Тачка на прокачку: схеми контрабанди автомобілів з Молдови і ПМР | Курс\nТачка на прокачку: схеми контрабанди автомобілів з Молдови і ПМР\nСуспільство 21:33, 27.04, 2016\nУже не перший рік європейські та національні ЗМІ присвячують цілі огляди україно-молдавській "чорній дірі", в якій часто пропадають викрадені в країнах ЄС транспортні засоби. Правозахисники навперебій заявляють про катастрофічну ситуацію на кордоні, розслідуючи напівлегальні і контрабандні схеми трафіку іноземних транспортних засобів на територію України і Молдови. І якщо боротьба із організованою злочинністю поступово приносить свої плоди, то стан справ з незаконним перегоном авто через український кордон в останні роки тільки погіршився.\nC.S.I: Місце злочину Україна, Молдова і ПМР (Придністровська Молдавська Республіка)\nПерші згадки про Україну як про європейський центр легалізації крадених автомобілів датовані 1998 роком. Уже тоді Регіональне відділення безпеки при посольстві Сполучених Штатів Америки відзначало приріст потоку нелегально ввезених транспортних засобів, у якому Україна, Молдова і особливо Придністровська Молдавська Республіка виконували роль як пункту призначення, так і перевалочної бази на шляху до Росії. Тоді в одного із перших затриманих українськими митниками організованих угруповань вдалося вилучити 25 вкрадених авто. До нього входили двоє громадян Литви, які займалися викраденням машин на території ЄС, і двоє жителів Феодосії (АР Крим), які в подальшому завозили автомобілі в Україну і спільно з громадянином Росії надавали їх в розпорядження своїх клієнтів.\nВведення гривні, зростання купівельної спроможності населення, високі ставки кредитування, поступове введення численних тарифних методів регулювання зовнішньоекономічної діяльності (мита і зборів), що стосуються імпорту авто з-за кордону, засилля корупції суттєво підвищили ціни на первинному і вторинному автомобільних ринках.\nПісля тривалого перехідного періоду Україна намагалася розвивати власну автопромисловість, і лобісти сприяли закріпленню в законодавстві ряду обмежень, через які покупка автомобілів за кордоном ставала надто дорогим задоволенням. Проте подібні методи так і не принесли бажаних результатів, а лише дали поштовх українцям задуматися про пошук нелегальних шляхів ввезення якісних автомобілів з Європи.\nДо того ж ряд удосконалень українського законодавства, проведений за останні 15 років (ратифікація Стамбульської конвенції про тимчасове ввезення іноземних авто, прийняття закону про відчуження на користь держави конфіскованих судом автомобілів, скасування обов'язкової експертизи автівок при їх реєстрації, надання автосалонами Мінфіну обов'язкового звіту про своїх клієнтів, приєднання України до стандарту Євро-5), активно сприяв цьому процесу. На виході маємо цілком усталену практику напівлегального, а часом контрабандного ввезення легкових автомобілів на територію України.\nВ останні роки відзначається безпрецедентне зростання кількості автомобілів з реєстраційними номерами країн ЄС, Молдови і ПМР. Найчастіше за кермом іномарок сидить не заїжджий німець, литовець, болгарин або молдаванин, а звичайний українець, який став власником подібної машини завдяки одній з багатьох корупційних схем, які широко застосовуються на державному кордоні.\nПід прицілом активістів, зайнятих боротьбою з нелегальним трафіком іноземних авто в Україну, виявилися саме прикордонні регіони. Деякі з них стали справжніми золотими воротами для незаконного ввезення автомобілів. Крім західних регіонів України, йдеться в першу чергу про Одеську область, що знаходиться у віданні Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, яка примикає до проблемних ділянок кордону з Молдовою і ПМР.\nРатифікація Україною у 2004 році Стамбульської конвенції значно полегшила ввезення іноземних авто на свою територію і дала можливість застосовувати цілий ряд напівлегальних схем для передачі іноземних транспортних засобів у користування українським громадянам. Мова йде про машини, що не були викрадені і були завезеними на територію України внаслідок змови із їхніми безпосередніми власниками, підробки документів, корупції на кордоні.\nІз краденими авто усе набагато складніше. Злочини, пов'язані з автомобілями, завжди були у фокусі підтримуваних Місією Європейського Союзу з прикордонної допомоги Молдові та Україні (EUBAM) спільних операцій з охорони кордону (СООК), у ході яких молдавські та українські офіцери працювали разом із їхніми колегами з країн-членів ЄС і міжнародних правоохоронних агентств. Спільний доступ до баз даних Європолу та ЄС допоміг затримати велику кількість автомобілів, що були викрадені або мали підроблені / фальсифіковані документи. Наприклад, у 2015 році в ході операції "Данубіус" було затримано 18 автомобілів, а у 2014 році в ході операції "Ольвія" було затримано 25 автомобілів, проте не всі вони були затримані в Україні.\nСлід зазначити, що, хоча донедавна українські кордони не були оснащеними базами даних Інтерполу (перші 39 пунктів пропуску державного кордону підключені в листопаді 2015 року, решта 118 отримають доступ в 2016 році), ризик самостійного ввезення викраденого авто на територію України залишався значним. Тому в основному всі поставки здійснювалися через налагоджені канали. Комплекс подібних послуг передбачає подальшу зміну як реєстраційних номерів автомобіля, номерів двигуна і кузова, так і створення підробленого техпаспорта для подальшого використання в Україні транспортного засобу, який може бути просто розібраним на деталі.