Неділя, 05 травня 2019 13:02\nЗахворювання королів та геніїв. Чому королів? Вони багато вживали м’яса та алкогольних напоїв. Чому геніїв? Січова кислота діє на мозок, як кофеїн, постійно тримає його в тонусі.\nЯ розповім історію своєї боротьби з хворобою. Я не лікар. Взагалі я дуже люблю вживати м’ясо смачно приготоване. Тушковані реберця, стейки, млинці з м’ясом, пельмені, котлети, гуляшики, індичка тушкована у пиві, гострі курячі крильця на грілі, шашлики на природі, тощо. Сам люблю готувати… а потім їсти. Розслабитися пивом з рибкою…\nЯкось робив ремонт вдома, стояв довго на ціпочках. Заболів великий палець на нозі. Став набрякати. Не міг ходити. Побіг до хірургу, думав потягнув сухожилля чи що?\nБлаго доктор не допоміг, але і різати не став… порекомендував ванночки холодні (температури тіла) з великою кількістю солі… нічого не допомогло. Я купив нові сандалі, вирізав дірку для пальця і поїхав у відрядження. Так сталося, що була можливість купатися в океані (там дуже солона вода) і після приїзду додому, пройшло. Ще перед цим мене вже турбували головні болі, особливо на погоду.\nПотім ще раз заболів і набряк великий палець на нозі, не міг ходити. Я вже звернувся до терапевту, вона сказала, що у мене подагра і порекомендувала попити Алопурінол. Полегшало. Головні болі не проходили. Я з ними майже звик жити.\nПотім я попав до лікаря ревматолога вона перша призначила мені якісне лікування і сказала, якщо не буду дотримуватися дієти, то все буде прогресувати. І коли приступ подагри повторився через місяць після того, як я щойно пройшов потужний курс лікування, я зрозумів, що це катастрофа, бо ліки якими я користувався лікували подагру і одночасно знищували печінку і нирки.\nЧому я описую деталі? Тому що, як щоб повернути час назад, то я пробую достукатися до того, того молодого чоловіка, в якого щойно з’явилася подагра. Подагра – це розсинхронізація роботи печінки і нирок. І це не проходить, цей недуг вже до кінця днів. І можна себе довести до трагічного кінця (як актриса Юлія Началова), а можна змінити спосіб життя і знайти сенс у іншому.\nЩоб уникнути подагри та її симптомів не можна вживати: м’яса, пива та все, що містить дріжджі, хліб, вино і навіть чай, кофе…. Ласкаво просимо у світ ВЕГЕТАРІАНЦІВ!\nОтак я – м’ясоїд став… вегетаріанцем. З’ясувалося це не так важко.\nЩо таке подагра? Це розлад синхронної роботи печінки та нирок, накопичення січової кислоти в організмі, яка заповнює весь організм, найбільше осідає внизу, в стопах. Коли кислоти насичується багато в організмі, вона починає кристалізуватися в ногах. Гостра фаза починається саме з великих пальців на ногах, найнижчої точки в організмі. Кришталі січової кислоти ріжуть тканину пальців, виникає нестерпний біль і палець набрякає або те місце де утворився кришталь. НЕ можна робити ніяких ван!!! Тоді ці кришталі піднімаються до верхніх суглобів ноги, рівно на стільки, на скільки ви занурили ногу у воду. Цей біль тоді розповсюджується на всю стопу.\nСічова кислота відкладається в м’яких тканинах, в суглобах, навіть в клітинах мозку, саме тому у мене були сильні головні болі, а лікарі казали, що я здоровий, як бик і придурююся. Чим раніше почати лікування, тим краще. Мало того, що треба зняти гострі симптоми, потім потрібно допомогти організму вивести зайву кислоту з організму. В цей час знову тебе лікарі кидають на призволяще і ти сам на сам зі своєю хворобою. ДІЄТА – це основний спосіб боротьби з хворобою, все інше допоміжне.\nЩо можна було змінити в моєму житі, щоб не дійти до такого стану?\n1. Зрозуміти, що постійний головний біль – це перша ознака подагри.\n2. Не зловживати м’ясом, пивом, все що на дріжджах. Особлива отрута – це тушковане м’ясо в пиві )). Дуже смачно, але ДУЖЕ шкідливо.\n3. Природній продукт, який виводить січову кислоту з організму – це вишні. Дослідження показали, що 10 плодів сильніші за пігулку. Тому якщо ви м’ясоїд, то вишні у вашому раціоні повинні бути присутні і взимку, і влітку.\n4. Якщо вже трапився криз, треба терміново відмовлятися від м’яса. Це вже ваш вирок. Ви все одно це зробите, але чим далі ви затягуєте процес, тим важче буде виходити з нього, якщо взагалі зможете.\n5. Якщо вже трапилося ця халепа, то треба зняти криз, а потім ще провести заходи по виводу січової кислоти з організму. Нюанс, організм не все може вивести через нирки, на пальцях виникають такі білі бугорки, як на фото. На фото занедбаний варіант, потрібно проколоти голкою, коли з’явився тільки один. Купить разовий шприц і проколоти ним білий бугорок, вийде біла рідина, а потім дуже темна кров. Все видавити поки кров не зупиниться. Це виходять залишки кристалізованої кислоти через шкіру. Ці білі бугорки треба проколювати і видавлювати, допомагати організму виводити бруд. Обов’язково використовуйте стерильні голки, щоб не занести інфекцію. Це вам не розкаже жоден лікар, до цього я дійшов сам експериментально. І одруження проходить значно скоріше.\n6. Під час хвороби обов’язково треба пити пігулки, які підтримують печінку, і вживати багату кількість води.\nВ залежності від того наскільки була запущена хвороба, настільки будуть з’являтися кризи при виводі січової кислоти з організму і це при умові, якщо про м’ясо, пиво, вироби з дріжджів, чай, кофе ви забули назавжди.\nНа час кризи ви припиняєте приймати пігулки які виводять січову кислоту, приймаєте ті, що знімають загострення, потім робите пару днів перерву і знову починаєте виводити січову кислоту. Все робите обережно, пильно слідкуючи за своїм самопочуттям. У мене цей процес зайняв більше ніж пів року з періодичним загостренням в різних місцях ніг.\nНавіщо я вам про це написав? Щоб ви розуміли, що перші ознаки подагри – це постійний головний біль, біль у всіх суглобах, відчуття старіння, потім опухають великі пальці на ногах… якщо не змінити свої звички, то розлад організму аж до літального кінця. І єдиний спосіб лікування – це ДІЄТА і повна відмова від м’яса, пива, хліба на дріжджах. Потім зняти загострення і поступово вивести січову кислоту з організму ліками (періодично будуть виникати загострення), але не можна здаватися. У мене з годом пропали головні болі, болі в суглобах, на момент, коли я пишу цю статтю, ще борюсь з остатками болю на лівій нозі, як останньому місці, де ще залишилася молочна кислота.\nP.S.: Коли дивишся на м’ясо і уявляєш, яке воно… Ні! ОТРУТА! ОТРУТА! ОТРУТА! Тяга до м’яса тут же зникає ))) Напишіть собі список продуктів, які заборонені при подагрі і повісте, як ікону, щоб дивитися кожен день. І це не жарт. Тільки так можна уникнути болючих симптомів подагри. З цього моменту ви інша людина, або є інший вибір… швидке старіння і важка смерть, почитайте історію хвороби публічної особи, актриси Юлії Началової, лікарі їй не допомагали, вона «лікувалася» знеболюючими... результат жахливий.\nЩоб відмовитися від м’яса, потрібна смачна альтернатива, тому я публікую смачні вегетаріанські страви на кожен день. Це не їжа, це мої смачні ліки ))). Наприклад, вегетаріанський борщ.


