Утворення СРСР і прийняття першої союзної Конституції\n1.2. Дискусії про створення Союзу РСР\n2. Конституція 1924р.\n2.2. II зїзд Рад СРСР\n2.3.Особенності Конституції 1924р.\n3. Зміст Конституції 1924р.\n3.2. Органи влади та управління\n3.3. статус республік\n3.4. Національно-державне розмежування\nКонтрольна робота з історії Росії\nТема: «Утворення СРСР і прийняття першої союзної Конституції»\n1. Утворення СРСР 1.1. Передумови об'єднання 1.2. Дискусії про створення союзу РСР\n2. Конституції 1924р. 2.1.Разработка Конституції 2.2. II з'їзд Рад СРСР 2.3. Особливості Конституції 1924р.\n3. Зміст Конституції 1924р. 3.1.Декларація про утворення СРСР і Договір про утворення СРСР. 3.2. Органи влади та управління 3.3. Положення союзних республік 3.4. Національно-державне розмежування\n«... Поняття закону є один із ступенів пізнання людиною єдності та зв'язку, взаємозалежності і цілісності світового процесу»\n«Суспільство в широкому сенсі - відокремитися від природи частина матеріального світу, що представляє собою історично розвивається форму життєдіяльності людей ...» (Філософський енциклопедичний словник М., видавництво «Радянська енциклопедія», 1983 р., Стр.451) Таким чином суспільство представляється якоюсь сукупністю людей. Суспільство можна уявити як все населення планети, що не невірним., І як представників певної раси, і як жителів маленького містечка. Якщо це слово розібрати то ми отримаємо - загальне єство - ось, головна об'єднуюча сила, що перетворює маси в суспільство.\nЯк і всі на планеті, суспільство зароджується, виникає і розвивається, маючи свій оригінальний, відмінний від усіх інших шлях розвитку. Це залежить від багатьох факторів: кліматичних умов, географічних особливостей, часу виникнення і багато іншого. Але яким би не було суспільство воно виживає не тільки завдяки інстинктам і потребам, запорука його успішного подальшого розвитку - регулювання відносин як міжособистісних, так і далеко за межами свого «володіння».\nЯк відомо найкращим маніпулятором є страх. Це в першу чергу пов'язано з релігійністю людей. Боячись, бути покараними або в процесі життя або після неї, люди йдуть, певним правилам, в залежності від віри, моделюючи тим самим певний тип поведінки і формуючи систему цінностей, які передаються з покоління в покоління. Така передача є ні що інше як традиція і її потрібно визнати необхідним елементом людського суспільства, без якого воно б перетворилося сіру, хаотично рухається масу. І саме з традицій та звичаїв бере свій початок закон. А якщо є закон, значить є влада!\nНапрямків влада не мало, наприклад: природа - людина, суспільство - людина, закон - людина, людина - людина і т.д. Але існує і зворотний зв'язок у всіх цих напрямках, людина, як складовий компонент суспільства, може вплинути на нього в більшій чи меншій мірі, закони теж складали люди, людина намагається навіть вплинути на природу, я не кажу про її забрудненні і т.д. я маю на увазі досліди з клонуванням або актуальним і донині колайдером.\nЗ розвитком і вдосконаленням суспільства так само розвиваються і удосконалюються закони і це цілком зрозуміло, але що відбувається, якщо суспільство рухається вперед, а контролюючий апарат відчуває в цьому для себе загрозу або ж просто боїться випустити ситуацію з-під контролю? Відповідь проста - революція чи корінний перелом, перетворення, які покликані врегулювати відносини між владою і народом.\nТермін Конституція походить від латинського constitute - встановлення і трактується як основний закон або сукупність найбільш важливих законів держави. Але якщо про конституцію, наприклад в Росії не було чутно століття до XVIII, це зовсім не означає що її не існувало. У Російській імперії існував Звід основних державних законів, а в ньому - розділ «Основні державні закони», який виконував функції конституції, хоч і стисло.\nКонституція є акт установчої (верховної) влади, що закріплює основи конституційного ладу, положення людини і громадянина в суспільстві, форму правління, державно-територіального устрою, систему органів державної влади та місцевого самоврядування. Цей термін був згаданий в роботах Аристотеля про раціональне державному устрої. У сучасному ж розумінні конституцію можна визначити як вираження загальної волі народу в акті установчої влади, що представляє своєрідний договір в якому відображені і узгоджені життєво важливі інтереси (соціальні, політичні, економічні, географічні, релігійні і т.д.) різних груп населення. Таким чином конституція це основний закон держави виражає узгоджену волю і інтереси народу і в цих цілях закріплює основні підвалини суспільного ладу і державної організації.\nУ даній роботі я спробую розглянути причини прийняття конституції Росії 1924 року, історичну обстановку, проаналізувати її зміст.\n1.1. передумови об'єднання\nДо кінця громадянської війни на території колишньої російської імперії виникає складний конгломерат державний об'єднань (в ході громадянської індійські було утворено вже 15 нових держав), які так чи інакше були пов'язані з Радянською Росією. Естонія, Польща, Фінляндія, Литва і Латвія припиняю зв'язку з РРФСР, відвоювавши собі незалежність. На Україні (крім западноуральскіх областей) була встановлена радянська влада. За договором з Росією 1920р., Україна зберігала деякі повноваження, передаючи ряд наркоматів (військово-морських справ, фінансів, праці) у відання Москви. Білорусія розділилася на дві частини - в східній частині була встановлена Радянська влада, західна була окупована поляками.\nЧи не прагнули відокремитися від РРФСР закавказькі республіки (Вірменія, Грузія, Азербайджан), але намагалися зберегти суверенітет. Побоюючись загрози незалежності України, Білорусії, і кавказьких республік більшовики вирішили діяти силою. Так в Азербайджані місцевий військовий революційний комітет при підтримці Червоної армії в 1920р. взяв владу в свої руки, в цьому ж році Азербайджан підписав договір з РРФСР. Така ж модель була використана і в інших республіках Закавказзя. В результаті рішучих дій більшовиків в 1920 - 1921рр. були утворені: Українська РСР, Білоруська РСР, Азербайджанська РСР, Вірменська РСР, Грузинська РСР. У листопаді 1921 року було утворено ЗСФСР в результаті злиття Вірменії, Грузії та Азербайджану.\nАле крім активної об'єднавчої політики, на території Української РСР так само відбувалася і автономізація. Перші національно - обласні об'єднання були утворені ще в 1918 році: туркестанська АРСР, трудова комуна німців Поволжя, РСР Таврида. У березні 1919года була утворена автономна Башкирська Радянська республіка. У Москві було підписано угоду між центральною владою і представниками Башкіріі.В початку 1920 року Татарська і Киргизька АРСР. Створення автономій охопило практично всі райони (утворилися Чуваська, Калмицька, Марійська, Вотську, Карачаєво-Черкеська автономні області) У 1921-1922гг. проголошуються Казахська, Горська, Дагестанська, Якутська, Кримська АС.\nПримітно, що всі вони були державами диктатури пролетаріату, подібним був і держапарат радянських республік: - вищі органи влади - З'їзди рад - вищі органи управління - Уряд На території республік діяли декрети і постанови з'їздів Рад, ВЦВК і РНК РРФСР. Одночасно відбувалося зближення РРФСР з іншими радянськими республіками, що в найближчому часі відбилося в об'єднанні держапарату республік, наприклад відбулося об'єднання збройних сил в єдину армію, а такі структури як управління промисловістю, транспортом, зв'язком і зовнішньою торгівлею ставали централізованими. Але все ж конфліктів уникати не вдавалося, тому що договори між РРФСР та іншими радянськими республіками не передбачали підпорядкування вищих органів управління в республіках аналогічним органам РРФСР.\nТаку стрімку автономізацію можна пояснити бажанням народів Росії захистити свої права від тиску центральної влади, реалізувати національні інтереси в мовній, культурній, релігійній сферах.\nСтворення національних автономій йшло під контролем Раднаркому, Наркомату Центрального комітету партії. Але, нерідко рішення цих органів були невигідні окремих регіонах на противагу іншим, іноді ж зовсім забороняли створення нових автономій. Яскравим прикладом того є положення козацтва, яке було позбавлене права на автономію. Наділення горян землею (чеченці, інгуші) в рівнинній частині супроводжувалася примусовим переселенням в інші райони цілих станиць з козачим населенням, «завинив перед радянською владою». Незабаром козачі округу були ліквідовані, спочатку на Північному Кавказі, потім і по всій Росії.\nГоворячи про інтереси народів, слід зазначити, що інтереси самого численного народу-російського, так само не були враховані. Таким чином зосередження влади в руках однієї партії на величезному просторі створило об'єктивні передумови утворення єдиної держави.\nЦілком зрозуміло. Що єдиної думки з питання створення союзної держави бути не могло. Тому в серпні 1922р. була створена спеціальна комісія під головуванням В.В. Куйбишева, але більш значиму роль зіграв І. В. Сталін. Ними було підготовлено проект за яким до складу РРФСР входили всі республіки на правах автономій, не дивлячись на те, що цей проект викликав масу заперечень, все ж він отримав схвалення в самій комісії.\nЗапропонований в ЦК проект був засуджений В.І. Леніним, який прагнув вплинути на перебіг державних справ, будучи ослабленим хворобою і з цієї причини він поступово відходив від керівництва. Він виступив за необхідність збереження формального суверенітету і атрибутів незалежності кожної республіки як національно-політичного умови зміцнення радянської держави. Він запропонував форму федеративного союзу як добровільного і рівноправного об'єднання самостійних радянських республік, які передавали на паритетних засадах ряд своїх суверенних прав (зовнішня політика, оборона і т.д.) на користь загальносоюзних органів влади. Складений Каменєвим проект враховував «побажання» В.І. Леніна і відкидаючи ідею автономізації, передбачав договірний спосіб державного об'єднання республік. У такому вигляді проект був схвалений партійним пленумом.\nНа підтримку проекту комісії ЦК РКП (б) висловилися: I Закавказький з'їзд рад (13.12.1922г.), ЦВК УРСР (16.10.1922г.), IV всебілоруський з'їзд Рад (18.12.1922г.), 26 грудня на X з'їзді Рад була схвалена ідея створення союзу РСР.\n30.12.1922г. в Москві відкрився історичний I з'їзд Рад Союзу СРСР, в який входили представники України, Білорусі, Закавказзя РРФСР, всього налічувалося 2215 делегатів. Найчисельнішою була Російська делегація - 1727 осіб. Почесним головою був обраний В.І. Ленін, але він не зміг бути присутнім через хворобу. З доповіддю про утворення СРСР виступи І.В. Сталін.\nЗ'їзд затвердив Декларацію і договір про утворення СРСР, які були попередньо підписані конференцією повноважних делегацій об'єднуються республік.\nДекларація проголошувала утворення СРСР і характеризувала історичні умови події, що сталася. Договір закріплював об'єднання РРФСР, Української РСР, Білоруської РСР і ЗРФСР (в яку входили Азербайджан, Грузія, Вірменія) в односоюзное держава. в 1924 році були утворені Узбецька і Туркменська РСР, в 1936 Казахська і Киргизька РСР, в цьому ж році скасована Закавказька Федерація: Вірменія, Грузія, Азербайджан безпосередньо вийшли з СРСР. Число республік зросла до одинадцяти.\nТак само в договорі були визначені: система вищих органів влади і управління СРСР, вирішувалися питання громадянства, бюджетних відносин, закріплювалося право виходу союзних республік з Союзу (але механізм здійснення цього права не був визначений).За Договором до компетенції союзу були включені не тільки міжнародні відносини, але і укладення концесійних договорів, керівництво транспортом і зв'язком, збройними силами, затвердження єдиного державного бюджету, формування монетної, грошової і кредитної системи, а також системи загальносоюзних республіканських і місцевих податків, користування надрами (ліс, вода і т.п.) по всій території союзу, до того ж цивільне і кримінальне законодавство.\nУ Договорі встановлювався порядок внесення змін і поправок - вони могли проводитися тільки З'їздом рад Союзу, іншими словами - верховним органом держави.\n«Утворення СРСР увінчало розвиток федеративних відносин незалежних радянських республік, що зародилися ще під час Великої жовтневої соціалістичної революції. Воно знаменувало, що існувала, досить є не досконале за формою, федеративну об'єднання республік тепер перетворювалося в єдину могутню союзну державу »(Чистяков О.І. Історія Вітчизняного держави і права.ч.2., Підручник Видання 3. М., МАУП, 2003 ., стор. 180)\n2.1. Розробка конституції\nВідповідно до рішення I з'їзду Рад і ЦВК СРСР Президією ЦВК СРСР 10 січня 1923 року був організований 6 комісій для підготовки Конституції .:\n- комісія зі створення положень про РНК, СТО і наркоматах СРСР - бюджетна комісія - комісія з розробки положення про верховному суді СРСР і ОГПУ - комісія утвердженню державного прапора і герба СРСР - комісія з вироблення положення про ЦВК СРСР та його членів - комісія щодо персонального складу наркоматів і колегій Питання про зміст Конституції став центральним на лютневому пленумі ЦК РКП (б), який обрав комісію з підготовки самої Конституції.\nВелику роль зіграв XIIс'езд РКП (б) (17-25. 03.1923г.), В ході якого було внесено пропозицію про те, щоб вищі органи союзу РСР були побудовані таким чином, щоб вони відображали не тільки загальні потреби і потреби всіх національностей союзу, але і специфічні окремих національностей. У зв'язку з цим, з'їздом наголошено на необхідності створення спеціального органу представництва національностей на засадах рівності. Так само було наголошено на необхідності забезпечення рівності прав і обов'язків республік і забезпечення реальної участі в них представників республік.