\nУ період з 2012 по 2015 рр. експерти Місії EUBAM надавали партнерським службам допомогу з питань викрадених автомобілів і підроблених довіреностей. Було проведено понад 3100 перевірок в базах даних країн-членів ЄС і переговорів із відповідними нотаріусами. Більше 300 з них показали позитивний результат і виявили невідповідності. Сьогодні, багато в чому завдяки підтримці EUBAM, всі пункти пропуску на молдавсько-українському кордоні мають зв'язок з базою даних Інтерполу, що дозволяє партнерам швидко перевіряти підозрілі машини самостійно.\nЧас від часу в польській та іншій європейській пресі з'являються публікації, присвячені розкриттю організованих груп, які здійснюють викрадення авто і подальший їх трафік через кордон з Україною. За даними джерел, приблизно 80% вкрадених авто йдуть на розбирання, в той час як 20% отримують нову реєстрацію для відправки за кордон. До відома: у 2014 році у Польщі було вкрадено близько 14 000 автомобілів, отже, близько 2800 з них із великою ймовірністю потрапили в Україну, а це становить 4,6% всього обсягу первинного авторинку України (близько 60 000 одиниць на рік). І це без урахування машин, викрадених в Німеччині, Австрії, Чехії та інших країнах ЄС, частина з яких також направляється в Україну і Молдову.\nЗовсім недавно в Польщі було розкрито бандформування, яке займалося викраденням елітних авто в Німеччині. Одну із центральних ролей в цьому угрупованні грав 42-річний українець, який забезпечував підробку всіх необхідних документів на викрадені авто. За інформацією польських ЗМІ, у банду, крім самих поляків, входили і росіяни. Підробка документів та перебивання номерів агрегатів авто проводилася в прикордонному місті Слубіце, звідки автомобілі призначалися для подальшої відправки на територію України і Росії. За неофіційною статистикою, сьогодні з 10 ввезених в Україну машин 8 нелегальні, з них значна частина має кримінальне минуле. Інші ж просто не розмитнені або їздять із підробленими документами.\nУ січні 2016 року в територіальних сервісних центрах МВС у Одеській області були відзначені неодноразові випадки спроб зареєструвати автомобілі з підробленими номерами агрегатів. Однак офіційна відповідь на запит, зроблений нашою журналістською групою Південному регіональному управлінню Державної прикордонної служби України, засвідчила той факт, що протягом всього 2015 року органами Державної прикордонної служби України в пунктах пропуску через державний кордон виявлено в установленому порядку 3 вкрадених автомобілі, з них 1 на території Одеської області. У той же час Комітет ВРУ з питань податкової та митної політики під час розгляду закону про передачу Міністерству оборони конфіскату з митниці заявляє про 3717 конфіскованих авто, які перебували на кордоні на початку 2015 року. Показово також, що в Україні правовий механізм передачі автомобілів, вкрадених в країнах ЄС, їх справжнім власникам досі не налагоджений. Робота українських правоохоронців більше носить каральний характер, ніж спрямована на відновлення справедливості у цьому питанні.\nСлід зазначити, що Адміністрація Державної прикордонної служби України додатково повідомила нам, що облік і узагальнення даних, що стосуються реєстраційної належності транспортних засобів (в тому числі з реєстраційними номерами Болгарії, Молдови, ПМР), які перетинають кордон України, не проводиться взагалі.\nСерія резонансних ДТП відбулась в Одесі восени 2015 року. Особливістю кожного з нещасних випадків було не лише кількість жертв і незвичність обставин трагедії, а й той факт, що за кермом автомобілів знаходились іноземці. В одному з таких ДТП загинуло 6 іноземців, в іншому – студент з країни Близького Сходу, який на елітному позашляховику зніс якір символ Одеси, розміщений в центрі міста. Реєстраційні номери авто були аж ніяк не українськикми, авто було зареєстровано в країнах Європейського Союзу – Болгарії та Литві. На території Одеської області почастішали випадки використання подібних автомобілів студентами-іноземцями із країн Близького Сходу.\nРезонансні ДТП, вчинені на автомобілях, зареєстрованих в ЄС, Молдові та Придністров’ї, в Одесі у 2015 році. Джерело: Управління безпеки дорожнього руху України, Головне управління Національної поліції в Одеській області.\nВідповідно до інформації, наданої відділом взаємодії зі ЗМІ Адміністрації Державної прикордонної служби України, співробітники Білгород-Дністровського прикордонного загону 24 листопада 2015 року встановили, що житель Одеської області протягом останнього року ввіз в Україну 9 легкових автомобілів з німецькою реєстрацією, вісім з яких так і не покинули територію України.\nСлідством встановлено, що з жовтня 2014 року цей громадянин ввіз в Україну автомобілі таких марок, як Mazda, Volkswagen, Audi, Mitsubishi, BMW, Opel, Peugeot і Nissan, за що він повинен сплатити штраф у розмірі 17 000 гривень за кожен ввезений ним на територію України автомобіль. Кілька днів потому працівники митного поста "Роздільна", в співпраці з прикордонною службою України, виявили громадянина Литви, який ввіз в Україну, з порушенням законодавства, більше двадцяти машин. Під час перевірки документів виявилось, що на громадянина Литви уже складено 24 протоколи за порушення режиму тимчасового ввезення авто – іноземець ввіз в Україну більше двох десятків машин, які не покинули територію України у визначені законом терміни. Велика кількість автомобілів були вивезені із Придністров’я і за них, відповідно, не було сплачено жодних митних зборів. Слідством встановлено, що для ввозу в Україну такої кількості машин громадянин Литви користувався пунктами пропуску різних областей.\nЗвертаємо увагу, що схожі випадки, згідно з аналізом правоохоронних зведень, на пунктах пропуску в Одеській області проходять регулярно.\nВ той же час Одеська митниця ДФС офіційно нам відповіла, що "за період 2014-2015 років жоден автомобіль із номерними знаками інших держав, в тому числі Європейського Союзу, в режимі імпорту не був оформлений". Також "транспортні засоби, що не зняті з обліку в реєстраційних органах країни придбання, котрі ввозять в Україну із ціллю вільного використання, не допускаються до пропуску через митний кордон України".