Гошів - Історичні нариси святих місць - Каталог статей - Cвітло Любові\nГошів<?xml:namespace prefix = o ns = "urn:schemas-microsoft-com:office:office" />\nУ нас, в Україні, між містами Болеховом та Долиною, що на Івано-Франківщині, розташоване на березі річки Свіча, старовинне історичне село Гошів. За селом знаходиться висока гора, яка називається в народі «Ясна Гора». В недалекому урочищі Чорний Ділок десь від середини п’ятнадцятого століття знаходився перший монастир отців василіан і маленька дерев’яна Церква.\nПро це місце і буде моя розповідь, але історія образа Гошівської Пресвятої Богородиці починається в іншому місці, про що і піде зараз розмова.\nНа Тернопільщині, недалеко від міста Бережани, в селі Хороброві, проживала побожна сім’я хорунжого Андрія Шугая. У них вдома, у вітальні знаходився великий образ Пресвятої Богородиці, дуже подібний на образ Пресвятої Богородиці Белзької. Вже давніше господар купив два таких образи, одного подарував своякові, який мешкав у селі Настасів, недалеко від міста Тернополя, а другого залишив собі. Цей образ родина дуже любила і шанувала. Одного разу, коли нікого не було вдома, в їхньому будинку виникла пожежа, яка знищила весь будинок, все майно господарів. Залишилася непошкодженою тільки одна стіна, на якій висів образ, та на якому навіть сліду не було від пожежі. З того часу до цього образа вся родина почала відноситися з ще більшою повагою і пошаною.\nБув тоді час страшного лихоліття для України. Турки і татари нападали своїми ватагами на наші села і міста, нищили їх, людей забирали в полон. Така доля не обминула і підкарпатські села. Щоб захистити своїх трьох дочок від татарського або турецького ясиру в час небезпеки, хорунжий Андрій Шугай відвіз їх у село Дунаїв, до своїх приятелів-родини українського шляхтича Миколи Гошовського. Там було трохи спокійніше. Коли стало зовсім безпечно, батько повернув дітей додому, а вже вдома зауважили, що свій шанований образ забули в Дунаєві.\nПан Гошовський давно вже хотів мати вдома образ славної в народі Белзької Богородиці, чи трохи подібного і дуже зрадів коли побачив його, залишеного дівчатами. Розпорядився повісити його в найкращому місці у вітальні та щоб перед ним завжди і вдень і вночі, горіла лампадка. Він звик до цього образа Пресвятої Богородиці, і коли Андрій Шугай приїхав, щоб забрати його то пан Гошовський вмовив власника залишити образ йому.\nВ 1736 році, коли пана Гошовського не було вдома, образ у чудесний спосіб прославився. В присутності гості, яка приїхала з села Біле, що недалеко від Дунаєва, пані Франціски Сеправської, в одну мить образ засяяв сліпучим світлом, у кімнаті стало ясно, подібно, як надворі в сонячну погоду. Господиня і гостя злякалися і послали гінців, щоб прикликати священиків та. людей. Образ світився досить довго. Його побачили сусіди, котрі прибігли трохи швидше, і навіть сам пан Гошовський, який повернувся додому. Коли прийшли священики, то образ вже не світився, лише весь покрився краплями якоїсь рідини, ніби росою, та з очей стікали сльози. Обстеживши навколишнє місце де висів образ, вони не знайшли нічого надзвичайного. Все навколо було сухим і не було природної причини, щоб з’явилася роса.\nПан Гошовський був відважним чоловіком, але після того, що побачив, тримати вдома такого прославленого образа побоявся. Він відніс його в костел і попросив священиків повісити в храмі, щоб всі могли підходити до нього та молитися. Але в костелі вже було два образи і тому священики вирішили повісити його в Захристиї. Пану Гошовському це не сподобалося. Йому було прикро, що до образа ніхто не зможе підійти, бо Захристия не є настільки доступною для людей. Ніякі його вмовляння не вплинули на священиків. Так прославлений образ провисів у недоступному місці для людей у забутті майже один рік.\nЗневірившись у власних силах проти впертості священиків з Костелу, пан Гошовський поїхав до тодішнього Львівського Митрополита Греко-Католицької Церкви Лева Шептицького. Там він детально описав всю історію з образом і просив дозволу перевезти її в село Гошів та передати отцям василіанам в їхню монастирську Церкву. Митрополит уважно вислухав цю історію, вона йому сподобалася і він згодився на перенесення образа. Але при цьому поставив умову, щоб свідки прославлення образа Пресвятої Богородиці склали церковну присягу про все те, що побачили. Провести перевезення образа владика поручив ігумену монастиря василіан отцю Буйницькому з села Краснопущі, яке знаходиться недалеко від села Дунаєва.\nОтець Буйницький разом з паном Гошовським взяли образ Богородиці з Костелу і делікатно поклали у спеціально підготовлений ящик та накрили кришкою. Крім того з’єднання на ящику отець запечатав печаткою, щоб ніхто не зміг, під час перевезення, його підмінити. Ящик з образом привезли в Гошів у маєток пана Гошовського і розмістили в одній з кімнат. До храму не передавали, бо ще офіційно не було доведено про його прославлення. Від того часу почалася трохи марудна процедура дослідження подій, які сталися в селі Дунаєві, в будинку пана Гошовського. Під час проведення церковного слідства всі свідки прославлення образа Пресвятої Богородиці і пані Сеправська, і господиня, і священики та й сусіди, які прибули раніше до будинку, під присягою довели митрополиту Леву Шептицькому, що чудо мало місце.\nНапередодні свята Преображення Господнього на подвір’ї пана Гошовського в Гошеві зібралася велика процесія з духовенства трьох найближчих деканатів та прочан зі всієї округи, бо слава про чудодійний образ дуже швидко поширювалася. Такої кількості відвідувачів свого села жителі ще не бачили. Перед початком урочистої процесії від будинку до Церкви, образ Пресвятої Богородиці винесли з приміщення і поставили на підготовлений стіл. Старший священик зачитав грамоту від владики, в якій даний образ було визнано Прославленим і благословлялося перенести його до храму. Священики перевірили печатки на ящику, відкрили його і урочисто з процесією вирушили в похід. У храмі образ Богородиці помістили за Престолом, щоб відвідувачі могли бачити його, молитися до нього і просити допомоги. Всі ці події відбувалися в 1737 році.\nМонастир василіан почав швидко розвиватися, образ Чудодійної Богородиці вдихнув у монахів ніби нове життя. Але більший розвиток отримав він після того, коли пан Микола Гошовський, власник землі, віддав монахам у 1759 році на довічне користування всю територію Ясної Гори. Він же і був найбільшим фундатором побудови їхнього монастиря та дерев’яної церкви вже на території Ясної Гори. Оскільки прочани часто приїздили здалека, то внизу гори було побудовано будинок для приїжджих, де вони могли переночувати та відпочити.\nЗ часом вже і та Церква не могла вмістити всіх бажаючих потрапити до неї і тому почали будувати нову муровану Церкву. Завершили будову в 1842 році за часів служіння пароха отця Мокрицького. Новий храм був прикрашений дуже гарним новим іконостасом, а за престолом знову поставили образ Пресвятої Богородиці.\nВсі чудеса, які відбулися за допомогою Пресвятої Богородиці в Гошеві перелічити неможливо, бо відтоді минуло багато часу, та й не завжди чудеса реєструвалися, записувалися. Монастирський літопис свідчить, що лише за п’ятдесят років їх було аж сто тридцять сім. Всі такі випадки детально досліджувалися церковною владою і свідки чудодійств мусили свідчити під церковною присягою. Хочу навести лише декілька цікавих прикладів допомоги від Богородиці.\n1. 05.08.1737. Пані Кунегунда Садовська була приреченою, невиліковно хворою. Лікарі вже втратили всяку надію, щоб її врятувати. Її чоловік дуже довго молився перед образом Пресвятої Богородиці і просив вилікування. Вона зцілилася відразу. Це чудо записане в монастирському літописі першим.\n2. 15. 03. 1738. Пані Катерина Ковальська була психічно хворою людиною у дуже важкій формі. Після наполегливої молитви її рідних та присутніх людей, недуга її залишила.\n3. 12.04.1743. В Гошівську Церкву силою привезли розумово відсталого Степана Лучковича. Під час молитви за нього його родичів і знайомих, він став у храмі повністю здоровим.\n4. Парох міста Дашава отець Яків Колачківський ходив на милицях бо мав хворобу ніг. Прибувши в Гошів, він ліг перед образом у вигляді Хреста і так довго молився, просячи допомоги. Потім встав уже без допомоги милиць і повністю здоровим повернувся додому.\n5. Пан Тадей Дідушицький мав хворобу очей, швидко втрачав зір. Після молитви перед образом зір повністю відновився.\n6. 23.04.1759. Пан Василь Кудиба зі села Сполуки, та їмость отця Івана Почапського зі села Тяпче страждали на психічні недуги. Додому з Ясної Гори повернулися повністю здоровими.\n7. 04.07.1770. Пані Марія Кульчицька їхала на прощу в Гошів зі своїми дітьми. Несподівано, коли вона напувала коней у річці, одна дитина випала з воза і потонула. Коли її витягнули з води було вже пізно і повернути її до життя не вдавалося. Мати швиденько, зі сльозами на очах, принесла дитину в Церкву і так, тримаючи її на руках, клякнула перед образом Божої Матері і почала молитися. Після молитви дитина ожила.\n8. 08.09.1776. У храм на Ясній Горі принесли паралізованого чоловіка, який нерухомо лежав уже вісім років ще й до того втратив мову. Після молитов родини і всіх присутніх у храмі перед Чудодійним образом чоловік почав розмовляти і сам встав на ноги.\n9. 23.04.1781. Після відвідування храму на Ясній Горі до пана Олександра Бігушевича з міста Калуш повернулися пам’ять і слух.\n10. Панство Іван та Марія Мельник з села Небилів розташованого недалеко від села Перегінське, мали сина Володимира, який вже мав декілька років від народження, але не міг ні говорити, ні ходити. То було перед першою світовою війною. Вони взяли його на руки і пішки пішли на прощу в Гошів. Під час молитви батьки пообіцяли Богородиці, – якщо Вона допоможе, – віддадуть свого сина на службу Господу Богу. Син відразу вилікувався, а пізніше, коли виріс, став священиком.\n11. Цікава історія є з часів польсько-німецької війни в 1939 році. Німецьке військо ще не вступило в місто Стрий та його околиці. Польські вояки, відчуваючи, що програють війну, були особливо жорстокими. Багато українців поплатилися в той час своїм життям. Один хлопець-студент повертався зі Львова до Стрия. В селі П’ятничани, недалеко від Стрия, його перестріли польські вояки та заарештували, звинувачуючи чужим шпигуном. Вони зв’язали йому руки та застосували до нього жорстокі тортури, а потім відправили в місто Стрий. Після катувань відвели за місто в парк і наказали копати для себе яму. Копаючи яму юнак зрозумів, що живим його не залишать, тільки якесь чудо могло би його врятувати. І тоді хлопець згадав, що Пресвята Богородиця Гошівська подарувала вже багато чудес тим, хто її просив. Він почав щиро молитися до Богородиці і благати про допомогу.\nКоли яма була вже наполовину викопана, німці почали наступ, недалеко було чути рух техніки та в небі гуркіт літаків. Вояки заметушилися і почали готуватися до втечі, але жертву свою все одно вирішили вбити. Вони знову зв’язали хлопцеві руки й офіцер вистрілив у нього з револьвера, прямо в груди.\nХлопець впав. Скільки лежав без пам’яті не пам’ятає, але коли прийшов до тями, то побачив, що польських вояків уже немає, і відчув, що залишився живим. Куля пройшла крізь одяг вдарилася у великий медальйончик Гошівської Пресвятої Богородиці, яку юнак завжди носив на грудях, розплавила її і відбилася.\nЧерез три тижні той юнак, разом зі своєю родиною, пішли на прощу в Гошів. Там він подякував Богородиці за свій порятунок, залишив у храмі розплавлений медальйон і під церковною присягою докладно розповів історію свого порятунку священикам.\nТут описані лише деякі цікаві історії про зцілення, а непевно були і такі, про які люди нікому не розказували. Досконало відомо, що людям дуже сподобалися прощі на Ясну гору. Там вони відчували інший, духовний плин життя. Сюди найбільше з’їжджалося народу з найближчих областей – Івано-Франківської, Львівської, Закарпатської, Тернопільської та Чернівецької. Хоча бували часом відвідувачі і з дальших місцевостей.\nСвяте місце було поперемінно то у розцвіті, то у занепаді через причини незалежні від вірних і духовенства. Наприклад за часів радянської окупації люди не могли там відкрито молитися. Лише з отриманням Україною незалежності відновилися прощі в Гошів у повному обсязі. Сьогодні туди з’їжджається дуже багато християн, вони просять у Пресвятої Богородиці допомоги і по вірі своїй отримують її.\nПереглядів: 2522 | Коментарі: 3 | Рейтинг: 5.0/1\n2 Оля (06.10.2012 23:41) [Матеріал]\nТак гарна інформація!Але дісно хотілося б чогось більшого дізнатись але гарно:)\n1 Соня (15.03.2012 17:57) [Матеріал]\nДякую за чудову розповідь, але хотілося б більше про гошів ане про Ясну гору.


Мода і стиль 27 жовтня 2021\t Перегляди: 132\nУ 2000 році дизайнери фірми Pandora запропонували нову концепцію прикрас, яка буквально підірвала модний ринок. Суть її полягає в тому, що дівчина купує браслет, виконаний з дорогоцінного металу або шкіри, а потім може збирати на нього підвіски і намистини-шарми, що продаються окремо, які будуть нагадувати про важливі моменти в житті. Тобто поповнюватися прикраса може не відразу, а від випадку до випадку. Деякі, наприклад, привозять шарми з різних країн в пам 'ять про поїздки, інші отримують нові намистини на свята від рідних і близьких. Звичайно, аксесуари самостійно або за індивідуальним замовленням виконувалися і раніше, але ніколи вони не були так доступні широкому споживачеві і прості в збірці.\nОдними з найбільш затребуваних серед прикрас фірми є шкіряні браслети Пандора. Вони виглядають найбільш молодіжно і сучасно, і, навіть без шармів, мають вигляд стильної прикраси для жіночої руки. Такі браслети випускаються на різний обсяг, так що будь-яка дівчина може підібрати відповідний їй за розміром. Також виробляються подвійні шкіряні браслети Пандора, які можна обернути навколо руки два рази. Вироби зі шкіри виробляються в різних кольорах, найбільш універсальні з яких: чорний і білий, однак можна знайти і червоні шкіряні браслети Пандора, і сині, і фіолетові.\nДосвідчені продавці не радять надягати на один шкіряний браслет понад 6 підвісок, щоб він не був надто важким і тісним. Шкіряні браслети Пандора з шармами і унікальним фірмовим замочком виглядають надзвичайно стильно і модно, а також підходять практично до будь-якого одягу.\nЧому нудить після їжі і що з цим робити\nВиготовлення подвійних пам 'ятників у Мінську\nЯк схуднути після 40 років? 9 речей, які потрібно зробити