\nПісля XII з'їзду розробка Конституції вступила в завершальну стадію. Незабаром ЦВК СРСР була сформована розширена Конституційна комісія в кількості 25 чоловік, в яку входили представники ЦВК всіх союзних республік, яку очолив М.І. Калінін. В ході роботи комісії були враховані всі зауваження і поправки, надіслані з республік. Велике значення в розробці Конституції мало нараду з працівниками національних республік і областей, на якому було поставлено питання про створення 2 палати ЦВК СРСР складалася з представників союзних і автономних республік, яка затверджується з'їздом рад СРСР. Таким чином були утворені дві палати ЦВК СРСР - Союзний рада т Рада Національностей. Було проголошено рівність палат і володіння правом законодавчої ініціативи. З'явилася необхідність створення одного Президії, який повинен був бути обираємо двома палатами.\n26 -27 червня 1923р проект Конституції, зазнавши деяких змін і піддавшись обговорення було схвалено пленумом ЦК РКП (б). Сесії ЦВК РРФСР, УРСР, БРСР, ЗРФСР, затвердили проект Конституції. 6. червня 1023г. II сесія ЦВК СРСР, згідно з даними I з'їздом СРСР повноваженнями схвалила Конституцію і прийняла постанову «Про введення в дію Конституції СРСР» в січні 1924р. проект Конституції був схвалений з'їздом союзних республік.\nЗавершилася робота над Конституцією на II з'їзді Рад СРСР, на якому вона була одностайна затверджена і увійшла в історію як Конституція СРСР 1924год.\n2.2. II з'їзд Рад СРСР\nДругий з'їзд Рад СРСР робочих селянських і армійських депутатів відбувся в Москві 26 січня -2 лютого 1924. Були присутні 2124 делегати (з вирішальним голосом 1540, з дорадчим - 584).\nПорядок денний: 1. Л. Б. Каменєв - доповідь про діяльність Радянського уряду; 2. А.С. Єнукідзе - питання про затвердження Конституції СРСР; 3. М. К. Владимиров - планування бюджету СРСР; 4. А. В. Цюрупа - питання про заснування центрального сільськогосподарського банку; 5. Освіта ЦВК СРСР - вибори Союзної Ради і затвердження СоветаНаціональностей.\nЯк було сказано вище, в дні засідання з'їзду, вся країна тужила з приводу загибелі В.І. Леніна, тому перше засідання було присвячено його пам'яті. На першому засіданні звучали промови про померлого вождя революції. Свою скорботу висловлювали як представники робочих, селян, інтелігенції, так і провідні політичні діячі: І.В. Сталін., К.Є. Ворошилов, М.І. Калінін, Н.К. Крупська і т.д. Щоб увічнити його ім'я, на цьому засіданні було прийнято рішення 21 січня - оголосити днем жалоби., Так само було вирішено видати повне зібрання його творів, спорудити мавзолей В.І. Леніна на Червоній площі в Москві, а так само встановити пам'ятники в усіх столицях союзних республік і Петрограді, який повинен бути перейменований в Ленінград, крім цього було вирішено організувати фонд допомоги безпритульним дітям і жертвам громадянської війни ім. В.І. Леніна.\n27 січня відбулися похорони В. І. Леніна тому з'їзд перервав роботу і відновив її ввечері 30 січня. Було заслухано та схвалено доповідь про діяльність Радянського уряду. 31 січня затверджена перша Конституція СРСР. На основі Конституції з'їзд обрав ЦВК СРСР у складі двох палат: Союзної Ради і Ради Національностей. ЦВК СРСР 2-го скликання був обраний у складі 414 членів і 220 кандидатів в члени Союзної Ради і 100 членів Ради Національностей (70 - від Української РСР, 5 - від УРСР, 5 - від БРСР і 20 - від ЗРФСР).\nБуло прийнято постанову про заходи в області фінансової політики. З метою планомірного сприяння відновленню сільського господарства прийнято постанову про заснування Центрального с.-г. банку (1 лютого). «Ці рішення були направлені на ліквідацію труднощів у відбудові народного господарства і подальше зміцнення союзу робітничого класу з селянством. 2 лютого відбулося засідання комуністичної фракції з'їзду спільно з безпартійними делегатами, на якому були заслухані доповіді про підсумки 13-й конференції РКП (б) (16-18 січня 1924) і міжнародне становище. 2 лютого М. М. Литвинов повідомив з'їзду про визнання де-юре СРСР з боку Великобританії. »(Клеандрова В.М., Малукаев Р.С. Історія держави і права Росії. Підручник. М., Видавництво Проспект, 2001., стор . 253.)\nПричиною заміни Конституції 1918р. Конституцією 1925р. стало об'єднання РРФСР з іншими незалежними республіками в Союз РСР і прийняття першої Конституції СРСР 1924 р Остання встановлювала, що «союзні республіки відповідно до цієї Конституції вносять зміни до своїх конституцій».\nУхвалення Конституції можна розцінити, як новий крок у розвитку суспільства, а саме підведення підсумків минулого періоду і визначення нового курсу. Зрозуміло, що визначення «новий курс» слід розуміти як видозмінений старий тобто відбувалося затвердження нових концепцій чи поглиблення і розвиток колишніх. Кожна Конституція була унікальна, але зберігався принцип спадкоємності, який відображав збереження соціалістичних цінностей, утвердження Радянської влади.\nУ цій таблиці я спробую виділити особливе, послідовно прийнятих конституцій 1918 і 1924гг. так як вважаю за потрібне при розкритті обраної мною теми.\nКонституція 1918 Конституція 1924\n1. У порівнянні з усіма подальшими радянськими конституціями вона, як перша Конституція, що не спиралася на принцип наступності конституційного розвитку, визначала основи суспільний лад на конституційному рівні вперше, керуючись при цьому гаслами, під якими йшли до влади більшовики на чолі з Леніним, і спираючись на перші декрети радянської влади, прийняті до середини 1918 р 2. З усіх радянських конституцій вона була найбільшою мірою ідеологізованої, носила відкрито класовий характер. У ній повністю заперечувалася загальнодемократичних концепція про народ як носія і джерело суверенітету держави. Вона стверджувала влада за Радами, за робочим населенням країни, об'єднаним в міських і сільських Радах. Конституція прямо стверджувала встановлення диктатури пролетаріату. Керуючись інтересами робітничого класу в цілому, Конституція позбавляла окремих осіб і окремі групи осіб прав, які ці особи або групи осіб використовували на шкоду інтересам соціалістичної революції 3. Конституція 1918 відрізняється від подальших також значною кількістю програмних положень, визначаючи у багатьох своїх статтях мети , на досягнення яких в майбутньому спрямована Конституція. Це відноситься до положень про федеративний устрій Росії, заснованому за фактичної відсутності суб'єктів, до фіксування деяких прав громадян, націлених на можливість їх реалізації в майбутньому. В Конституції велика кількість «цільових» статей. 4. До числа відмінних рис Конституції 1918 відноситься вихід її норм і положень за рамки внутрішньодержавного регулювання. Вона включає встановлення чисто політичного характеру, причому орієнтовані на все світове співтовариство. Так. в ст. 3. закріплювалося: «Ставлячи своїм основним завданням знищення всякої експлуатації людини людиною, повне усунення поділу суспільства на класи, нещадне придушення експлуататорів, встановлення соціалістичної організації суспільства і перемоги соціалізму в усіх країнах ...». У ст. 4 виражена непохитна рішучість вирвати людство з пазурів фінансового капіталу і імперіалізму. 5. Слід вказати і на таку особливість Конституції 1918, як відкрите визнання застосування насильства з метою утвердження принципів нового соціалістичного ладу. Ця риса не характерна для наступних радянських конституцій. Так в ст. 3 Конституції йдеться про знищення паразитичних верств суспільства, про нещадний придушення експлуататорів. Конституція закріплювала насильницьке знищення приватної власності, допускала її примусове безоплатне вилучення. 6. З точки зору юридичної техніки, що відноситься до правового оформлення державно-правових інститутів, зазвичай чітко виділяються в конституціях, Конституція 1918 була в значній своїй частині недосконалою, що пояснювалося і об'єктивними факторами. Відсутність суб'єктів федерації не дозволяв виділити відповідний розділ в Конституції. Не міг ще бути в узагальненому вигляді представлений і розділ про основи суспільного ладу, оскільки останній ще тільки закладався. 1. Риси наступності в цій Конституція 1924 положень Конституції 1918 значні. Характерно, що в ряді випадків маються на увазі посилання на норми останньої, що як би пролонгує їх действіе.В відміну від Конституції 1918 р. Конституція СРСР 1924 р не включала в свій текст «Декларацію прав трудящого і експлуатованого народу», проте записала, що виходить з основних її положень і відтворювала багато з них. 2.Оставаясь відкрито класової, вона істотно пом'якшила при цьому формулювання норм про насильство, придушенні, знищенні «паразитичних» верств суспільства, виключила положення про світову революцію і інтересах усього людства. Конституція 1924 стала юридично суворішої і зняла загальні політичні положення, властиві Конституції 1918г.3. У ній відбито факт входження республік в Союз РСР. Він зафіксований в ст. 3, яка записала, що згідно з волею народів, які прийняли рішення на Х Всеросійському з'їзді Рад про утворення Союзу РСР, республіки, входячи до складу Союзу РСР, передають Союзу повноваження, які відповідно до ст. 1 Конституції СРСР до відання органів Союзу ССР.В ст. 19 визначалося, що в межах, зазначених у Конституції СРСР і з предметів, віднесених до компетенції Союзу, на території республік мають обов'язкову силу постанови верховних органів СРСР. За цим винятком ніякі органи, крім республіканського з'їзду Рад, ВЦВК, його Президії і РНК, не мають права видавати законодавчі акти загальнодержавного значення на території республік СРСР. Цим побічно підтверджувалися суверенні права республік поза межами прав Союзу, проте прямої вказівки на суверенітет республік в їх конституціях не містилося. Не було також розроблена в цій Конституції тема збереження за республіками права виходу зі складу Союзу РСР (хоча така норма в Конституції СРСР 1924 р була) .Компетенція республік як держав, що входять до складу Союзу, на відміну від наступних конституцій не визначалась прямо, а лише через предмети ведення вищих органів РСФСР.4. У зв'язку з появою суб'єктів СРСР в її Конституції вже з'явилися положення, що визначають їх статус і повноваження федерації щодо ніх.В структурі Конституції була виділена глава «Про радянських соціалістичних республіках», в якій визначалися принципи формування їх органів державної влади, порядок прийняття Основних Законів (Конституцій) РСР і Положень про автономних областях. До відання республіканського З'їзду Рад було віднесено остаточне затвердження Конституцій АРСР. До спільного ведення З'їзду і ВЦВК ставилося встановлення меж республік, АРСР і автономних областей, затвердження Конституцій союзних республік, АРСР, можливість розв'язання спорів між республіками, АРСР і іншими частинами федерації, скасування постанов З'їздів Рад республік, АРСР і автономних областей, які порушують цю Конституцію або постанови верховних органів СРСР.\nУсі зазначені особливості Конституції 1918характеризують її як конституцію революційного типу, що приймається в результаті насильницької зміни суспільного і державного ладу, яка відкидає всі колишні правові встановлення, існуючі до перевороту чи революціі.Черти наступності Конституція 1924 положень Конституції 1918 значні. Характерно, що в ряді випадків маються на увазі посилання на норми останньої, що як би пролонгує їх дію.\n3.1. Декларація про утворення СРСР і Договір про утворення СРСР.\nКонституція СРСР 1924 р складалася з двох розділів: Декларація про утворення СРСР і Договору про утворення СРСР. Декларація про утворення СРСР містила виклад суто політичних, а не юридичних аспектів освіти СРСР. У ній, зокрема, наголошувалося, що в той час як «в таборі капіталізму - національна ворожнеча і нерівність, колоніальне рабство і шовінізм, національне гноблення і погроми, імперіалістичні звірства і війни», «в таборі соціалізму - взаємна довіра і світ, національна свобода і рівність, мирне співжиття і братерське співробітництво народів ». (Хрестоматія з історії вітчизняного права 1917-1991 рр. Під ред. О.І.Чістякова. М., Зерцало, 1997. стор. 180-199.) Все це пояснювало, з точки зору авторів Конституції, необхідність і неминучість створення і розширення Союзу РСР. Договір складався з 11 глав.\nПерша глава визначала предмети ведення верховних органів влади СРСР.\nДруга визначала суверенні права союзних республік. Зазначалося, що суверенітет республік обмежений лише в межах, зазначених у цьому розділі (а вона фактично охоплювала керівництво всіма сторонами життя і діяльності). До числа прав республік ставилося право на вихід із Союзу і неможливість без згоди самої республіки змінити її кордони. Для всіх республік встановлювалося єдине громадянство Союзу РСР.\nТретя глава розкривала порядок формування та владні функції з'їзду Рад СРСР. Фактично вони залишалися тими ж, що і в Конституції 1918\nЧетверта визначала повноваження Центрального Виконавчого Комітету СРСР. Він складався з двох палат - Союзної Ради і Ради Національностей. Союзний Рада формувався з'їздом з представників союзних республік (пропорційно населенню кожної з них) загальним складом всієї палати 414 членів. Рада Національностей утворювався з представників союзних і автономних республік (по 5 осіб від кожної), а також автономних областей (по 1 від кожної). Сесії ЦВК повинні були проводитися 3 рази на рік. У період між сесіями вищим органом влади був Президія ЦВК з 21 людини. Спільне засідання палат було передбачено при утворенні ЦВК і РНК (шляхом роздільного голосування) .