\nМи зв'язалися з одним із клієнтів нелегальних автоперевізників, котрий поділився власним досвідом в придбанні нерозмитненого авто: "Купити машину з номерами ЄС не проблема: вони дешевші і самі номери модні, – розповідає Аділь, студент Одеського національного медичного університету. – Головне знати, до кого звертатися. Ну, і їздити акуратніше, щоб не привертати увагу співробітників поліції, – ось, напевно, єдина проблема. Багато моїх друзів купили такі автомобілі".\nМи дізналися, що на автомобільних ринках Одеської області, Придністров’я та Молдови можна знайти приватників, які збувають нелегально ввезені без сплати будь-яких податків і митних зборів машини. Установчі документи цих ТЗ оформлені на цілком реальну юридичну особу, зареєстровану в одній із країн ЄС. Слід зазначити, що бази даних поліції та митниці в Україні не синхронізовані, в зв'язку з цим поліцейські фактично не можуть встановити походження автомобіля і перевірити спосіб перетину ним українського кордону. Саме тому останнім часом не тільки іноземці, але й інші автолюбителі Одеської області активно використовують усі надані їм можливості їзди на нерозмитнених авто по прикордонних територіях.\nАвторинки України і Придністров’я з найбільшою концентрацією нерозмитнених легкових автомобілів.\nЗв'язавшись із співробітниками Місії EUBAM, ми дізналися, що, спираючись на наявні дані, звіти та спостереження на молдавсько-українському кордоні, включаючи придністровський сегмент, Місія EUBAM оцінює загрози транскордонної злочинності, пов'язаної з автотранспортом, як високі.\nEUBAM знає про існування схем, які дозволяють ввозити в Україну зареєстровані в ЄС машини без оплати податків на імпорт (ПДВ, акциз, митні збори). Ці схеми часто базуються на підроблених довіреностях, виданих в країнах-членах ЄС.\nІншою проблемою, про яку нам повідомили, є те, що зареєстровані за кордоном і тимчасово ввезені нерезидентами автомобілі не вивозяться з України та Молдавії в установлені терміни.\n"В основному, машини в Одесу везуть із болгарськими та молдавськими номерами, рідше з литовськими та німецькими. Автомобілі з болгарськими номерами здебільшого потрапляють з Придністров'я. На більшості з них номери вже неодноразово змінювалися, і визначити, звідки насправді машина потрапила в Болгарію, а потім в Придністров'я, неможливо. Може, власник її дійсно придбав, а може викрав. Хоча для багатьох в Україні це не принципово. Бажання їздити на хорошому авто бере своє", – розповідає один з продавців авторинку "Куяльник" в Одесі.\nОднак не обов'язково бути нерезидентом України, для того щоб ввезти в країну транспортний засіб з іноземною пропискою цілком легально. Наприклад, підписання трудового договору з болгарською або молдавською компанією, яка володіє власним гаражем з нібито службових авто, дає право громадянину України де-юре використовувати її транспортні засоби "в службових цілях".\nЗрозуміло, що подібна процедура проводиться через посередників, і разом з вартістю авто громадянин платить гонорар засновникам фіктивної компанії, витрати на створення якої становлять близько 200-400 євро. Надалі при перетині українського кордону резиденту дається рік на здійснення своїх службових повноважень, тобто на законне водіння ТЗ без розмитнення.\nСаме ця схема ввезення авто з іноземною реєстрацією найбільш популярна на цей час. Оголошення в Інтернеті навперебій пропонують продаж елітних позашляховиків (наприклад, Volkswagen Touareg) за 10000 USD. Найчастіше такі автомобілі прописані в Болгарії і чекають свого покупця в Україні та Молдові.\nНа території Молдови на цей час знаходиться близько 40 тис. шт. автомобілів з-за кордону. З них 13 тис. пересуваються з реєстраційними номерами Болгарії, 20 тис. – Литви, де вони вже давно зняті з обліку. Саме тому автомобіль з молдавськими реєстраційними номерами на дорогах Одеси може виявитись в недалекому минулому – німецьким чи литовським.\nЦю ситуацію підсилює і той факт, що з 1 січня 2016 р. країна приєдналась до введення стандарту Євро-5, згідно з яким будь-який ввіз в Україну автомобіля, старшого 5 років, заборонений або ж буде обкладений завищеним митом. Аналіз популярних сайтів купівлі автомобілів в країнах ЄС (Аllegro.pl, Аutogidas.lt, Mobile.de, Auto.plius.lt, Autoscout24.com.ua) дає зрозуміти, що за кордоном ціна на 4- і 3-літнє авто з пробігом вже не суттєво відрізняється від аналогічної пропозиції на вітчизняному ринку. Суттєва різниця в ціні якраз на авто віком 6 років і більше, проте такі засоби пересування будуть заборонені на ввіз з 2016 р.\nВ Придністров’ї половина авторинку складається з автомобілів з реєстрацією у Болгарії і Литві. Деякі з них стають на внутрішній рахунок, для того щоб приховати своє справжнє походження, а потім продаються в Україні під реєстраційними номерами ПМР. В більшості випадків незаконний трафік легкових автомобілів з Молдови і ПМР є торгівлею вкрадених авто з країн Центральної і Західної Європи через нелегальні канали.\nНедавнє затримання в пункті пропуску "Кучурган" громадянина Молдови, який користувався краденим автомобілем Audi A4 2007 р. випуску з придністровською реєстрацією, повністю описує цю практику. В ході перевірки правоохоронні органи встановили, що це авто було вкрадене в Німеччині в 2008 р. За словами затриманого водія, автомобіль він придбав в цьому році у Придністров’ї.\nСправа в тому, що в Придністров’ї мито на ввіз автомобілів з ЄС набагато нижче, ніж в інших країнах. Оскільки ця територія не контролюється ні центральною владою Молдови, ні Інтерполом, то контрабандисти під прикриттям чиновників почуваються досить впевнено: автомобілі реєструють під придністровськими номерами, а потім переправляють в Україну.