МИЛІСТЬ КРАЩА НІЖ ЖЕРТВА\n1 Мойсея 45: 1-46: 7\nКоли Йосип побачив, як змінилися його брати, він пройнявся до них співчуттям. Спостерігши, що їхні серця відступили від злого ставлення до нього, що вони зрозуміли Божественний осуд і засмутилися, йому стало їх шкода. Коли він побачив, як брати переживають за свого старого батька і не хочуть пришвидшити його смерть недобрим вчинком чи словом, то наповнився жалістю до них. Та він не хотів, щоб єгиптяни були свідками того, як він відкрився їм. Відчуваючи, що емоції беруть на ним гору, він розпорядився всім єгиптянам негайно залишити кімнату. Тоді він дозволив упізнати себе, кажучи: “Я – Йосип, брат ваш, котрого ви продали до Єгипту”.\nМожемо тільки уявити собі приголомшення братів. Їм здалося, що їхні випробування та труднощі тільки збільшуються і що Йосип так чи інакше причетний до всіх їхніх клопотів. Тепер, коли вони були в його присутності, коли чули, як він говорить з ними – вже не через перекладача, а безпосередньо їхньою мовою, кажучи, що він – Йосип, ми можемо собі уявити, що вони відчували і як були приголомшені.\nТа Йосип, повний щирої прихильності та співчуття до них, поспішив їх заспокоїти. Він не погрожував їм жорстоко і не збирався покарати за зло, яке вони заподіяли. Він навіть не докоряв їм за кривду. Замість того, розуміючи, що гріх вже приніс покарання, Йосип утішив їх, говорячи: “Але тепер не сумуйте, і не шкодуйте за тим, що ви продали мене сюди, тому що Бог послав мене перед вами для збереження вашого життя,.. щоб залишити вас на землі і зберегти ваше життя значним захистом. Отже, не ви послали мене сюди, але Бог”.\nЯка чудова помста! Йосип зібрав на своїх братів непрошене пробачення та вирази співчуття. На жаль, небагато хто з християн у схожих обставинах здатний повестися так великодушно! При цьому християни мають багато переваги над Йосипом, адже вони зачаті Святим Духом і мають вказівки Святого Письма. Як чудово Йосип образно представляв Христа та Його Дух. Тільки подумайте, як вчення Середньовіччя відверто завели нас на манівці, навчаючи вірити, що всі юдеї, брати Христа, будуть вічно катовані за те, що розп’яли Ісуса, а не прийняли Його і не стали Його учнями!\nТепер, у кращому світлі, яке сяє з однієї сторінки Біблії на іншу, Божий народ бачить, що Месія не збирається вічно мучити юдеїв, а, навпаки, хоче, щоб вони отримали Божественну милість та прощення. Ця милість пошириться на них дуже скоро, після встановлення Царства Месії, як показує св. Павло в Рим. 11: 25-33: “Щоб через ваше помилування і їх помилувано” (Кул.). Та сама думка виражена пророком, який каже про Ізраїль: “І вони подивляться на Нього, Котрого пронизали, і будуть ридати за Ним” (Зах. 12: 10, Гиж.). Вони ридатимуть від справжньої скорботи, коли зрозуміють, яке жахливе зло вчинили понад вісімнадцять століть тому. Та замість того, щоб покарати їх вічними муками, Господь буде милосердним до них, як каже: “Я виллю [на них] Дух милості та молитви”. Як це чудово і наскільки є в згоді з нашою нинішньою образною лекцією! Десять братів Йосипа, мабуть, представляли Ізраїль, натомість єгиптяни представляли поган; Веніямин представляв Велику Громаду, а Йосип представляв месіанський клас, вибраних, Головою яких є Ісус, а переможна Церква – членами Його Тіла.\n“ПРОМОВЛЯЙТЕ ДО СЕРЦЯ ЄРУСАЛИМУ”\nБіблійний запис увесь час погоджувався як зі собою, так і з Божественним характером. Наші проблеми виникли з того, що ми дослухалися до вчень Середньовіччя. Біблія дійсно каже, що стати членом Духовного Ізраїлю можна тільки через віру в Ісуса як Божого Сина, що, об’єднавшись із Ним у самопожертві та стражданнях теперішнього часу, можна стати співспадкоємцем у грядущому Царстві. Наша помилка була в тому, що ми дещо додали до цього простого Послання і переконували світ (з юдеями включно), що всіх інших чекає сумна доля – вічні муки.\nТа зараз ми, навпаки, бачимо, що надбанням Духовного Ізраїлю є Царство, натомість тілесний Ізраїль та світ зазнають втрат, але в тому значенні, що не зможуть досягти найвищої слави та благословення. Ми бачимо також, що Божа ціль у приготуванні до такого Царства полягає в тому, щоб воно обдарувало потрібними благословеннями тілесний Ізраїль, а через нього остаточно всіх людей.\nТакою є загальна лекція з повного прощення братів Йосипа. Запевнення, що вони тільки виконували Божественний задум, добре відповідає посланню, яке остаточно завітає до юдеїв, а саме, що розп’яття ними Месії було тільки виконанням Божественного Задуму, завдяки якому благословення від Бога стали доступними для всіх поколінь землі. З цим погоджуються слова св. Петра в П’ятидесятницю. Звертаючись до юдеїв, які каялися, він це пояснив ще повніше: “А тепер, браття, знаю, що вчинили ви це з несвідомості, як і ваші начальники” (Дії 3: 17). А св. Павло говорить: “Коли б бо пізнали були, то не розп’яли б вони Господа слави” (1 Кор. 2: 8).\nБожий стосунок до юдеїв (позаобразних братів Йосипа) виразно показаний у пророцтві Ісаї (40: 1, 2). Особливе розташування цього пророцтва є в кінці Євангельського віку. Віримо, що в цей час це послання має відношення до юдеїв. Воно не містить ані слова про їхні вічні муки, а, навпаки, повністю погоджується зі словами св. Павла, що разом із завершенням цього віку Божа милість повернеться до юдеїв і вони здобудуть милість через духовний Ізраїль – Месіанське Тіло, Головою якого є Ісус. Читаємо: “Утішайте, втішайте народа Мого, говорить ваш Бог! Промовляйте до серця Єрусалиму, і закличте до нього, що виповнилась його доля тяжка, що вина йому вибачена, що він за свої всі гріхи вдвоє [повторну частку] взяв з руки Господа!”\nІзраїлю справді довелося пити чашу приниження, сорому та смутку впродовж майже дев’ятнадцяти століть, відколи він продав свого Відкупителя римлянам, щоб видати Його на смерть. Нам прикро, що аж стільки труднощів дісталося Ізраїлю від рук тих, хто помилково називав себе послідовниками Ісуса. Нам прикро, що юдеї мали стільки причин не зрозуміти Дух Христа. Вони можуть це зрозуміти тільки тоді, коли пам’ятатимуть, що так само, як є справжні та фальшиві юдеї, є справжні та фальшиві християни. “А коли хто не має Христового Духа, той не Його”.\nЙОСИП, ЯКОГО ДОВГИЙ ЧАС НЕПРАВИЛЬНО РОЗУМІЛИ\nБрати Йосипа не могли його зрозуміти, настільки великою була різниця між їхніми характерами та його. Навіть після того, як вони стали більш співчутливими та м’якими, вони все ще мали в собі стільки гіркого духа та ворожості, що коли б опинилися на місці Йосипа, то думали б про те, щоб у майбутньому призначити якесь покарання. Тому їх здивували слова Йосипа, повні братньої доброзичливості та співчуття, і їм ніяк не хотілося вірити, що він справді так думає. Вони вважали, що він люб’язний до них тільки заради батька Якова.\nТому бачимо, що навіть після багатьох років, коли Яків помер, десять братів були у великому занепокоєнні, чи Йосип не виллє своєї помсти на них. Вони знову прийшли з проханням, щоб він їм пробачив, на що Йосип відповів: “Не бійтеся, бо хіба ж я замість Бога? Ви задумували були на мене зло, та Бог задумав те на добре, щоб зробити, як вийшло сьогодні, щоб заховати при житті великий народ! А тепер не лякайтеся, я буду утримувати вас та дітей ваших! І він потішав їх, і промовляв до їхнього серця” (1 М. 50: 19-21).\nНАВЧЕНИЙ БОГОМ ЙОСИП\nЯким би не був завчений ним урок, цілком очевидно, що Йосип був навчений Богом. У нього вже не було бажання мститися братам. Яке б покарання не прийшло на них за їхній гріх, воно було б не від нього, а від Бога. І таке покарання вони, очевидно, одержали у вигляді докорів розуму, побоювань та непевності впродовж багатьох років. Йосип не мав нічого спільного з залагодженням Божественних справ, якими Справедливість відмірює покарання за кожне зло. Він мав бути добрим, люблячим, лагідним, взірцем великого Відкупителя та Його Месіанського Царства.\nТак само було з його особистими випробуваннями. Ми зауважуємо зі здивуванням, що ця людина, володіючи такими малими можливостями, так глибоко збагнула Дух Правди, Дух Христа. Навіть ми, зачаті Святим Духом, маючи перед собою приклад слів Ісуса та апостолів, а також історію всіх минулих століть, можемо спокійно сісти біля ніг Йосипа і зі здивуванням побачити, як старанно він навчався в Бога, і можемо пристосувати подібні лекції до себе. Жодного нарікання, жодної скарги на гірку долю, яка йому випала! Кожним словом, у всьому він свідчив про Божу Доброту, Мудрість, Любов та Силу. Він розумів, що найменша зміна або перебудова в тому, що відбулося з ним, принесе шкоду всьому Плану, і він не зможе засвоїти деякі уроки в житті, які так потребує.\nО, як часто послідовники Ісуса повинні звертатися до Господа щодо всіх своїх суворих випробувань! Наскільки ми потребуємо мати і проявляти віру в Бога – у те, що Він знає, бачить, здатний і охочий зробити так, щоб все було нам на добре, бо ми любимо Його, бо ми покликані згідно з Його Постановою, бо ми намагаємось вчинити наше покликання та вибрання певним через розвиток характеру, який “вчинить нас достойними участі в спадщині святих у світлі” і у співспадкоємстві з нашим Відкупителем!\nЯКІВ У ЄГИПТІ\nЙосип постановив, що його батько Яків та, очевидно, вся родина повинні щонайменше на найближчі п’ять років голоду перебратися до Єгипту. Він подумав, що околиця, звана Гошен, буде цілком зручною для них, де вони випасатимуть худобу. Фараон, усім серцем прихильний до Йосипа, свого головного міністра, задоволений успішним веденням справ під його розпорядництвом, дав повну згоду і запропонував вислати з Єгипту вози, щоб перевезти старого Якова, а також жінок та дітей, які не могли їхати на ослах, верблюдах тощо. Йосип наготував ласощів на дорогу і дрібних подарунків, які свідчили про його любов. Він послав особливу звістку до батька: “І оповісте батькові моєму про всю славу мою в Єгипті, та про все, що ви бачили. І поспішіть, і приведіть вашого батька сюди”. Тоді він поцілував їх на прощання і сказав:\n“НЕ СВАРІТЬСЯ В ДОРОЗІ”\nСудячи зі всього, Йосип був уважним спостерігачем людської природи. Багато хто вважав би, що попри все не потрібно попереджати братів не сперечатися, і казав би: “Їх настільки переповнюватиме радість від Божих благословень, що все так добре закінчилося, що між ними буде любов, а не суперечка”. Та часто є навпаки. Коли приходить достаток, приходять нагоди посперечатися про набуте, з’являється те чи інше почуття заздрості та самолюбства.\nУ попередніх умовах брати могли відчувати заздрість до Веніямина за більшу увагу, яку він отримав від Йосипа, і за триста шматків срібла йому в подарунок. Вони могли сперечатися про те, скільки свободи їм дістанеться в землі Гошен. Декому могло спасти на думку, що тоді вони будуть під п’ятою у Йосипа, що він буде краще відноситися до Веніямина і т. п. Тому пересторога Йосипа “не сваріться в дорозі” була своєчасною.\nЗнаємо, що схожим чином є з Господніми братами. Коли вони опиняються в клопотах, то їхні серця кличуть до Господа, та коли приходить добробут, то вони схильні до недоброзичливості один до одного, до того, щоб бути завидющими і заздрісними до нагод, благословень та привілеїв інших. Яка помилка! Кожен повинен пам’ятати, що око Учителя пильнує поступ у здобутті подоби Христа. Кожен повинен пам’ятати, що братня любов є одним із випробувань характеру.\nБільше того, часом брати в Христі можуть створити більше клопотів, ніж хтось сторонній. Більш тісні стосунки, краще знання один про одного дають кожному з нас нагоди для критики та злих підозрінь, які не виникають щодо інших. Коли б то весь Божий народ прийняв слова Йосипа: “Не сваріться в дорозі”! Цю дорогу визначив нам Господь. Вона є вузькою і важкою, повною напастей для плоті й випробувань та перевірок для духа. Ось чому потрібна любов, співчуття, взаємодопомога та підтримка. Слова псалмиста із заголовного вірша цієї лекції були, мабуть, пророчо написані для Церкви, Господніх братів: “Як добре і як гарно жити братам разом у єдності” (Гиж.).\nПродовжуючи, псалмист порівнює цю єдність братів, Церкви, з дорогоцінною олією, вилитою на голову царя і первосвященика під час введення їх на посаду. Значення цієї ілюстрації, мабуть, у тому, що олія помазання зображувала Святий Дух, і коли вона стікала по бороді первосвященика аж до країв одежі, то помазувала все тіло священика. Цей священик зображував Мелхиседека, Царського Священика – Ісуса, Голову, і Церкву, Його Тіло. Увесь цей Євангельський вік помазання Святим Духом, яке зійшло на Церкву, Тіло Христа, у П’ятидесятницю, не припинялося, даючи намащення, тобто помазання, всім Його вірним членам. Завдяки цьому помазанню згадані члени можуть вважатися одно з Христом, бо “ми всі одним Духом охрищені в Тіло одне” (1 Кор. 12: 13).\nR5234 (1913 р.)