ЦІК обрав чотирьох голів за кількістю союзних республік.\nП'ята глава визначала повноваження Президії ЦВК, оголошеного "вищим законодавчим, виконавчим і розпорядчим органом влади" СРСР. Він мав право скасовувати або припиняти рішення уряду і всіх інших органів влади в країні, видавати будь-які власні рішення і вказівки.\nШоста глава визначала склад та повноваження Ради Народних Комісарів (уряду) СРСР, що був "виконавчим і розпорядчим органом" ЦВК. РНК складався з 12 осіб: голови, його заступника, голови ВРНГ і 9 наркомів. На місцях дії РНК могли лише опротестовуватися через Президія ЦВК, але не припинятися. Сьома глава розглядала повноваження і порядок формування Верховного Суду СРСР. До компетенції Верховного Суду ставилися не лише "дача верховним судам союзних республік керівних роз'яснень", а й розгляд і опротестування перед ЦВК тих чи інших рішень за поданням прокурора Верховного Суду, а також дозвіл судових суперечок між союзними республіками.\nВосьма глава розглядала склад і повноваження загальносоюзних і об'єднаних народних комісаріатів.\nДев'ята глава була присвячена роботі Об'єднаного державного політичного управління (ОДПУ), створеного "з метою об'єднання революційних, зусиль союзних республік по боротьбі з політичної і економічної контрреволюцією, шпигунством і бандитизмом" при РНК. Нагляд за його діями мав здійснювати прокурор Верховного Суду.\nДесята глава розкривала структуру органів влади союзних республік, не підкреслюючи обмеженості їх фактичних прав. Майже всі вони повинні були, "підкоряючись центральним виконавчим комітетам і радам народних комісарів союзних республік, здійснювати у своїй діяльності директиви відповідних народних комісаріатів" і радянських органів СРСР.\nЗа Конституцією СРСР 1924 р в виняткове ведення Союзу входили:\n1) зовнішні зносини і торгівля; 2) рішення з питань війни і миру; 3) організація та керівництво збройними силами; 4) загальне керівництво і планування економіки і бюджету; 5) розробка основ законодавства (загальносоюзна юстиція).\nУтвердження і зміна основних засад Конституції перебували у виключній компетенції з'їзду Рад СРСР. За союзною республікою зберігалося право виходу з Союзу, її територія могла бути змінена тільки з її згоди. Встановлювалося єдину союзну громадянство. Вищим органом влади СРСР оголошувався З'їзд Рад СРСР, обирався від міських рад (1 депутат від 25000 виборців) і від губернських з'їздів рад (1 депутат від 12500 виборців) .В період між з'їздами вищим органом влади був Центральний Виконавчий Комітет СРСР (ЦВК СРСР). ЦВК складався з Союзної Ради, який обирався з'їздом з представників республік пропорційно їх населенню, і Ради Національностей, складеного з представників союзних і автономних республік (5 депутатів від кожної) і автономних областей (по одному депутату від кожної). ЦВК працював в сесійному порядку, число голів ЦВК СРСР відповідало числу союзних республік. У проміжках між сесіями ЦВК СРСР вищим законодавчим і виконавчим органом був Президія ЦВК СРСР, що обирався на спільному засіданні палат. Президія ЦВК міг призупинити дію постанов з'їздів Рад союзних республік і скасувати постанови РНК СРСР, наркоматів СРСР, ЦВК союзних республік і РНК союзних республік. ЦВК СРСР формував вищий виконавчий і розпорядчий орган Рада народних комісарів СРСР (РНК СРСР), до якого входив голова РНК, його заступники і десять наркомів. Наркоми керували окремими галузями державного управління. П'ять наркоматів були загальносоюзними, п'ять - об'єднаними. Загальносоюзні наркомати діяли на території союзних республік через уповноважених (уповноважені загальносоюзних наркоматів входили з правом дорадчого голосу в РНК республіки), об'єднані - через однойменні наркомати союзних республік. Ряд наркоматів були республіканськими.\nКонституція СРСР 1924 р містить спеціальну главу, що трактує суверенні права союзних республік. Сама конструкція розмежування права Союзу і його членів побудована так, щоб захистити незалежність останніх. Права союзної держави перераховані вичерпні, за їх межі воно виходити не може. Що ж стосується прав членів Союзу, то вони нічим не обмежені, за винятком тих сфер, які передані союзної держави. Стаття 3 свідчила, що суверенітет союзних республік обмежений лише в межах, зазначених у цій Конституції, і лише з предметів, віднесених до компетенції Союзу. Поза цими межами кожна союзна республіка здійснює свою державну владу самостійно. Законодавець спеціально підкреслив і деякі найважливіші права членів Союзу РСР.\nСтаття 4 Конституції закріплює за союзними республіками право вільного виходу з Союзу. Проголошення права вільного виходу було показником сили Радянської держави, яке запевнило, що жодна республіка не хоче відокремитися від Союзу. Виходячи з важливості права виходу, Конституція СРСР передбачала особливий порядок можливої зміни ст. 4. Ця стаття могла бути змінена або скасована не в загальному порядку, а лише за згодою всіх республік, що входять до складу Союзу. Спеціально підкреслено і право союзних республік на незмінюваність їх територій. Така зміна припустиме лише за згодою кожної зацікавленої республіки. Питання про межі завжди вирішувалося на основі принципу інтернаціоналізму. Суверенним правом союзних республік також було право на громадянство. Воно поєднувалося з правом громадян кожної республіки вважатися громадянами Світського Союзу (ст. 7 Конституції). З одного боку, це означає, що громадянин кожної республіки може почувати себе на території будь-якої іншої радянської республіки як вдома - він рівноправний з її громадянами. З іншого боку, якщо він, наприклад, знаходиться за кордоном, то за його спиною стоїть не тільки авторитет своєї республіки, може бути, невеликої держави, а й міць усього величезного Радянського Союзу, яка турбується про законні інтереси кожного свого громадянина.\n«Конституція СРСР визнає за союзними республіками право мати свої основні закони (ст. 5), тому що Конституція - необхідний атрибут сучасної держави, тим більше - суверенного. Разом з тим основні закони, вже були в об'єдналися республіках, тепер повинні бути змінені виходячи з факту утворення СРСР, приведені у відповідність з Конституцією Союзу. Ця робота і була проведена в найближчі після утворення СРСР роки. Удосконалення основних законів союзних республік на практиці вилилося в створення нових основних законів, оскільки життя пішла вперед і отже розробляти законодавство не тільки в зв'язку з утворенням СРСР, але і в цілях розвитку базису, суспільного ладу, на основі накопичення досвіду державного будівництва, змін в організації державної єдності республік і др.Первой прийняла свою нову конституцію ЗРФСР. У квітні 1925 р III Закавказький з'їзд Рад затвердив проект Основного закону ЗРФСР. У тому ж році видала нову Конституцію РРФСР. У 1927 р була прийнята нова Конституція БРСР. Дещо по-іншому, як би в два етапи, змінила свою Конституцію УРСР. Спочатку створили змінену редакцію старого Основного закону в 1924 р, а потім вже остаточний текст нової Конституції 15 мая1929 р був одноголосно затверджений XI Всеукраїнським з'їздом Рад. »(Ісаєв І.А. Історія держави і права Росії в питаннях і відповідях. Навчальний посібник . М., МАУП, 2004. стор. 182-183)\nПісля утворення СРСР Туркменістан залишався автономною республікою в складі РРФСР. Бухара і Хорезм залишалися поза Союзу РСР, не були «соціалістичними» і отримавши статус «народних». У вересні 1920 р Між РРФСР і Хорезмской республікою був укладений союзний договір, на підставі якого РРФСР надавала економічну допомогу Хорезмской республіки, їй передавалися господарські об'єкти, які знаходили в межах її територій Аналогічно договір був підписаний у березні 1921 р з Бухарської народної радянської республікою . За цими договорами спільних органів управління не створювалося. В ході соціальних перетворень 1922-1923 рр. в Хорезмі і Бухарі була здійснена націоналізація землі і водних джерел (об'єктів, які по конструкції Хорезма 1920 року і Бухари 1921 р перебували в приватній власності). У жовтні 1923 р Всехорезмський курултай, а у вересні 1924 р Всебухарскій курултай проголосили утворення соціалістичних республік. «Комуністичні організації середньоазіатських республік прийняли рішення про необхідність національно-державного розмежування в Середній Азії. У липні 1924 року це рішення було схвалено ЦК ВКП (б) .ЦІК Туркестанської АРСР, V Всебухарскій курултай Рад і V Всехорезмський курултай Рад ухвалили рішення про національно державному розмежування. Були утворені дві союзні республіки: Узбецька РСР і Туркменська РСР; дві автономні республіки: Таджицька в складі Узбецької РСР і Киргизька у складі РРФСР; автономна Каракіргізская область у складі РРФСР. »(Ісаєв І.А.Історія держави і права Росії. Підручник. 2-е видання. М., МАУП, 2001. стор. 658-659.)\nУ листопаді 1924 ру всіх новостворених середньоазіатських республіках були створені революційні комітети, а діяльність республіканських ЦВК і РНК припинена. Ревкоми і партійні органи здійснювали діяльність із влаштування територіальних кордонів, перерозподілу майна, формування нових органів влади, підготовці нових конституцій, боротьба з національною опозицією. У грудні 1924 - лютому 1925 р проходили центральні та місцеві з'їзди Рад, формувалася нова структура влади. З'їзди Рад, ЦВК республік і РНК з лютого р знову стали конституційними органами влади і управління, а ревкоми склали свої повноваження. У жовтні 1924 ЦВК СРСР доручив своєму Президії підготувати юридичне оформлення нових союзних республік у складі СРСР. У травні 1925 р III з'їзд Рад СРСР прийняв до складу Союзу Узбецької РСР і Туркменську РСР, внісши відповідні зміни до Конституції СССР.В 1924 р переглядаються територіальні межі РРФСР. Частина повітів і волостей з переважаючим білоруським населенням зі складу російських губерній були передані Білоруської РСР. У складі Української РСР була створена Молдавська автономна республіка, в складі Азербайджанської РСР -Нахічеванская автономна республіка і автономна область Нагірний Карабах з переважаючим вірменським населенням. У складі РРФСР в 1923-1925 рр. Бурят-монгольська і Чуваська автономні області були перетворені в автономні республіки. У 1924 р ліквідована Горська республіка, з якої виділялися ряд автономних областей.\nДо першої союзної Конституції, прийнятої в 1924р., Діяла перша в історії Конституція РРФСР, прийнята в 1918 р. Ця Конституція на демократичних засадах регулювала національні, конфесійні та соціальні питання. «Оцінюючи значення Конституції 1918 деякі дослідники підкреслюють її перехідний характер. У ній відбилася трансформація більшовицької республіки від своєрідного "держави-комуни" до більш традиційного державного устрою »(Леонов С. В. Народження Радянської імперії: держава і ідеологія 1917-1922 рр. М., 1995. Стор. 321)\nВ умовах подальшої громадянської війни, деякі пункти прийнятої конституції не могли бути виконані (не вдалося зберегти привілейоване становище трудящих., Поступово сам уряд стало відходити від дотримання конституційних норм - загальна трудова повинність почала поширюватися і на робочих і селян., Поширювалися військово - революційні комітети , не передбачені органи влади).\nЗ утворенням СРСР виникла необхідність в переглянутому старої і прийняття нової конституції. На другому Всесоюзному з'їзді рад 31.01.1924г. відбулося конституційне закріплення нової держави.\nФактично конституція 1924 року складалася і раніше прийнятих Декларації і договорі про утворення СРСР. Ця Констітуціяцеліком присвячена питанням співвідношенню прав союзного центру і республік, а так же системі вищих органів влади і управління союзної держави. Стаття 3 говорить, що суверенітет союзних республік обмежений лише в межах, зазначених у цій Конституції, і лише з предметів, віднесених до компетенції Союзу. Поза цими межами кожна союзна республіка здійснює свою державну владу самостійно. Вищим органом влади в СРСР за Конституцією 1924 р ставав З'їзд Рад СРСР. У період між з'їздами вищим органом влади був ЦВК СРСР, що складався з двох рівноправних палат: Союзної Ради і Ради Національностей. Вищим органом управління СРСР Конституція називала РНК СРСР.\nНа відміну від інших Конституцій, в ній не міститься характеристики суспільного устрою, прав і обов'язків громадян, конструкції місцевих органів влади, виборчої системи, всі ці питання вирішувалися республіканськими конституціями. Основна увага Конституція СРСР 1924 р приділила фактом остаточного юридичного оформлення освіти СРСР, прав Союзу РСР і союзних республік, системі вищих державних органів Союзу РСР і союзних республік.\nНа мій погляд, головна мета Конституції 1924р - конституційне закріплення утворення СРСР і розділення прав Союзу РСР і союзних республі\n1. Філософський енциклопедичний словник М., видавництво «Радянська енциклопедія», 1983 р.\n2. Чистяков О.І. Історія Вітчизняного держави і права.ч.2., Підручник Видання 3. М., видавництво «МАУП», 2003.\n3.Клеандрова В.М., Малукаев Р.С. Історія держави і права Росії. Підручник. М., Видавництво «Проспект», 2001.\n4.Хрестоматія з історії вітчизняного права 1917-1991 рр. Під ред. О.І.Чістякова. М., видавництво «Зерцало», 1997.\n5. Ісаєв І.А. Історія держави і права Росії в питаннях і відповідях. Навчальний посібник. М., видавництво «МАУП», 2004. стор. 182-183\n6.Ісаев І.А.Історія держави і права Росії. Підручник. 2-е видання. М., видавництво «МАУП», 2001. стор. 658-659\n7. Леонов С. В. Народження Радянської імперії: держава і ідеологія 1917-1922 рр. М., 1995.