\nНедавнє розслідування, проведене українськими журналістами з інформаційного агентства "Наш продукт", пролило світло на одну з корупційних схем, яка використовується на кордоні з Україною. Артем Іноземців зазначає:\n"Перевіз в Україну крадених автомобілів почався ще в кінці 90-х – на поч. 2000-х рр. Деякі особи відкрито пропонували зробити громадянство України жителям ПМР взамін на те, що ці жителі фіктивно придбають дорогу іномарку і формально перевезуть її в Україну. Тобто тисячі придністровців отримували українські паспорти (закордонні), потім оформлювали внутрішній паспорт України та українську прописку. При цьому обезмитнювався ввіз дорогих іномарок, які потім реєстрували в Україні. В цій схемі брали участь деякі особи з української общини Тирасполя".\nЗовсім недавно митники Білгород-Дністровського на пункті пропуску "Кучурган" затримали 5 осіб, громадян Молдови, які їхали в Україну, використовуючи паспорти України, які, за даними Інтерполу, були загублені. Таким чином особи, котрі не мають права отримати громадянство України, в пришвидшеному порядку отримують українські закордонні паспорти в посольстві України в Кишиневі, потім фіктивно купляють автомобіль з молдовськими чи придністровськими номерами, виписуються з ПМР, оформлюючи переселення в Україну, і перевозять автомобіль з собою через кордон.\nЗрозуміло, що сам переселенець – це всього лиш підставна особа, за котрою стоять інтереси нелегальних авторейдерів. Подібні перегони використовуються лише для юридичного оформлення факту перетину кордону. Згодом, після того як автомобіль з’являється на території України, суб’єкт знову виписується і повертається назад в ПМР. Особливістю цієї схеми є те, що все це робиться фіктивно – ніхто нікуди не їздить, а оформлення подібної процедури займає декілька днів чи тиждень.\n"Подрузі якось зробили український закордонний паспорт, – розповідає Артем Іноземців. – І ця подруга фіктивно перевезла Porsche, не встаючи з ліжка. Просто так українці не мають права їздити з придністровськими номерами, з придністровськими номерами мають право їздити громадяни Молдови і ПМР, які проживають в Україні за правом на проживання, а також громадяни України з постійною пропискою на території Молдови чи ПМР, згідно з українським закордонним паспортом. А таких вже багато".\nФіктивні переселенці де-факто отримують право на пільгове розмитнення придністровських автомобілів в Україні і пільгову їх реєстрацією під українськими номерами. Реєстрація крадених автомобілів під реєстрацією ПМР використовується також для ввозу в Україну авто, які в результаті розберуть на деталі.\n"Через поля нічого не переганяють – все строго через пости (митні), – коментує Артем. – Вся корупція на постах. За невеликі гроші, 100-500 дол., можна взагалі зробити так, ніби авто не перетинало кордону. В базі його типу немає, а людина пройшла митницю пішки".\nНовини головного управління Національної поліції Одеси рясніють заголовками про затримання злочинців, котрі перебивали номери агрегатів автомобілів, а також знайдених транспортних засобів, походження яких досить сумнівне. Сьогодні, за оцінками експертів, чорний ринок крадених автомобілів в Україні оцінюється в 5-7 млрд грн і складає 11, 9 тис. одиниць, тобто 25-30% звиклого ринку. За статистикою в 2013 р. було розкрито 53% подібних злочинів, а в 2014 р. – всього 28%. Це означає, що МВС знаходить тільки кожен четвертий автомобіль, а три авто безслідно щезає.\nГолова Всеукраїнської асоціації автоімпортерів і дилерів Олег Назаренко згідний з тим, що автомобілів, нелегально ввезених в Україну, стає все більше, адже, незважаючи на затяжну стагнацію автомобільного ринку, яка почалась ще в 2013 р., впевнений ріст кількості автомобілів на дорогах країни продовжується.\n"Але їх кількості визначити неможливо, – каже Олег Назаренко. – Митниця називає одну (офіційну) цифру, а скільки ввозиться двійників, сестер, донорів, битих для розбору… Це все контрабанда, її порахувати неможливо".\nДля отримання додаткової інформації з цього приводу наша журналістська група звернулась в Державну фіскальну службу України, щоб дізнатись, яка кількість легкових автомобілів з реєстраційними номерами країн ЄС розмитнена в Україні за період 2014-2015 р. Проте у відповіді зазначено, що отримання таких даних "не є можливим".\nНе останню роль в процвітанні незаконного ввозу транспортних засобів на територію України відіграють власники підпільних СТО, які і забезпечують остаточне покриття слідів контрабанди. Саме вони допомагають перебивати номери агрегатів крадених авто, які потрапляють на територію України через прикордонні райони, і потім готують їх для присвоєння українських реєстраційних номерів.\nОкремо практикується розбір автомобілів на деталі для ремонту інших авто, які потрапили в ДТП, власники яких не бажають витрачати кошти на оригінальні деталі. Серед найбільших центрів відмивання "брудних" авто можна назвати Ізмаїл, Одесу і Роздільне, де декілька приватників в індивідуальному порядку роблять заміну номерів з заводу агрегатів і за необхідності – зняття цінних деталей з дорогих іномарок, завезених в тому числі з ПМР і Молдови.\nНам вдалось сконтактуватись з одним з "чорних" авторейдерів, який працює на підпільному СТО в Одесі:\n"Кожен автомобіль знаходиться під своїм VIN-кодом, який є його образним ДНК, що зберігає в собі інформацію про країну, компанію, модель, рік випуску і комплементацію. Зараз на дорогах Одеської області автомобілі з навмисно перебитими номерами можуть і не знати про те, що авто по суті їм не належить. Не всі автомайстери знають, де знаходиться VIN-код. На цьому й ловлять співробітники ДАІ".