Етнополітична термінологія XIV-XVI ст| Україна під татарами та Литвою\nЕтнополітична термінологія XIV-XVI ст\n(з книги “Україна під татарами та Литвою”)\nЕтнополітична термінологія XIV-XVI ст.\nЯк уже відзначалося, впродовж XIV-XVI ст. населення українських земель вважало себе “руським” (“руссю”, “русинами”), а самий термін “Русь”, остаточно втративши своє первинне, вузьке значення, виступав як назва всього східнослов’янського ареалу. Втім, складні політичні та етнокультурні процеси окресленого періоду не могли не позначитись на цілісності цього поняття, в межах якого стали виділяти “Малу”, “Велику”, “Червону”, “Білу” й “Чорну” Русь.\n“Малоросійська” традиція є найдавнішою на теренах України. Її започаткували галицько-волинські князі, ініціювавши створення власної митрополії в межах колишньої загальноруської (близько 1303 р.). цей феномен був осмислений візантійськими ієрархами як виділення зі складу “Великої Русі” (у грецькій огласовці – Росії), що охоплювала 19 єпархій, “Малої Русі”, в складі галицької, холмської, перемишльської, володимиро-волинської, луцької та туровської єпископій (тобто Галичини, Волині й Турово-Пінщини). Попри всю ефемерність цього новотвору, запроваджена греками термінологія прижилась на місцевому ґрунті, потрапивши й до світської титулатури: останній галицько-волинський володар Юрій-Болеслав II у 30-х рр. XIV ст. іменував себе "князем усієї Малої Русі"; "королем Ляхії та Малої Русі" називали польського короля Казимира, котрий поширив свій політичний контроль на значну частку володінь Юрія-Болеслава.\nУ церковному вжитку межі "Малої Русі" як поняття не залишалися сталими, оскільки ця назва поширилась і на створену близько 1317 р. литовську митрополію з центром у Новогрудку. Тож, як бачимо, здійснений у XIV ст. термінологічний поділ Русі мав не етнічне, а церковно-політичне підґрунтя. Якщо ж зважати на те, що константинопольські патріархи то ототожнювали "Малу Русь" із Волинню, то відносили до неї Київ і Смоленськ, стає зрозумілим, що, запроваджуючи цей термін до широкого обігу, вони далеко не завжди орієнтувались у тогочасних географічних реаліях.\nДо останніх слід, очевидно, віднести поділ руських земель на "верхні" та "нижні", відомий ще за давньоруської доби (зокрема, в Іпатіївському літописі "верхньоземськими" названі Новгород, Смоленськ і брянський Карачов). Так, автором антикатолицького твору, написаного на замовлення сербського воєводи Стефана Якшича у 1511 р., був Василь Никольський "от Долнєє Руси" — очевидно, писар литовської великокняжої канцелярії того ж імені, уродженець Чернігівщини, котрий у 1508 р. в почті князів Глинських виїхав до Росії. Як "Понизовьє" згадується Наддніпрянщина в безмитному листі Сигізмунда-Августа (1558 р.). Наприкінці XVI ст. "Нижньою Руссю" називав Подніпров’я київський бискуп И.Верещинський. Цей же термін фігурує в подорожніх нотатках Амброджіо Контаріні (1474 р.); щоправда, за твердженням венеціанця, Київ був розташований поза межами "Нижньої Русі", до якої він зараховував, зокрема, бачені ним Луцьк, Житомир і Білгород. Зазначений факт, як і деякі інші середньовічні уявлення про географію українських земель, ще не знайшов свого пояснення. Однак цілком очевидно, що архаїчний поділ східнослов’янських земель на “верхні” та “нижні” обумовлювався їхніми просторовими характеристиками, а не етнографічною забарвленістю.\nЗрозуміло, що в XIV-XVI ст. у межах східнослов’янського ареалу відбувалися складні процеси етнічної диференціації, котрі згодом призвели до формування російської, української й білоруської народностей. Специфічні мовні ознаки кожного з названих етносів простежуються з XІV-XV ст., однак упродовж тривалого часу ці діалектні відмінності (у комплексі з особливостями духовної й матеріальної культури) не усвідомлювались їхніми носіями як національні. На побутовому рівні фіксувалася радше регіональна ("земельна") приналежність. Паралельно зберігалось уявлення про "одноплемінність" усіх східних слов’ян. Цікаві, хоч і непрямі свідчення на користь цього навів московський дослідник Б.Флоря. За спостереженнями науковця, в польській літературі XVI ст. побутувала думка, що русини Литви і московити мають однакову мову та спільну релігію, й лише "жорстока тиранія" московських володарів відлякує православне населення ВКЛ від перспективи переходу під їхню політичну зверхність; коли ж після смерті останнього Ягеллона (1572 р.) було висунуто ідею обрання королем Івана IV, у польській публіцистиці знайшлося місце як для застережень, що русини "труснуть рогами , отримавши "государя своєї віри, своєї мови та свого народа", так і для тверджень, що властиве московитам "варварство" не є нездоланним бар’єром на шляху об’єднання Росії з Річчю Посполитою — з огляду на вже набутий поляками досвід "цивілізаторства": "Погляньте, яким був раніше люд литовський і руський, а московський люд — ще та ж Русь і те ж плем’я". *\n* Заради справедливості відзначимо, що й сама Польща тривалий час користувалася репутацією "варварської землі", заселеного простим народом суворого краю, "де по замерзлих водах морів пробігає сарматський селянин" у пошуках бурштину (так наприкінці XV ст. характеризував Польщу "німецький Горацій" Конрад Цельтіс). Ця "сарматська" термінологія Цельтіса не була випадковою, оскільки в Європі від часів раннього середньовіччя усталилась думка про слов’янський світ як Птолемеєву Європейську Сарматію, що простягалась від польсько-німецьких кордонів до Танаїсу (Дону); у ХV-XVI ст. ці уявлення розвинулись у так званий сарматизм — суто польський паросток "яфетичної" теорії походження слов’янства.\nНа думку Б.Флорі, є всі підстави вбачати в цих висловах репродукування уявлень, характерних для тогочасного східнослов'янського середовища, адже "в польському суспільстві не існувало якоїсь самостійної традиції щодо етнічних відносин у Східній Європі... ; до того ж, представники польської еліти аж ніяк не були зацікавлені в тому, щоб підкреслювати єдність східного слов’янства (й тим самим, хай і в непрямій формі, визнавати справедливість претензій московських государів на давньоруську спадщину)".\nВтім, політичне, а з середини XV ст. — і церковно-ієрархічне відчуження руських земель, зрештою, мали позначитись на свідомості їхніх мешканців. Б.Флоря вважає, що це відбулося в останній чверті XVI ст., коли з’явилося навіть генеалогічне "обґрунтування" уявлень про "русь" і "московитів", як два різні народи: за твердженням Стрийковського, їх нібито започаткували брати Рус і Москва. Заслуговує на увагу саме "братній" характер їхніх взаємин, який пізніше, у 20-х рр. XVII ст., декларували й такі різні за політичною та конфесійною орієнтацією особи, як Іов Борецький та Иосиф Рутський. Перший, звертаючись до царя, порівнював русинів і московитів з біблійними персонажами — "єдиноутробними" братами Иосифом та Веніаміном; другий у листі до Риму зазначав, що мешканці Московії вважають себе братами русинів.\nЗаслуговує на увагу термінологічне оформлення цього етапу етнічної диференціації східного слов'янства. Наприкінці XVI ст. на теренах Речі Посполитої після 200-річного забуття раптово відродилась назва "Мала Русь (Росія)". У XIV ст. цей термін, за слушним спостереженням М.Грушевського, "не встиг відповідно ствердніти і викристалізуватись, а в XV віці й зовсім зник з видовні". Його нову появу вчений пов'язав із наявністю в титулатурі московських митрополитів (з 1589 р. — патріархів) визначення "всієї Русі": "коли київським митрополитам прийшлось зав’язати зносини з московським правительством, головно задля грошових і всяких інших підмог з московського скарбу", їм "незручно було писатись в листах до московського правительства тим титулом, який вони уживали у себе вдома — "митрополита київського, галицького і всієї Русі". Уживаючи далі в усіх інших випадках сього титулу й титуловані так своїм правительством, вони в листах до московського правительства починають себе наново титулувати митрополитами "Малої Росії".\nДокументом, що започаткував цю практику, вважається лист Львівського братства до царя Федора Іоанновича з проханням про надання коштів на відбудову Успенської церкви й шпиталю (1592 р. ). Через чотири роки афонський чернець Іван Вишенський звернувся з посланням "ко всем православним христианам Малоє Руссии, народу русскому, литовскому и лядскому". В наступному столітті цей термін здобув визнання не тільки в церковних, а й у політичних колах.\nВтім, було б помилкою ототожнювати "Малу Русь" зламу XVI-XVII ст. з "Малоросією" XIX ст., оскільки перше поняття охоплювало не лише українські, а й білоруські та, частково, литовські землі* — власне, територію київської митрополії. Це й не дивно — з огляду на церковне походження даного терміна; однак, на відміну від "Малої Русі" XIV ст., у XVII ст. цей термін набув певного етноісторичного змісту, що й забезпечило йому тривале життя. "Малій Русі" як макротопоніму відповідав перехідний тип етносу — білорусько-українська спільнота. Щоправда, її представники, як і раніше, вважали себе "руссю", "русинами", а не "малоросіянами" чи "малоросами"; що більш парадоксально — в сусідній Московщині їх від початку XVII ст. звали "бєлорусцами", а їхню "руську" мову й віру — "бєлорусской"**. Не можна не погодитися з Б.Флорею, котрий, ґрунтовно проаналізувавши це питання, зауважив: "Поява в російських джерелах першої половини XVII ст. таких термінів як "Бєлая Русь", "бєлорусци", "бєлорусская вєра" для позначення території, яку займали в Речі Посполитій східні слов'яни, населення, яке мешкало на цих обширах, його віри, видається важливим свідченням того, що й росіяни поступово (можливо, почасти стихійно) почали усвідомлювати, що східні слов’яни на теренах Речі Посполитої являють собою певну спільність, відмінну від російського (великоруського) народу". Водночас дослідник наголосив, що поява цієї термінології в російському діловодстві не дає жодних підстав для тверджень про завершення етногонічних процесів на руських землях Польщі й Литви, про чітке усвідомлення в XVII ст. відмінностей між українцями та білорусами.\n* Одне зі своїх послань Іван Вишенськнй адресував "христианам Малой России — братству Львовскому й Вилєнскому". Захарія Копистенськнй у "Палінодії" писав: "Россия Малая..., то єсть Киев й Литва".\n*** До речі, ця "білоруська мова" (Й.Рутський у листі до Риму називав її не більш відмінною від мови "московитів", ніж говірка мешканців Бергамо відрізняється від тієї, якою розмовляють у "вічному місті") здавалась малозрозумілою в Московщині — грамоти "білоруського письма", які надходили до місцевих приказів, там перекладали.\nДо речі, охрестивши "Білою Руссю" східнослов’янські регіони Речі Посполитої, росіяни вдалися до терміна, який тривалий час уживався лише стосовно їхньої батьківщини. Щодо Північно-Східної Русі ця назва використовувалась уже на початку XV ст., виступаючи як рівнозначна з "Великою Руссю", її можна зустріти як у різноманітних писемних пам’ятках, так і на картах (зокрема, італійських, де фігурує "Біла Русь, або Московія"); при цьому самі московити воліли називати свою землю "Руссю". Однак на початку XVII ст. джерела нотують нове, локальне, значення терміна "Біла Русь": так називали в Речі Посполитій округу Полоцька, Вітебська, Орші, Могильова й Мстиславля, тобто сучасну Східну Білорусь. Відтак, по різні боки московсько-литовського кордону в поняття "Біла Русь" вкладали зовсім різний етногеографічний зміст. Ця суперечність зайвий раз засвідчує, яким непростим був процес номінування нових історичних реалій.\nНеважко помітити, що, аналізуючи термінологічне оформлення етнокультурних процесів у східнослов’янському ареалі, ми дещо забігли наперед і вийшли за хронологічні межі нашої праці, позаяк логіка дослідження змусила нас "зазирнути" до першої половини XVII ст., щоб переконатися: тогочасний поділ східного слов'янства був двочленним і в своїй основі політичним. Гадаємо, це стане застереженням від спроб розглядати події ХІV-ХVІ ст. під кутом зору "українського питання": адже, перейнявшись цією ідеєю, навіть твердження Контаріні про існування "Верхньої" та "Нижньої" Русі можна витлумачити як свідчення існування в XV ст. "двох етноісторичних реальностей" — Росії та України (дарма що в межах останньої чомусь не знайшлося місця для Києва). На жаль, і в суто наукових працях є місце для подібних "реконструкцій" - як і для "праведного гніву" на адресу тих, хто обстоює "проблематичну етноісторичну єдність" східного слов'янства XV ст., "навіть не згадуючи" про Україну.\nЙ справді, термін "Україна" фігурує ще в давньоруському Іпатіївському літопису — втім, тільки в своєму "окраїнному" значенні, що недвозначно демонструє його використання в тому ж літопису щодо території Польщі й пов’язане з цим словосполучення "ляхове-укринянє". Таке його значення зберігалось і в пізніші, литовські часи — при цьому в державі з центром у Вільно "українними" вважалися не тільки Чернігів і Київ, а й Полоцьк і Вітебськ. Щодо мешканців цих "україн" від XV ст. використовувався термін "люди украинныє (вкраинныє)", "украинники" ("вкраинники"), головно, коли йшлося про специфічні явища місцевого життя, пов’язані з їхнім периферійним статусом (прикордонні конфлікти, татарські "наїзди", свавілля адміністрації тощо). Так, у 1486 р. Казимир Ягайлович передав Іванові ІІІ: "С твоєй земли люди нашим вкраинным, мценянам й любучанам (мешканцям пооцьких міст Мценська й Любутська — авт.), многиє шкоды починили в татьбах и в разбоях, и в грабєжах"; у 1498 р. великий князь литовський Олександр закидав тому ж Іванові III, що його посол до Туреччини й Криму Михайло Плєщєєв на зворотній дорозі "поєхал полем, и многих людєй и татар с собою взял, и шєл мимо Черкас, и мимо Канєв, и мимо Києв, и вести вкраинникам нашим нє хотєл никоторое дати о тых татарах; ...сам поєхал до Путивля, а татаровє, которыє с ним єхали, впадши в нашу землю, шкоды немалыє нам починили"; того ж року він мусив виправдовуватись перед Іваном III, що "кривды великиє", заподіяні росіянам у Мценську, Рильську, Путивлі, Смоленську та Полоцьку, сталися без його відома і тепер він "до тых своих урядников до городок украинных посылаєт без мешканья и кажєт всих тых дел доведатися".\nТака географія "україн" не дає можливості інтерпретувати литовських "українників" як українців; у неетнографічному сенсі вживався цей термін і московською стороною (наприклад, перед початком московсько-литовських переговорів 1503 р. Іван ІІІ мав наказати "своим украинным князєм и наместникам, и волостєлєм, и всєм своим украинникам, чтобы вєликого князя Алєксандра украинам зацєпки (тут: шкоди — авт.) никоторой не чинили").\nЩоправда, згідно з твердженням М.Грушевського, в XVI ст. слово "україна" перестає "уживатись у загальному значенні пограничної землі, спеціалізується для Середнього Подніпров’я і з часом стає не тільки технічним виразом, але й власним іменем для східно-полудневих українських земель (Подніпров'я з Середнім Побужжям)". Однак ця тенденція ще недостатньо простежена в спеціальній літературі, як і процес подальшої еволюції даного терміна. Тож, гадаємо, варте уваги спостереження Г.Боряка, котрий зауважив, що наприкінці XVI ст. назва "Україна" поширилась із традиційних "українних" воєводств, Київського й Брацлавського, на інші українські землі, що й відбилось у сеймовій постанові 1580 р., де згадується "Україна Руська, Київська, Волинська, Подільська, Брацлавська". Цікаво, що кордони України однаково окреслені в сеймовій постанові 1643 р. (в ній йдеться про "комори від границь московських через Україну до Валахії") та в "Описі України" Боплана (1651 р.)., який розумів під нею кілька провінцій Королівства Польського, що тягнуться від кордонів Московії до границь Трансільванії".\nДо речі, впродовж тривалого часу "Україна" не включала у себе Сіверщину. "Співіснування" цих історико-географічних понять засвідчують писемні пам’ятки XVIІ-XVIIІ ст., зокрема український хронограф за списком Л.Боболинського (повідомлення про перехід під "защиту и опєку" царя Олексія Михайловича Богдана Хмельницького "со всєм Малороссийским панством (державою — авт.): Сєвєром и Украиною, и цєлым Запорожьєм со всєми казаками"), Могильовська хроніка ("на Україні за Дніпром і на Сівері"), літопис Самовидця ("многиє выходили на Украину на мєшкання и у Сивер"; "того ж року вєликая саранча была на Украинє и коло Стародуба на Сєвєрє"). Водночас Сіверщина вважалася частиною "Малої Росії", що унаочнює "Скарбниця" І.Галятовського (1676 р.) : "в Малой России, на Сєвєру, близко мєста Чєрнигова"; "в Малой России, на Сєвєру, єсть мєсто, Погар названноє". На цих прикладах неважко переконатись, як непросто взаємодіяли між собою різноманітні макротопоніми в процесі складання нових етноісторичних реалій.\nНа закінчення зробимо кілька зауважень стосовно теоретичних засад, які формували етнічну свідомість у XVI ст. Як уже відзначалось, ті русини, котрі, завдяки європейській освіті, прилучились до кола гуманістичних і ренесансних ідей, плекали пов’язані з Руссю античні алюзії, вважаючи себе нащадками скіфів, сарматів і роксоланів. Усвідомлення вищості польсько-латинських культурних стереотипів розщеплювало, чи, точніше, ієрархізувало національну свідомість, в якій “руськість” поступалася місцем усвідомленню своєї належності до “польської нації”.\nСеред православного духівництва (його представники в 1476 р. вустами митрополита Мисаїла ідентифікували себе як “российских славян”, “российских сынов… великородного славянского языка”) побутував і далі етногонічний міф про походження русів від Яфета, в категоріях якого осмислювались як взаємини із “московитами” (вони вважалися частиною “Яфєто-Росского” племені), так і нові соціальні реалії. Згадаймо хоча б хрестоматійну характеристику козацтва в маніфесті 1621 р.: “Се ж бо то плем’я славного народу руського, з насіння Яфетового, що воювало Грецьке царство морем Чорним і сухопуттю”. Що ж до самого козацтва, то саме йому як найрухливішому й найактивнішому елементові “українного” суспільства судилося відіграти провідну роль у формуванні етнотипу українця-“козакорусса” (не дарма ж уживані щодо козаків назви – “черкаси” та “хохлачі” – згодом поширилися на все українство).\nО.В.Русина. Україна під татарами та Литвою. Україна крізь віки. Т.6., К., 1998.