Україна не прагне бути проросійською - Korrespondent.net\nУкраїна не прагне бути проросійською\n29 березня 2001, 09:04\n"Будь-який президент України, навмисний будувати нормальні економічні стосунки з Росією, неминуче вступає в конфлікт з ідеологічною конструкцією держави. Або Кучма буде змушений відмовитися від того, що наобіцяв Путину під час їхніх зустрічей, або ж його змете ідеологічний апарат держави", вважає автор "Російського журналу" Яна Амеліна.\nВ останні півроку, коли Путін зустрічався з Кучмою чи не частіше, ніж із власним урядом (це, звичайно, перебільшення, але відчуття складалося саме таке), у середовищі російських політологів, не говорячи вже про журналістів, стало модно говорити про нібито споконвічну зумовленість проросійської орієнтації України. Українські лідери, у тому числі і крайні націоналісти, мовляв, зрозуміли, що на Заході ловити немає чого, і просто змушені обертатися на Схід. Плюс до того старі економічні зв'язки і симпатії населення. Так що сама логіка розвитку подій неодмінно приведе Кучму в обійми Росії - так що там, фактично вже привела, і тепер Україна з Росією - сестри навік. І воно, мабуть, було б добре, так тільки все тут не так просто, як здається на перший погляд.\nБандера завжди попереду\nГоворити про зміну орієнтації українського керівництва з прозахідної на проросійську не доведеться, доки на ключових ідеологічних посадах в уряді України залишатимуться ставленики ультранаціоналістичного і прозахідного галицького лобі. Зараз у руках галичан знаходиться весь гуманітарний блок, включаючи посаду першого віце-прем'єра з гуманітарних питань (Микола Жулинский) і голови Держкомінформа (Іван Драч).\nПан Жулинський справедливо вважається в країні "українізатором номер один". Думку про його політичні погляди можна скласти, ознайомившись, наприклад, з цими цитатами з виступу віце-прем'єра перед першокурсниками Києво-Могилянської академії: "Сьогодні ми не маємо закону, не можемо застосувати жодної міри до порушників мовного режиму в Україні. Моя позиція, як і уряду, дуже чітка: українська мова - державна і має впроваджуватися в усі сфери функціонування українського суспільства"; "Ми досить успішно протистоїмо Росії, і ви це бачите. У нас завжди є власна позиція, і ми ні в чому не програли щодо наших національних пріоритетів"; "Ви знаєте, що російська масова культура домінує сьогодні в Україні - це наше лихо і наша проблема. Нам потрібно створювати пріоритет для національного виробника". У цьому напрямку зроблено вже дуже багато. Низка законопроектів, які передбачають дискримінаційні заходи у відношенні російських ЗМІ і книговидання, чекають голосування у Верховній Раді України. З прийняттям закону про розвиток і використання державної мови на Україні, упевнений Жулинський, можна буде почати кампанію по перевірці рівня володіння українською мовою держслужбовцями. Щоправда, шкодує віце-прем'єр, "ця Верховна Рада важко буде його приймати".\nЗрозуміло, це далеко не всі цитати, що відбивають ставлення п. Жулинського до Росії, російської мови й одинадцяти мільйонам співгромадян, які суть етнічні росіяни. Наводити їх можна як завгодно довго, однак основна думка віце-прем'єра цілком ясна: порятунок України - в українізації й асиміляції російськомовного населення, причому для цього повинні вживатися найтвердіші заходи. П.Драч - повний однодумець свого начальника і мислить у тих же категоріях. Крім них, на важливих посадах в уряді повно інших прихильників ідеології галицького націоналізму, які прагнуть поширити своє містечкове бачення майбутнього України на всю країну.\nПро президента України Леоніда Кучму і його ставлення до узятого на себе зобов'язанням, зокрема з питання про введення в країні російської мови в якості другої державної мови, написано вже дуже багато. Але ніхто не розповість про Кучму краще його самого. От цитата з інтерв'ю президента України німецькому журналу Focus від 12 березня поточного року (тобто, нагадаю, у самий розпал "України без Кучми" і вже після розгону великої маніфестації опозиції, який викликав нову хвилю критики кучмівського режиму). Отже, питання журналіста: "Україна донедавна орієнтувалася на Захід. Однак після візиту на Україну Володимира Путіна складається враження, що Україна зближається з Москвою". Відповідь Кучми: "З цього приводу я висловлюся коротко і ясно: Україна не змінювала свого політичного курсу і не збирається цього робити в майбутньому. Наша мета - входження в Європу. Однак, разом з тим, ми робимо те, що вважаємо за необхідне". Дійсно: і ясно, і коротко. Зобов'язання є зобов'язання, але всі тактичні питання зважуються максимально прагматично. Хіба схоже це на "поворот убік Росії"?\nГромадяни різних держав\nУ чому причина постійного прагнення Росії бачити в Україні партнера і кращого друга всупереч аж ніяк не настільки райдужній реальності? Депутат Верховної Ради України, член комітету міжфракційного об'єднання "За Союз України, Білорусії і Росії" Володимир Алексєєв думає, що річ у небезпечній недооцінці росіянами деяких процесів, які протікають на Україні вже десятиліття:\nПоспілкувавшись з москвичами, я піймав себе на думці, що ми направду громадяни різних держав. Обрив інформаційних зв'язків, "локалізація" ЗМІ привели до того, що ті самі явища українці і росіяни починають оцінювати по-різному. У нас у засобах масової інформації і, як наслідок, у суспільній свідомості сформований образ Росії, яка хоче відновити якийсь Союз, щось у когось відібрати, когось позбавити суверенної безвинності і т.д. З цього інформаційного посилання, а по суті пропагандистської тези, виходять і багато прихильників інтеграції. Але все це, м'яко говорячи, велике перебільшення.\nНа мій погляд, усе це привід для подальшого глибокого розчарування, тому що ніякі економічні відносини не можуть бути міцними, надійними і довгостроковими, якщо вони суперечать ідеологічній концепції держави. На жаль, в ідеологію української держави закладена стійка русофобія. Причинам цього явища варто було б присвятити не одну монографію, але якщо двома словами, то після того, як упала комуністична ідеологія новопосталий вакуум був заповнений єдиною наУкраїні альтернативою, яка сформувалася на той час - ідеологією галицького націоналізму.\nЧому саме галицького, а не українського? "Тому що Галичина й Україна - принципово різні поняття, хоча Галичина і називається Західною Україною. Це колишня австрійська провінція, яка протягом багатьох століть знаходилася під владою Литви, Польщі, а в XVIII столітті, під час єкатерининських розділів Речі Посполитої, перейшла під владу Австрії. Але незважаючи на те, що там знищували православ'я, усіляко трощили національну самосвідомість, позиції проросійських сил, прихильників зближення з Росією були дуже сильні, - продовжує Володимир Алексєєв. - Австріяки були дуже стурбовані цією проблемою і проводили цілеспрямовану державну політику по знищенню руськості в Галичині. Це були фінансові й адміністративні переслідування інакомислячих наприкінці XIX - початку XX століття. Можливо, це не дало б позитивних результатів, якби не перша світова війна, коли в умовах воєнного часу в Галичині були вирізані практично всі москвофіли. Зараз багато говорять про геноцид вірменів у Туреччині - то ж і тоді ж відбулося з русофілами в Галичині.\nПісля того, як була вирізана вся проросійськи набудована освічена частина суспільства, фізично знищені православні священики, які виступали за єдність церкви, інтелігенція, що бачить у Росії не ворога, а друга - отоді відбулася переформатизація свідомості галичан. Його основою стала проста теза: любити Україну - виходить, ненавидіти Росію, бути українцем - відмовитися від своєї кацапської батьківщини. Галичина - це свого роду Вандея України, хоча вона воліє називати себе П'ємонтом.\nТака суть галицької ідеології, що стала на Україні державній після здобуття нею незалежності: все, що ні робить Росія, - погане, вороже і його слід зустрічати в багнети. Тому коли російські політики тішаться, що зуміли домогтися від Кучми істотних поступок, вони повинні розуміти, що успіхи ці минущі.\nНоги Кучми стоять на двох розбіжних рейках. З одного боку, це економічні відносини, а з іншого боку - ідеологія. Отож, будь-який президент України, який збирається будувати нормальні економічні відносини з Росією, неминуче вступає в конфлікт з ідеологічною конструкцією держави. Для закріплення економічних домовленостей необхідно знищити (чи витиснути) австро-галицьку ідеологію. Інших варіантів немає. Тому найближчим часом або Кучма буде змушений відмовитися від того, що наобіцяв Путіну під час їхніх зустрічей, або ж його змете ідеологічний апарат держави. Економічне зближення з Росією й австро-галицька ідеологія суть речі несумісні.\nДумаю тому, що всі економічні досягнення, про які зараз так радісно говорять, звалять найближчим часом - якщо, звичайно, з української держави не буде висмикнуте галицьке ідеологічне жало. Це єдиний спосіб забезпечити нормальну взаємодію і партнерство двох держав. Зустрічаючи з одним з російських політиків, я сказав так: або Галичина стравить Україну з Росією, або Росія допоможе усвідомити Україні, наскільки небезпечний для неї галицький синдром".\nЗагублене покоління вибирає русофобію?\n"Коли ви в Росії чуєте про те, що на Україні закривають російські школи, пригноблюють російську культуру і мову, протидіють інформаційним зв'язкам, варто розуміти, що все це не самостійні дії окремих чиновників. Це складові єдиної ідеологічної конструкції, яка ставить за мету позбавити російські почуття приналежності до свого народу і прищепити їм ненависть до Росії", - говорить Володимир Алексєєв.\nПрикладів антиросійської пропаганди величезна кількість. Наприклад, хто винен у тому, що громадяни України не одержали внесків з Ощадбанку? Звичайно, Росія - вона все вивезла. А раніше говорили про те, що в Росію вивозиться сало. Юрба вірить у це і вимагає повернення своїх внесків. Те, що це питання давно урегульоване міждержавними угодами, нікого не хвилює. Чи такий маленький штришок: під час ліквідації наслідків повені в Закарпаття жителі України довгий час дізнавалися про допомогу, надану краю російським МНС, винятково по російських же телеканалах. Українські просто не сказали про це ні слова.\n"Десятиліття тому галичан зробили русофобами, і тепер ця зараза поширюється на всю Україну. Зараз закінчують школу ті, хто пішов у перший клас 1991 року. Якщо дітям протягом десяти років щодня утовкмачувати в голову, що Москва - ворог, поневолювач, загарбник і недолюдок, причому робити це не тільки в школі, але і з екранів телевізорів, газетних і журнальних смуг, то через покоління Росія ризикує зітовхнутися з нацією русофобів. Люди, що розуміють, як все йдеться направду, просто фізично підуть, а молодь ні в чому не можна буде переконати, як зараз це неможливо зробити з галичанами: вони просто переформатовані. Тоді Росія може одержати поряд із собою Україну в тій самій якості, як Сербія одержала Хорватію", - певний Володимир Алексєєв.\nТієї самої думки і чимало інших проросійськи налаштованих громадських діячів України. "Далеко не завжди освіта, одержувана російською мовою, є російською за духом і змістом. Школярі навчаються російською мовою, але по українських програмах, які істотно перероблені убік виховання в дітях страху і ненависті до "імперської" Росії, що нібито постійно бажає зла борющейся за свою "волю" Україні, - пояснює голова Російського земляцтва Криму Наталя Грудіна. - У результаті через кілька років ми можемо одержати безбатьченків. Російські школярі вивчають російську літературу в розділі іноземної, і цей курс, як і програма по історії, дуже мала". Справді, що можна чекати від дітей, які читають у "найпершій книжці" - шкільному букварі - текст із кількох пропозицій, що оповідає про героїчну загибель борців за волю України, "січових стрільців", у битві з "москалями" на горі Маківці? Або тих, хто вивчає історію по підручниках, автори яких нарахували чотири російсько-українських війни?