\nЗа словами працівника, більшість деталей, виставлених на продаж на авторинках Одеси, потрапляють туди зовсім не з автомобілів, які потрапили в ДТП, як це пояснюють клієнтам. Основна їхня частина знімається з крадених або нерозмитнених авто, нелегально привезених в Одеську область.\nЗа останні декілька років партнери Миссии ЕС EUBAM – молдовські і українські відомства, які працюють на кордоні, та правоохоронні органи – покращили свою роботу в сфері боротьби з злочинністю, пов’язаною з автомобілями.\nСпеціальна група об’єднала представників Генеральної інспекції поліції Молдови, Митної служби і Державної прикордонної служби України, Державної фіскальної служби України і Міністерства внутрішніх справ України. Ця Група стала платформою для обговорення відповідних аспектів операційного втручання в сферу боротьби і запобіганню злочинів, пов’язаних з автомобілями в регіоні.\nПредставники Національної поліції 13 жовтня 2015 р. відправили офіційний запит на юридичну оцінку міжнародно-правового статусу невизнаних республік в МВС України. На основі отриманої відповіді було винесене рішення про заборону переміщення по Україні транспортних засобів з реєстраційними номерами, отриманими в невизнаних Україною державних утвореннях, в тому числі Придністровська Народна Республіка. Таким чином, Національна поліція вирішила зрівняти водіння таких автомобілів до ситуації з повною відсутністю на них номерних знаків і діяти в цьому випадку згідно з законом України.\nТакож голова Державної фіскальної служби Роман Насіров у вересні 2015 р. підняв питання про розміщення у відкритому доступі онлайн баз даних митниці всієї Митної служби України. Звісно, забезпечення контролю над переміщенням "чорних" авто по території України потребує більших адміністративних ресурсів і не призведе до повної ліквідації нелегально ввезених транспортних засобів з іноземною реєстрацією, доки не набуде загальнонаціонального масштабу.\nНаталія Федоришин, Павло Колотвін, Олена Васіна\nРозслідування підготовлено в рамках проекту MUTE@Corruption, який реалізовує ІМІ (Інститут Масової Інформації) за підтримки Freedom House і Правління Канади.


Журналіст Української правди вважає, що ГПУ намагається зав’язати йому язик - Korrespondent.net\nЖурналіст Української правди вважає, що ГПУ намагається зав’язати йому язик\n16 липня 2008, 11:30\nЖурналіст Української правди Сергій Лещенко у інтерв’ю газеті Факты назвав дії Генпрокуратури спробою зав’язати йому язик та заборонити писати про отруєння Президента Віктора Ющенка. Натомість ГПУ звинувачує Лещенка у порушеннях законодавства.\nУ заяві Генпрокуратури йдеться, що Сергій Лещенко "особисто порушив вимоги ч.1 ст. 70 КПК України" – "особа, викликана органом дізнання... як свідок, зобов'язана з'явитися в зазначені місце і час і дати правдиві показання про відомі їй обставини в справі".\nЯк повідомлялося, 14 липня журналіста УП Сергія Лещенка, який взяв інтерв’ю у народного депутата Давида Жванії стосовно отруєння у 2004 році Віктора Ющенка, допитували в Генпрокуратурі понад 7 годин. До журналіста було застосовано процедуру силового приводу на допит. Слідчий також вручив повістку Сергію Лещенку про наступний допит, який має відбутися 16 липня.


Архив FAQs | OSVITA-SK\nПравда, що навчання безплатне?\nТак, навчання словацькою мовою абсолютно безплатне\nЯкі оцінки мають бути, щоб вступити?\nЯкщо ваш середній бал вище семи балів, то ви можете розраховувати на вступ, іноді приймають з нижчими оцінками, через те, що там цінують навчання у самому університеті\nПравда, що немає вступних іспитів?\nВступні іспити мають деякі університети, але у більшості випадків вступні іспити відсутні\nТак, ви маєте право пропустити предмет 3 рази за цілий семестр. Якщо ви перевищите ліміт, то вам необхідно буде принести документ, що підтверджує вашу неспроможність бути на заняттях. Якщо ви пропустили предмет більше 3-х разів, то є шанс, що вас виключать з предмета і не дозволять його здавати.\nТак, всі іноземці обов’язково отримують дозвіл на проживання в гуртожитку, якщо всі необхідні документи для цього були подані в систему університету своєчасно.\nЦіна гуртожитку залежить від обраного вишу і варіюється від 45 до 80 євро в місяць Додаткові витрати на гуртожиток 25-30 євро за семестр, сюди входять послуги з надання інтернету, пральні, мультимедійної кімнати\nКоли я повинен сплатити гуртожиток?\nСплатити послуги гуртожитку ви повинні ще до поселення. Кількість сплачених місяців залежить від гуртожитку, це може бути оплата за 2 або 3 місяці.\nВІЗА / ВНП\nЧи повинен я отримати візу для в’їзду до Словаччини?\nПоложення дійсні для громадян України: Якщо у вас закордонний паспорт старого зразка, то ви зобов’язані отримати візу в консульстві. Якщо у вас біометричний паспорт, то ви маєте право заїхати на територію Словацької Республіки на 90 діб щодо безвізового режиму. Увага, 90 діб зараховуються в будь-якій країні безвізового режиму. Якщо ви…


Новини України: Львівські пластуни передали мешканцям Львівщини Вифлеємський Вогонь Миру\nЛьвівські пластуни передали мешканцям Львівщини Вифлеємський Вогонь Миру\nчетвер 04 січня, 2007 14:16\nСьогодні, 4 січня 2007 року, львівські пластуни у Соборі св. Юра урочисто передали Вифлеємський Вогонь Миру громадам Львова та Львівщини. Про це «Гал-info» повідомив прес-секретар львівських пластунів Ярема Дух.\nТакож сьогодні Вогонь Миру повезли до пластових осередків Львівської області — до Стрия, Старого Самбора, Городка, Червонограда, Рудок, Борислава, Трускавця, Сокаля, Нового Роздолу.\nПісля короткого молебню Вогонь перебрали львівські курені, щоб протягом 4-5 січня рознести у християнські храми міста та області. Про передачу Вифлеємського Вогню певній церкві повідомлятимуть синьо-білі плакати з логотипом акції.\nКожна львівська родина матиме змогу запалити у себе вдома на Свят-вечір Вогонь з Вифлеєму, єднаючись таким чином з іншими християнами по цілій Україні та Європі.


