а всередину пускатимуть обмежену кількість людей.\nЗате після маркету на терасі влаштують Невечірку, де гратимуть українські діджеї.\nМи вже на низькому старті, а ви?\n📅 9 серпня, 19:00–21:00\n📍 Пікнік Сад, ВДНГ, просп. Глушкова, 1 (Київ)\nОстаннім часом ми чуємо слово "джаз" частенько. І це на краще, адже більш атмосферної та релаксної музики годі й шукати.\nНа ВДНГ у Яблуневому саду влаштують джазовий вечір. Це коли перед тобою гратимуть українські музиканти, у руках перебуватиме келих вина, а на столі стоятимуть закуски з фудкортів.\nТа, найголовніше - то все перед робочим тижнем. Уявіть, як це буде красиво 😍.\nДистанція - Шоукейс лейблу Mnogo Vody\n📅 9 серпня, 18:00–21:00\n💸 від 390 грн\nВісім артистів, які скоро формуватимуть музику майбутнього. П'ять годин безперервної гри, під які ніхто не забороняє відриватися.\nХіт "Рарита" від Колі Семпла, чуттєвий альбом з латиноамериканськими нотками від ZITKANI та космічна музика від Astronata.\nМи кажемо вам: якщо за якісним звучанням, то саме сюди. Або за поповненням плейлистів новими іменами, чом би й ні 😁\nСпеціальними гостями стануть Popcycle Records - інді-поп співачка Shy з матеріалом з недавнього хітового ЕР "Легiт" і група Disappeared Completely - артисти французького лейблу La Belle Musique.\nТиждень має завершуватися правильними нотами. Квитки - тут 👈.


Комп'ютерна залежність у дитини ... - «Єврошлях – інтерактивна освіта»\nКомп'ютерна залежність у дитини ...\nЗ часом з'являється все більше різноманітних технологій, регулярно випускаються нові електронні пристрої або модифікуються старі, тому немає нічого дивного в тому, що кожна дитина знаходить для себе захоплення і ризикує стати залежним від нього.\nВід комп'ютерної залежності найчастіше страждають діти шкільного віку, так як їх психічний стан ще недостатньо міцний і тому легко піддається будь-якому типу впливу. Фахівці виділяють кілька видів комп'ютерної залежності:\n1. Ігрова залежність або кібераддікація - захоплення комп'ютерними та онлайн іграми.\n2. Залежність від соціальних мереж, форумів, чатів і прагнення завести якомога більшу кількість онлайн друзів.\n3. Інтернет серфінг - захоплення постійним пошуком нової інформації, мандрівка по новим інтернет-сторінкам і кліки по всіх посиланнях.\nГоловні причини залежності\n1. У сім'ї дитина відчуває брак тепла і спілкування. Найчастіше школяр потрапляє в залежність від комп'ютера у постійно зайнятих батьків, у яких немає часу на розмови і вирішення проблем підлітка.\n2. Відсутність інтересів, хобі та захоплень у житті школяра. Коли йому нічим зайнятися після уроків, то єдиним виходом залишається сидіння в інтернеті.\n3. Замкнутий характер і невміння дитини знаходити спільну мову з оточуючими, що призводить до відсутності реальних друзів. Швидше за все він почне компенсувати це спілкуванням в соціальних мережах.\n4. Залежність від якоїсь нової цікавої гри з безліччю спецефектів і місій. Вона може з'явитися навіть у цілком товариського і успішного школяра, у якого прекрасні відносини в колі сім'ї.\nЩоб визначити, чи дійсно у дитини є залежність від комп'ютера та інтернету, необхідно звернути увагу на наявність таких ознак:\n1. У школяра спостерігається непереборне прагнення проводити весь час за комп'ютером.\n2. Дитина втрачає контроль за часом - пізно лягає спати, забуває робити певні речі, страждає безсонням.\n3. Відмова від їжі навіть після активної фізичної діяльності. Наприклад, дитина, приходячи зі школи, відразу сідає за комп'ютер і не хоче їсти.\n4. Школяр стає нервовим і дратівливим, коли батьки намагаються відірвати його від монітора, іноді він може почати кричати і вести себе дуже агресивно.\n5. Спілкування з залежною від комп'ютера дитиною полягає в обговоренні тільки певних тем. Зазвичай, вона може говорити тільки про те, що пов'язано з інтернетом і його персональним комп'ютером.\n6. У школяра з'явилися проблеми у фізичному плані після довгого часу за монітором - погіршився зір, з'явилися болі в спині і скривився хребет, також часто почали хворіти зап'ястя.\nЯк позбавити школяра від проблеми?\nКомп'ютерну залежність у дітей та підлітків можна вилікувати, але багато чого буде залежати від індивідуальних особливостей характеру дитини. Коли проблема ще в легкій формі - буде достатньо більше часу приділяти спілкуванню зі школярем і підібрати для нього цікаве хобі.\nЗалежність з глибокими ознаками вимагає більш інтенсивної терапії. Коли форма захворювання має прогресуючу форму, і дитина вже стала досить агресивною, то без лікування у фахівця вже не обійтися. Психолог і психотерапевт призначать курс лікування, ґрунтуючись на індивідуальних особливостях характеру школяра.\nБатькам не рекомендується занадто критично ставитися до того, скільки дитина проводить часу за комп'ютером. Найкраще постаратися стати для неї другом і дізнатися, чому школяр іде від реального життя у віртуальний світ. Необхідно з'ясувати, про що він мріє і чим хоче займатися, щоб разом вибрати цікаве захоплення, яке дозволить позбутися залежності.


23 лютого, 20:22 | Цікаве | Читать на русском\n6:00. Будильник. Понеділок. Якби хотіли створити пекельний коктейль, то це  ідеальне поєднання. Вставати на першу пару  суцільне "задоволення". Але незручний розклад  не вирок. Розповідаємо, як перетворити понеділок на улюблений день тижня.\n1. Постав замість стандартного звуку будильника свою улюблену пісню. Коли ти прокидаєшся, то не повинен хотіти жбурнути телефон (адже зараз саме він замінює будильник) подалі. Ти повинен кайфувати від цієї музики, хотіти її чути. Тому сміливо став замість традиційного тону свою улюблену, нехай і ліричну пісню. Головне тут  вловити її ритм.\nДуже важливий нюанс: ми усі маємо здатність звикати. Тому рано чи пізно тобі улюблена пісня набридне. Будь готовим до цього. Ще одна важлива річ  якщо ти завжди будеш спати після дзвінка будильника і проситимеш у міфічного бога сну "ну ще 5 хвилин", то ти теж звикнеш до цього і асоціюватимеш улюблену пісню із можливістю довше поспати. Та пам’ятай  прозвучала улюблена мелодія, ти покайфував (можливо, десь глибоко у душі), і все, вперед до праці!\n2. Відчини вікно. Ти уже встав з ліжка. Це дуже добре. Тепер найважливіше  не захотіти назад. Для цього якнайшвидше відійди подалі  відчини вікно, вдихни свіжого повітря. Добре допомагає збадьоритися аромат кави. Якщо не любиш її пити зранку, то просто вдихай запах зерен. Після цього спати точно не захочеться. Також варто випити склянку води  вона запустить усі важливі процеси в організмі.\n3. Роби зарядку. Легкі фізичні навантаження, навіть якщо ти їх не любиш, усе ж корисні. Вони зроблять тебе бадьорим і остаточно проженуть сон геть. Не можеш змусити себе встати з ліжка і зробити кілька вправ? Роби їх просто у ліжку. Потягнися, покрути "велосипед". Дуже хороший спосіб  це зарядка на свіжому повітрі, ранковий біг по осінньому парку. Немає часу зранку для бігу? То створи його. Це ще й чудова мотивація вставати раніше, щоб встигати більше.\n4. Подумай про смачний сніданок. Ну що ще може так мотивувати вставати зранку, як не улюблена страва? "У холодильнику залишився шматок сирника? Усе, я встаю". Дівчата можуть сміливо снідати чимось не найкориснішим  до 9 ранку вуглеводи розщеплюються дуже швидко і без наслідків для фігури. Але найкращим варіантом буде зробити улюбленими стравами ті, що дуже корисні. Наприклад, вівсянка зі свіжими фруктами. Чи смузі замість кави.\nЩе одна корисна штука  це от такий корисний сніданок для усієї сім’ї. Почуття відповідальності перед домашніми теж тебе мотивуватиме. Не снідати  дуже погана звичка. З їжею ти отримуєш енергію для подвигів. Тому ніколи не пропускай ранкового прийому їжі. Не маєш часу снідати? Тут діє та ж схема, що й з бігом  створи кілька хвилин для такого потрібного сніданку. І тут не потрібно бути чарівником, достатньо відкласти подалі гаджет.\n5. Плануй найважливіші справи на ранок. Це для того, щоб ти, коли прокинувся, розумів, що треба от уже зараз вставати, бо на тебе чекають ну дуже важливі справи: подзвонити викладачеві, дописати есе, роздрукувати реферат... Як-то кажуть  головне почати.\n6. Не спізнюйся у перший день тижня. День і тиждень починаються вдало тоді, коли із самого початку немає жодних проблем. Наприклад, коли ти не спізнюєшся. Вийди з дому завчасно, щоб встигнути дійти/доїхати. А для цього зранку не читай новин в "ВКонтакті" (можеш це зробити уже безпосередньо перед парами чи дорогою, у метро, наприклад), підготуй усі речі звечора  нехай ключі, гаманець, парасоля лежать на видному місці, щоб не втрачати дорогоцінні хвилини для їхнього пошуку зранку.\n8. Створи собі свято. Усі ми любимо різні святкування та подарунки, але багато з нас не люблять понеділок. Тому пропонуємо зробити тобі свято у понеділок, щоб хотілося прокидатися. Що це може бути? Те, що тобі подобається  День морозива, День кекса, День нової поезії, День зустрічі з давніми друзями. У таке свято купи собі морозиво/кекс, зустрінься з друзями, знайди нову поезію улюбленого чи нового автора. Найважливіше  чекай цього свята, чекай понеділка як найкращого дня у тижні. І він таким обов’язково стане.\n9. Запитуй себе. Чому ти так ненавидиш понеділки і ранні підйоми? Бо живеш неусвідомлено, не розумієш, навіщо рано вставати, товктися у громадському транспорті. Тому щоранку, особливо щопонеділка, запитуй себе: "Для чого я встаю так рано? Навіщо мені зараз на пари? Що я робитиму із тією інформацією, яку там отримаю?". Якщо ж такі філософські роздуми о 6 ранку тобі не під силу, то можна запитувати себе цілком конкретні речі: "Що я сьогодні робитиму?". Відповідь  твій план на цей день. Можеш зробити його у вигляді списку чи таблиці. Дуже ефективно повісити його біля робочого столу, щоб був завжди на видноті. І не забувай позначати виконані завдання  це неабияк підбадьорює!