\nЗвичайно, немає ніякого сумніву в тому, що чимала частина українського населення поки продовжує ставитися до Росії дружески і по-родинному. У цьому зв'язку вельми цікаві дані соціологічного опитування, проведеного фірмою "Соціс" і Фондом "Демократичні ініціативи" 2-12 березня серед 1200 респондентів у всіх регіонах України. Серед всього іншого з'ясувалося, що 53% опитаних розмовляють удома українською мовою, 46% - на російською і 1% - іншою мовою. Майже половина населення російськомовна і не боїться це визнавати!\nОднак агресивна націоналістична політика влади і бездіяльність Росії в області захисту прав співвітчизників приводить значну частину російських жителів України до негероїчного, але логічної думки: треба пристосовуватися. За кілька місяців у країні планується проведення чергового перепису населення. Аналітики прогнозують зменшення числа росіян чи не в два рази (національність людин, як відомо, визначає самостійно; при цьому в новому українському паспорті, як і в російському, оцінка про це не ставиться). Якщо ці прогнози виправдаються, Росія позбавиться останньої можливості впливати на український уряд з метою захисту російської мови і культури на Україні, апелюючи до кількості їхніх носіїв.\n"На жаль, Росія поки не усвідомлює серйозності того, що відбувається, наївно сподіваючись на те, що важке внутрішньополітичне становище Кучми приведе його в обійми Москви, - вважає Володимир Алексєєв. - Привести приведе, тільки от самого Кучми може не стати. Який зі сценаріїв виявиться більш реальним, ми дізнаємося найближчим часом. Розвиток подій багато в чому буде залежати від дій Росії. Якщо вона зуміє усвідомити необхідність підкріплення економічних успіхів ліквідацією нинішньої ідеологічної бази української русофобии - тоді можна буде говорити про реальне зближення двох держав. Якщо немає - на успіхах в економіці теж можна буде поставити хрест".\nТак що переоцінювати ступінь близькості України і її "прихильності" до Росії ні в якому разі не варто. Виправити положення може тільки продумана зовнішня політика Росії, у тому числі в сфері пропаганди. Недавно було оголошено про виділення Мінпреси грантів на проведення акцій, які б формували прияйнятний образ Росії в США. Однак набагато важливіше взятися за те, яке представлення про нашу країну складається в головах найближчих сусідів. Інакше за кілька років ніяких грошей на подібну програму вже не вистачить.


Відкритість мiсцевої влади. Канів! | Страница 11\nТрудно понять Украинские законы\nБольшинство материала с этого сайта - чтобы было понятно в какое время мы живём, что и кто представляет власть в нашем городе, как она действует или бездействует.\nМожет, потом, кому-то это будет интересно и полезно.\nПро дострокове припинення повноважень депутата Канівської міської ради та обрання нового депутата Канівської міської ради.\nКАНІВСЬКА МІСЬКА ВИБОРЧА КОМІСІЯ\n9 липня 2013 року, 18 год. 00 хв.\nВідповідно до ст.81 ч. 1, 2 та ст.80 ЗУ "Про вибори депутатів Верховної ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 31 жовтня 2010 року" та на підставі листа виконавчого комітету Ка-нівської міської ради № 1946 від 27.06.2013 року і Постанови Апеляційного суду України від 13.06.2013 року, а також заяви наступного за черговістю кандидата в депутати у виборчому списку Канівського міського партійного Всеукраїнського об’єднання "Свобода" Чміля Віталія Олеговича\n1. Достроково припинити повноваження депутата Канівської міської ради Гамалія Юрія Андрійовича згідно чинного законодавства.\n2. Визнати обраним депутатом в багатомандатному виборчому окрузі від Канівського міського партійного Всеукраїнського об’єднання "Свобода" Чміля Віталія Олеговича, який є наступним за черговістю кандидатом у депутати у виборчому списку від вказаного об’єднання.\n3. Зареєструвати Чміля Віталія Олеговича депутатом Канівської міської ради та видати йому тимчасове посвідчення.\n4. Повідомлення про заміну в депутатському корпусі Канівської міської ради шостого скликання оприлюднити не пізніше, як на п’ятий день після винесеного даного рішення.\n5. Інформувати Канівську міську раду про заміщення Гамалія Ю. А. депутатом Чмілем В. О. від Канівського міського партійного Всеукраїнського об’єднання "Свобода".\nО. Пономарьова, голова Канівської міської виборчої комісії\nP.S., 17 авг 2013\nМинобразования Украины открыло телефонную линию для жалоб и предложений.\nВ Министерстве образования и науки Украины с 2-го сентября начинает работу горячая телефонная линия по вопросам организации учебно-воспитательного процесса в школах страны.\nСвои жалобы и предложения можно высказать по телефонам: (044) 481-47-68 (начальная школа, 1-4 классы); (044) 481-32-07 (5-11 классы), сообщила пресс-служба министерства.\nНапомним, в этом году в первый класс пойдут около 450 тысяч учеников, что превышает прошлогоднее количество первоклассников.\nP.S., 31 авг 2013\nАзаров обвинил чиновников в торможении реформ\nЧиновники тормозят проведение реформ в Украине. Об этом заявил Премьер-министр Николай Азаров, выступая на саммите YES.\n"Реформы, которые мы проводим, связанные с дерегуляцией, наталкиваются на сопротивление тех, кто должен их проводить. Высшее руководство проявляет решительность в проведении реформ, однако, когда доходит до министерств и ведомств, нам говорят: если мы отменим эту норму, то будет коллапс и хаос", - сказал Азаров.\nГлава правительства добавил, что на уровне министерств и ведомств тормозится дерегуляция экономики.\n"Улучшений не ощущается. Принимается на уровне закона дерегулирующий акт, потом выхолащивается на уровне подзаконных актов ", - сказал Азаров.\nСамыми публичными из горсоветов оказались Ивано-Франковский, Луцкий и Львовский\nГородские советы Ивано-Франковска, Луцка и Львова возглавляют рейтинг публичности органов местного самоуправления, проведенного общественной сетью "Опора" в 11 областных центрах Украины.\n"В общем рейтинге публичного местного самоуправления первое место занял Ивано-Франковский городской совет с суммарным показателем 68% из возможных 100%. На втором месте оказались органы местного самоуправления Луцка (65%), на третьем – Львова (61%)", - сообщил координатор кампании "Измерение индекса публичности местного самоуправления" Александр Неберикут на пресс-конференции сегодня в Киеве, презентуя результаты анализа.\nПо словам Неберекута, во вторую группу по муниципалитетам с низким уровнем публичности попали Донецк (55%), Луганск (51%), Чернигов (51%), Николаев (51%), Одесса (50%) и Ровно (44%).\nВ третьею группу вошли горсоветы, показатели публичности которых меньше, чем 40%, и они квалифицируются как непубличные – Черкассы (39%), Ужгород (32%).\nПо словам координатора кампании, среди городских голов наивысшие позиции в рейтинге публичности занимают мэры Ивано-Франковска Виктор Анушкевичус (74%), Луцка Николай Романюк (73%), Донецка Александр Лукьянченко (68%) и Львова Андрей Садовой (66%).\nНизкий уровень публичности у мэров Одессы (53%), Луганска (52%), Чернигова (52%), Николаева (48%), Ровно (44%) и Ужгорода (41%). Деятельность исполняющего обязанности городского головы Черкасс Виктора Билоусова оценивается как непубличная – 33%.\nПо словам Неберикута, в целом наиболее публичными оказались исполнительные органы городских советов. Первые позиции в рейтинге занимают исполнительные органы горсоветов Ивано-Франковска (80%), Львова (73%), Луцка (67%), Чернигова (63%), Одессы (61%) и Николаева (61%). Низкий уровень публичности имеют исполнительные органы горсоветов Ровно(53%), Черкасс (52%), Донецка (51%) и Луганска (50%). Исполнительные органы Ужгородского горсовета расцениваются как непубличные – 30%.\nНеберикут также отметил, сославших на результаты исследования, что наиболее критичным является уровень публичности депутатов городских советов.\nКак сообщила на пресс-конференции представитель "Опоры" Ирина Швец (Ровно), в следующем году подобные исследования будут проводиться уже во всех областных центрах Украины, в том числе и в столице.\nЛяпас Тулубу від Канівради.\nОперація з ліквідації в Черкасах мера і переформатування міськвиконкому так сподобалась губернатору Сергію Тулубу, що він вирішив її повторить і в менших містах області. Та хоч комунальними неподобствами у нас нині найбільше славиться Сміла, очільник ОДА чомусь накинув оком на Канів. А після погрому місцевого самоврядуваня в Каневі, кажуть, мала дійти черга до Золотоноші і Умані. Тут замість народнообраних мерів в крісла міських керівників планується всадити відданих пану Тулубу „товаріщей”.\nНайбільше ж Тулубу пече Канів. Адже наближається шевченківський ювілей, і на Канів як на головне „шевченківське” місто України підуть бюджетні асигнування. Як же не „долучитись” до тих мільйонів?\nАле ще більше панів в ОДА турбує Канів як центр „проблемного” 197-го виборчого округу, де вже за якийсь тиждень почнеться складна і бурхлива виборча кампанія і де кандидат опозиції – поет, журналіст і політичний стратег Леонід Даценко нізащо не повинен перемогти. Бо це стане кісткою в горлі пана Тулуба, який здавна веде з головним опозиціонером області різку заочну полеміку і неприкриту війну.\nСам Леонід Даценко, як завжди, уїдливо прокоментував наміри Тулуба на канівському напрямку. Губернатор, за його словами, топчеться по місцевому самоврядуванню тому, що міські голови не брали надто активної участі у фальсифікації виборів у жовтні 2012 року. „Може, треба, щоб мери тепер разом із „Максами Бєшеними” і „Беркутом” штурмували окружні виборчі комісії, рвали і їли бюлетені?”, — знущається з Тулуба опозиціонер.\nА тим часом події закрутилися в пришвидшеному темпі. 25 вересня губернатор відвідав Канів, де мав зустріч з депкорпусом міської ради. За геніальним задумом обласної влади міські депутати мали вже наступного дня внести до порядку денного сесії питання про відставку секретаря Канівради, а потім проголосувати і за недовіру міському голові Віктору Ніколенку.\nСам мер на даний час різко зліг у лікарню і, як жартують нині канівчани, мабуть, до виборів з лікарняного ліжка не підніметься – щоб бути подалі від халепи. Втім, підкреслимо, це лише жарти, адже мери від хвороб все ж таки не застраховані.\nСекретар Канівради Олег Калніболоцький у президії сидів сам.\nОтже, 26 вересня депутати зібрались на сесійне засідання, куди прибули з Черкас і високоповажні наглядачі від Тулуба – заступник голови облради пан Касян та заступник голови ОДА пан Івакін. Для контролю ситуації. Але – о диво! – міськрада міста-героя Канева наче сказилася: плани Тулуба були показово спущені депкорпусом в унітаз. Так мало того, що в порядок денний не внесли „рекомендоване” обласним вождем регіоналів питання відставки секретаря ради Олега Калніболоцького, то ще й почали одне за одним голосувати питання, на які обласна влада давно наклала табу. Пропозиції вносив голова міської „Батьківщини”, він же голова однойменної фракції Сергій Ткаченко, а депутати-регіонали радесенько підтримували ініціативи опозиції.\nТакої одностайності в голосуваннях канівчани не бачили давно.