ХVІІ сесія Львівської облради відбудеться 18-го вересня | Новини Львова\nХVІІ сесія Львівської облради відбудеться 18-го вересня\n14:28 7 вересня 2018 р.\nПрезидія обласної ради ухвалила провести чергову ХVІІ сесію Львівської обласної ради у вівторок, 18 вересня.\nПро це повідомили в п’ятницю, 7 вересня, в прес-службі Львівської облради, де також розповіли: «На її розгляд винесуть понад 40 питань порядку денного. Таке рішення підтримала президія обласної ради, сьогодні, 7 вересня. За словами голови Львівської обласної ради Олександра Ганущина, члени президії одноголосно підтримали перелік із понад 40 питань на ХVІІ чергову сесію облради».\nОлександр Ганущин доповнив: «Серед них – питання виконання Програми соціально-економічного розвитку та Стратегії розвитку гірських територій, питання бюджетного, майнового, екологічного характеру, а також низка депутатських ініціатив. Думаю, що в межах двох пленарних засідань ми розглянемо в повному обсязі затверджений сьогодні перелік питань».


Віртуозне вміння поєднувати традиційний джаз, авангард, класику, свінг і латиноамериканські ритми, легкість форми і свобода вираження емоцій зробили Сайруса Честната одним з найбільш яскравих піаністів джазового ком’юніті. Соліст Lincoln Jazz Center Orchestra, Dizzy Gillespie Big Band, and Carnegie Hall Jazz Orchestra, успішний сольний виконавець і лідер власного тріо, він записав понад півтора десятка альбомів і об’їздив з гастролями весь світ.\nПроявивши свою обдарованість ще в ранньому дитинстві, Сайрус Честнат почав виступати перед публікою в семирічному віці, а в дев’ять років він став органістом в церкві. Таким чином, професія музиканта була для нього природним вибором і Сайрус Честнат вступив до всесвітньо відомого Музичного коледжу Берклі, де за час навчання став гідним престижних стипендій Еббі Блейка, Оскара Пітерсона і Квінсі Джонса.\nЗдобувши освіту, він почав співпрацю з багатьма зірками джазу: Джоні Хендріксом, Терренсом Бланшаром, Дональдом Харрісоном, Вінтономь Марсалісом … А в 1991 році Сайрус Честнат став акомпаніатором великої джазової співачки Бетті Картер. В цей же період часу він періодично брав участь в різних музичних проектах з Фредді Хаббардом, Бренфорд Марсалісом, Джо Вільямсом, Чіком Коріа і Діззі Гіллеспі, зустріч з яким виявилася для молодого музиканта доленосною. Гіллеспі особисто запросив Честната в свій оркестр.\n“Піаніст Сайрус Честнат є одним з найбільш переконливих анахроністів джазу … Але на відміну від типових” ностальжістов “, які звертаються до минулого через почуття несумісності з сучасністю, містер Честнат знаходиться в абсолютному узгодженні зі своїм часом. І це надає його музиці почуття безтурботної впевненості. “\nДовгий час Сайруса Честната зараховували до когорти неоконсерваторів. Однак, на початку 2000-х в його репертуарі з’являються несподівані електрофанкові версії панк- і рок-хітів 70-х. Так був створений альбом з промовистою назвою “Genuine Chestnut” ( “Справжній Честнат”). За ним послідували “Сайрус грає Елвіса”, “Дух”, “Подорожі”, кожен з яких був абсолютно не схожий на попередній.\nПереплавивши в своїй грі безліч напрямків, Сайрус виробив зрілий неповторний стиль, який дозволяє йому з уявною легкістю віртуозно імпровізувати і створювати музику власного твору, за що його справедливо називають “однією з рушійних сил еволюції джазового фортепіано в ХХI столітті”.\nЦьогоріч на фестивалі «Джаз на Дніпрі» Сайрус виступить з новою програмою.Познайомитись ближче з манерою виконання та імпровізаціх Сайруса можна буде 20 липня на Монастирському.