Смузі – чудовий густий напій, що володіє цілим рядом достоїнств: різноманітність смаків, користь, зручність вживання – все це притаманне фруктово-овочевому частування.\nМожна з’їсти смачний фруктовий салатик, зарядити вітамінами і очистивши свій організм від шлаків, а можна такий салат випити.\nЗ’явився смузі в 30-х роках 20-го століття в США, а особливу популярність придбав в 60-і роки, коли став з’являтися в магазинах. Сам термін бере свій початок в 60-х роках і пов’язаний з культурою хіппі. Тепер же смузі популярний у всьому світі.\nСпортсмени, актори, моделі – багато хто з них не раз відображені на фото з цим корисним напоєм. Це неспроста. Використовуючи блендер, багатий вітамінами і мінералами напій можна з легкістю приготувати з підручних продуктів – смак виберіть на ваш розсуд.\nХочете скинути вагу?\nСмузі ідеально підійде для цього. Існує цілий ряд, давно зарекомендували себе, поєднань овочів і фруктів, які будуть особливо ефективні для позбавлення від зайвих кілограмів. Для зниження ваги доцільно зменшити споживання калорій.\nЗамініть деякі прийоми їжі (сніданок і вечеря) на смузі – нехай ваше харчування стане більш різноманітним, корисним і збалансованим. Але в такому разі обід повинен містити певну кількість білків і жирів, щоб не завдати шкоди організму, позбавляючи його необхідних речовин.\nПрактично всі овочі і фрукти, які ви вживаєте в свіжому вигляді, можуть стати компонентами густого дієтичного напою.\nДля того щоб ваш смузі став не тільки смачно-корисним, але ще і красивим, намагайтеся підбирати інгредієнти для нього різні по кольору.\nЗ овочів для схуднення корисно використовувати помідори, морква, селера, шпинат. Овочі наповнюють організм калієм, магнієм і фосфором, вітамінами А, В, С, Е, К.\nФрукти, крім перерахованого вище, в свій вітамінно-мінеральний комплекс включають кальцій, натрій, залізо, вітаміни групи Р. Найчастіше смузі для схуднення роблять на основі бананів, полуниці, малини, чорниці, ківі, доповнюючи вівсяними пластівцями, насінням льону або проростками пшениці.\nІнгредієнти: 1 ківі, часточка дині, 5-7 ягід полуниці, 3 ст.л. натурального йогурту, 0,5 ч.л. меду (за бажанням).\nКіві очистимо, поріжемо і викладемо в чашу блендера з 1 ст.л. йогурту. Подрібнюємо на середній швидкості секунд 15.\nВикладаємо в стакан\nЗбиваємо ягоди з 1 ст.л. йогурту. Акуратно переміщаємо другим шаром.\nДиню подрібнюємо з залишилася ложкою йогурту і медом. Мед – досить калорійний. Так як в рецепті використовується тільки 0,5 ч.л., то шкоди фігурі не заподієте, але його калорійність враховувати варто. Акуратно викладаємо третім шаром.\nКласичний смузі з бананом і ківі\nНайпоширеніші дієтичні смузі:\nбанан + ківі;\nапельсин + чорниця + малина;\nморква + яблуко + груша + вода;\nбанан + чорниця + йогурт + насіння льону;\nбанан + мигдаль + вівсяні пластівці + чорниця + виноградний сік;\nкакао + арахіс + кефір + кориця;\nшпинат + огірок + селера + петрушка + морква + ківі;\nпомідор + морква.\nВсе смузі готуються однотипно з використанням блендера. Вибираєте необхідні інгредієнти і подрібнює їх в блендері.\nГустоту цього напою можна варіювати в залежності від уподобань – до фруктів і / або овочів додати натуральний йогурт, кефір, свіжовичавлений сік. Тому смузі можна пити через трубочку, а можна їсти ложкою.\nСмузі для схуднення в блендері – рецепт з фото Ссылка на основную публикацию


Участь у церемонії взяли представники 91-ї держави світу\nУ Японії вшановують жертв трагедії у Хіросімі, яка сталася 71 рік тому. Поминальна церемонія відбулася в меморіальному парку міста, передає "5-й канал".\nТак, участь у церемонії взяли представники 91-ї держави світу. Жертв трагедії вшанували хвилиною мовчання. У 1945-му році американський бомбардувальник скинув на Хіросіму 4-тонну ядерну бомбу. Загинули понад 100 тисяч людей.\nУ Японії вшановують жертв трагедії у Хіросімі Фото: 5 канал\nДодамо, у травні Барак Обама став першим американським президентом, який відвідав місце трагедії.\n"Ми повинні не допустити повторення жахливих подій, які сталися 71 рік тому. Ця відповідальність лежить на усіх нас. І ми повинні без упину працювати у цьому напрямку", - підкреслив прем'єр-міністр Японії Сіндзо Абе.\nДодамо, також сьогодні Міжнародний день "Лікарі світу за мир". Відзначається за рішенням Виконкому Міжнародного руху "Лікарі світу за попередження ядерної війни" в день бомбардування Хіросіми.


Космічну систему безпеки продуктів запровадили в Харківській області - «СЛОБІДСЬКИЙ КРАЙ»\nНе тільки якісно, але й безпечно – одне з основних правил роботи на ринку ЄС. Тобто замало мати сертифікати якості свого товару, потрібно ще й завчасно запобігти ризикам, які можуть виникнути при виробництві продукту (особливо продуктів харчування).\nСаме для вирішення питання безпечності і була створена система НАССР (Hazard Analysis and Critical Control Point), яка виявляє усі критичні точки й чинники, що можуть вплинути на безпечність кінцевого продукту, усуває їх і постійно контролює.\nБоротьбу за безпечність харчів ще в 60-ті роки минулого століття розпочали американці. NASA хотіла убезпечити астронавтів у космосі від неприємних сюрпризів, пов’язаних з їжею. Після вдалого «випробовування космосом» систему НАССР впроваджують у харчову індустрію США, згодом вона отримує статус міжнародної.\nУкраїна погодилася грати за міжнародними нормами та правилами ведення господарської діяльності. У 2014 році було прийнято євроінтеграційний Закон «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», а у вересні 2016 року набув чинності його розділ VII. У документі зазначається, що всі оператори ринку харчових продуктів мають три роки на впровадження системи управління безпекою харчових продуктів. Наразі завершується другий етап – до 20 вересня 2018 року НАССР повинні впровадити виробники готової продукції, яка не містить інгредієнтів тваринного походження: кондитерські фабрики, компанії з переробки й виробництва фруктової та овочевої продукції тощо. Без запровадження системи НАССР підприємство не зможе експортувати свою продукцію до країн Європейського Союзу.\nХарківська компанія «Арті» – серед тих виробників, хто вже експортує і хоче збільшити свої продажі в країнах ЄС, тому вже запровадила в себе систему НАССР. Підприємство вже понад 20 років займається виробництвом заморожених овочів, ягід та сумішей.\n– Наприкінці минулого року ми пройшли сертифікацію за системою управління безпекою харчових продуктів. Офіційно визнано, що наша компанія\nвпровадила і використовує систему менеджменту якості НАССР і відповідає стандартам ISO-9001:2015 та харчової промисловості FSSC-22000, – розповідає «СК» начальник відділу збуту ТОВ «Арті» Галина Логоша.\nЗа її словами, процес «перебудови» був досить трудомістким. Найскладніше було змінити свій підхід та мислення. Однак справа того було варта.\n– Якщо у європейських країнах НАССР – це вже давно необхідність, то тепер це ще вимога і українського ринку. Якщо компанія поважає себе та свого споживача, прагне продавати якісну і безпечну продукцію, потрібно відповідати тенденціям часу. Нещодавно проходили повторний аудит. І як результат впровадження системи НАССР допомогло знизити ризики безпеки продукції, зменшено кількість втрат через брак, оптимізовано логістичні маршрути, на виробництві з’явилося набагато більше ефективних рішень. Система дійсно ефективно працює, – підкреслює пані Логоша.\nУ той же час вона зазначає, що впровадження системи потребує чималих фінансових витрат. Однак і тут міжнародні партнери України приходять на допомогу вітчизняному бізнесу. Наприклад, компанія «Арті» виграла грант від ЄБРР для залучення консультанта, який допоміг налагодити систему безпеки продукції і налаштуватися на «потрібну хвилю».\n– На початку минулого року ми близько півроку працювали з консультаційним центром, і влітку 2017 року в нас пройшов перший аудит системи НАССР, – каже топ-менеджер компанії.\nУ планах підприємства і отримати органічний сертифікат на свою продукцію, це дозволить збільшити експортний потенціал, бо в ЄС органічна ягода користується підвищеним попитом.\nХарківська компанія має повний вертикальний інтегрований комплекс з виробництва замороженої продукції. Більшість культур підприємство вирощує самостійно, потім переробляє їх, заморожує, фасує і доставляє у локальні та міжнародні торговельні мережі. Основна спеціалізація харків’ян – капустяні культури (броколі, цвітна, романеско) та малина. Щороку підприємство підвищує врожайність завдяки консультаціям з міжнародними експертами та постійному навчанню агрономів.\n– Перевага вертикально інтегрованого комплексу в тому, що значно скорочується час від збору продукту і до його надходження в цех для переробки. Наприклад, якщо броколі купувати за сотні кілометрів або імпортувати цю культуру, з кожним днем вона втрачає свої корисні властивості. Броколі, яка пройшла камеру шокового заморожування, значно корисніша, ніж свіжа, що вже пролежала кілька днів. При шоковому заморожуванні консервуються всі вітаміни без втрат, – пояснює Галина Логоша.\nЯкщо капустяні культури, малину та трохи полуниці і шпинату підприємство вирощує на своїх полях під Харковом, то смородину, абрикос, аличу, сливу, червоний болгарський перець, солодку кукурудзу підприємство закуповує в інших регіонах України. Виробник каже, що йому не вистачає контактів і контрактів по Харківщині. Наразі компанія разом з іншими членами харківського Агрофудкластера працює над скороченням логістичного ланцюжка і створенням додаткової вартості.\n– Ми завжди працюємо тільки з перевіреними постачальниками, вимагаємо сертифікат на продукцію тощо. Потрібно, щоб кожний розумів свою зону відповідальності, – зазначає начальник відділу збуту компанії.\nХарківський виробник заморожених продуктів уважно слідкує за останніми тенденціями ринку.\n– Поляки зараз в авангарді плодоовочевого бізнесу, задають темп. Тож ми ретельно вивчаємо їх ціни, стан, вимоги, зміни тощо. Намагаємося бути в тренді, – зазначає Галина Логоша. – Україна тільки нарощує експортний потенціал. Мені здається, що наша країна незабаром займатиме стабільні серйозні позиції на міжнародному ринку.\nА що на експорт?\nА ось експортують харків’яни тільки ту продукцію, що вирощують самостійно, бо контролюють якість на кожному етапі. Налагодити контакти з європейськими партнерами допомагає участь у профільних виставках. У жовтні минулого року компанія представила свою продукцію на найбільшій міжнародній виставці готових продуктів харчування і напоїв «Ануга» (цей захід кожні два роки проходить у Кельні, Німеччина). Цього року планують презентуватися на паризькій виставці SIAL.\n– Наразі ми виходимо на ті обсяги виробництва, які більші, ніж ми можемо продати в Україні за тією ціною, що відповідає високій якості, – говорить Галина Логоша.\nУ компанії кажуть, що поки не експортували на європейський ринок продукцію під своєю торговельною маркою, але дуже цього хочуть. Наразі харківською ягодою зацікавилися в Латвії.\n– Поки що в ЄС Україну бачать переважно як постачальника вагової продукції, а не власного бренда, – зазначає експертка. – Ми наразі ведемо перемовини з Ригою щодо експорту власної торговельної марки.\nКомерційну пропозицію для європейців харків’яни підготують за кілька місяців, бо зараз на підприємстві найгарячіша пора – збір врожаю. Кажуть, що робочих рук не завжди вистачає. Наприклад, для збору малини змушені запрошувати робітників із західних регіонів України.\n– До жовтня збиратимемо врожай. Працюємо з нашими вже законтрактованими потужностями. Перше завдання – покрити ці контракти, а далі зможемо сформувати комерційну пропозицію для європейських партнерів. Контакти є, тож чекаємо на врожай, – каже Галина Логоша.\nЧитайте також: У харківському виші вперше викладатимуть європейську політику\nТеги: #Харків#Україна—ЄС#харчова безпека#НАССР#бізнес