\nКасян та Івакін також намагались вставити свої “п’ять копійок”, та їх ніхто не слухав.\nСергій Ткаченко практично вів сесію.\nТож сесія проголосувала у скандальних та болючих питаннях в інтересах канівчан:\n– доручила депутатській комісії вивчити питання будівництва екологічно проблемного звірокомплексу по вирощуванню норок;\n– ухвалила організувати і провести громадські слухання і громадську експертизу з цього питання;\n– дала доручення депутатській комісії з екології вивчити питання про будівництво канівської ГАЕС;\n– ухвалила і на цю тему підготувати громадське обговорення;\n– вирішила остаточно визначатися щодо майбутнього Центральної районної лікарні також лише після масштабних громадських обговорень.\nПісля того, як “стратегічні” для опозиції питання пройшли, в сесійну залу прибіг захеканий головний “лобіст” звірогосподарства, ексголова району Олексій Гика. Він не думав, що депкорпус вчинить такий фінт і проголосує першими за ті питання, які спочатку запхнули на кінець засідання, щоб вони “втонули”…\nА це ж ті об’єкти, які обласна влада намагалась „пропхати” за будь-яку ціну і, здавалось, вже пропхала… Та механізм „одобрямсу” несподівано дав збій, а потім закрутився в протилежному напрямку і „одобрив” ідеї опозиції.\nЦе був ляпас Тулубу від Канівради. За хамський тиск на депутатів, за диктат, за приниження, за інтриганство. Вочевидь, побачивши і почувши за день до сесії пана губернатора наживо, депутати-регіонали жахнулися від поведінки, від методів і від планів цього стратега. І на хвилинку приміряли ці методи і плани вже не до свого міста, а до себе особисто. І депутатам-регіоналам не захотілося такого майбутнього, яке вибудовує пан Тулуб.\nТо, що відбувається ?\nЦе журналісти, як завжди, - видають чорне за біле, перекручують факти, роздувають з мухи слона - щоб допекти та опустити Тулуба ?!\nЯкі у нас гарні депутати і як вони одностайно вміють голосувати - і Партія регіонів і депутати міської „Батьківщини” - мешканцям Канева не треба розповідати.\nДесять місяців тому, вони протягом року, - швиденько, спільно і двічі - голосували за кримінальне відділення землі для кооперативу "Дніпрові сади".\nЛише, - завдяки прокуратурі та суду земля була повернута громаді міста.\nДокладніше про цю ганебну історію міста Канів:\nА що до громадських обговорень, то увесь цей цирк проходив у місті Канів вже не раз.\nІ дійові особи цього цирку - це ті ж самі депутати міської ради та місцеві чиновники.\nДостатньо згадати, а краще переглянути відео останніх зборів громади - щодо звіту міського голови - 29.12.12. Та це ж реальний та безглуздий цирк !\nДавайте згадаємо щодо громадських слухань по Нібулону.\nПровели перші збори - мешканці проголосували термінал не будувати.\nТак вони - ті ж самі депутати, та чиновники - швиденько організували інші громадські слухання по цьому питанню - які провели - як завжди у вдалий для чиновників час, і на які привели дійових особи, які проголосували - за будівництво терміналу.\nДо речі , хто забув - ось список депутатів, які на сесії 29 липня 2010 року, проголосували за будівництво терміналу у м.Канів - всупереч рішенню громади на загальноміських зборах 26 червня 2010 р.\nЗвернули увагу - у обох цих списках (кримінальне виділення землі кооперативу "Дніпрові сади" та рішення всупереч думки громади по "Нібулону") фігурує прізвище місцевого лідера опозиції.\nКанівського мера “гонять у шию” у відставку просто з лікарняного.\nНе провернувши сценарій по усуненню міського голови Канева Віктора Ніколенка та секретаря Канівської міськради Олега Калніболоцького, голова ОДА Сергій Тулуб спрямував своїх підлеглих іншим шляхом – запресувати обох так, щоб вони написали заяви за власним бажанням.\n“На Канівщині діє справжня програма “тулубізму” – наступ і знищення місцевого самоврядування. Зараз змушують міського голову, який знаходиться у Києві в лікарні на операції, написати заяву про звільнення “за власним бажанням”. Змушують секретаря також писати таку ж заяву. Причому, тиск на звільнення робиться за вказівкою обласної держадміністрації, – зазначила канівська “батьківщинівка” Віра Носенко. – На сесії міської ради посилаються ходоки з обласної ради, з адміністрації, щоб таким чином не допускати проведення сесії”.\nНагадаємо, про “дамоклів меч” імпічменту, який завис над мерами Канева, Золотоноші і Сміли з подачі обласного керівництва, повідомляв нещодавно координатор опозиціоних сил Черкащини Леонід Даценко. На сесії Канівської міської ради 26 вересня вже готувався справжній переворот, прибули “смотрящі” із Черкас – заступник голови Черкаської обласної ради Василь Касян та заступник голови облдержадміністрації Едуард Івакін. Однак напередодні, як ми повідомляли раніше, губернатор Сергій Тулуб прибув до Канева і так “нажухав” депутатів-регіоналів, що вони збунтувались, тож план провалився.\nНині без міських голів на Черкащині – міста Черкаси, Кам’янка і Христинівка.\nПоказово, що ніхто з депутатів міської ради не вважає за потрібне коментувати події сесій міської ради, тезісно доводити їх рішення до мешканців, на якісь особливі рішення - звертати увагу.\nТобто - долучати широку громаду до керівництва містом.\nТака собі - відкритість місцевої влади.\nА де місцеві журналісти?\nКолись були зйомки під час сесій. Зараз нічого цього не має ! Плівка закінчилась - кіно не буде ?\nСесія канівської міської ради : Спроба зміни міської влади ?\n9 вересня після закінчення прес-конференції стосовно перспектив будівництва Канівської ГАЕС я запитав мера Канева Віктора Ніколенка: “Містом ширяться чутки про те, що Ніколенко написав заяву про відставку. Це правда?” На що отримав відповідь Віктора Володимировича: “Це справжня брехня! Ви бачили, що я з Сергієм Борисовичем був другого числа, коли відкривали інститут, а зараз я на лікарняному...” (мова йде про відкриття Канівського гуманітарного інституту).\nПісля тієї розмови пройшло небагато часу, а зараз це питання стало чи не найпополярнішим серед “базарних розмов”. Чергова сесія міської ради, яка відбулась у четвер, 26 вересня, додала гостроти цьому питанню...\nПерше, на що я звернув увагу перед початком сесії, це надзвичайна активність міських депутатів. За останніх три роки ще не було такої явки народних обранців на сесію — на початку роботи сесії у сесійній залі зареєструвалось аж 43 депутати із 46-ти обраних до міської ради. Попередні сесії проходили за участю 26-35 депутатів. Друге, що відрізняло цю сесію від попередніх, це те, що до кінця роботи сесії в залі знаходились обласні чиновники, хоча сесія, розпочавши свою роботу о 10 годині, тривала майже до 17-ї години. І третє, це те, що після того, як порядок денний був вичерпаний і депутати розглянули всі питання, винесені на сесію, головуючий оголосив... перерву, а не про закриття сесії.\nВ порядку денному сесії на розгляд депутатів було винесено 25 питань, які, як ніколи, обговорювались і голосувались надто одностайно, що часом наводило на думку, що депутати тим самим намагались прискорити розгляд основних питань. На сесії, зокрема, було прийнято депутатське звернення до Кабінету міністрів України стосовно відсутності фінансування для гідної зустрічі 200-річчя з дня народження Тараса Шевченка.\nНа сесії прозвучала думка першого заступника міського голови Ігоря Ренькаса про те, що на облаштування до 200-річчя з дня народження Кобзаря території, де зараз знаходиться “хитрий ринок”, потрібно щонайменше 50 мільйонів гривень, яких уже, скоріш за все, й не буде, а тому потрібно хоча б демонтувати стару і встановити нову автобусну зупинку на “хитрому ринку” і прибрати звідти “продавців халатів, які не прикрашають це місце”.\nДепутати також прийняли звернення до Укртрансінспекції щодо вирішення питань міжміських перевезень, зокрема, надання дозволу на проміжні зупинки в межах міста автобусів Канів-Київ і Київ-Канів.\nПісля розгляду всіх питань порядку денного, головуючий на сесії секретар міської ради Олег Калніболоцький замість того, щоб оголосити про закриття сесії, оголошує перерву на 10 хвилин. Депутати почали обурюватись: про яку перерву йде мова, коли всі питання порядку денного розглянуті і по кожному з них прийняті рішення. Проте головуючий все-таки оголосив перерву на 10 хвилин, яка затягнулась на півгодини. Депутати, яких у залі залишалось близько 30 чоловік (депутатів фракції Партії регіонів на той час у залі вже не було), почали обговорювати питання про закриття сесії за відсутності головуючого, після цього зателефонували головуючому на сесії О.Калніболоцькому стосовно того, що оголошена ним 10-хвилинна перерва давно закінчилась. Хвилин через 5 після цього дзвінка до сесійної зали повернувся О.Калніболоцький та представники області, і головуючий оголосив про закриття сесії. Ще б на кілька хвилин затримався головуючий і сесію закрили б самі депутати...\nЩо це все означало, я попросив прокоментувати депутатів Володимира Коржова та Сергія Ткаченка, звернувшись до них наступного після закриття сесії дня.\n— Я вважаю, що це була спроба знищити місцеве самоврядування, показати, що місцевим самоврядуванням може керувати область або ще хтось, впливати на прийняття рішень таких, які потрібні комусь, — говорить депутат Володимир Коржов. — Вчора це зробити не вдалося. Сесія відбулась, всі заплановані рішення розглянуті.\n— Які події на вчорашній сесії підтверджують вашу думку?\n— Ця незрозуміла перерва після розгляду всіх питань порядку денного. Я розумію, що на сьогоднішній день в області незадоволені роботою нашої міської ради, але міська влада має сама розібратися, так це чи не так. Тому, думаю, ця перерва була оголошена для того, щоб потім будь-якого дня продовжити роботу незакритої сесії і відправити міського голову у відставку. Але відправити мера у відставку без його присутності, без його заяви надто складно. Для того, щоб проголосувати за відставку депутатами конституційною більшістю мають бути якісь підстави. Тобто повинні були заслухати або міського голову, або хтось повинен був виступити і розповісти, що міський голова не справляється зі своїми обов’язками, або зробив щось злочинне. Цього нічого зроблено не було.\n— Що саме в роботі сесісії свідчило про спробу втручання в її роботу і про спробу, як ви кажете, знищення самоврядування?\n— По-перше, перед сесією відбувались зустрічі та перемовини представників області з деякими депутатами, де відкрито заявлялось про незадовільну оцінку роботи міського голови і його відставку. А по-друге, навіщо в кінці сесії, коли всі питання були розглянуті, потрібно було робити перерву? Для того, щоб сесія не закрилась, а коли сесія не закрилась, значить, вона є черговою до тих пір, поки вона знову не збереться. А якщо сесія не закрита, її можна продовжити в будь-який день, де міський голова робить заяву, що він складає свої повноваження.\n— Чому ж в такому випадку це не було зроблено на цій сесії?\n— Тому, що не було заяви міського голови про відставку. Вони сподіваються, що така заява буде, а тоді без оголошення у пресі про дату проведення сесії зібрали б депутатів, оголосили заяву мера і до побачення...\n— З ваших слів випливає, що присутність до кінця роботи сесії в сесійній залі обласних чиновників була цілеспрямованою?\n— Думаю, що так. Вони сиділи до кінця, чекали щоб сесію не закрили, щоб у будь-який момент її зібрати і провести кадрові питання. Так, депутати теж не задоволені роботою міського голови, але ми повинні вирішувати наші проблеми самі, без їхнього втручання. А зараз іде втручання з області — вони вважають, що голову потрібно міняти і заява від нього буде. В даному випадку депутати захищали не міського голову, це був захист місцевого самоврядування. Область має надавати нам, міському самоврядуванню, лише методичну допомогу, а в даному випадку диктують, що ми повинні робити.