Не відповідає займаній посаді | Новини Хмельницького "Є" | ye.ua\n24 Грудня, 2012 Суспільство 1529\nНіколи не кажіть «ніколи». Нам життя іноді такі сюрпризи підносить, які не здатна жодна ворожка передрікти.\n…До від’їзду поїзда було кілька годин, я запропонувала подрузі:\n- А пішли побачиш нашу церкву.\n- Що ж, пішли, - охоче погодилась супутниця.\nЗдавши речі в камеру схову, ми пішли до Храму, подивитись, а заодно й помолитись за своїх близьких і щасливу нашу дорогу. На той час вечірня служба підходила до кінця і на церковний двір виходили прихожани. На східцях, як завше, тулились жебраки в убогому вбранні. Витягла з кишені дві гривні й подала тій, що скраю.\n- Хай Вам Бог пошле здоров’я й талан Вам і дітям, і онукам, - вдячно прошепотіла жіночка, піднявши на мене свій погляд.\nХудорляве обличчя, блакитні колись, а тепер вицвілі очі, маленькі пальчики рук. Щось зачепило в моїй пам’яті, десь я ці очі бачила.\nМи з подругою помалу йшли містом, я не могла пригадати, звідки знаю ту жінку. Очі, блакитні очі, таких нема ні в кого.\nНарешті згадала. Коли ми сіли в потяг, пам’ять послужливо перегортала перед мною картинки минулого. Ось я молода учителька середньої школи в глухому поліському селі, що на Житомирщині. Навколо одні ліси, які тягнуться аж до Білорусі, а там знову ліси, але вже білоруські. Доводилося провідувати учнів у сусідніх селах за сім або 10 кілометрів і це все лісом. Чомусь не боялась. Може, тому, що всі молоді нічого не бояться. А в однім селі, де мешкало троє моїх восьмикласників, не було ні вулиць, ні клубу, ні медпункту, ні сільради. Хати ставили серед лісу, хто де хотів. В одній з хат була маленька початкова школа, яка налічувала 7 чи 8 учнів. Ось у ту школу направили вчительку, яка приходила в нашу школу то за зарплатою, то на педради. Це була дівчина неймовірної краси. Товста руса коса, обличчя, мов у ляльки. Яскраві голубі очі, рожеве личко, малий ротик, зросту малого, тендітного стану. Завуч, зрілий чоловік, коли її бачив, не міг собі місця знайти від враження.\nНародилась Галя у простій селянській сім’ї. На вулиці діти між собою сперечались за право гратися з нею – живою лялькою. Навіть дорослі називали Галька-лялька. По закінченню школи вступила в педучилище, яке успішно закінчила і була направлена на роботу в уже згадану мною маленьку школу.\nВ класі були другорічники – в 4-му класі мали по 11-12 років. Вчилися погано, а дисципліни взагалі не було. Галина Іванівна раз по раз зверталась до дирекції нашої школи: «допоможіть мені, діти не слухають». Але наші мудрі завуч та директор відмовляли, кажучи, що як в педагога нема таланту і підходу до дітей, то ніхто йому не зарадить. Дійшло до того, що діти почали її бити. Спершу сніжками кидали, потім гуртом у сніг валили, то портфелями били. Вона ж права не мала здачі дати, а батьки розводили руками, мов хлопці й нас не слухають. Боялась Галина тієї осоружної школи й гірко плакала вечорами.\nЦя каторга тривала рік.\nНа її умовляння заврайоно перевів її в іншу школу, де був брикетний завод. Невелике селище, де жили лише робітники торфобрикетного заводу. Теж серед лісу, але і школа середня, і медпункт, і великий клуб, і магазини. Ще й тричі на день автобус до райцентру.\nНедалеко в лісі була військова частина, і от один солдатик відслуживши, влаштувався на завод. Побачив цю красуню і закохався, вони побралися. Завод дав їм квартиру. Тепер Галина Іванівна почувалася захищеною. Але оскільки це один район, то вчителі знали, що її били і не слухались учні, говорили про це вдома, де чули вчительські діти, а ті, відповідно, розповідали своїм однокласникам. Тепер вся школа знала, що цю вчительку можна не слухатися й бити. Поки вона там вчителювала, народилось у їхній сім’ї двоє синів. Бідувала Галя, бо скільки бачила, все в тім блакитному пальто ходила, що ще з першої зарплати купила.\nЧоловік не приніс бажаного щастя: пиячив, зраджував, намовляв дітей проти матері. В школі одне пекло, вдома – друге. Незабаром їй запропонували залишити школу, бо не відповідає займаній посаді. Пішла бідна на завод різноробочою. А на брикетному заводі робота була дуже брудна: пил попадав в очі, вуха, ніс, горло. Жінки одягали по три хустини, але й те не допомагало, пил проникав усюди й пік нестерпно.\nНезабаром й друга біда. Чоловік прийняв якусь п’яничку старшу за нього, а Галині вказав на двері. Оскільки в неї тепер не було житла, громада подбала про майбутнє дітей і оформила їх до інтернату.\nГалина ночувала, де прийдеться, часто попадала до лікарні, де добрі люди ділилися їжею. Хвороби насідали на неї одна за одною. Від булої краси не залишилося й сліду.\nТепер, коли чую часто вживаний вираз «краса врятує світ», згадую Галину, яку краса зовсім не врятувала. Мабуть, до краси ще й таланту треба.\nлюдські долі історія життя жебракування\nСуспільство 5653 1\nСуспільство 1668 1


Перелом хребця: симптоми, ознаки, діагностика та лікування - nebolet.com.ua\nУ разі утворення перелому хребців існує досить велика різноманітність не тільки в зовнішньому вигляді самого утворився перелому, але і механізму отримання травми. У клініці буде грати найважливіше значення саме три види класифікації сталися переломів хребця.\nВ залежності від виду та ступеня ушкодження будуть відрізнятися переломи хребців. Завдяки цьому лікарі відрізняють освіта перелому дуг, тел, а також відростків хребців.\nНайчастіше, саме у молодих людей, зустрічається освіта компресійного перелому тіла хребця, але при цьому не спостерігається так званої лінії перелому. Однак, внаслідок того, що на хребець виявляється підвищений здавлювання, він поступово ущільнюється, ущільнюється і стає клиновидної форми.\nМоже статися освіта перелому хребців разгибательный і згинальних, що буде визначатися з урахуванням виду виконуваного руху, що і спровокувало утворення даного виду травми.