Боніто чи Чапада дос Ведейрос? - табір допомогиЧитати Далі\nГоловна табір допомоги Боніто чи Чапада дос Ведейрос?\nЦентральна частина нашої країни прекрасна. Повний захоплюючих природних ландшафтів. Є так багато місць, щоб побачити, що важко визначитися. Що стосується водоспадів, лагун, річок, питання завжди полягає в тому, щоб поїхати в Боніто в Мато-Гросо-ду-Сул, або Чапада дос Ведейрос в Гояс. Ми склали короткий список з 5 основними моментами, які допоможуть вам вирішити цей вибір, а також ми ставимо тут поради готелів у Боніто та Ведейросі.\n⇒⇒⇒ Подивіться ТУТ ГОТЕЛІ В ТРАВЕЛЕРСІ\nE Подивіться ТУТ ГОТЕЛІ В БОНІТО⇐⇐⇐ (порада: наш фаворит - Агуас де Боніто)\nОбидва місця виїжджають з міста, тож, щоб дістатися до них, потрібно дістатися до головного міста штату та здійснити невелику поїздку туди. Щоб дістатися до Боніто, спершу сідайте на літак до міста Кампо-Гранде, столиці Мату-Гроссо. Після цього відбудеться ще 3 години поїздки до вашого кінцевого пункту призначення. У Chapada dos Veadeiros потрібно дістатися до Бразилії, а потім ще 3 години на машині. Часи настільки схожі, що в цьому першому пункті ми розглянемо нічию, правильно "> Безодня Анхума X Водоспад Таємниці\nБезодня Анхума - це проріз підлоги заввишки понад 70 метрів, освітлений лише прорізами підлоги. На дні цієї «безодні» ви знайдете смарагдове озеро з повністю прозорими водами. І єдиний спосіб потрапити туди - проскокуючи через щілину.\nВже водоспад Таємниці знаходиться в Чападі дос Ведейросі. Це це фантастично, він має 100 метрів у висоту і дивно, як це приховано всередині лісу. Доїхати до нього трапляються великі труднощі, в сезон дощів може зайняти до 8 км піших прогулянок.\nНезважаючи на надзвичайну красу Таємного водоспаду, в цій суперечці перемогу Анхума перемагає. Краса криниці дивовижна, а також унікальний досвід занурення в печеру.\n"Подивіться тут ГОТЕЛІ В САО ЖОРГЕ"\n"Подивіться ТУТ ГОТЕЛІ В ВИСОКОМУ ПАРАДИЗІ"\nВодоспад Бока да Онса X Водоспад Ріо-Негр\nБока да Онча - найвищий водоспад штату Мато Гроссо до Сул, з 157 метрами. Щоб дістатися туди, потрібно пройти довгу прогулянку майже 4 години, але вона того варта.\nСтрибки "Ріо-негра" - це два величезних падіння, один 80 метрів і один 120. Вони утворюють свердловину, яка є сенсаційною і досить незвичною. Будьте готові, щоб там добре поплавати.\nХоча Бока да Онса дуже красивий, Ріо-негр стрибає. Чорний колодязь, який утворює водоспад - щось абсолютно незвичне і красиве.\nПоплив річки Сукурі X Відпочиває у термальних водах\nРічка Сукурі прекрасна, і як ударяє сонце, вода перетворюється на синій колір. Підводне плавання - це те, що вам потрібно зробити. Ви будете плавати серед шкіл риб, в тому числі й золотої. Не забудьте також дивитися з води, дуже часто можна зустріти мавп-капуцинів, що стрибають через гілки.\nУ Chapada dos Veadeiros більш спокійною їздою є відпочинок у термальних водах. Є кілька басейнів з теплою водою і ідеально підходить для розслабленого після дня походу.\nЗавдяки всій своїй природній красі річка Сукурі витікає попереду. Це унікальний досвід зануритися в таку чисту і кришталево чисту річку.\nТаємнича Лагуна x Долина Місяця\nМізерна Лагуна в Боніто входить в топ-10 серед найглибших лагун Бразилії, а всередині неї стовп води з глибиною понад 200 метрів. Незважаючи на те, що знаходиться всередині печери, видимість вражає.\nДолина Місяця в Чападі - це місце, яке залишає вас безмовними. Природа вирізала гранітні камені і створює відчуття, що ти ходиш по місяцю. Краса місця дуже різна і рідкісна.\nВ цьому останньому пункті. Треба було малювати. Вони не можуть вибрати те чи інше з такою великою кількістю краси.


#FreeSentsov: українців закликають підписатися під петицією на сайті Білого Дому | Всеукраїнська незалежна суспільно-громадська газета "Козацький край"\n#FreeSentsov: українців закликають підписатися під петицією на сайті Білого Дому\nОлег Сенцов голодує 113 день. Так він вимагає волі для невинних українських політв’язнів. Зараз життя Олега в руках 100 000 небайдужих людей, які мають поставити свій підпис під петицією на сайті Білого Дому. До завершення терміну збору підписів лишилось 5 днів. Вже є третина від необхідного.\nДля того, щоб встигнути за 5 днів, треба згуртуватися. До цього закликає, зокрема, актор та режисер Ахтем Сеітаблаєв.\n“Підпис потрібен не лише Олегу Сенцову. Так це ще один крок, щоб врятувати його життя та життя інших полів’язнів. Водночас це потрібно усім нам. Якщо ми вважаємо себе людьми. Якщо ми вважаємо, що зміни починаються не з когось, а з себе. То варто зробити цей крок. Його тривалість 10 секунд. Одночасно безцінний і нічого не вартий. Цей крок не потребує від нас самопожертви, а лише трошки відповідальності”, – говорить режисер.\nДо думки Сеітаблаєва приєднались представники студентства та Києво-Моглянської академії. Також слова на підтримку петиції висловили: актриса театру та кіно Римма Зюбіна, засновник Національного Реєстру Рекордів України Валентин Щербачов, президент БФ “Духовний культурний фонд “Майбутнє нащадків” Лариса Драгунова, співзасновник ГО “Спільна перемога”, Олександр Соколинський та інші. Всі вони впевнені, що наша головна зброя зараз – згуртованість та небайдужість.\n“Коли ми наберемо 100 000 підписів, це вкаже американському урядові на те, що в Україні йдуть зміни. Що ми можемо об’єднуватись. Вони не зможуть пропустити це повз очі. Окрім того, це ще один варіант привернути увагу Кремля. Путін побачить, що вже весь світ кричить: скільки можна незаконно утримувати українських політв’язнів? Для нас же – це екзамен. Але екзамен через дієвий механізм. І я впевнений, що він спрацює. Головне – не бути байдужими”, – вважає Олександр Соколинський.\nСпершу перейдіть на сайт Білого Дому, клікнувши ТУТ. На ньому ліворуч заповніть коротку форму: Ім’я, Прізвище та Е-mail. Це займе кілька секунд. Після заповнення форми, на пошту отримаєте лист-підтвердження. Там буде два лінки. Хто не розуміє англійську, треба клікнути на той, що виділений жирним. Після цього, вас знову перекине на сайт Білого Дому, де привітають з успішним підписанням петиції.\nНагадаємо, Сенцова затримали російські спецслужби у 2014 році. Його звинуватили у підготовці терактів у Криму та засудили до 20 років колонії суворого режиму. Міжнародні організації визнали, що справа проти Сенцова є сфабрикованою.\nTags: # СвободуСенцову, #FreeSentsov, петиція на сайті Білого Дому


У салоні було 7 дівчат: у Луцьку п'яний прокурор скоїв ДТП - Today.ua\nГоловна Події У салоні було 7 дівчат: у Луцьку п'яний прокурор скоїв ДТП\nУ салоні було 7 дівчат: у Луцьку п'яний прокурор скоїв ДТП\n14:11, 21 лип, 2019\nВ ніч з 19 на 20 липня в Луцьку скандально відомий процесуальний прокурор Тарас Гуцуляк потрапив у ДТП, перебуваючи в нетверезому стані в салоні автомобіля BMW. Про це повідомляється на сторінці dtp.ua в Instagram.\nЗазначається, що прокурор влетів в газовий розподільник. Комі нього в салоні авто перебувало ще семеро дівчат.\nМісцеві ЗМІ зі слів очевидців повідомили, що автомобіль рухався по вулиці Глушець в напрямку Ковеля. Після спроби обігнати інше авто Гуцуляк виїхав на зустрічну смугу, перетнув суцільну лінію, порушивши правила дорожнього руху, не впорався з керуванням, і на повороті вилетів на узбіччя, де зіткнувся з огорожею газової магістралі. Після зіткнення було відчутно різкий запах газу, тому свідки викликали на місце події аварійну газову службу.\nНагадаємо, раніше кортеж президента України Володимира Зеленського спровокував масштабну ДТП з автобусами, що везли дітей з відпочинку. Аварія сталася на трасі в Запорізькій області. В результаті ДТП постраждали автобуси Volkswagen і автобуси, що перевозили дітей.


Депутати чи провокатори?\nДев’ятеро французьких депутатів та один сенатор, всупереч санкціям та вимогам міжнародного права, навідалися до аннексованого Криму, щоб “посприяти скасуванню санкцій проти Росії.” Москва використовує провокативний візит на повну пропагандистську потужність. Офіційні Київ та Париж відбулися поки що класикою дипломатичного жанру: нотами протесту, які висловлюють “обурення та занепокоєння”.\n“Мені соромно, я відчуваю приниження, - заявив у ефірі радіо France info Бруно Ле Ру, голова фракції соціалістів Національної Асамблеї Франції. - На щастя, жоден із депутатів-соціалістів у групі, що поїхала до Криму, не присутній.”\nСам Бруно Ле Ру, до речі, входить до списку французьких персон нон-грата, заборонених до в’їзду в Росію. Крім нього, поїздку засудили міністр закордонних справ Лоран Фабьюс, голова парламентського комітету з міжнародних справ, колишній міністр юстиції Елізабет Гігу, голова Національної Асамблеї Клод Бартолон, який заборонив використовувати для цієї подорожі парламентські кошти, ще кілька політиків... Стандарт дотримано, протест сформульовано. І все? “Він тебе — ножем, а ти його — газетою”, - згадався до слова анекдот про діалог бандита з інтелігентом.\nОфіційний Київ також відгукнувся на поїздку кількома заявами. Крім уже цитованого МЗС, висловили своє незадоволення голова парламенту Володимир Гройсман, керівники профільних комітетів Верховної Ради, виступив з різким листом посол Франції в Україні Олег Шамшур... Все це — цілком доречне, але недостатнє. “Коли ці парламентарії реально доїдуть до Криму, їх оголосять за фактом персонами нон грата”, - пообіцяв у Facebook депутат і колишній міністр Юрій Луценко. І що? Доїхали, відвідали французьке військове кладовище в Севастополі, накупили хуліганських футболок з Обамою, наговорили купу нісенітниць про те, що “Крим завжди був і буде російським”... Ви бачили наказ про заборону в’їзду до України для цих мандрівників? І я не бачила.\nЗагалом це не перший прецедент, коли французькі народні обранці навідуються до Криму та окупованих територій на Донбасі через Москву, без згоди з Україною. Сам Маріані зізнався, уже в Криму, що два місяці тому він був на Донбасі, також без узгодження з Києвом. Депутати Європарламенту від крайніх правих навідувалися “спостерігачами” і на так званий “кримський референдум”, і за тим — на донбаський. Мета очевидна: заперечити й без того помірковані санкції провокацією, послабити недосконале міжнародне право його свідомим нехтуванням... І що? Знов нічого. Заяви, само собою, занепокоєність, стурбованість... Але хто їх читає? Хто дослухається?\n“Ми тут — за нашою приватною ініціативою”, - обережно уточнює Маріані, бо, напевне, сподівається не програти наступні вибори, а далеко не всі французи — прихильники правового свавілля. “Так, ці парламентарії — вільні люди, - прокоментувала на RFI сумнівну відмазку голова комітету з міжнародних справ Єлізабет Гігу. - Але ж йдеться про банальні хитрощі. Бо дев’ять депутатів та один сенатор не можуть “тимчасово зупинити” власні повноваження в парламенті. Так чи інакше, вони представляють Францію, є носіями частини французького державного суверенітету. Я вже не кажу про те, що їхній крок заважає французькій дипломатії в зусиллях, спільно з іншими країнами, врегулювати українську кризу”.\nЗаяви пишуться, собаки гавкають, а караван іде. Бо ніхто його по-справжньому не зупиняє, ні в Брюсселі, ні в Києві. Оскільки “спостереження” на “референдумах” не мало жорстких правових наслідків, стежкою, торованою скандальним Національним Фронтом Франції, вирушили представники усталеного політичного істеблішменту. Їх небагато — лиш 10 з 925 членів Національної Асамблеї та Сенату, але шлях прокладено. Нерішучі, половинчасті бюрократичні дії за фактом заохочують злочин. Дозволяють Кремлю ще більше стверджуватися в безкарності, а його агентам впливу — методично руйнувати демократичну систему зсередини. “За суттю, це порушення міжнародного права”, - мусив був визнати МЗС Франції. Коли правопорушення здійснює законодавець, його відповідальність подвійна. Реакція мусила б бути пропорційною. Не тільки словесною. Але, але...\nЧитайте також: П'ять хвилин для євреїв, п'ять хвилин для Гітлера\nВсе ж є щось більше, ніж банальна шкода дипломатичним зусиллям та державному іміджу Франції в тому, що законотворці одної з найдавніших демократій Європи, в інтересах загарбника й диктатора, працюють на легалізацію захоплення чужих земель та на повернення, крок за кроком, до правового Середньовіччя. Війна в Україні довела, що усталені механізми врегулювання міждержавних конфліктів на європейському континенті застаріли та ледь-ледь працюють, з величезним скрипом. Інновації в міжнародній політиці змушують себе чекати, але якщо для таких країн як Франція десь ще не вичерпався запас міцності, то в Києві критичний час настав давно. Поки ми мовчимо — цей час працює на ворога.\nТо що там, кажете, зі статусом персони нон грата для Маріані?\nФранція, анексія Криму


Погода наступного тижня - Наше Мисто\nГлавная страница / Новости Днепра / Погода наступного тижня\n07.10.2016 15:10 -\nНа зміну дощовим вихідним прийде сухий, але прохолодний тиждень.\nВсі вихідні в Дніпрі і частково в області дощитиме, і якщо в суботу буде порівняно тепло +19 градусів, то вже в неділю стовпчик термометра опуститься до +11.\nЯкщо вірити прогнозу синоптиків, то дощів на наступному тижні не буде. У понеділок і вівторок вдень повітря прогріється до +14. З середи до п’ятниці температура не підніматиметься вище +10, хмари розійдуться, і на небі з’явиться сонце.\nА ось на вихідних, 15 і 16 жовтня, на небі знову з’являться хмари і похолодає до +7 градусів.