\n— Ваша думка стосовно вчорашніх подій на сесії міської ради, — запитую депутата Сергія Ткаченка.\n— Розмови про зміну влади давно поширювались, губернатор і область вже давно не задоволені роботою міського голови, — говорить Сергій Ткаченко. — Тому вони вирішили зробити заміну міського голови. На мою думку, нинішній міський голова найслабкіший мер із усіх міських голів, які були в місті Каневі. Його потрібно було міняти ще два роки тому, коли вже через рік роботи було зрозуміло, що це випадкова людина на цій посаді: пройшло три роки — результатів немає, жодної копійки не заведено в місто, жодного інвестиційного проекту немає. Все, що в місті робилось, це були напрацювання минулого скликання місцевої влади. Тобто, за останні три роки в місті нічого не було зроблено, тому, я вважаю, міського голову потрібно міняти. Але міняти як? Законним способом! А законний спосіб — це сесійний зал, це референдум. Дві третини депутатів висловили недовіру, і мер іде у відставку. Схоже на те, що на сьогоднішній день не всі депутати підтримують ідею імпічменту меру, тому область вирішила способом тиску чи вмовляння — я не знаю — вирішити цю проблему. Зараз міський голова на лікарняному, а зі слів представників області, у них є заява про те, що він уже склав із себе повноваження, а для того, щоб озвучити його заяву, начебто потрібна його згода на те, щоб без його присутності його заяву зачитати на сесії міської ради. А для цього потрібно, щоб депутати поїхали до нього в Київ, і він дав згоду на те, щоб без його присутності була зачитана його заява про відставку. Наскільки це правда, я не знаю. Чи є така заява мера? Я її не бачив.\n— З вашої точки зору, чому на останній сесії була спроба її не закривати після того, коли всі питання порядку денного були вже розглянуті?\n— Щоб зібрати наступну, планову сесію потрібно принаймні два тижні. Тому, на мою думку, цю сесію намагались не закривати, щоб сьогодні-завтра делегація з’їздила до мера в Київ, вирішать там всі питання, а потім, у понеділок, оголосять про продовження роботи сесії, на якій оголосять заяву мера про його відставку. Ця непрозорість ставить депутатів в таку ситуацію, що вони не знають, кого намагаються поставити замість нинішнього мера, чи не стане ще гірше для міста, коли на місце нинішнього мера прийде невідомо хто виконувати його обов’язки.\n— Чим ви поясните демонстративний вихід із сесійної зали депутатів фракції Партії регіонів під час розгляду останнього питання порядку денного сесії?\n— Це просто ініціатива влади, це була їхня думка. Фракція регіонів перед цим зустрічалась увечері з головою облдержадміністрації Сергієм Борисовичем — про це всі знають. Він провів з ними роботу. Наступного дня з 11 регіоналів, як ніколи, 10 депутатів прийшло на сесію. Видно, було поставлено таке завдання. Були представники з Черкас, які сиділи до кінця сесії. Але задумане не вийшло. Це повинно робитись чесно і прозоро, щоб усім все було зрозуміло.\n— Чи були якісь зустрічі обласних чиновників з депутатами перед цією сесією?\n— За два тижні до цієї сесії мене запросили на таку зустріч. Це була зустріч з Івакіним. Мова йшла про те, кого ми бачимо на посаді секретаря міської ради замість Калніболоцького. Називались два прізвища — Умриша та Маланчева Станіслава. На цій зустрічі питали про мою думку. Я відповів, що зараз головне — не секретар міської ради, а те, хто буде першим заступником, адже це буде другий мер, який вестиме всю виконавчу роботу. Але вони не мають кандидата на цю посаду — вони його не називають. І вони зараз, на мою думку, в патовій ситуації. А через відсутність влади в кінцевому результаті страждає місто. Коли це все робитиметься прозоро і чесно, коли будуть проставлені всі крапки над “і” і це влаштує всіх у сесійному залі — це буде нормально. Але йдуть розмови, в них називаються якісь одіозні прізвища, я не буду їх називати, — то це не нормально.\n— Після розгляду всіх питань порядку денного була оголошена перерва в роботі сесії, після закінчення перерви сесію все-таки закрили. Чому це сталося?\n— Тому що було зрозуміло, що сесію все одно закриють. А для цього не обов’язково міг бути секретар міської ради, який вів сесію. Сесію міг закрити будь-який депутат. Вони це зрозуміли і зрозуміли, що їх план “А” — не закривати сесію — не виходить, і в кінцевому результаті — відтермінування питання по Віктору Володимировичу. Думаю, рано чи пізно він піде. Погано, що це буде пізніше, тому що збігає час, а місто без міського голови. Якби прийшли і сказали, що ми пропонуємо зробити те і те — ми б пішли на це, але коли ведуться якісь незрозумілі течії і з Ніколенком, і з виконавчим комітетом, це нас не влаштовує. Якщо це триватиме і далі, вони отримуватимуть відсіч. І не тому, що ми погані депутати, а тому, що ми хочемо прозорості і чесності.\n— Наступна сесія призначена на 10 жовтня. На вашу думку, буде чергова спроба змінити міську владу?\n— Безумовно. Тут зараз головне, щоб міський голова написав заяву...\nВалерій РЕВА, газета ВІКА №40, вересень 2013


Шкрібляк Дмитро Олександрович - Пам'ятаємо...\nДмитро Шкрібляк народився 19 травня 1993 року в селі Криворівня Верховинського району Івано-Франківської області. У 1998 році родина переїхала до села Іллінці Снятинського району, де у 2009 році Дмитро закінчив 9 класів загальноосвітньої школи.\nПродовжив навчання в професійно-технічному училищі № 8 міста Чернівці, яке закінчив у 2011 році, здобувши професію «Кухар, кондитер».\nЗ 11.04.2011 по 11.10.2012 року проходив строкову військову службу на посаді заступника командира бойової машини 72-ї механізованої бригади, в/ч А2167, м. Біла Церква.\nПісля демобілізації їздив на заробітки.\nРазом із підрозділом у травні 2014 року ніс службу на блокпосту № 10 поблизу смт Ольгинка Волноваського району. Уранці між 4 та 6 годинами 22 травня 2014 року блокпост був атакований ополченцями, які під'їхали на інкасаторських машинах, та почали несподіваний масований обстріл із вогнепальної зброї, у тому числі з кулеметів, мінометів, РПГ, ПЗРК. Дмитро Шкрібляк та ще двоє бійців заскочили в БМП і почали відстрілюватись. Один із зарядів влучив у бойову машину, здетонував боєкомплект, що призвело до збільшення людських втрат внаслідок вибуху. У цьому бою загинули 16 бійців 51-ї бригади. 14 жовтня в госпіталі від поранень помер 17-й боєць.


У Миколаївській облраді заговорили про загрозу рознесення львівськими фурами АЧС - Останні новини Миколаєва. Найголовніші події Миколаєва і області.\nУ Миколаївській облраді заговорили про загрозу рознесення львівськими фурами АЧС\nВ облраді відбудеться екстренне засідання екологічної комісії з приводу рішення Сєнкевича\n14 вересня 2016 13:11\nМиколаївський "сміттєвий скандал" продовжує розвиватись. Крім того, що Олександр Сєнкевич підписав розпорядження про ввезення львівського сміття крадькома, ще й знаючи про те, що область вже другий місяць безуспішно бореться з африканською чумою свиней, повідомляє Depo.Миколаїв.\nАЧС впритул підійшла до міста та спичинила винищення 7 тис. свиней на фермі, що знаходиться в десяти кілометрах від міста. Дизбарьєри на в'їзді до міста не працюють, обласна влада зізналась, що в неї немає грошей боротись з поширенням захворювання. Мер Миколаєва ж проігнорував дані факти та "прогнувся" перед однопартійцем зі Львова.\nОчевидно, що фури не проходили обробку ні на в'їзді, ні на виїзді з області, тож можуть представляти додаткову загрозу.\nМітки: Миколаїв, екологи, комісія


Танцюй на підборах – схуднеш швидко - tochka.net\nHip-Hop Heels, або фітнес на підборах.\nТанці на підборах - це завжди весело! © Віталій Павленко\nХочеш відкрити у собі сексуальність і чуттєвість, а також схуднути та стать пластичною?\nСпробуй жіноче тренування Hip-Hop Heels, або хіп-хоп на підборах. Особливо тобі сподобається цей вид фітнесу, якщо ти завжди вважала, що спортивні заняття – це нудно і нецікаво. Після цього тренування ти точно зміниш свою думку.\nЩо таке хіп-хоп на підборах\nА також у чому користь фітнесу на підборах. Про це розповість наш експерт Марія Олійник, особистий інструктор із фітнесу київського спортклубу.\nHip-Hop Heels, або хіп-хоп на каблуках, – це зухвалий, сексуальний і чуттєвий танець, а також дуже ефективне в боротьбі із зайвими кілограмами тренування з фітнесу.\nХіп-хоп на пыдборах – це комбінація жіночної хореографії з потужною енергетикою, імпровізацією й майстерністю танцювальних рухів. Переважно заняття проходить під музику популярних виконавиць: Rihanna, Beyonce, Jennifer Lopez, Pussy Cat Dolls, Nicki Minaj тощо.\nУ чому користь тренування? Хіп-хоп на підборах допомагає стати більш впевненою в собі, граціозною, навчитися майстерно володіти своїм тілом, а також відкрити жіночність, чуттєвість і сексуальність.\nЦе прекрасний спосіб відпочити і зняти нервове напруження після важкого робочого дня, зарядитися енергією та підняти собі настрій.\nКрім того, під час тренування калорії летять зі швидкістю світла – це хороший спосіб позбутися кількох зайвих кілограмів. А якщо займатися постійно, то й суттєво схуднути – мінус 8, 10 і навіть 15 кг! Це реально.\nЩо потрібно для тренування? Гарний настрій, зручний (а хочеш – і гарний) одяг і взуття на шпильках/підборах. Звісно, для перших занять – можна і без підборів, але потім ти сама захочеш взути шпильки і танцювати!\nАбонемент на 8 занять: від 335-350 грн. і вище.\nРазове заняття: від 45-55 грн. і вище.\nЧи хотілося б тобі піти на тренування з фітнесу на підборах? Чому?\nInna Zh 8 років тому\nВідповідь: Да.Это круто!


У Запоріжжі зупинили машину з п'яним водієм без прав, а у пасажирів знайшли зброю та наркотики - Новости Запорожья\nУ Запоріжжі зупинили машину з п’яним водієм без прав, а у пасажирів знайшли зброю та наркотики\nПатрульні зупинили для перевірки автомобіль за порушення ПДР, а з’ясувалося, що не тільки водій позбавлений прав за пияцтво і знову сів за кермо напідпитку, але і у пасажирів – заборонені предмети.\nЗа інформацією прес-служби Патрульної поліції в Запорізькій області, 16 березня, близько 13 години, на стаціонарному посту патрульні зупинили транспортний засіб Honda за порушення правил дорожнього руху, а саме – не включений ближнє світло фар.\nВодій повідомив поліцейським, що забув водійське посвідчення будинку. Перевіривши інформацію по базі даних, інспектори встановили, що водій позбавлений права керування, оскільки притягувався до відповідальності за керування у стані сп’яніння.\nІ в цей раз, патрульні виявили у 50-річного водія ознаки сп’яніння. Але проходити огляд на стан сп’яніння в установленому законом порядку, водій відмовився.\nІнспектори помітили, що пасажири транспортного засобу почали нервувати, і вели себе підозріло. Патрульні наблизилися до машини, і побачили, як пасажир кинув на килимок предмет, схожий на пістолет. Надалі, 30-річний чоловік пояснив, що дозвільних документів на зброю у нього немає.\nПід час поверхневої перевірки другого пасажира, інспектори виявили у нього паперовий згорток з речовиною, схожою на наркотичну.\nТому, на водія патрульні склали протокол за ч. 2 ст. 130 (повторне протягом року керування ТЗ в стані сп’яніння) Купап, постанову по ч. 4 ст. 126 (Керування ТЗ особою, позбавленою права керування) Купап.\nНа місце викликали слідчо-оперативну групу для подальшої кваліфікації події.