Верховина чи Татарів: куди краще поїхати на відпочинок\nГоловна сторінка Блог Верховина чи Татарів\nВерховина чи Татарів\nВідпочинок у Карпатах прекрасний у будь-яку пору року! Взимку сюди приїжджають любителі гірськолижного спорту, щоб відчути екстрим під час катання на лижах, сноубордах, санках, відчути атмосферу новорічних свят, побачити засніжені схили гір. У теплу пору року в Карпати їдуть, щоб відправитися на піші екскурсії, піднятися в гори, покататися на квадроциклах, конях, велосипедах.\nА щоб відпочинок став незабутнім, відповідально підійдіть до вибору курорту. Звертайте увагу на:\nОрієнтованість на туристів.\nВерховина: розваги, що є для відпочинку\nВерховина — селище міського типу, адміністративний центр Верховинського району Івано-Франківської області. Це село називають центром гуцульської культури, одне з найбільш високогірних населених місць Західної України. Туристи знайдуть тут багато варіантів розваг:\nКатання на велосипедах і квадроциклах.\nУ селищі є одна траса середньої складності, один бугельний підйомник, а також пункти прокату спорядження. Відмінний варіант для початківців. Якщо ж ви професійно катаєтеся на лижах і хочете спробувати більш складні спуски — тоді вирушайте на головний гірськолижний курорт Буковель. Він знаходиться в годині їзди від селища Верховина.\nТатарів: відпочинок, готелі, дозвілля\nТатарів — ще один популярний курорт в Івано-Франківській області, куди цілий рік приїжджають відпочивальники з різних міст України та не тільки. Тут є чим зайнятися влітку, взимку, восени та навесні:\nКатання на лижах, санках, сноубордах;\nПрогулянки в ліс за ягодами та грибами;\nСелище Татарів знаходиться ближче до Буковелі, ніж село Верховина — у 13 км. Тому, Ви зможете жити в Татарові, при цьому кожен день спускатися по кращим гірськолижним трасам України. Тут буде комфортно кататися як новачкам, так і асам.\nУ Татарові є багато готелів, хостелів, віталень будинків із хорошим сервісом. Одним із кращих є етно-готель “Коруна”. Його дизайн виконаний у гуцульському стилі, що допоможе перейнятися місцевим колоритом. Для зручності жителів у готелі є тенісний корт, критий басейн, ресторан, дитяча кімната. Наявність вільних номерів дізнавайтеся у адміністратора.


Держкомстат повідомив про істотне скорочення заборгованості із зарплати - Korrespondent.net\nДержкомстат повідомив про істотне скорочення заборгованості із зарплати\n24 вересня 2010, 16:27\nДержавний комітет статистики повідомляє, що заборгованість з виплати заробітної плати в Україні на 1 вересня 2010 року скоротилася на 9,1% порівняно із заборгованістю місяцем раніше і склала 1,409 млрд грн.\nТак, порівняно з рівнем безробіття на 1 січня нинішнього року, в серпні безробіття скоротилося на 4,3%.\nЗгідно з даними Держкомстату, найбільші темпи скорочення безробіття встановлені в Дніпропетровській (20,9%), Рівненській (16,3%) і Сумській (18,9%) областях. У Києві темпи безробіття знизилися на 12%.\nТим часом сума невиплаченої зарплати становить 5,4% фонду оплати праці за серпень 2010 року.\nЯк повідомляється, сума заборгованості із зарплати на 1 вересня 2010 року економічно активних підприємств становить 0,829 млрд грн, тоді як на 1 серпня - 0,953 млрд грн. Заборгованість економічно неактивних підприємств складає 0,06 млрд грн, а підприємств-банкрутів - 0,52 млрд грн.\nНа промислових підприємствах заборгованість скоротилася на 7,9% і склала 0,764 млрд грн, в будівництві - на 11%, до 0,196 млрд грн, лісовому господарстві - на 24,9%, до 0,03 млрд грн.\nТакож позитивні тенденції у виплаті заробітних плат спостерігаються на підприємствах транспорту і зв'язку, де заборгованість скоротилася на 13,5%, до 0,119 млрд грн, у сфері освіти - на 21,8%, до 0,07 млрд грн, у сільському господарстві - на 9,6%, до 0,47 млрд грн та рибальстві і рибництві - на 7,9%, до 0,05 млрд грн.\nОднак найбільша заборгованість із зарплати зафіксована в державному управлінні - 3,6 млн (20,6%) і діяльності готелів і ресторанів - 6,5 млн грн (2,1%).\nНагадаємо, як повідомлялося вчора, 23 вересня, Верховна Рада України прийняла Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо термінів виплати заробітної плати, згідно з яким зарплата повинна виплачуватися не рідше двох разів на місяць.


Інвестиційний потенціал Одеської області презентовано в Туреччині - Одеська обласна рада\nГоловна > Інвестиційний потенціал Одеської області презентовано в Туреччині\nЗ 1-го по 4-е червня в турецькому місті Ізміт (область Чаталджа-Коджаелі) проходить Турецько-український бізнес-форум.\nУ заходах беруть участь делегати 60-ти державних та приватних підприємств, а також дипломати та чиновники.\nТуреччину представляють: Голова Торговельної палати Коджаелі (Murat Özdağ), Глава Міжнародної Турецько-української Асоціації бізнесменів (TUID) (Burak Pehlivan); Голова Асоціації Економічних відносин Євразії (Hikmet Eren); Голова Турецько-української бізнес-ради (Ruşen Çetin); Генеральний секретар Агентства розвитку Східної Мармари (Mustafa Ayhan); Мер Коджаели (Ibrahim Karaosmanoğlu); Помічник секретаря Міністерства економіки (Tarık Sönmez); депутати та губернатор Коджаели (Hasan Basri Güzeloğlu); Голова Головного Агентства з інвестицій та просування Туреччини (Arda Ermut); Генеральний секретар KEIPA (Prof. Dr. Asaf Hacıyev); Міністр Промисловості, науки та технологій (Fikri Işık).\nУкраїнську делегацію (більше 50 чол.) очолює Надзвичайний уповноважений посол України в Туреччині Сергій Корсунський.\nУ форумі бере участь віце-президент Торгово-промислової палати України Валерій Король.\nОдеську область на турецькій землі представляє заступник голови Одеської обласної ради Юрій Димчогло.\nПрограма Турецько-українського бізнес-форуму: перегляд пізнавальних фільмів про країни і регіони; презентації індустріальних парків та вільних економічних зон Туреччини; ознайомлення з індустріальним парком і зоною вільної торгівлі Коджаелі; «круглий стіл» «Торгівля та інвестиційний клімат після підписання угоди про вільну торгівлю між Туреччиною та Україною»; відвідування промислових підприємств; знайомство з роботою Агентства з підтримки малого і середнього бізнесу; презентація досвіду турецького бізнесу в Україні; презентації інвестиційних можливостей регіону Коджаелі (Ізміт), а також Київської, Запорізької та Одеської областей України; переговори про інвестиційні наміри у країнах та регіонах.\n«Представники державних і приватних підприємств Туреччини діляться з українськими колегами десятирічним досвідом промислово-економічного розвитку свого регіону. У місті Ізміт з населенням 1 мыльон 700 тисяч чоловік зосереджено близько 50 портів та 15 промислових парків, що дозволяє забезпечувати 17 % ВВП Туреччини. Українським чиновникам та бізнесменам є чому навчитися у турецьких колег, які в найкоротші терміни звели свій регіон на лідируючі позиції не тільки в Туреччині, але і в усьому Чорноморському басейні», – повідомив заступник голови Одеської обласної ради Юрій Димчогло.\nДОВІДКА. Ізміт (тур. Izmit) – місто в регіоні Мармара, Туреччина, в області Чаталджа-Коджаелі (тур. Çatalca-Kocaeli Bölümü). Адміністративний центр провінції Коджаелі. Розташований на північному узбережжі Мармурового моря на вузькій прибережній смузі і на пагорбах висотою до 200 м. Ізміт знаходиться в 85 км від Стамбула.