Житомир.info | Джинси жіночі: підбираємо найкращі\nНайактуальніша варіація — Wide Leg. Вони поєднуються з величезною кількістю аутфітів. Багато медійних особистостей і фешн стилістів демонструють ідеї комбінування з футболками, лонгслівами, сорочками і різними кофтами і светрами. Ці джинси жіночі представлені в асортименті HUGO. Можливі варіації різної довжини і відтінків. Бренд також пропонує альтернативи прямого крою, які не виходять з моди вже не перший рік. Ця модель з'єднується абсолютно з будь-яким стилем, будь-то класика, або стритстайл.\nНа таку ж довгу широку варіацію, яка так актуальна в цьому сезоні, можна поглянути в асортименті Levi's. Компанія розробила більш молодіжний варіант, з максимально вигідною довжиною і кроєм. За допомогою цих критеріїв можна підкреслити довжину ніг і зробити їх візуально дуже стрункими. Вироби з завуженим низом, безліччю кишень, розрізами внизу виглядають ще більш незвично і вишукано. Незважаючи на те, що вони виконані з ухилом на вуличний стиль, навіть діловий аутфіт буде виглядати неймовірно стильно.\nGuess найбільше постарався над лінійкою скінні. Дизайнери створили багатющий вибір пар з потертого деніму, синіх, блакитних, чорний, сірих і білих кольорів. Скільки б років не минуло з піку їхньої популярності, ця модель ніколи не піде з сердець багатьох фешн-експертів та дівчат. Мода та її правила змінюються, але зі skinny jeans все також продовжують з'являтися нові комбінації.\nТеги: джинси штани


Олексій Тахтай продає коштовне майно в центрі Києва? | НАРДЕП.NET\nОлексій Тахтай продає коштовне майно в центрі Києва?\n15.10.2020 01.12.2020 nardep.net\nВже шостий рік поспіль тривають реформи у МВС. Міністерство позбавляється всього, що тільки може, або до чого дотягнуться. Наприклад — до приміщення ДАІ Печерського району Києва, в якому після ліквідації Державтоінспекції на певний час «оселилося» Державне підприємство МВС «Інформ-Ресурси».\nЩе не так давно цей бюрократичний монстр з системи Міністерства внутрішніх справ ледь не монопольно опікувався адмініструванням реєстрів відомства, видачею довідок про несудимість, документів, необхідних при отриманні дозволів на зброю тощо. «Інформ-Ресурси» тримали філії у кожному регіоні держави, великий автопарк та найголовніше — чимало об’єктів нерухомості.\nДержпідприємство звітувало про отримання виручки на загальну суму близько 60 млн. грн., але наприкінці 2018 – початку 2019 років стається диво. «Інформ-Ресурси» опиняются на межі банкротства, а численні об’єкти їх власності — в податковій заставі. Втім, таке обмеження не зупинило ідеологів та авторів реалізації скандальної оборутки, внаслідок якої держава втратила коштовну нерухомість в самісінькому центрі Києва.\nЯк з’ясував Dетектив-Info погодження на продаж комплексу цих будівель, що розміщені на Військовому проїзді в Печерському районі столиці, 30 травня 2018 року видавав Фонд державного майна України. Оцінили нерухомість у майже 19 млн. грн. та реалізували на повторному аукціоні через столичну «Універсальну товарно-сировинну біржу». Остання виявилася втаємниченою структурою: наразі її телефони мовчать, електронна пошта відключена, а потрапити в їх офіс — неможливо. Втім, два роки тому це не завадило біржі долучитися до історії відчудження майна, яке де-юре перебувало в податковій заставі.\nНаразі всі учасники тих подій визнають — злочинна схема була реалізована шляхом махінацій та підробки документів. Викристовуючи фальшивки податкову заставу скасували, а майно «Інформ-ресурсів» — пустили з молотка.\n«Зелене світло» цьому процесу увімкнули в Фонді Державного майна України. Тут Dетектив-Info повідомили, що дійсно 30 травня 18 року погодили продаж коштовних державних будівель у Печерському районі «за поданням Міністерства внутрішніх справ, як суб’єкта управління ДП МВС «Інформ-Ресурси».\nУ перекладі з «бюрократичної» на зрозумілу мову це означає, що саме документ з надр МВС (плюс всі додатки до нього) виявилися ключовими у подальшій оборудці.\nВідповідне подання скерував до ФДМУ колишній заступник міністра, а нині – державний секретар МВС Олексій Тахтай ще у березні 2018 року. У суповідних документах — оцінка майна «Інформ-Ресурсів», акти, схеми, а найголовніше — лист від ГУ ДФС у місті Києві.\nУ ньому зазначено, що фіскали «надають згоду на продаж держнерухомості за адресою Київ, Військовий проїзд, 8″, яка знаходилась у податковій заставі, враховуючи те, що\nплатником податків надано у заставу об’єкт нерухомого майна у Миколаївській області». А нижче — стоїть підпис заступниці начальника ГУ ДФС у Києві Лесі Брицької.\nВтім, цей документ, як власне і підпис Брицької під ним — банальна фальшивка, а насправді ніякої згоди на продаж будівель у ДФС не надавали.\nТобто, все виглядає так, буцімто колишній заступник міністра, а нині державний секретар МВС Олексій Тахтай підписав подання і подав до фонду — зліплену на коліні підробку. Dетектив-Info протягом тривалого часу намагався зв’язатися з Тахтаєм, однак на наші дзвінки та повідомлення він відповів тим, що… заблокував журналіста Dетектив-Info у месенджері WhatsApp.\nЗауважимо, що ймовірна причетність держсекретаря МВС — це тільки частина загального паззлу кримінальної афери. Річ у тім, що задля імітації відсутності проблем зі скандальним майном учасники схеми мали фактично вивести майно по Військовому проїзду, 8 з обтяження.\nДля цього було здійснено ще одну підробку — хтось «намалював» судову ухвалу Ленінського райсуду Дніпропетровської області, куди внесли неправдиві відомості про скасування застави. Надалі злочинці занесли вже цю підроблену ухвалу до держреєстратора, а вже вона «освятила» їх план. Відомо, що наразі ця жінка-реєстратор, яка фігурує у декількох кримінальних провадженнях, переховується від органів слідства. Втім, і це ще не все.\nВиявилося, що надалі державу у цій історії кинули ще раз — гроші за продаж будівель по Військовому проїзду тупо вкрали! Така оборудка, звісно ж, не могла пройти повз око правоохоронців.\nЗ приводу інциденту поліція зареєструвала одразу два кримінальних провадження, в процесі яких відзначилася хистом до «жонглюванням» матеріалами оригіналів документів, які були використані під час афери. У кого вони перебувають наразі — таємниця. Але за інформацією Dетектив-Info, зацікавленість ними вже виказували в Націонаьному антикорупційному бюро України. Сюди для організації слідства було скеровано третю кримінальну справу за мотивами «ДАІшної афери». І в НАБУ вже скаржилися на те, що палки в колеса їх роботі намагалися вставити в Міністерстві внутрішніх справ.\nЗ матеріалів судового реєстру випливає — цим, зокрема, відзначилася заступниця директора Департаменту юридичного забезпечення МВС Ольга Губарева. Вона не надала детективам НАБУ на їх офіційний запит необхідну їм інформацію по цій оборудці з продажу будівлі «Інформ-Ресурсів». Суд першої інстанції визнав її винною у вчиненні адмінправопорушення, однак надалі ця постанова була скасована в апеляції.\nНаразі досудове розслідування у НАБУ ще триває. На Сурикова Dетектив-Info повідомили: вивчають причетність до оборудки не тільки керівництва ДП «Інформ-Ресурси», а й, увага — високопосадовців МВС. Втім, на момент підготовки цього матеріалу будь-кому з них про підозру не повідомлялося. Проте відомо, куди розчинилися гроші, перераховані за незаконний продаж приміщення Печерського ДАІ.\nОтже, з майже 19 млн. грн., отриманих ДП «Інформ-Ресурси» від продажу майна, злочинці поцупили близько 17 мільйонів. Їх «перекачали» на рахунки трьох фірм, що ймовірно існували тільки на папері, після чого — вивели в кеш. Хоча будь-яких послуг, робот чи товарів для ДП «Інформ-Ресурси» вони насправді ніколи не надавали.\nПерший — це колишній директор «Інформ-Ресурсів» Юханнан Бабаєв, який наразі перебуває в розшуку, а восени 2019 року — викладав у соцмережі фотографії з Донецька.\nДруга підозрювана – це колишня головна бухгалтерка ДП МВС «Інформ-Ресурси» Ірина Рубан, але і знею не все виглядає гладко. Річ у тім, що адвокат жінки Володимир Чеботарьов наполягає: під час здійснення афери та виведення грошей з рахунків держпідприємства Рубан перебувала на лікарняному та у відпустці.\nЗа словами захисника, у матеріалах справи нема жодного доказу, що його клієнтка вчиняла хоча б якийсь з інкримінованих їй злочинів. Подальшу долю бухгалтерки має вирішити суд — її справу призначено до розгляду на грудень 2020 року.\nЯк би там не було, але фактом залишається те, що коштовна будівля колишнього ДАІ Печерського району по Військовому проїзду дійсно опинилася в приватних руках. Підприємці, що здійснюють свою діяльність по сусідству, запевнили Dететкив-Info — новим власником приміщень стало створене за 2 місця до реалізації оборудки ТОВ «Персевбуд», яке купило нерухомість за майже 19 млн. грн. на повторному аукціоні.\nЗ відкритих реєстрів випливає, що ця фірма оформлена на віргінську офшорку «Алесіо Юніверсал С. А.», якою володіє одесит Юрій Серещенко. Останній – екс-член наглядової ради банку «Хрещатик» та довірена особа екс-власника фінустанови, бізнесмена Василя Хмельницького. А вже Хмельницький — мажоритарний акціонер української будівельної групи UDP, яка зводить квартал елітної столичної нерухомості «Новопечерські липки», який розташований впритул з проданими будівлями ДП МВС «Інформ-ресурси».\nЗгідно однієї з версій, Хмельницький дізнався про те, що став покупцем скандального активу з кримінальним бекграундом постфактум звершення угоди. Наразі будівлі по Військовому проїзду арештовані. А в сухому залишку історії — незаконний продаж держвласності за підробними документами, розчинення у повітрі коштів, двоє підозрюваних та високопосадовець з МВС, що ігнорує питання журналістів.\nНовостиІрина Рубан, Київ, Киев, Олексій Тахтай, Україна, Украина, Хмельницкий, Юханнан Бабаєв\nАлександр Черепинский борется с сепаратизмом только «на виду»?