Огляд Недорогих Готелів В Центрі Москви · Iнструкції\nЯк і будь-яка столиця світу, Москва є не тільки історичним, а й економічним, культурним і діловим центром країни, а тому сюди щодня з’їжджаються тисячі туристів, бізнесменів, відрядження, студентів. І велика частина приїжджих бажає зупинитися в центрі міста. При цьому кожен мріє знайти житло за досить низькими цінами, яке при цьому буде відрізнятися непоганим сервісом і умовами проживання.\nНайпопулярнішими і найбільш питати є недорогі готелі в центрі Москви категорії три зірки. Їх вважають за краще як туристи, так і учасники конференцій, виставок, на відрядження. Як правило, тризіркові готелі пропонують своїм відвідувачам стандартний набір послуг: санвузол, холодильник, міні-бар, щоденне прибирання, Інтернет, супутникове телебачення. Найчастіше при них є пральня, кафе або ресторан, іноді - тренажерний зал, конференц-зал та бізнес-центр. Недалеко від Чистих ставків розташувався готель “Уланська”, поруч з однойменною станцією метро - готель “На Таганці”, сподобається вам і в готелі “Гранд Вікторія”, що розмістився в історичній будівлі неподалік від Павелецького вокзалу.\nВтім, не набагато відрізняються від тризіркових і готелі категорії дві зірки (так звані хостели) - найчастіше відмінність полягає в тому, що в деяких номерах санвузол суміщений з сусіднім номером. Серед хостелів в центрі багато нададуть вам гідний сервіс - це невеликий, але досить комфортний “Napoleon” в Малому Златоустінском провулку, готель ВАЛС недалеко від метро Павелецкая, готелі мережі “Мандрівник”. Якщо пункт вашого прибуття - Ленінградський, Казанський або Ярославський вокзал - станція метро “Комсомольська”, - тоді найближче вам буде добиратися до готелю економ-класу “Реакомп”.\nОстаннім часом все більшим попитом користуються міні-готелі. Як правило, вони не ранжуються за кількістю зірок. Єдина їх відмінність від стандартних недорогих готелів - менша кількість номерів. Однак при цьому ви отримуєте максимальний комфорт і затишок, який можна порівняти з домашнім, - і все це за набагато меншу вартість номера. Тут вам буде надана можливість самим приготувати собі сніданок або вечерю, що також дозволить заощадити. Недорого обійдуться вам міні-готелі “На Садовому” (метро “Кольоровий бульвар”), “На Басманний” (станція “Червоні ворота”), “На Білоруської” (Ленінградський проспект). Чи дозволять сенокоміть також міні-готелі мережі “Султан”, що розташувалися недалеко від метро “Маяковська”, “Білоруська” і “Смоленська”.\nПрибутки ви в столиці у справах, в романтичну подорож або на екскурсію, ви завжди знайдете недорогі готелі в центрі, які дозволять вам не відволікатися на дискомфортні умови проживання і залишать у вас лише приємні враження про поїздку і про Москву.


Глава 4. Отроцтво: Отримання допомоги: У ролі керівників ми бредемо від кризи до програми прориву,\nГлава 4. Отроцтво: Отримання допомоги\nУ ролі керівників ми бредемо від кризи до програми прориву, бредемо в майбутнє без чіткого плану, без власного бачення, без надії. Альвин Тоффлер «Третя хвиля»\nОтроцтво починається з того моменту в житті вашого бізнесу, коли ви вирішуєте отримати допомогу.\nНеможливо передбачити, в який саме момент ви звернетеся за допомогою. Але ви обов'язково зверніться за нею після кризи на стадії дитинства.\nЯкщо ви хочете зберегти свій бізнес, то ви повинні довести його до стадії отроцтва.\nЗа який саме допомогу може звернутися перевантажений фахівець?\nВідповідь передбачуваний: за технічною.\nВи звернетеся за чужим досвідом.\nЗа чужим досвідом у бізнес, схожий на ваш. Ви звернетеся до такої людини, яка вміє робити технічну роботу недоступну вам і нелюбиму вами.\nЛюдина, орієнтований на продажу, починає шукати виробничника.\nПроизводственник починає шукати фахівця з продажу.\nВсе підряд шукають бухгалтерів! Тому що більшість власників малих підприємств ненавидять бухгалтерію і не роблять розрахунків вчасно.\nІ ось ви приймаєте у свій бізнес першому найманого працівника - Гаррі, шестідесятівосьмілетнего бухгалтера, який займався бухгалтерією з дванадцяти років, почавши ще в Англії.\nГаррі вміє займатися бухгалтерією.\nГаррі вміє цим займатися на восьми різних язиках.Но найголовніше, Гаррі вів бухгалтерію в компанії, дуже схожою на вашу, протягом двадцяти двох років.\nА тепер він належить вам.\nВи починаєте дивитися на світ з радістю.\nУ понеділок вранці приходить Гаррі. Ви тепло зустрічаєте його. Чесно кажучи, ви провели вихідні, готуючись до його приходу. Ви обладнаєте його робоче місце. Ви купуєте чашку з написом «Гаррі». Ви навіть знаходите подушку для спинки його крісла.\nВи зробили великий крок вперед. Тепер рахунки лежать на столі Гаррі, а не на вашому. І більше того, Гаррі стане тим єдиним чоловіком крім вас, який буде знати правду про вас і вашому бізнесі.\nГаррі тільки гляне на рахунки і дізнається правду.\nГаррі, ваш перший і найважливіший найманий службовець скоро дізнається секрет, який ви приховували від всіх близьких: що ви нічого не розумієте в тому, чим ви займаєтеся!\nПитання в тому, що він зробить!\nЧи буде він сміятися?\nЧи буде він плакати?\nЧи піде він?\nАбо залишиться і буде працювати?\nРаптово ви чуєте тихе постукування - Гаррі натискає на кнопки калькулятора.\nВи не можете повірити в своє счастье.Больше вам не потрібно займатися бухгалтерією.\nРаптово ви починаєте розуміти, що таке справжній бізнес.\n«Мені більше не потрібно цим займатися!»\nНарешті ви вільні. У вас пробуджується менеджер і фахівець на час засинає.\nАле в той же час, оскільки ви не звикли бути менеджером, ви потрапляєте в звичайну пастку.\nВона називається менеджментом зречення.\nЯк і кожен власник малого бізнесу, ви передаєте Гаррі всі папери, і зникаєте.\nІ якийсь час ви вільні! Принаймні відносно вільні, адже у вас ще залишається робота.\nАле тепер, коли у вас є Гаррі, все починає змінюватися.\nОскільки, коли Гаррі не зайнята документами, ви можете попросити його відповідати на дзвінки. А якщо він не відповідає на дзвінки, він може займатися доставкою або отриманням.\nКоли він не зайнятий доставкою, він може обслуговувати клієнтів.\nЖиття стає легше. У вас залишається більше часу, щоб пообідати. Півгодини замість 15 хвилин.\nВи може йти трохи раніше з роботи: о восьмій годині вечора, а не о дев'ятій.\nЧас від часу Гаррі приходити до вас, щоб розповісти, в чому він потребує, і ви, зайнятий як звичайно, просите його самому розібратися. Не важливо, як саме, лише б він не відволікав вас деталямі.Гаррі потрібні помічники. Бізнес починає рости. У вас немає часу, і ви говорите Гаррі, щоб він найняв людей. Він робить це. Гаррі - просто диво. Вам не потрібно контролювати його, вам не потрібно турбуватися про нього. Він ніколи не скаржиться, а просто працює. Він робить ту роботу, яку ви ненавидите. Ви - начальник, ви робите ту роботу, яку любите, ось вона, життя підприємця!\nПотім відбувається щось несподіване.\nВам дзвонить одна з клієнток і скаржиться, що один з ваших людей погано її обслужив. «Хто це був?» - Питаєте ви, внутрішньо обурюючись. Вона не знає, але якщо ви будете наймати таких людей, то вона більше не буде з вами працювати.\nВи обіцяєте у всьому розібратися.\nВам телефонують з вашого банку і кажуть, що у вас перевищений кредит. «Як це сталося?» - Питаєте ви з упалим серцем. Вони не знають, але якщо ви не будете акуратніше, вони «вживуть заходів».\nВи обіцяєте розібратися і з цим.\nВаш найстаріший постачальник дзвонить вам і говорить, що те замовлення, яке ви зробили тиждень тому, був неправильно складений, і доставка затримається на десять тижнів.\nЩо гірше, вам доведеться задовольнятися не зовсім свіжим продуктом. «Як це сталося?» - Питаєте ви. Він не знає, але якщо ви не будете акуратніше складати замовлення, йому доведеться розглянути інші можливості.\nВи обіцяєте з усім разобраться.Ви приходьте у відділ доставки і підходите до хлопчика, якого найняв Гаррі. Він загортає пакет. Ви дивіться, як він це робить і вибухаєте. «Хто навчив тебе так загортати пакети?» - Ви питаєте здивованого хлопчика. «Тебе що, ніхто цьому не вчив? Дай його сюди. Я все зроблю сам ».\nІ ви робите.\nУ той же день ви випадково опиняєтеся в цеху. Ви так вражені, що ледь не падаєте. «Де ти навчився так робити це?» - Накидаєтеся ви на здивованого працівника. Тобі що, ніхто не показував, як це потрібно робити? Дай це мені. Я все зроблю сам ».\nНа наступний ранок ви підходите до нової продавщиці, яку теж найняв Гаррі.\n«Що сталося з клієнтом А?» - Говорите ви. Її відповідь викликає у вас сказ. «Коли я обслуговував його сам, у мене ніколи не було таких проблем!» - Ричіте ви.\n«Забирайся звідси! Я все зроблю сам ».\nХлопчик з відділу доставки, робочий з цеху, нова продавщиця дивляться на свого безпосереднього начальника Гаррі і запитують: «Хто це такий?!» Гаррі знизує плечима і каже (як може говорити тільки людина, яка пропрацювала на інших людей більше п'ятдесяти років): «А, це був господар».\nАле зверніть увагу на наступне: ви лише починаєте дізнаватися те, що вже знає Гаррі.\nЦе тільки початок процесу, характерного для будь-якого бізнесу на стадії отроцтва. Ці проблеми виникають через менеджменту зречення. Це тільки початок процесу розвалу, при якому куль в повітрі стає так багато, що не тільки ви, але і ваші службовці не можуть їх утримати.\nКулі починають падати все частіше і частіше - навіть частіше, ніж коли ви були одні.\nВи починаєте усвідомлювати, все не варто було все передовіряти Гаррі.\nНе треба було нікому доверять.Когда кулі починають падати все частіше і частіше, ви починаєте розуміти, що нікому немає діла до вашого бізнесу, крім вас самих.\nЩо ніхто не захоче працювати над бізнесом стільки ж, скільки можете ви.\nЩо ніхто не володіє вашими здібностями, вашої зацікавленістю, вашою енергією і вашим здоровим глуздом.\nЩо єдина людина, здатна правильно організувати роботу - ви самі.\nОт ви знову повертаєтеся в свій бізнес, щоб стати великим жонглером. Всі ті ж старі проблеми. У будь-якому бізнесі на стадії отроцтва власник працює, працює, працює, се робить, робить і робить - хоча є стільки людей, яких він по ідеї найняв, щоб вони замінили його. І він платить цим людям!\nНайгірше те, що чим більше робить він, тим менше роблять вони. І чим менше вони роблять, тим більше він намагається заповнити їх недоробки сам. Цим він ще більше заважає їм почати працювати.\nАле Гаррі знав все це, коли прийшов до вас на роботу.\nГаррі міг би розповісти вам, що робота ніколи не задовольнить власників.\nІ причини, по якій власник змінює свої плани.\nАле Гаррі не знає, чому ви такий безумець.\nЦе не працівники зводять вас з розуму. Це не скаржаться клієнти зводять вас з розуму.\nЦе не банкіри і не помилки при упаковці зводять вас з розуму.\nВас зводить з розуму те, що ви вмієте організувати роботу по-іншому.\nВи в безнадійній розгубленості. Щоб бізнес почав працювати, вам потрібно пробудити в собі давно заснулі грані особистості - підприємця та менеджера - а потім допомогти їм розвинути ті вміння, які тільки вони можуть збагатити ваш бізнес.\nАле фахівець не хоче зупинятися.\nСпеціаліст повинен весь час ловити кулі!\nСпеціаліст в вас повинен залишатися зайнятим.\nЯ подивився на Сару і побачив, що вона мене зрозуміла.\nСара зробив відкриття в ході нашої розмови - щось про підприємця в ній самій.\nІнформація, релевантна " Глава 4. Отроцтво: Отримання допомоги "\nМене постійно гризла досада, що до того часу, коли я розірвав зв'язку з Даном Вільямсоном, з ринку були вже зняті всі вершки. Ми з ходу вляпалися в тривалий період безгрошів'я - чотири нескінченно довгих і худих року. З ринку не можна було вичавити ні цента. Як висловився з цього приводу Біллі Хенрік, «це був такий мертвий ринок, що на ньому навіть вонючка не зміг би насмердів ». У мене було\nПоради! До чого ж людям потрібні поради! Причому не тільки отримувати, а й давати. Тут переплетені жадібність і марнославство. Часом буває дуже цікаво спостерігати за тим, як цілком інтелігентні люди полюють за порадами. А тому, хто дає цінні поради, можна не турбуватися про їх якість, тому що спраглим потрібні будь-які поради, не обов'язково надійні та розумні. Якщо він принесе удачу, прекрасно!\nМені самому не довелося бути знайомим ні з одним з великих маніпуляторів, про яких досі пліткують на Уолл -стріт. Я говорю не про лідерів біржі, а про маніпуляторах. Всі вони зійшли зі сцени ще до мене, хоча, коли я вперше з'явився в Нью-Йорк, Джеймс Р. Кін, найбільший з них, був ще активний. Але я тоді був ще просто молодиком, який думав тільки про те, як повторити в поважній брокерської конторі