Портмоне чорне з монетниці на кнопці – купить в Украине недорого от производителя ТМ «LEAsa»\nПортмоне чорне з монетниці на кнопці\nВід 125.10 ₴/міс Інформація про умови кредиту\nГоловною перевагою є наявність візитниці. Вона прошита всередині портмоне. Внутрішня монетниця на кнопці. Є два відділення для сім - карт. Портмоне має всі необхідні кишені, компактне, але містке. P>\nЧоловіча лінійка ділових аксесуарів для чоловіків від всесвітньо відомої торгової марки De Esse це ключ не тільки до бізнес вершин, але і до сердець жінок, які по достоїнству оцінять Ваш вибір. P>\nБільше моделей чоловічої колекції & nbsp ; p>


Перший рейс нового шкільного автобуса\nВідділ освіти Великописарівської районної державної адміністрації » Новини » Перший рейс нового шкільного автобуса\n05 лютого 2020 року здійснив перший рейс спеціалізований автобус на 27 посадочних місць, який урочисто вручили шкільній родині Ямненської ЗОШ тимчасово виконуючий обов'язки голови Великописарівської РДА М.П. Петренко, голова Великописарівської районної ради Д.Д. Сипко, начальник відділу освіти С.О. Дмитриченко, керівник агрофірми «Мрія» М.І. Бантов.\nВсі вони підкреслили, що шкільний автобус необхідний для дітей, батьків та педагогічного колективу і побажали учням успіхів у навчанні. Микола Бантов пообіцяв дітям профінансувати три екскурсійні поїздки до міста Харкова під час канікулярного періоду, що дуже порадувало дітей.\nАвтобус Аtaman D093S2 загальною вартістю 2195000 грн. придбаний на виконання обласної Програми «Освіта Сумщини» у 2019-2021 роках за рахунок освітньої субвенції та на умовах співфінансування (районний бюджет виділив 854 000 грн.). Цей спеціалізований транспортний засіб призначений для перевезення школярів у тому числі і з обмеженою здатністю пересування. Він обладнаний підйомником та місцем для школяра, що пересувається в кріслі-колясці. Ямненська школа потребувала саме такого автобуса, адже з 1 вересня 2019 року в закладі у класі з інклюзивним навчанням навчається така дитина.\nШкільним автобусом будуть підвозитися діти із села Спірного. Учні також будуть виїжджати цим транспортним засобом на олімпіади, конкурси, екскурсії.


В історіографії Канади вагоме місце відводиться місії лорда Дарема і його \_"Доповіді про стан справ у Британській Північній Америці. 1839\_". В історико-правовій літературі відомі різні оцінки цього документа. Оскільки після повернення до Англії і оголошення своєї доповіді лорд Дарем помер, тому його звіт розглядався як передсмертний заповіт. Англоканадські історики переважно розглядають його як геніальне творіння, яке є \_"трикутним каменем сучасної Британської Співдружності Націй\_"  або як \_"одну з небагатьох подій світової історії, про яку можна сказати, що це початок чогось нового під сонцем\_" .\nЩодо франкоканадських дослідників, то вони критикують цей документ. Так Л. Бержерон вважає, що перша рекомендація створити союз обох Канад презентувала \_"вирішення\_" франкоканадської проблеми. Таке політичне об\_'єднання Верхньої і Нижньої Канади передбачало створення однієї великої провінції з єдиною асамблеєю, одним губернатором і однією виконавчою владою, франкоканадці мали бути меншістю, а тому, природно, повинні були асимілюватися. Друга рекомендація передбачала надати виборній асамблеї контроль над бюджетом і владу над виконавчою владою й самим губернатором. Перша повинна була задовольнити торі Верхньої і Нижньої Канади, які вже не бажали непокоїтися з приводу франкоканадського націоналізму і сепаратизму, а друга – реформістів Верхньої Канади, які передбачали зосередити в своїх руках увесь адміністративний контроль над колонією. Щодо патріотів, справжніх франкоканадців, то ці рекомендації були смертельним попередженням. Дарем був імперіалістом, расистом і лібералом. Його імпералізм виявився в тому, що висловлені ним пропозиції служили інтересам метрополії: позбутися франкоканадців і надати англійським колоністам право брати участь у процесі зміцнення зв\_'язків з імперією; його расизм полягав у тому, що він наголошував на необхідності асимілювати франкоканадців; а лібералом він був тому, що виступав за відповідальний уряд лише англійських колоністів .\nНе висвітленим у вітчизняній історико-правовій науці є питання про те, чому \_"батьки конфедерації\_" обрали саме федерацію як єдино прийнятну форму майбутнього канадського союзу. На підставі фрагментарних даних праць В.Ш. Агамогланова [60, с.35-36], Н.Ю. Козлової , С.Б. Райерсона і Р. Ван Луна і М.С. Віттінгтона  ми зробили спробу відповісти на це питання .\nВажливу роль для правильної оцінки тенденцій історичного розвитку канадської держави відіграло поступове поглиблення аналізу процесів, що відбувалися у межах канадської федерації. Введення в науковий обіг фактичного й аналітичного матеріалу дало змогу ширше трактувати правову природу та еволюцію федеративної держави в Канаді. Цими проблемами, крім канадських авторів, займаються і російські дослідники. Серед них виділяються В.С. Ажаєва ,К.Ю. Барановський , А.А. Мелкумов , Т.М. Тімашова , В.Є. Шило [98; 99].\nВ історико-правовій науці висловлюються різні оцінки Акта про Британську Північну Америку 1867 р., який став першим писаним документом канадської конституції, а також тривають нескінченні дебати з приводу його юридичної природи. Чи є цей Акт 1867 р., згідно з договірною теорією результатом певного договору між провінціями, виробленого в ході переговорів на міжпровінційних конференціях у Шарлоттауні, Квебеку і Лондоні? Чи не був він якимось урочистим пактом між франкомовною і англомовною \_"культурними\_" групами? А може, це звичайний законодавчий акт імперського парламенту або договір-закон, який створив новий соціальний і політичний інститут у Північній Америці [91, с.312-314]? А укладачі збірника конституцій головних зарубіжних країн наголошують, що в Акті про Британську Північну Америку 1867 р. \_"були досить суттєві прогалини, щоб його можна було охарактеризувати як повноцінну конституцію\_" [100, с.309].


Fitch назвало причиною відмови від "Південного потоку" слабкий попит на газ - Fitch - Володимир Путін - Російська Федерація - Україна | РБК Украина\nFitch назвало причиною відмови від "Південного потоку" слабкий попит на газ\nНовини » Паливо 04.12.2014 - 22:06 Новость на русском\nПричиною розвороту газопроводу "Південний потік" у бік Туреччини стала не тільки геополітична напруженість, але і слабкий попит на російський газ у Європі, яка намагається скоротити залежність від поставок енергоносіїв з РФ, наголошується у звіті міжнародного рейтингового агентства Fitch.\nНа думку експертів Fitch, в середньостроковій перспективі потреба країн ЄС в російському газі може бути задоволена за рахунок поставок по газопроводу "Північний потік", а також вже існуючих газопроводах, які проходять по території України. "Споживання природного газу для вироблення електроенергії протягом найближчого десятиліття буде поступово знижуватися, тоді як загальний попит на газ у Європі, включаючи його використання для промислових і комунальних потреб, зростатиме вкрай незначно", - наголошується у звіті Fitch.\nЗа оцінками агентства, стійко зростання споживання газу в електроенергетиці розпочнеться не раніше 2026 р., після виведення з експлуатації ряду АЕС, а також вугільних теплових електростанцій.\nУ Fitch вважають, що нагальна потреба в поставках додаткових обсягів російського газу відсутня в даний час також і в Італії з Грецією, куди газ може прийти за новим маршрутом "Південного потоку", що проходить через Туреччину.\n1 грудня 2014 р. під час візиту до Туреччини Президент Росії Володимир Путін оголосив про відмову від реалізації проекту "Південний потік". Він мотивував це відмовою Болгарії, через територію якої повинен був пройти газопровід, дати дозвіл на початок будівництва. Путін зазначив, що в разі реалізації цього проекту Болгарія отримувала б не менше 400 млн дол. у якості плати за транзит газу.\nРаніше сьогодні глава Єврокомісії Жан-Клод Юнкер заявив, що "Південний потік" все ж може бути побудований за колишнім маршрутом, проте лише на умовах ЄС. "М'яч на стороні Росії", - сказав політик.\nСвоєю чергою, прем'єр-міністр Болгарії Бойко Борисов також зазначив, що доля проекту залежить від російської сторони. "Ми готові хоч зараз продовжити будівництво "Південного потоку", якщо буде вирішена проблема його відповідності Третьому енергетичному пакету ЄС", - заявив глава уряду Болгарії.\n"Південний потік" - глобальний інфраструктурний проект "Газпрому" щодо будівництва газопроводу потужністю 63 млрд куб. м, який передбачалося протягнути через акваторію Чорного моря - від компресорної станції "Руська" на російському узбережжі до узбережжя Болгарії. Загальна довжина чорноморської ділянки повинна була скласти 925 км, максимальна глибина - більше 2,2 км. Сухопутна ділянка газопроводу протяжністю 1455 км мала б пройти по територіях Болгарії, Сербії, Угорщини та Словенії. Поставки газу по газопроводу планувалося розпочати наприкінці 2015 року, а на проектну потужність вийти у 2018 році.\nНовини України FitchВолодимир ПутінРосійська ФедераціяУкраїна


Діляться теплом сердець.\nУкраїна переживає важкі часи . На Сході держави кровоточить болюча рана сепаратизму,який засуджує не тільки наш народ ,а й прогресивна світова спільнота. Вірні сини України відстоюють нашу державність і повсюди шириться рух підтримки самовідданих захисників Вітчизни. Кожне місто,село,вулиця,будинок подає руку допомоги ,ділячись теплом та щедрістю сердець. Всюди працюють волонтери ,які організовують рух підтримки наших право борців. У Комсомольському діє кілька волонтерських груп,які підтримують зв'язок з військовими формуваннями,що несуть бойову службу ,шпиталями та лікарнями,де лікуються бійці АТО,вивчають потреби бійців і збирають в селі кошти,продукти харчування та інші необхідні для бійців речі. У волонтерській роботі активну участь беруть колишні офіцери української армії,ветерани,небайдужі люди.\nБула скрута з медикаментами та коштами на їх придбання у вінницькому військовому шпиталі і комсомольські доброчинці відгукнулись на цю потребу. Вони підтримують зв'язок з Житомирською 95 аеромобільною бригадою та іншими військовими і благочинними формуваннями.\nМісцеві волонтери вважають обов’язком честі спілкуватися з людьми ,розповідаючи про потреби війська і мешканці села демонструють свою щедрість .Серед тих, хто найбільш активно допомагає бійцям АТО,Олександр Миколайович Лопатюк,Тамара Василівна Коліжук,Олександр Володимирович Кравець,Володимир Васильович Шнайдрук, Олександр Олександрович Іванюк,Микола Миколайович Мельничук,Світлана Миколаївна Кравченко,працівники магазину «Махнівка»,колектив дитячого садка «Ромашка» який плете шкарпетки для наших оборонців та багато інших щирих й щедрих людей.\nЗ Комсомольської територіальної громади у війську та в зоні АТО перебувають понад двадцять осіб,тому родини захисників щиро вдячні землякам-добротворцям.\nОпубліковано Людмила о 06:58


На Донеччині загинуло 11 бійців 3-го Кіровоградського полку спецпризначення? | Перша електронна газета\nНа Донеччині загинуло 11 бійців 3-го Кіровоградського полку спецпризначення?\n31.07.2014 16:20 Новини, Соціум\nВ зоні проведення АТО загинуло 11 бійців 3-го окремого Кіровоградського полку спеціального призначення.\nІнформацію про це Першій електронній повідомили друзі одного з бійців.\nЗа словами військовослужбовця, розвід групу третього полку направили в один з населених пунктів Донеччини (каже, що в с. Семенівка) для виконання завдання – зібрати речі з нібито збитого у цих місцях літака СУ-25 і знайти пілота. За попередньою інформацією населений пункт було звільнено від терористів. Проте на кіровоградських розвідників там чекала засідка – озброєні сепаратисти з танками і мінометами.\nЯк розповідає наше джерело, під час обстрілу 11 бійців було вбито на місці. Кількість поранених йому не відома, адже терористи забрали всіх живих з поля бою. Наразі, за інформацією військовослужбовця, командування веде переговори про звільнення поранених заручників, але терористи згодні віддати українських солдатів лише особисто їхнім батькам.


idtech.biz ~ Плей-офф MyPLAYER Nation і нове ексклюзивне взуття Nike для шанувальників NBA 2K\nНОВОСТИ / 2020 / 04 / 09 / ПЛЕЙ-ОФФ MYPLAYER NATION І НОВЕ ЕКСКЛЮЗИВНЕ ВЗУТТЯ NIKE ДЛЯ ШАНУВАЛЬНИКІВ NBA 2K\n11:00 09.04.2020 - VIDO, Олександр Ткачук смотреть полную версию\nНове ексклюзивне лімітоване взуття NBA 2K x Nike’s Gamer Exclusive стане доступним під час серії ігор плей-офф у режимі MyPLAYER Nation.\nПоки офіційний розклад матчів плей-оф НБА ще невідомий, гравці NBA 2K20 отримають шанс позмагатися в серії матчів плей-офф у режимі MyPLAYER Nation, щоб виграти лімітоване взуття для свого онлайн-аватара*. Більше про це можна прочитати тут.\nУ серії матчів плей-офф MyPLAYER Nation буде представлено 16 кращих команд зі списку лідерів NBA 2K20 з чотирма ексклюзивними кольорами, за які потрібно змагатись. Перша пара взуття Gamer Exclusive буде представлена сьогодні, 9 квітня, змагання почнуться 11 квітня, а внутрішньоігрові матчі плей-офф - 18 квітня. Інше взуття (та інформація про те, як його отримати) будуть з’являтися протягом сезону плей-офф. Обов’язково слідкуйте за оновленнями на сторінці Twitter.com/NBA2K, щоб дізнатися, як отримати взуття.\nЩоб дізнатися більше про NBA 2K20, відвідайте сайт NBA.2K.com. Завантажити скріншоти, графічні елементи та інші матеріали NBA 2K20 можна тут. Відеогра NBA 2K20 має рейтинг "Для всіх" ESRB.\n*Доступно лише для гравців, які виконають завдання Gamer Exclusive у NBA 2K20.\nНове ексклюзивне лімітоване взуття NBA 2K Gamer Exclusive для серії ігор плей-офф у режимі MyPLAYER Nation - LeBron 17 ‘Bron 2K Playoffs’\nНова ексклюзивна модель взуття ‘Bron 2K Playoffs’ GE представлена в обмеженій кількості.