Вінниця.info | На Вінниччині суд виніс вирок неповнолітньому хлопцю, який палицею вбив сестру\n25 квітня 2019, 16:52\nБарський районний суд виніс вирок неповнолітньому юнакові, який два роки тому палицею побив свою сестру. Дівчинка померла в лікарні. Хлопця відправили до в’язниці на 7 років.\n«У ході судового розгляду заступником керівника Жмеринської місцевої прокуратури Віктором Куцим доведено вину юнака, який перебуваючи в стані алкогольного сп’яніння, у лісовому масиві одного з сіл Тиврівського району, на підставі раптово виниклого конфлікту із своєю сестрою, наніс їй декілька ударів дерев’яною палицею по голові. Дівчинка потрапила до Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні. Не приходячи до свідомості через кілька тижнів вона померла.\nСудовий розгляд вказаного кримінального провадження тривав більше двох років. За доводами прокурора, суд визнав неповнолітнього обвинуваченого винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України та призначив неповнолітньому, з огляду на його вік, відповідно до ст. 102 КК України, максимально можливе в даному випадку покарання у вигляді 7 років позбавлення волі», - повідомляє прес-служба прокуратури Вінниччини.\nНагадаємо, що 30 червня у Тиврівськoму рaйoні підлітoк нaніс тяжкі тілесні ушкoдження свoїй двoюрідній сестрі. Пoпередньo встaнoвленo, пoвертaючись внoчі з лісу з відпoчинку, хлoпцеві спaлo нa думку зaбрaти сoбі телефoн сестри. Дерев’янoю пaлицею, щo пoтрaпилa під руку, він вдaрив дівчину у гoлoву. Удaр виявився тaкoї сили, щo пoтерпілa oтримaлa відкриту черепнo-мoзкoву трaвму, перелoмoм кістoк склепіння черепа.


Юлія Єфремова: Я відчуваю, ніби мого тата вбивають утретє (30.03.05 18:50) | Цензор.НЕТ\n30.03.05 18:50 05.11.10 14:04\nНевдовзі родина Юлії Єфремової збереться на страшні роковини – два роки з дня загибелі її тата, дніпропетровського журналіста Володимира Єфремова. Два роки, які не дали жодних відповідей та ні на крок не наблизили до розуміння того, чому відбулася та дивн\nТак само, як свого часу мій батько, я намагаюсь відстояти не лише його інтереси на створеному ним каналі, але над усе - його погляд на професію. Сподіваюсь, що за нової влади я маю право на надію.Источник: https://censor.net.ua/r1259\nНіби приуроченою до траурної річниці видається спроба вбити останню пам'ять про батька як про журналіста на "11 каналі" Дніпропетровська, який він свого часу заснував і поставив до дії.

Історія становлення приватного медіа-холдінгу "Собор"

Мій батько, Володимир Єфремов, належав до того типу творчих особистостей, яких пізніше стали характеризувати модним нині словом "креативщики". Щойно почалася перебудова, він, журналіст насправді за покликанням, покинув надійну посаду заступника головного редактора регіональної газети і заснував принципово новий часопис, газету "Собор".

У 1990 році він був заступником головного редактора газети "Дніпровська правда" і депутатом облради. Власне, газету "Собор" облрада заснувала за його ініціативою і обрала батька головним редактором.

Я чудово пам'ятаю, як батько сам набирав на комп'ютері перші номери газети, а ми з мамою, стоячи на центральному проспекті Дніпропетровська, роздавали її людям і намагались умовити їх звернути увагу на нове видання, яке не вихваляє компартію, а розповідає про реальні життєві проблеми, зрозумілі всім і кожному.

Газета швидко стала популярною, тато вже не працював сам, з'явився штат журналістів. На сторінках "Собору" висловлювались представники різних політичних рухів, що тоді формувалися, діячі церкви, громадськості... Такою була політика мого батька – вірність принципам плюралізму. І вона дала свої результати.

Пізніше з його легкої руки побачили світ газета "Дніпропетровськ", радіо "Класік-радіо" та "Собор", Інформаційне агентство "Собор", телекомпанія "11 канал", рекламне агентство "Собор", телекомпанія "Стерх".

Тож 1997 році "Собор" перетворився на медіа-холдінг з двома газетами, двома радіокомпаніями, телеканалом, рекламним та інформаційним агентствами. Восени того ж року до Дніпропетровська повернувся на посаду голови облради звільнений з посади прем'єра Павло Лазаренко.

Офіційна преса регіону стала на бік тодішнього президента Кучми та нещадно розмазувала, на догоду Леоніду Даниловичу, колишнього прем'єра. "Собор" надавав йому можливість висловитись. Це і було початком великих проблем.

Далі процитую статтю мого тата під назвою "Боюся безглуздої смерті", що була надрукована в газеті "Голос України" та на сайті Інституту масової інформації в 2001 році:

"Через тиждень після виборів 1998-го в нас розпочалися численні перевірки. Хто тільки не приїздив: генеральна прокуратура, обласна, податкові та ще якісь інспекції усіх рангів. З квітня по грудень у нас було проведено понад п'ятдесят перевірок, звірок, оглядів, вилучень та ін.

Закінчилося тим, що проти мене порушили кримінальну справу "за фактом нецільового використання кредиту", який було ще 1996 року повернуто банку сповна, а наш 11-й канал через "неповне оформлення ліцензії" від'єднали від ефіру. "Почесний голова Дніпропетровської облради" на той час зник за океаном разом з обіцянкою компенсувати всі витрати на рекламу "Громади", так звані зустрічні перевірки налякали рекламодавців, і ми опинилися в борговій ямі.

У цій, здавалося, безвихідній ситуації спочатку один, потім другий, третій мої знайомі порадили мені звернутися по допомогу до Віктора Пінчука. Я був з ним знайомий.

У 1994-му, коли він разом з Юлією Тимошенко очолював корпорацію "Співдружність", ми зустрілися втрьох у нас у редакції і обговорювали варіанти спільних бізнес-проектів. Підкреслюю: йшлося тільки про комерційні плани. Термін їх депутатських повноважень того року вже минув, а Тимошенко і Пінчук іще трималися осторонь публічної політики.

Мої порадники дали мені номер телефону якогось Константиновського, відрекомендувавши його як найближчого помічника й довірену людину Пінчука. Я зателефонував, і вже через тиждень "інтерпайпівським" літаком прилетів до Києва і в шикарному офісі в найпрестижнішому районі столиці зустрівся з Віктором Пінчуком.

Розповів йому про потенційні можливості холдингу та його проблеми, наголосив, що не хочу брати участі в жодних політичних "розборках" (нагадаю, що звертався до Пінчука виключно як до бізнесмена - про "Трудову Україну" тоді ще й згадки не було!), і запропонував увійти до складу засновників "Собору" з умовою, що він допоможе нам виборсатися з фінансових проблем. Пінчук погодився, очевидно, розраховуючи на 51 відсоток статутного фонду...

Через кілька місяців холдинг повернувся до нормальної роботи. 11-й канал знову очолив рейтинг місцевих телекомпаній. Інші дочірні підприємства "Собору" відновлювалися важче, і нам довелося призупинити випуск газет, скоротити видавничий комплекс та інформаційне агентство.

А через рік, саме після установчого з'їзду об'єднання "Трудова Україна", пан Константиновський "для оптимізації роботи холдингу" привів до нас солідну команду спеціалістів із Києва та Москви. Нам оголосили, що віднині "Собор" стає структурним підрозділом "інтерпайпівського" холдингу...

Фактичним керівником "Собору" став диригент Д. Логвин, за сумісництвом завідувач ще й громадської приймальні народного депутата В. Пінчука. Створилась ситуація, коли журналістові кажуть: або ти робитимеш те, що я наказую, або... іди під три чорти!

Дехто пішов. Але всі, хто залишився, змушені були догідливо підкорятися, бо зарплата співробітників складається з двох частин. Гарантовану - у розмірі мінімальної, установленої парламентом, отримують усі. Друга частина - "преміальна" - значно більша за основну, але будь-якої миті може бути зменшена або зовсім знята, якщо хтось не догодив "виконавчому директорові".

Жодними документами така форма оплати праці не обумовлена. Але вона дає змогу Логвину втручатися у творчий процес, скасовувати розпорядження головного редактора, правити журналістські матеріали, звільняти, розпоряджатися ефірним часом.

Сьогодні на контрольованому каналі запроваджено щонайжорсткішу цензуру. Є партії, які заборонено навіть згадувати в інформаційних випусках. Про інші можна казати, якщо вони... заплатять.

Причому нормальним явищем стала прихована реклама, завуальована під інформаційний сюжет. Називається це "кеш" і коштує майже три тисячі гривень за хвилину.

До речі, в перекладі з англійської "кеш" - "готівка". Куди і яким обсягом вона йде, ніхто не знає. Без оплати йдуть лише сюжети на замовлення про депутата Пінчука та його "Трудову Україну". А новоспечені "редактори" не стомлюються повторювати, що Віктор Михайлович фінансує холдинг, а отже, має право замовляти музику.

Це сумнівно. Досить проаналізувати зі звичайним калькулятором розцінки на рекламу, щоб з'ясувати: один тільки телеканал, без урахування радіокомпаній та інших дочірніх підприємств, може давати за рік понад три мільйони доларів доходу! Але платежі за рекламу тепер переказують тільки до новоспеченого "Інтерпайпом" рекламного агентства "Арт-пайп" (Мистецтву - труба!.. чи я неправильно перекладаю?). І нікому із журналістів не годиться знати, скільки заробляють їх ЗМІ на рекламі."

Отже – зовсім не з ініціативи мого тата – практично всі медійні структури холдінгу перейшли під дах бізнес кіл, наближених до Віктора Пінчука.

До останнього дня свого життя тато боровся за право бути журналістом, а не пропагандистом проти волі. Зустрічався з представниками міжнародних журналістських організацій, з депутатами Ради Європи, розповідав, як створений ним телеканал перетворили на, як він казав, "Пінчук НОМЕ відео".

Я знаю, що в 2002 році на прийнятті у французькому посольстві батько спілкувався з Пінчуком і що розмова виявилася марною. Вдруге він збирався поговорити з паном Пінчуком у 2003 році знову на прийнятті у тому ж французькому посольстві, але туди він так і не доїхав...

Я не проводжу паралелі і нікого напряму не звинувачую – я лише наводжу факти.

Трагічна загибель Володимира Єфремова та багато питань до слідства

14 липня 2003 року, по дорозі на урочисте прийняття у Французькій амбасаді, тато загинув у загадковій автокатастрофі, про яку нам пізніше передали аж два відео репортажі.

Два відео аматори на місці в момент аварії, - випадок більш ніж рідкісний для досить безлюдної в цей час ділянки траси далеко за містом.

У день загибелі мого тата один з відеозаписів з місця аварії чомусь демонстрували по телеканалу в місті Нікополь, який належить Нікопольському заводу феросплавів. Хоча ані до Нікополю, ані до цього телебачення тато ніколи не мав жодного відношення, проте завод належить пану Пінчуку.

Слідство досі не пояснило нам ці дивні збіги обставин у справі загибелі тата. Як і не назвало причини автокатастрофи, що забрала його життя.

Пізніше були призначені декілька експертиз нашого автомобіля, але ми так ніколи і не побачили не лише нашої ушкодженої машини, але й результатів цих всіх експертиз. Так само не бачила я, як потерпіла, результатів експертизи вже згаданих відеокасет, нібито долучених до слідства.

Ще пізніше кілька різних, але досить високих чинів з СБУ на особистому рівні казали мені, що в катастрофі справді "забагато дивного", що не можна виключати вплив або на водія, або на електроніку машини чи то променів, чи то іншої техніки з метою спричинити аварію.

Вивести водія зі стану керувати машиною на кілька доленосних секунд. Або вивести з-під контролю водія автомобіль. Все це мовилося "оф рекордз" і все це, за часів правління Леоніда Кучми, було нереально навіть спробувати залучити до справи на предмет перевірки фактів.

Фактом, отже, є те, що один з друзів тата знайшов наступного після аварії ранку на місці події бампер від нашої машини з чіткими гумовими слідами праворуч. Цей друг подзвонив нам та попередив, що приховав цей бампер, сфотографувавши його перед тим, - але пізніше шмат машини безслідно зник.

Фактом є також те, що слідство то не визнавало, то визнавало другого водія винним у ДТП. Нам не віддали ані документи тата, котрі імовірно зникли з машини (хтось виніс одяг та краватку з салону, але чомусь не барсетку і не кейс з документами), ані ключі, котрі згоріти не могли, бо металеві.

Я так і не отримала інформації про дивні телефонні дзвінки, які лунали в день загибелі батька, хоча неодноразово, як потерпіла, просила слідство витребувати роздруківки телефонних дзвінків з наших хатнього та мобільних телефонів.
Моя родина пропонувала декілька варіантів імовірних причин усунення мого тата (якщо насправді сталось убивство, а не аварія), але, за нашою інформацією, ці версії не були перевірені.

Зокрема, незадовго до загибелі тато зустрічався з адвокатами Павла Лазаренка і погодився свідчити на процесі у Сан-Франциско за фактами перерозподілу медійного бізнесу в Дніпропетровську. Він пропонував свої акції "11 каналу" в безплатну оренду опозиції, аби уникнути політичного вбивства цього медіа-ресурсу, що перетворився і, на жаль, далі є знаряддям пропаганди близьких до Віктора Пінчука політичних та фінансових кіл.

За певною інформацією, він міг бути перешкодою на шляху до втілення інтриги з листами Гончарова, - інтриги, за допомогою котрої, схоже, намагалися сфальсифікувати розслідування у справі Гонгадзе.

Фактом є те, що за два роки, що минули із дня загибелі батька, ми не маємо жодних новин про хід розслідування аварії. Щоразу, як я намагаюсь взнати щось, мені відповідають, що "справу передано в Генеральну прокуратуру України на перевірку". Але скільки років триватиме ця перевірка, ніхто не каже.

Нарешті, фактом є те, що за ці роки ніхто з нових керівників каналу жодного разу не поцікавився, як живе наша родина, - так, нібито це не мій тато заснував і поставив до дії це телебачення.

У нашої родини немає сумнівів у тому, що загибель батька не була випадковою. І питання власності на медіа, на нашу думку, могло бути однією з імовірних причин татової смерті.

Боротьба за медіа власність

У тата збереглися акції 11 каналу в Дніпропетровську. Був він журналістом з принципами. З професійним поглядом на те, як має робитись телебачення і на кого – на масового глядача чи на політичного замовника – воно має орієнтуватись. За часів його керівництва канал був найрейтинговішим у місті.

Доки батько був живий, він боровся за відновлення саме журналістського формату роботи каналу. Намагався домовитись із представниками тодішньої опозиції в парламенті та передати їм у використання свої акції, аби навести на каналі лад. Він, на жаль, не встиг цього зробити.

Після його загибелі нас, спадкоємців, ніколи не запрошували на збори засновників та не знайомили з фінансовим станом справ на телебаченні. Не запрошували аж до цього березня, коли наближені до Віктора Пінчука кола – володарі контрольного пакету акцій ТБ – не замислили розширити статутний фонд і не попрощатися в такий спосіб з нами та іншими засновниками каналу, які не входять до їхньої команди.

Очевидно, з прицілом на парламентські вибори 2006 року партія "Трудова Україна" намагається зберегти за собою цей рупор пропаганди, на що, на жаль, перетворили "11 канал" нові власники.

Сьогодні, схоже, "11 канал" знову втрачає шанс – через розширення статутного фонду та видавлювання в такий спосіб не-пінчуківських елементів з-поміж засновників – відновити своє право на нормальну журналістську працю. 22 квітня мають відбутись збори засновників. До нас, очевидно, сподіваються вжити схему, раніше застосовану щодо футбольного клубу "Динамо Київ" та багатьох інших специфічно приватизованих і перепроданих підприємств.

22 квітня відбудуться збори засновників "11 каналу", які покликані, якщо я вірно зрозуміла ситуацію, забезпечити близьким то пана Зінчука особам вже не 51%, а всі 100% акцій.

Я чула, ніби володарі 51% акцій (які вони придбали свого часу лише за 10 000 гривень) планують збільшити статутний фонд до 150 000 долларів. Подібна сума буде явно не доступна моїй родині. Це, схоже, розуміють нові керівники 11 каналу. У порядку денному зборів, призначених на 22 квітня, - "прийом до складу учасників товариства третіх осіб". За нашою інформацією, ці "треті особи" плануються на наші акції.

У березні володарі контрольного пакету вже спробували зібрати збори акціонерів, але вони не відбулися. Крім нас, решта 49% (блокуючий пакет) розподілено між ще 3 утримувачами акцій. Один з них ще працює на каналі, тож зайве наголошувати, який тиск чиниться на нього. Не знаю, скільки він протримається, але чудово розумію, кого підтримає канал на наступних парламентських виборах, якщо нас чотирьох викинуть з каналу.

Якщо на державному рівні – в контексті перевірки законності приватизації медіа підприємств та боротьби проти монополізації медіа-простору, не буде виявлено відповідної політичної волі – місто Дніпропетровськ втратить шанс відновити об'єктивне мовлення на "11 каналі".

У кабінеті міністрів нині багато кажуть про диверсифікацію власників ТБ, про надмірну концентрацію ТБ-власності в руках пана Пінчука. Інститут Медіа Права та Центр Разумкова запропонував відповідні зміни до закону "Про телебачення і радіомовлення", які передбачають законодавчі обмеження щодо кількості телерадіомовних організацій, які можуть належати одному власникові.

Я дуже сподіваюсь, що в списку тих ТБ, що пропонуються до урядового контролю, не забудуть дніпропетровський "11 канал".

Я маю журналістську освіту та моральний обов'язок – в ім'я доброї пам'яті мого тата, - зробити все можливе, щоб повернути "11 каналу" репутацію об'єктивного та фахового мас-медіа. Яким він його замислив та робив.

Я хочу, щоб канал, як в перші роки існування, надавав можливості висловити різні точки зору та працював на інтереси глядача, а не малої групи політично зацікавлених людей. Не маю сумнівів, що без підтримки громадськості та без втручання урядових контролюючих структур володарі 51% акцій здійснять проти нас схему із статутним фондом.

Коли мій тато загинув в автокатастрофі, в мене було відчуття, ніби його вбили вдруге. Спочатку довго і повільно вбивали його душу. Коли, застосовуючи різні форми тиску, змусили відмовитись спочатку від контрольного пакету акцій, а потім від творчого керівництва каналом. Коли з керівника холдінгу його перетворили на оглядача преси.

Коли один за одним знищили його медійні проекти – газету "Собор", газету "Дніпропетровськ", "11 канал", "Класик радио", "Інформагентство "Собор"... Тоді сили були занадто нерівними, і йому не випало перемогти.

Сьогодні в Україні оголошені зміни. Але коли, вмикаючи телебачення, я бачу, як і далі, в чиїхось інтересах, "11 канал" дезінформує глядачів, мені стає так боляче, ніби мого батька вбивають утретє, - вбивають саму пам'ять про нього як про журналіста.

Так само, як свого часу мій батько, я намагаюсь відстояти не лише його інтереси на створеному ним каналі, але над усе - його погляд на професію. Сподіваюсь, що за нової влади я маю право на надію.\nЦензор.НЕТ › Резонанс › Юлія Єфремова: "Я відчуваю, ніби мого тата вбивають утретє"


Фу (жанр) — Вікіпедія\n«Фу» кит. (赋) — зразки ритмічної прози, яка переривається віршами; своєрідна поема в прозі, яка набула популярності в стародавньому Китаї, особливо в період династії Хань. Синологи перекладають цю назву так: поема, ода, розмірена проза і т. д.\n1 Будова «фу»\n3 Трансформація жанру\nТвори такого жанру важкі для розуміння, так як в них використовуються рідко вживані ієрогліфічні знаки. В цей період тип ліричних творів «Чу ці» простежувався в «фу». Цей вид віршованої прози включає в себе вступ, висновок та інші складові у формі прози, в основному у формі запитань і відповідей. «Фу» зазвичай називають рапсодією, а також його можуть називати «римованої прозою», «експозицією» і іноді «поетичним есе».\nЗа часів Хань поезія «фу» була дуже довгою, предмету давалася вичерпна характеристика, і зазвичай призначалася для того, щоб показати риторичні та лексичні здатності поета, але не особисте ставлення автора. Призначенням творів, написаних в жанрі «фу», було бажання справити враження під час читання, тому в період Хань «фу» називають «епідейктика „фу“». Один із найвідоміших «фу» в період Хань це кит. (天子 游猎 赋) «Рапсодія про Сина Небес, який проводить вільний час на полюванні» Сима Сянжу. Філософ Ян Сюн, історик Бань Гу, і астроном Чжан Хен теж залишили важливі приклади рапсодій періоду династії Хань. Значний представником цього у жанру у піздній період Хань був Ван Яньшоу.\nПротягом Шести Династій «фу» залишалася головним поетичним жанром, і разом з «ші» сформували дві жанрові колони китайської поезії, поки «ші» не стала домінувати в династії Тан. Поезії «фу» періоду Шісти Династій дуже відрізнялася від тої, яка існувала за часів Хань, вона була набагато коротшою, і часто суб'єктивна, виразна та лірична. Яскравим прикладом цього "короткого ліричного «фу» з ранніх робіт є поезія Цзі Кан (кит. 琴 赋) «Рапсодія на цитрі» і Юй Сінь (кит. 哀 江南 赋) «Рапсодія про сумні скарги Півдня».\n↑ Танская поэзия. Архів оригіналу за 9 листопад 2012. Процитовано 1 квітень 2012.\n↑ а б в Поэзия «фу» в Древнем Китае. Архів оригіналу за 22 листопад 2011. Процитовано 1 квітень 2012.\nФу // Літературознавча енциклопедія : у 2 т. / авт.-уклад. Ю. І. Ковалів. — Київ : ВЦ «Академія», 2007. — Т. 2 : М — Я. — С. 548.\nБычков М. Н. Сборник: Китайская классическая поэзия[недоступне посилання з липень 2019]\nhttps://web.archive.org/web/20121109013437/http://slovari.yandex.ru/~книги/Лит.%20энциклопедия/Танская%20поэзия/ Танская поэзия]\nЛ. Эйдлин. ТАНСКАЯ ПОЭЗИЯ (Поэзия эпохи Тан. — М., 1987. — С. 5-24)\nПоэзия «фу» в Древнем Китае\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Фу_(жанр)&oldid=27225956\nОстаннє редагування: 10 лютого 2020, 22:38


Вадим Джувага | Історична правда\nКого Україна назвала Героями? СТАТИСТИКА\nЗ ініціативи Віктора Медведчука держава витягла з минулого відзнаку "Золота Зірка", яка мала дизайн медалі "Серп і молот" Героя Соціалістичної Праці СРСР. Червону стрічку змінили на синьо-жовту, а замість серпа з молотом припасували тризуб.\n3 грудня 2013 � Вадим Джувага\n31 жовтня 2013 � Вадим Джувага\n17 січня 2012 � Вадим Джувага\n14 липня 2011 � Вадим Джувага\n8 червня 2011 � Вадим Джувага\nВадим Джувага: Коли робота - Вовк. Нотатки про видатного науковця\nВадим Джувага: Донецьк у боротьбі за українську владу. Конспект короткого курсу\nІсторія як мозаїка амбіцій та інтересів. Радянська Україна між "донецькими" і "днiпропетровськими". Незалежна Україна між старими і новими лідерами регіону. Ключові фігури - Артем, Мельников, Дегтярьов, Масол, Симоненко, Рибак, Звягільський, Бойко. І, само собою, Віктор Янукович...\n17 лютого 2011 � Вадим Джувага


«На підтримку інновацій»: ЄС виділяє 20 млн євро для українських стартапів | Vector\n«На підтримку інновацій»: ЄС виділяє 20 млн євро для українських стартапів\n09 Червня 2022, 18:15\nЄвропейський Союз започаткував програму підтримки українських стартапів, на яку виділяє 20 млн євро. В ЄС хочуть проінвестувати у новаторів та дослідників з України. Про це повідомили на сайті Європейської Комісії.\n9 червня ЄС запустила програму підтримки української інноваційної спільноти. Загалом на інвестиції в українські проєкти виділили 20 млн євро. Обіцяють обрати до 200 стартапів, які зможуть отримати по 60 000 євро кожен. Також Європейська рада інновацій надасть українцям нефінансову підтримку, зокрема консультації та обмін кращим досвідом. Так, українські новатори зможуть увійти до європейської інноваційної екосистеми, відкрити для себе нові ринки та можливості.\n«У боротьбі з російською воєнною агресією Україні життєво важливо дивитися вперед. У країні яскрава стартап-екосистема та великий потенціал для інноваційного бізнесу. Дуже важливо зберегти цей економічний потенціал та дати можливість українським технологічним інноваторам зростати й надалі інтегруватися в європейську спільноту. Ми хочемо, щоб вони розширили свою діяльність на європейські ринки та за їхні межі», — заявила президентка Єврокомісії Урсула фон дер Ляєн.\nКошти виплачуватимуть на конкурсній основі через загальноєвропейську мережу асоціацій стартапів, які підтримують українські проєкти.\n#ЄС #Можливості #Стартапи