Сенцов не отримує листи через проблеми з цензором - 112 Україна\nСенцов попросив не писати йому, що "свобода поруч", - сестра\nЗа словами Наталі Каплан, Олег Сенцов не отримує листів вже тиждень, а, можливо, і більше\nСестра українського режисера Олега Сенцова заявила, що він не отримує листи через проблеми з цензором, який їх вичитує. Про це вона розповіла ефірі "Громадського".\n"Я так розумію, що виникла проблема з цензором, і листів він не отримує вже тиждень, може, більше. Утворився інформаційний вакуум. Він і так насилу розуміє, що відбувається у світі, відривками збирає, а зараз взагалі нічого", — сказала Наталя Каплан.\nВона припустила, що цензор може бути у відпустці, але "це є внутрішньою проблемою колонії, яку мають вирішити". Сестра політв’язня додала, що у листі до неї Сенцов просив більше не писати йому, що "свобода поруч".\n"Таке враження, що він зовсім втратив надію", - сказала Наталя Каплан.\nНагадаємо, раніше Уповноважений з прав людини в Російській Федерації Тетяна Москалькова надіслала українському омбудсмену Людмилі Денісовій фотографії українського політв'язня Олега Сенцова.\n#Олег Сенцов #звільнення Сенцова #українські політв'язні


Ніхто не забутий, ніщо не забуто — Дергачівська міська рада\nДергачівська громада свято вшановує пам'ять про тих людей, які загинули смертю хоробрих в боях за визволення нашого міста. На території Дергачів знаходиться 17 пам'ятників, обелісків, братських могил.\nНапередодні відзначення Дня пам'яті та примирення та Дня перемоги над нацизмом у Другій світовій війні до робіт з благоустрою територій пам'яток історичних подій долучилися працівники комунальних служб та учні навчальних закладів міста.\nПам'ятник невідомому солдату, цвинтар, вул. Вокзальна\nБратська могила, вул. Садова\nБратська могила, вул. Золочівський шлях\nБратська могила, с. Замірці\nБратська могила, вул. Наукова\nБратська могила, с. Білаші\nПам'ятник у мікрорайоні Нові Дергачі\nПам'ятник, цвинтар, пров. Семенський\nБратська могила, с. Шовкопляси\nМогила Д.Путієнко, цвинтар, вул. Вокзальна\nОбеліск загиблим воїнам, вул. Сумський шлях\nБратська могила, вул. 1 Травня\nПам'ятник воїнам-танкістам на кордоні Дергачівського та Золочівського районів\nЦвинтар, вул. Вокзальна\nБратська могила, вул. Соснова\nБратська могила, вул. Сумський шлях, міський стадіон


Сценарна майстерня. ТАНГО ДОЛІ\nО, пане Іване-Вячеславе, Ви з таким серйозним підходом до авторів, неначе який суворий редактор відділу прози)). Авторам завжди здається, що все зрозуміло і основний посил до режисера донесено, незважаючи на те, що кострубатість «шлагбаумів» таки впадає у око і може засвідчувати про певний авторський рівень… Хоча, якщо взяти сценарії Марисі Нікітюк, то вона не дуже тим переймається (в тім числі й в плані вдосконалення сценарного викладу), але ж це не заважає їй, за означенням критиків на СМ., бути в числі перспективних, гарних сценаристів…\nНаписав Федір Янько, 18:17 13.01.2014\nя замовлю столик в найкращому ресторані міста? -\nПлавати на байдарках.\nкаблучка зі смарагдом , гарно відремонтована квартира і ресторанчик де:\n"ллється танго"... Танго не може литися , колего, бо за суттю своєю танець і музика запальні , з синкопами і нпругою, що власне і зображається в потойбіччі. Доречі, не зрозуміло, вона з БЄСОМ також в раю балака? Чи то її так поміж трьома світами швендяє?\nЯ постійно потикався на мовних неоковирностях, можливо і не зрозумів глибинної напруги сценарію. Отже тьотка вискочивши замолоду за інженера, який простяцький романтик, і звабив її десь в байдарковому поході "за туманами" - прагне світської "абхадітєльності" , так щоб в рестран, свадьба з лімузіном і відпуска на Мальдівах.\nІ тут намагаючись приховати те що трахається на стороні, потрапляє з необачності у якусь перепетію, мало не гинучи.\nДалі кліп в стилі Алана Бадоєва.\nОтже вона тупа міщанка з мріями сучасної блондинки, яка є суцільно об"єктом обставин. Навіть у потойбіччі.\nНе розвивається , не показує внутрішньої боротьби, не долає нічого. Так собі, наснилося, бо совість трохи шкребе...\nвідкриває на повну потугу кран - або потужність, або ж просто - на повну.\nчотки - вервечка\nллється аргентинське танго - вже казав\nз комином у спальні - це курна хата коптильня (комин=дымоход) - може камін?\nпристрасно пригортає - може палко? бо пристрасть, або зваба - є однією з вад людської природи.\nваліза з якої видніється краєчок - от на небокраї, або у колодязі може таки щось виднітися, а ніч розвиднюватися\nГосподи, в кого ти така безталанна? - талан не передається від родичів, хіба що родове прокляття.\nгуби вкрай потріскані - геть пошерхлі, ( є таки "пристрасть авторки до усяких потріканих з якогось краю людських органів)\nВсі дерева цвітуть водночас: яблуні, вишні, абрикоси. - бідні постановники, якщо їм потрібно буде примушувати квітнути одночасно всі плодові дерева, бо цей процес триває цвітозмінно десь із місяць півтора). Чому б тут не довісити ще й каштани, акації і липи - щоб бджоли тааак загули :)\nсіра пустель - пустинь, чи пустеля?\nтримається на кількох суворих нитках - може сурових, бо як уявлю ці злі-презлі як вуста прокурора нитки, який вимагає кари повішання на суворій мотузці.\nпоплавець з пір’їнкою весело качається - хитається, а от кінь, пес качається нпо траві.\nпросипається - сіль, крупа з мішка. а Катерина приходить до тями, або принаймні прокидається, чи просинається.\nПрибори - прилади\nДмитро і мати вскакують - на коня , чи у халепу?\nНу й годі! Знаєте, в самого помилок і очепяток доста, але тут ви повеселили. Таке... Головне , шо сценарій і на телемило не тягне, вибачте.\nНаписав Іван-Вячеслав Сергієнко , 00:57 13.01.2014\nЩиро дякую, пане Федоре! І Вам бажаю успіхів!\nНаписав Олена Каменєва, 20:24 23.12.2013\nОлено, та так воно, певно що й є в житті цьому: сподіваємось, живемо надією на свято... Приємно, що на землі запорізькій з явився гарний майстер, літописець життя нашого.\nЩиро Вам успіхів ))\nНаписав Федір Янько, 15:25 23.12.2013\nЩиро дякую за коментар. Щодо основного конфлікту, так ми в житті до кінця нічого не вирішуємо. Спокушаємося, пірнаємо в почуття поки доля не починає нас "танцювати". І у кожного це свій особистий танець. У мене вийшло танго, бо воно в мене асоціюється з пристрастю і вибором. Або від тебе залишається попіл, або з тобою залишається біль.\nНаписав Олена Каменєва, 13:25 23.12.2013\nТиповий приклад того, як можна майстерно, маючи за плечима вже якийсь досвід, оминати традиційну лінійність викладу твору - маніпулювати часовими пластами, на основі внутрішнього конфлікту кудись та рухатись. Цікаво, вдало виписаний АСМОДЕЙ. Картинка з дідом на риболовлі бачиться теплою, до щему українською, мальовничою… І все ж, здається не вирішений до кінця той конфлікт головний, незрозуміло з яких причин то було лише танго, а не дарунок долі? А втім, то може якраз і є ота ніколи до кінця непізнанна загадка душі людської…\nНаписав Федір Янько, 17:05 22.12.2013


Монітор ASUS MX299Q (MX299Q) сріблясто-чорний Цены. Продажа, доставка по Украине\nМонітор ASUS MX299Q (MX299Q) сріблясто-чорний\nЦена: 13688 грн.\nМетки: Монітор ASUS MX299Q (MX299Q) сріблясто-чорний, 86350, ASUS, Мониторы (TFT, LCD)\nASUS MX299Q - 29-дюймовий LED монітор, який підтримує роздільну здатність 2560x1080 пікселів, тому пропонує на 33% більше екранного простору в порівнянні з звичайними моделями формату Full HD, що припаде до смаку любителям комп'ютерних ігор, а також користувачам професійних додатків, яким раніше доводилося підключати для продуктивної роботи додатковий монітор. Дисплей, виготовлений за технологією AH-IPS, забезпечує прекрасну передачу кольору, причому співвідношення сторін екрану 21:9 відмінно підходить для перегляду широкоекранних фільмів. Високій якості зображення сприяють широкі кути огляду - 178 ° і по горизонталі, і по вертикалі. Крім відмінного зображення, ASUS MX299Q готовий надати вам якісний звук. У ньому встановлені акустична система Bang & Olufsen ICEpower, аудіоконтроллер MobileSound 3 і 3-ватні динаміки. Програмне забезпечення MultiFrame дозволяє з легкістю управляти безліччю вікон на великому робочому просторі. Завдяки своєму тонкому корпусу і вузькій рамці ASUS MX299Q стане прикрасою робочого місця і дозволить підкреслити сучасну і технічну атмосферу. Крім того, його тонка рамка (всього 0,8 мм) дозволяє використовувати монітор в мультидисплейній системі з максимальним комфортом.\nМонітор ASUS MG24UQ (MG24UQ) чорний