Родина - найкраще середовище виховання для дитини\nСереда, 27 жовтня, 18:19:33\n27.05.2017 12:00 — Агенцiя\nПро взаємодію суб’єктів соціальної роботи щодо надання якісних послуг сім’ям, які виховують дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, говорили 25 травня за «круглим столом» в обласному центрі соціальних служб для сім’ї, дітей та молоді.\nУ засіданні взяли участь представники Служби у справах дітей, Управління освіти і науки, Департаменту соціального захисту населення ОДА, центру соціально-психологічної реабілітації дітей, а також спеціалісти Городнянського, Куликівського, Ріпкинського, Чернігівського районного, Чернігівського міського центрів СССДМ.\nДиректор обласного центру соціальних служб для сім’ї, дітей та молоді Алла Кот наголосила, що в Україні існує чотири форми сімейного влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування: усиновлення, опіка (піклування), прийомні сім’ї та дитячі будинки сімейного типу. Наразі в області 324 дитини-сироти виховуються в 206 прийомних сім’ях, у 25 будинках сімейного типу —152 вихованці.\nПріоритетною формою влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування все ж вважається усиновлення. Сім’я є першим соціальним інститутом у житті будь-якої людини і важливим чинником її успішної соціалізації в майбутньому, — зазначила директор ОЦ СССДМ.\nЗа інформацією заступника начальника Служби у справах дітей ОДА Станіслава Железного, цьогоріч громадяни України вже усиновили 17 дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, з Чернігівщини. Ще 10 діток отримали свої домівки за кордоном. Всього ж в області 2040 дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.\nТакож Станіслав Железний зазначив, що в Україні існує єдина інформаційна база дітей, які можуть бути усиновлені. Тож у разі бажання усиновити дитину громадяни мають звернутися до місцевої служби у справах дітей. Якщо ж на цьому рівні складно вирішити питання, підключаються обласні служби у справах дітей або ж профільний департамент Міністерства соціальної політики України.\nНачальник відділу адресних соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Ольга Кульгейко проінформувала про фінансове забезпечення прийомних сімей та дитячих будинків сімейного типу. Станом на 1 травня в області допомогу при усиновлені отримують 75 осіб. На виплату з державного бюджету спрямовано майже 355 тисяч гривень. Допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначено 1032 особам, на виплату з початку року спрямовано 16 мільйонів гривень.\nПід час круглого столу також обговорили проблемні питання супроводження прийомних сімей та дитячих будинків сімейного типу, в ході якого соціальний працівник допомагає прийомній дитині та її новим батькам вирішувати питання адаптації та подолання психологічних зустрічей. Присутні на заході представники центрів соціально-психологічної реабілітації дітей (в області діють три такі центри) зауважили, що важливим фактором є поінформованість майбутніх батьків про психологічні особливості дітей.\nВажливою є підготовка кандидатів обласному центрі соціальних служб для сім’ї, дітей та молоді. Ці навчання дають змогу оцінити виховний потенціал майбутніх батьків, а також сприяють набуттю ними навичок, необхідних для знаходження порозуміння з прийомними дітьми, дозволяють спрямовувати власний досвід та знання на створення найкращих умов для життя вихованців. До речі, під час супроводження соціальні працівники активно співпрацюють з прийомними батьками та батьками вихователями і допомагають їм вирішувати життєві проблеми.


Командирські польоти на винищувачах МіГ-29 та літаках Л-39 (фото)\nВ 40-й бригаді тактичної авіації Повітряного командування «Центр» Повітряних Сил Збройних Сил України відбулися командирські польоти на винищувачах МіГ-29 та літаках Л-39.\nЗа словами командира бригади тактичної авіації полковника Володимира Кравченка основною метою польотів є відпрацювання єдиної методики відновлення та підтримки навичок льотного складу на повітряні бої в хмарах вдень та вночі.\nПідбиваючи попередні підсумки, командир бригади, подякував інженерно-технічному та особовому складу підрозділів забезпечення за злагоджену роботу й ретельну та досконалу підготовку авіаційної техніки, засобів наземного забезпечення польотів та аеродрому.\n— Льотний склад виконав всі поставлені завдання льотної зміни на «відмінно», — зазначив командир бригади.\nмітки: 40 брта, авіація, ЗСУ, міг-29, Повітряні Сили, L-39


uabooks.top » Зарубіжна література » Оригінальна і перекладна література в сучасному світі. "Школа помилок", або що таке історія літератури\nДата: 1-02-2019, 09:21\nОригінальна і перекладна література в сучасному світі. "Школа помилок", або що таке історія літератури\nНаступна сторінка: «Нормальні діти»: античність - колиска...\n1. Як ви розумієте поняття «художній образ»?\n2. Які літературні твори називають оригінальними, а які - перекладними?\nЯкі види перекладу ви знаєте?\n3. Поясніть, що таке переспів, і наведіть відповідні приклади.\n4. Спробуйте пригадати прізвища українських перекладачів, з роботами\nяких ви ознайомилися, вивчаючи зарубіжну літературу.\n«Школа помилок», або Що таке історія літератури\nВивчаючи зарубіжну літературу в попередніх класах, ви, мабуть, зрозуміли, що вміння читати художні твори певною мірою формує вміння розв’язувати проблеми власного життя. Та чи можна достеменно зрозуміти, що «хотів сказати своїм твором» письменник, який жив сотні чи тисячі років тому? Відповідаючи на це запитання, сучасні історики культури беруть до уваги той факт, що протягом існування на землі людина змінювалася. Тож навіть те, що в текстах минулих епох видається очевидним, варто спочатку розглядати як незрозуміле. Сприймаючи нове як очевидне, ми можемо помилятися.\nА втім, саме помилка є найпершою умовою справжнього розуміння. «Розуміння - це завжди нерозуміння», - писав видатний учений ХІХ ст. Вільгельм Гумбольдт. Чому? Тому що думка - завжди нова. Тим часом у процесі обміну думками ми сприймаємо спочатку те, що вже знаємо, і зазвичай невідоме вважаємо відомим.\nОтже, помилкове розуміння - перший і необхідний етап осягнення чужої думки. Звісно, на ньому не слід зупинятися, але оминути його -означає ніколи не дійти справжнього розуміння.\nУ відомого гумориста Михайла Жванецького є мініатюра про непорозуміння зі студентом Авасом Горідзе. Така історія цілком могла трапитися і в українській школі, тож уявімо...\nУчитель викликає до дошки нового учня, який нещодавно переїхав з Грузії, і запитує:\n- Мене - Микола Іванович. А тебе?\n- Мене - Микола Іванович...\nПерший етап дуже важливий: учитель помилився, сприйнявши незнайоме іноземне ім’я як слова рідної мови. Однак ще важливіше, аби цей етап не тривав вічно.\nУпродовж дев’яти років школярства ви, певне, пересвідчилися, що навчання без помилок неможливе. Саме тому чимало запитань у нашому підручнику передбачають дискусію, і не кожне з них має одну-єдину правильну відповідь. Крім того, правильне для однієї доби може виявитися хибним для іншої.\nУ різних епох - різні погляди на те, що таке безпомильні, істинні знання, як і де їх можна опанувати. А от літературна творчість від часів свого виникнення й до сьогодні ототожнюється з учнівством.\nОтже, читання художньої літератури насамперед розвиває в нас уміння вчитися. Завдяки Інтернету сучасним читачам доступна чи не вся бібліотека світової класики. До послуг тих, хто хоче якнайглибше осягнути зміст цих літературних шедеврів і тому потребує нових знань, -різноманітні джерела довідкової інформації, як-от словники, енциклопедії, онлайн-ресурси тощо.\nНавчитися розуміти іншу культуру - справа хоч і важка, але не марна. Саме це вміння допомагає людині пізнавати світ, а народам -спілкуватися. Недаремно Тарас Шевченко закликав нас «і чужого научатися, і свого не цуратися». Соціальна й громадянська зрілість, тобто вміння жити в демократичній країні, у глобалізованому світі, починається з толерантного ставлення до різних народів та епох, до їхніх культурних надбань. Те, що спочатку здається чужим, незрозумілим, навіть неможливим, викликає запитання чи бажання заперечити, має поступитися місцем цікавості, яка згодом приведе до розуміння. Саме це - шлях до зрілості, до єдино прийнятної соціальної поведінки, яка є запорукою продуктивної співпраці, мирного й щасливого життя в сучасному світі.\nРозуміння культури як шляху життєтворчості, протистояння руйнації та смерті по суті є екологічною грамотністю в царині культури, тим, що сучасні вчені називають екологією культури. Література - одне з найцінніших культурних надбань людства. Тому любов до читання, уміння глибоко осмислювати художній текст зміцнює наше духовне здоров’я і є одним з дієвих способів подолання насильства, агресії та інших негативних явищ. Це справді так, адже саме художня література позбавляє нас звички сприймати світ однозначно.\nХудожній образ (на відміну від логічного поняття) багатозначний за своєю природою. Ця різноплановість, іноді навіть суперечливість становить основу естетичного задоволення, що є кінцевою метою розуміння мистецького твору. Якщо ми отримали насолоду від художнього тексту, написаного в далекі часи або в незнайомій раніше культурній\nтрадиції, значить, ми спромоглися прийняти щось нове, незвичне для своєї доби чи країни.\nЛюдину, здатну на таке сприйняття, мислитель XVII ст. Рене Декарт називав шляхетною. На думку філософа ХХ ст. Мераба Мамардашвілі, шляхетною (у розумінні Декарта) душею є та, «що може, не здригнувшись, умістити інше (несхоже, чуже)».\nОт як Мамардашвілі радив читати літературу, яку з певних причин ми сприймаємо як «чужу»: «Події у світі, зокрема й події в думці, не мусять бути приємними для нас, не повинні нас тішити. Вони відбуваються. Це означає, що, читаючи текст, який може здатися незрозумілим чи навіть абсурдним, ви маєте виявити шляхетність, припустивши, що в цьому тексті таки є дещо гідне розуміння й уваги. І тоді ви поводитиметеся з ним за правилами розшифровування, за правилами інтерпретації».\nШлях до розуміння художнього твору той самий, як і до опанування будь-якої нової думки: через хибне розуміння до визнання свого нерозуміння, і тоді вже - до справжнього розуміння. Роль помилки в культурі - перетворення чужих цінностей на індивідуальний досвід.\n«Закон помилки» спрацьовує не тільки під час читання літератури. Склавши вичерпне уявлення про життя, письменник не мав би потреби ділитися своїми роздумами й сумнівами з читачами. Якби був можливий абсолютно точний переклад, перекладачів замінив би комп’ютер. Однак процес створення та перекладу художньої літератури можливий лише за тією самою схемою, за якою можливе читання: помилка - нерозуміння -розуміння. Помиляючись разом з авторами, перекладачами й героями літературних творів, ми долаємо весь цей шлях, а отже, краще розуміємо себе і власне життя.\nПригадайте Дон Кіхота з Ламанчі, який з вірним слугою Санчо мандрував Іспанією XVII ст. «Премудрий гідальго» бачив навколо себе не реальну,\nа навіяну улюбленими лицарськими романами містичну середньовічну країну, тож і вітряк (така сама технічна новація початку XVII ст., як нині смартфон) видався йому лихим велетнем, якого конче треба здолати. До сьогодні ми говоримо людям, що занадто захопилися уявним: «Годі вже воювати з вітряками!». Однак ця та інші пригоди Дон Кіхота не лише увічнилися в прислів’ях багатьох народів світу, а й відкрили справжні цінності людської душі, непідвладні руйнівному впливу історії.\nГладкого Санчо (прошу вас, не Санча)\nКощава тінь, видима і вночі, -Він помилявся тяжко, дон з Ламанчі,\nАле ж довів, на жаль, на власній шкурі Із безлічі можливих істин ту,\nЩо помилки - бодай в літературі -Прекрасніші за всяку правоту!\nОтже, література, крім іншого, допомагає нам уникнути помилок минулого. Усе, що люди вважають важливим для життя нащадків, вони фіксують у слові, аби з покоління в покоління передавати набутий досвід. Недарма саме література була хронологічно першим предметом в історії європейських шкіл і дала назву цим навчальним закладам (детальніше про це ви дізнаєтеся з першої частини підручника).\nА тепер поміркуймо: чи не заважає ставленню до літератури як до живого спілкування те, що ми читаємо її в перекладах або ж (як, наприклад, Біблію) у перекладах з перекладів?\nОригінал, безперечно, є найкращим для читання, адже без спотворень передає справжній «голос автора». Проте творчий діалог з перекладною книжкою іноді може стати навіть живішим. Те, що для співвітчизників письменника є звичним, читач-іноземець сприйматиме гостріше, з більшою цікавістю. Крім того, творча подія, яка відбувається, коли ви читаєте геніальний твір у геніальному перекладі, - уже не діалог (розмова двох), а полілог (розмова багатьох).\nНа сьогодні українська перекладацька скарбниця досить багата, і зазвичай світові шедеври представлено в ній щонайменше у двох варіантах. Якщо ж говорити окремо про поетичний переклад, то тут справи стоять ще ліпше. Чи не кожен видатний вітчизняний поет водночас є талановитим перекладачем. Деякі з вершинних творів світової лірики перекладено десятьма, двадцятьма українськими митцями, а знаменитий лермонтовський «Парус» можна прочитати в тридцятьох перекладацьких версіях.\nТака кількість не є надмірною, оскільки поетичний переклад - це учнівство і змагання водночас. Відомий російський поет і перекладач Василь Жуковський зауважив: «Перекладач у прозі - раб, перекладач у віршах - суперник».\nОднак справжнє суперництво можливе лише тоді, коли йдеться про переспів - вірш, написаний за мотивами твору іншого автора. Переспів загалом наслідує поетичні елементи оригіналу, але водночас містить\nчимало відмінностей від нього. Однією з таких відмінностей є відсутність еквіритмічності.\nЕквіритмічність (від лат. aequus - рівний та грец. rhythmos - ритм) -збереження в перекладі поетичного тексту ритмічної структури оригіналу, враховуючи нормативи кожної мови. За умови еквіритмічності перекладач прагне дотриматися й принципу еквілінеарності (від лат. aequus - рівний і linea - лінія, рядок), згідно з яким у віршованому перекладі порядок строф і кількість рядків відповідають їхньому порядку та кількості в оригіналі.\nНа практиці досягти абсолютно точної відповідності в цьому аспекті неможливо. Однак майстри поетичного перекладу завжди намагалися й намагаються віднайти найоптимальніші варіанти, враховуючи смислові та естетичні особливості оригіналу. Так, еквіритмічної досконалості досяг М. Рильський у своїх перекладах з польської («Пан Тадеуш»\nA. Міцкевича) та російської («Євгеній Онєгін» О. Пушкіна) мов. Почасти певні ритмо-інтонаційні моменти оригіналу відтворюють рівноцінними, здебільшого синтаксичними засобами (Борис Тен, М. Лукаш, Г. Кочур,\nB. Мисик, О. Жупанський та інші). Прикладом дотримання вимог еквілінеарності є переклади Є. Дроб’язка та М. Стріхи «Божественної комедії» Данте Аліг’єрі, у яких відтворено нумерацію кожного розділу та терцини кожної пісні.\nЩо ж до переспівів, то вони були досить поширені на зорі нової української літератури. Так, вірш «Твардовський» П. Гулака-Артемовського є переспівом балади «Пані Твардовська» А. Міцкевича, балада «Маруся» Л. Боровиковського - «Світлани» В. Жуковського тощо. Переспіви створювали й українські поети XX ст. (переспів «Слова про Ігорів похід»\nC. Гординського, «Переспів з народної» В. Симоненка та інші).\nОтже, дещо «вільнішим» щодо поетичних законів і правил, яких дотримувався іншомовний поет, може вважати себе лише автор переспіву. Коли ж, наприклад, Борис Тен перекладав епічні поеми Гомера, він мав володіти численними прийомами, притаманними давньогрецькому віршуванню.\nУ цьому контексті переклад художньої прози дозволяє більшу свободу, ба навіть вимагає її, адже проза повинна звучати насамперед природно. Так, український переклад іноземної повісті, новели або роману має справляти на читача враження звичайної української прози. І тут чи не головним виявом майстерності перекладача стає баланс між природністю та інформативністю. Не перетворюючи через прагнення до «простоти» джунглі Амазонки на карпатські ліси, а звичаї японської корпорації -на корпоративну етику української фірми, перекладач, проте, не має переобтяжувати свій текст незрозумілими словами й неприродними для української мови зворотами.\n1. Як ви зрозуміли епіграфи до вступної частини підручника?\n2. Прочитайте продовження вірша Л. Костенко, першу строфу якого взято за епіграф до Вступу.\n(...) Хтось ними плакав, мучився, болів, із них почав і ними ж і завершив.\nЛюдей мільярди, і мільярди слів, а ти їх маєш вимовити вперше.\n• Випишіть із прочитаних рядків тропи. Як ви гадаєте, чому їх так мало? Чи можна стверджувати, що у вірші української поетеси саме тропи створюють те нерозуміння, з якого, за Гумбольдтом, має починатися розуміння? Відповідь аргументуйте.\n3. Чи можна визначення поезії, яке дала Л. Костенко, вважати науковим? Пригадайте, чим відрізняються художній образ і наукове поняття. Чим постає поезія у вірші Костенко? За якими ознаками ви це визначили?\n4. Чому неможливо сповна, до кінця, зрозуміти мистецький шедевр? Які переваги щодо розуміння літературного твору має той, хто читає його вперше, перед літературознавцем, який досліджує цей твір протягом років? Якщо такі переваги існують, то навіщо потрібне літературознавство?\n5. Як розвивається культура народу в ізоляції від інших культур? А в процесі культурних контактів? Який із цих двох способів розвитку більше відповідає культурно-політичній ситуації ХХІ ст.?\n6. Чим відрізняється читання художньої літератури в перекладі та в оригіналі? Спробуйте назвати переваги читання в оригіналі та в перекладі. Якщо ви читали твори зарубіжної літератури в оригіналі, доповніть відповідь особистими враженнями.


Народився 21 січня 1960 року в селі Дора поблизу м. Яремче на Івано-Франківщині.\nЗакінчивши середню школу, поступив до Інституту меліорації в Рівному. Тоді ж відвідував підпільну духовну семінарію. Відтак продовжив вивчати теологію у Вищій духовній семінарії в Тернополі, а потім — в Папському Григоріанському університеті в Римі, де у 2003 році отримав ліценціат з догматичного богослов’я.\nЗ 12 вересня 2017 року, після рішенням Синоду Єпископів УГКЦ про відокремлення м.Чернівці і створення Чернівецької єпархії, владика Василь (Івасюк) в даний час очолює Коломийську єпархію.\nУ верхньому полі зображено золотий студитський хрест, зправа – Архангел Михаїл у срібній одежі із золотим мірилом і сферою, зліва– ялинка, внизу – біжить золотий олень. Ці елементи також вказують на походження Владики. Дора й по сьогодні є справжнім гірським закутком з лісами, де багато ялин. Відділившись від м.Яремче вона отримала статус окремого населеного пункту з печаткою та гербом, на якому був зображений олень. До того ж тут зведено церкву Чуда архистратига Михаїла.\nЩит розміщено на пурпуровій мантії, підбитій хутром горностая і увінчаній золотою митрою з червоним підкладом. З-поза мантії виступають золотий єпископський жезл і хрест. Під щитом на синій стрічці золотими літерами зроблений напис: “Господь – моя сила”.


Іл-76 розстріляли за вказівкою Кремля\nНаказ збити український військовий транспортник Іл-76 14 червня 2014 року видав командувач 58-ю армією ЗС РФ генерал-майор Євгеній Нікіфоров. Літак знищили бійці позаштатного підрозділу Головного управління Генштабу Збройних сил РФ.\nТранспортник збили в небі над Луганськом о 00:51 під час його посадки у місцевий аеропорт. У катастрофі загинули 40 десантників 25-ї бригади та дев'ять членів екіпажу.\nВиконавці вбивства українських воїнів керівники приватної військової компанії "Вагнер" Дмитро Уткін, Андрій Гуральов і Андрій Лебедєв. Після повернення в Росію Путін їм вручив державні нагороди "Ордени мужності", заявляють у Службі безпеки України.\n5 червня колегія суддів Запорізького апеляційного суду визнала загибель командира екіпажу літака Іл-76 Олександра Білого наслідком збройної агресії РФ проти України. Така практика стає гарантією для сімей українських героїв, які загинули від рук Кремля, на державну допомогу та соціальний захист.\nАмериканський режисер-документаліст: Зеленський уже увійшов у світову історію 0 0 0\nПідсумки 19.10: Арешт Гладковського, новий Brexit 0 0 0\nОбстріли на Донбасі: є поранений український військовий 0 0 0\nООС: бойовики 15 разів обстріляли українські позиції 0 0 0\nИтоги 19.10: Арест Гладковского и отсрочка Brexit 0 0 0


Формула толерантності: в Запоріжжі стартує унікальний радіопроект\n18 Вересня 2021 Субота 02:45\nГлавная » Суспільство » Запорізьке радіо запускає серію невигаданих історій: стартує «Формула толерантності»\nВ Запоріжжі 15 травня відбудеться прем’єра радіопрограм про дискримінацію та як вона впливає на наше життя. Кожна історія — це особиста невигадана драма однієї людини, яка зазнала цькування чи приниження. Цікавості додає те, що кожна розповідь озвучена зірками шоубізу.\nСлухачі почують 25 історій: що відчувають люди з зайвою вагою, коли оточуючи відпускають шпильки… Як роботодавці надають перевагу привабливі зовнішності, а не досвідченому фахівцю у віці… Як живеться тим, хто «інакший» за національністю, релігією, зовнішнім виглядом та фізичним станом.\nВсеукраїнський проект «Формула толерантності» започаткувала Національна асоціація медіа (НАМ). В ньому беруть учать національні та 5 регіональних радіо. Серед них наше запорізьке – радіо «Максимум 101,8 FM». Городяни пам’ятають ще першу назву цієї хвилі – «Великий Луг», яка з’явилась в Запоріжжі 1995 року. За ці роки команда «великолужців» ініціювала десятки міських заходів. Цього разу проект не про розваги, а про переживання, про те, як слова і дії одних ламають долі інших.\nДо 14 червня в ефірі «Максимум 101,8FM» транслюватимуться історії мешканців Запоріжжя та інших міст України, які зазнали дискримінації. Всі вони озвучені зірками шоубізу: Джамалою, Олегом Винником, Олегом Скрипкою, Джеррі Хейл, Тарасом Тополею.\nСлухачі також почують історії голосам відомих запоріжців: шоумена і громадського діяча Василя Бушарова, заслужених акторів Запорізького театру молоді: Інни Яновської, Катерини Макоєд, Ольги ПетровськоЇ, Валерії Лютинської та Станіслава Шкляренко.\nВасиль Бушаров - шоумен, громадський діяч\nОльга Петровська - артистка Запорізького академічного обласного театру юного глядача\nКатерина Макоєд - заслужена артистка України\nВалерія Лютинська - артистка Запорізького академічного обласного театру юного глядача\nІнна Яновська - артистка Запорізького академічного обласного театру юного глядача\nСтаніслав Шкляренко -\tзаслужений артист України\nРадіоформат обрали не випадково, – розповідає Катерина М’ясникова, виконавча директорка НАМ.\nБагато хто недооцінює можливості радіо в сторітелінгу. Радіо — це друг, із яким ми залишаємося наодинці, коли їдемо в машині чи щось робимо вдома. Формат історії, який пропонує радіо, нам здався найбільш ефективним для такого проєкту.\nЗа словами Катерини М’ясникової, команді проекту було важко обрати найцікавіші історії, їх було більше сотні. Сотні історій про дискримінацію, насилля, приниження, з яких потрібно було обрати лише 25. За форматом це будуть історії, озвучені відомими людьми від першої особи. Кожна з них — особиста невигадана драма однієї людини.\nМета проєкту «Формула толерантності» — дати можливість слухачам подивитися на ситуацію очима людини, яку дискримінують, помінятися з нею місцями, відчути, як поведінка чи реакція інших впливає та змінює її життя. Бо іноді те, що нам здається просто випадковою необдуманою фразою, може іншій людині сильно відгукнутися, ранити чи образити, – розповіла Катерина М’ясникова, виконавча директорка НАМ.\nУнікальний радіоформат «Формула толерантності» слухайте з 15 травня на хвилі 101,8 FM – радіо «Максимум»-Запоріжжя.