Вступ-2022: що варто знати про мультитест? – ГЛУЗД\nВступ-2022: що варто знати про мультитест?\nЦього року замість зовнішнього незалежного оцінювання (ЗНО) організують національний мультипредметний тест (НМТ). Верховна Рада ухвалила відповідний закон № 7132. Навчальні заклади зараз під особливою загрозою, тому проведення ДПА та ЗНО наражатиме молодь на небезпеку.\nЩо таке мультитест?\nМультипредметний тест — це онлайн-тестування з трьох предметів: українська мова, математика, історія України. Лише 60 завдань та 120 хвилин на їх виконання. Послідовність виконання завдань можна обирати самостійно. Після завершення тестування доступними будуть результати за кожен блок завдань. До початку НМТ необхідно відповісти на чотири запитання про себе.\nЧим завдання мультитесту відрізняють від ЗНО?\nНе буде завдань з української літератури, власного висловлювання, роботи з текстами, коротких відповідей.\nНе буде завдань відкритої форми з розгорнутою відповіддю.\nНе буде завдань з історії стародавньої України — тільки сучасна історія.\nРеєстрація на тестування обов’язкова\nАбітурієнти 2022 року повинні створити реєстраційну картку. У ній є поля для вибору предметів ЗНО / ДПА. Їх потрібно заповнити попри скасування ДПА у формі ЗНО. Вступники, які ще не створили реєстраційної картки (реєстраційний період: 1 лютого — 19 квітня), зможуть зробити це в червні, коли буде додатковий період для їх формування.\nУ реєстраційній картці потрібно вказати:\nсерію та номер паспорта (за наявності)\nЦі дані також важливі для подання документів на вступ.\nЗа даними Українського центру оцінювання якості освіти, вступники, які створили реєстраційні картки, ще не є учасниками національного мультитесту.\n20 травня стартував перший етап підтвердження участі в складанні НМТ. Він триватиме до 7 червня 2022 року (включно). Для цього потрібно заповнити спеціальну форму на інформаційній сторінці у вкладці “Підтвердження участі в НМТ”:\nвибрати із запропонованого переліку спочатку країну чи регіон України, потім населений пункт, у якому або поблизу якого учасник планує перебувати в період основної сесії тестування (18 липня — 4 серпня 2022 року);\nПісля цих дій на сторінці з’явиться інформаційне повідомлення, у якому буде вказано, що учасник успішно пройшов перший етап підтвердження свого бажання взяти участь у НМТ, а також ітиметься про обов’язковість другого етапу.\nТі випускники, які від 20 травня до 7 червня 2022 року не підтвердять своєї участі в НМТ, не зможуть бути на основній сесії тестування.\nНа другому етапі учасник має обрати місто / країну. Для цього від 21 червня до 7 липня 2022 року на інформаційній сторінці у спеціальній формі потрібно вказати назву населеного пункту, у якому він зможе пройти тестування.\nТільки після двох етапів підтвердження участі в НМТ від 12 липня 2022 року учасник зможе завантажити з вкладки “Місце проведення” запрошення-перепустку, де буде зазначено дату, час і місце проведення мультитесту.\nТестування відбуватиметься у три сесії: основна (18 липня — 10 серпня), додаткова (16 — 20 серпня), спеціальна (12 — 16 вересня).\nУ якому форматі відбудеться НМТ?\nМультитест можна буде пройти лише в тимчасових екзаменаційних центрах (ТЕЦ), тобто в закладах освіти, де є укриття і де окремі класи або аудиторії обладнано комп’ютерами.\nЧи зможуть випускники, які перебувають за кордоном, пройти тестування?\nУ своєму телеграм-каналі міністр освіти і науки Сергій Шкарлет повідомив про підписання наказу, яким затверджено перелік закордонних пунктів для проведення НМТ.\n“Наразі заплановано, що тимчасові екзаменаційні центри створять у 39 містах таких країн, як Австрія, Бельгія, Болгарія, Велика Британія, Данія, Естонія, Ірландія, Іспанія, Італія, Латвія, Литва, Молдова, Нідерланди, Німеччина, Польща, Португалія, Румунія, Словаччина, Угорщина, Франція, Хорватія, Чехія і Швеція”, — написав міністр.\nЯк оцінюватимуть завдання тесту?\nАлгоритм оцінювання для учасників пропонують такий самий, як для ЗНО минулих років. За одну правильну відповідь — 1 бал. У завданнях на відповідність — 1 бал за кожну правильну пару.\nПовітряна тривога під час тестування: що робити?\nЯкщо під час тестування розпочнеться повітряна тривога, то мультипредметний іспит призупинять, а його учасники перейдуть у безпечне місце. Щойно пролунає сигнал про відбій тривоги, учасники тестування повернуться до приміщення, щоб продовжити виконувати роботу.\nКоли повернуть кошти за пробне ЗНО 2022?\nУсі учасники пробного ЗНО до кінця року зможуть повернути кошти. Про це повідомив міністр освіти Сергій Шкарлет. За його словами, Міністерство освіти отримало чимало запитів від учасників пробного ЗНО щодо повернення грошей або їх перерахунок на потреби держави.\n“Дружина воїна”: як франківські жінки підтримують своїх чоловіків\nДитинство під час війни: як підтримати, захистити та допомогти


Достроковий вихід на пенсію в Україні в 2019 | Юридична компанія RIYAKO & PARTNERS.\nПублікації Достроковий вихід на пенсію\nПенсійна система в Україні передбачає обов'язкове пенсійне страхування і дострокові варіанти виходу на пенсію. Сучасний пенсіонер часто продовжує працювати при наявності вже активного права вийти на заслужений відпочинок або робить це раніше за потребою. У громадянина України є такі права, якими він може скористатися, дотримуючись нюанси. Пропоную розібратися хто, коли і за яких обставин може здійснити достроковий вихід на пенсію.\nЧи можна піти на пенсію раніше терміну в Україні?\nЄ певні категорії осіб, які мають право вийти на заслужений відпочинок раніше терміну і можуть ним скористатися при досягненні певного трудового стажу або виконуючи певні види робіт. Законодавство нашої країни визначає їх права і можливості в ряді законодавчих актів, що регулюють віковий діапазон, розмір забезпечення, категорії осіб, що можуть скористатися правом. Є виключають правила варіанти.\nІснує багато нормативно-правових актів, які регулюють це питання, але настільки глибоке вивчення не знадобитися для вирішення поставленого нами проблеми - дострокового виходу на пенсію.\nДостроковий вихід на пенсію в Україні в 2019 році може бути використаний громадянами ряду категорій:\nПри досягненні певного віку\nКатегорії працюючих громадян, які мають можливість достроково оформити страхові виплати, не чекаючи певного віку - працюють на шкідливих, особливо важких роботах, підземні робочі та інші види працюють з повним робочим днем з важкими умовами праці. Визначити відношення професії до переліку робіт просто. Список затверджений Кабінетом Міністрів України за атестаційним результатами виробництв. Умовами праці часто стають причиною придбання деяких хвороб або каліцтв. Це сподвигло законодавця визначити працівників виробничих сфер в окрему категорію. Так, достроковий вихід на пенсію в 55 років отримують чоловіки зі стажем не менше 25 років, зайняті на роботах повний робочий день з особливо важкими умовами праці. Пенсійне право жінка з такими ж умовами праці, але з 50 річного віку.\nОкремими категоріями працюючих можна вважати третю групу, зайняту на виробництвах менше шкідливих, які пройшли відповідну атестацію. Атестаційні списки визначені Кабінетом Міністрів.\nСюди входить категорія інвалідів по зору. Громадяни позбавлені зору з народження повністю або I категорії, мають право при досягненні страхового стажу 15 і 10 років отримати пенсійне страхування. Чоловіки можуть скористатися правом в 50 років зі стажем в 15 років, жінки в 40 років зі стажем в 10 років.\nМатері, які мають 5 і більше рідних дітей на піклування\nБагатодітні матері, які народили та виховали до 6 років кількість дітей від 5 і більше мають право на достроковий відпочинок при трудовому стажі не менше 15 років після досягнення віку в 50 років. Сюди ж відносяться багатодітні матері, які виховали дітей-інвалідів.\nОсоби, які віддали борг батьківщині, продовжують розвивати роботу цієї сфери, на протязі багатьох років працюють військовими. В ході проходження служби отримали каліцтва, контузії, поранення, а також отримали групу інвалідності мають право на достроковий вихід на пенсію в співвідношенні стажу роботи і досягнення віку - жінки 20/50 років, чоловікам 25/55 років.\nДержавні службовці, прокурори, судді, депутати, працівники сфери охорони здоров'я та інших державних органів йдуть на достроковий відпочинок при наявності страхового стажу в 25 років. Іншими словами, їм дається можливість після отримання необхідної кількості страхового стажу вийти на спеціалізовану пенсію, незалежно від досягнення загальноприйнятого пенсійного віку.\nПрацівники, які стали жертвами реорганізації або скорочення штату\nКатегорії працюючих, звільнені в ході реорганізації, при ліквідації посади в штаті або всієї організації. Єдиною умовою використання таких привілеїв є відхід з організації або виробництва, де передбачені подібні права.\nДостроковий вихід на пенсію безробітного\nАбсолютно непрацюючий чоловік все своє життя не зможе достроково вийти на достроковий відпочинок ніколи. Коли ми говоримо про подібний прецедент для безробітних, маються на увазі громадяни, які стали жертвами реорганізації, ліквідації або визнання банкрутом організації або підприємництва. Після такого повороту в житті будь-якої людини, кожен громадянин має право отримувати допомогу по безробіттю і стояти на обліку у відповідних органах. За ним може зберігатися стаж.\nЩе в 2015 році Кабінет Міністрів нашої країни повністю виключив можливість не працюють стояти на реєстрації, перереєстрації непрацюючих громадян, які складаються в пошуку роботи, виходити на заслужений відпочинок достроково. У нормах закону залишилися тільки деякі винятки для тих, хто не досяг пенсійного віку мінімальний термін. У розрахунок буде включатися мінімальний страховий стаж.\nДостроковий вихід на пенсію при скороченні в Україні\nІснує також певна категорія громадян, які просто не встигли доробити до пенсії і в зв'язку реорганізацією, ліквідацією або визнання банкрутом підприємства змушені були залишитися без роботи. Що робити якщо не допрацював до пенсії зовсім мало? Влаштовуватися на іншу роботу не завжди можна за станом здоров'я, та й роботодавець, швидше за все, не захоче оформляти співробітника, який планує піти в найкоротші терміни. Йдеться про часовому діапазоні від півтора до двох років. Існує соціальний захист подібної категорії громадян.\nЗакон України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" передбачає можливість дострокового виходу на пенсію, якщо такі позбулися роботи не зі своєї вини, внаслідок певних обставин за півтора року до настання пенсійного віку. У цьому випадку громадянин протягом 7 днів після офіційного звільнення повинен подати відповідні документи. Таким чином, скорочення перед пенсією дає гарантії людині похилого віку не залишитися "за бортом". Всі ці нюанси спокійно працювали до 22 травня 2018 року, поки 49 депутатів не подали деякі пункти ЗУ "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" для розгляду до Конституційного Суду України щодо відповідності цих норм з Конституцією.\nСкорочення за 2 роки до пенсії в Україні в 2019 році істотно змінилося після вступу в силу Рішення Конституційного Суду, яким судді визнали пункти, що визначають можливість дострокового виходу на пенсію осіб, які залишилися без роботи не зі своєї вини за півтора року до настання пенсійного віку, як неконституційну. Подібні зміни певної для деяких громадян нашої країни, які потрапляють під певну ст.21 ЗУ "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", були позбавлені таких виплат. Підтвердження тому Рішення Конституційного Суду України № 5-р / 2018 від 22.05.2018 року, яким ст. 21 вищевказаного закону визнана такою, що суперечить Конституції України.\nУ Рішенні Конституційного Суду було викладено, що достроковий вихід на заслужений відпочинок при скороченні був гарантований тільки тим особам, трудовий договір яких, був розірваний за обставинами, що не залежали від самого працівника, а наслідками стало їх звільнення. Таким чином, законодавство нашої країни страхує громадян, які опинилися в складній життєвій ситуації у віці, що по-суті, вже не визначає людину повноцінно працездатним і унеможливлює влаштуватися на іншу роботу. Соціальний пакет гарантував гідні умови життя і безбідну старість.\nЩе однією причиною, на яку посилається Конституційний Суд - це непередбачувані або занадто часті зміни в законодавстві. На думку суддів, подібні зміни можуть заподіювати дискомфорт особам підпадають під його дію. Вони не можуть швидко адаптуватися до змін і в силу часових рамок підлаштуватися до них. У сприйнятті категорій населення суд обґрунтовує це як підрив поваги і довіри до органів, що виконують керівництво державою і нормативно-правовим актам прийнятим ними.\nУ зв'язку з тим, що п.1 ст. 8 Конституції України гарантує в державі принцип верховенства права, а Конституція має найвищу юридичну силу, то норми прописані в законах нижчого рівня, які нею не відповідають, можуть бути оскаржені і виключені в порядку, що передбачає законодавство. Принцип верховенства права означає, що джерелом прав в країні є народ. Права не повинні обмежуватися або бути нижче будь-якого Закону і законодавчих актів нижчого рівня.\nЮрисдикція Конституційного Суду України і все Рішення, є обов'язковими до виконання і оскарженню не підлягають. Прийняті Рішення набирають законної сили з моменту їх офіційної публікації, а критиковані норми втрачають свою силу.\nПозначимо, що достроковий вихід на пенсію можливий в державі Україна, визначено її основними Законами, підзаконними нормативно-правовими актами. Величезна частина громадян, які дійсно потребують соціального захисту, в тому числі і фінансового характеру, захищені законодавством країни і можуть отримати привілеї. Якщо ви є одним з носіїв такого права для її реалізації краще звернутися до фахівців. Вони чітко роз'яснять всі можливості, права і правильний напрямок їх реалізації. Ви зможете повноцінно скористатися своїм правом.\nНова поліція України: що змінилося?\nВ даній статті наведені важливі аспекти діяльності нової структурної одиниці вітчизняної міліції - Національної…\nРозірвання шлюбу та місце проживання дітей\nРозлучення в наш час трапляються все частіше. Вирішивши розлучитися, подружжя стикається з низкою запитань.…\nЧи можна призупинити оплату оренди за договором на час карантину?\nНа сьогоднішній день, в умоваx карантину, багатьох підприємців, які здійснюють свою діяльність в орендованиx…\nДоговір на створення сайту\nСьогодні майже кожен успішний бізнесмен чи компанія, яка займає перші місця на ринку має свій сайт в…