\nЗгинальних вид переломів - це класичний компресійний перелом хребця, в результаті чого відбувається зменшення висоти їх тіла, що більш яскраво проявляється саме в передньому відділі. У разі освіти разгибательного виду перелому, практично у всіх випадках, будуть страждати саме задні відділи пошкодженого хребця, а також його відростки і дуга.\nНе менш важливе значення в клініці буде мати і той факт, є утворився перелом хребців нестабільним або стабільним. З урахуванням цього буде суворо в індивідуальному порядку підбиратися і метод подальшого лікування.\nБезпосередньо задньої поздовжньої зв'язкою буде визначатися стабільність самого пошкодженого хребта. Така поздовжня зв'язка сполучає між собою не тільки всі хребці, але і міжхребцеві суглоби. У тому випадку, якщо відбувається порушення в їх цілісності, тоді утворився перелом хребців відноситься до числа нестабільних.\nУ разі отримання травми хребця і підозрі на освіта перелому, необхідно якомога швидше доставити потерпілого в поліклініку, де йому буде надана негайна медична допомога. Важливо пам'ятати про те, що при переломі хребців важливе значення має саме час і те, наскільки правильно було проведено лікування.\nПід час огляду потерпілого, лікар повинен буде провести не тільки всі необхідні клінічні дослідження, але і дізнатися, при яких обставин була отримана травма, яка, власне, і призвела до утворення перелому.\nВ залежності від того, чи була отримана травма хребта ускладнена сильним стисненням спинного мозку або його корінців, і визначатимуться основні клінічні ознаки, які проявляються в разі утворення перелому хребта.\nУ разі отримання стабільного перелому, не буде відзначатися наявність здавлювання, тоді самими головними симптомами даного виду перелому буде поява досить сильною і різкого болю, а також порушення природної рухливості безпосередньо в тому сегменті хребця, який був травмований. Саме завдяки цим ознакам і ґрунтуватиметься діагностика цього виду перелому.\nПри цьому сам постраждалий буде перебувати в вимушеному положенні, приміром, найчастіше, схилившись в один бік або сильно згорбившись. У деяких випадках хворий може перебувати в стані стоячи або сидячи, при цьому його будуть турбувати дуже сильні болі, із-за чого він просто не може перебувати виключно в горизонтальному положенні.\nУ постраждалих, які належать до цієї категорії, в обов'язковому порядку, має бути проведено додаткове неврологічне дослідження. Фахівець, що безпосередньо в області пошкодження, встановлює рівень чутливості, а також рухів у місці ураження, определяетсохранились функції всіх тазових органів (наприклад, відсутність або наявність характерних проблем з виділенням стільця, сечовипусканням).\nУ тому випадку, якщо при переломі хребців проявилися перераховані вище ознаки, тоді можна зі сто відсотковою впевненістю сказати, що даний вид травми супроводжується певними ускладненнями - здавлювання нервів або спинного мозку. Найчастіше, ці явища відбуваються в результаті того, що утворюється характерний набряк або серйозне зміщення уламків хребців.\nВсіх постраждалих лікарі повинні спостерігати безпосередньо в динаміці. Справа в тому, що в результаті освіти характерних неврологічних симптомів з плином часу може відбутися наростання утворився набряку, а також зміщенням уламків, що можливо в більш пізні терміни.\nПід час проведення огляду потерпілого, у якого є підозра на освіту перелому хребця, повинна проводитися постановка точного діагнозу. У той же час лікар повинен максимально точно встановити не тільки наявність, але також і вираженість певних неврологічних проявів.\nПри проведенні ретельного огляду потерпілого, найбільш важливе значення має саме опитування самого хворого або людини, який з них приїхав в поліклініку те, який саме був механізм отриманої травми, прояв певних ознак перелому протягом перших декількох хвилин з моменту отримання травми, і звичайно, силу наданого травматичної дії. Отримані дані надають вплив не тільки на більш швидке встановлення діагнозу, але і підбір подальшого лікування.\nТакож з урахуванням усіх даних під час огляду і опитування, отриманий перелом хребця буде віднесений до певного різновиду, при цьому будуть враховуватися і вищеописані класифікації.\nНе залежно від того, до якого саме виду перелому буде віднесена травма, кожному потерпілому, в обов'язковому порядку робиться рентгенологічне обстеження, завдяки якому стає можливим більш точно втупитися тяжкість ушкодження.\nТільки після того, як буде зроблений рентген, стає можливим не тільки визначити вид і характер травми, але також підібрати подальше лікування. Бувають випадки, коли потрібне проведення додаткових клінічних досліджень, до яких може відноситися ультразвукове дослідження самого спинного мозку, в тому випадку, якщо є підозра його пошкодження, електронейроміографія, тобто реєстрація електричних імпульсів нервових стовбурів, так і м'язів (проводиться у тому разі, коли є підозра на наявність певних неврологічних ускладнень), а також пункція самого хребетного каналу.\nВ основі профілактики перелому хребця лежить уникнути отримання травм, які здатні до нього привести.\nУ разі утворення стабільного перелому хребців не буде проявлятися симптоми здавлювання спинного мозку, а також різними неврологічними порушеннями. Даний вид перелому піддається проведення консервативного лікування.\nВ основі лікування лежить сприяння оптимального зрощення утворився перелому, а також придбання пошкодженим хребцем його нормальної конфігурації. В цьому випадку є необхідність у проведенні методу витягування хребетного стовпа, при цьому паралельно буде проводитись і корекція утворилася характерної деформації. А в разі діагностування згинальних перелому хребця, потребують положенні в стані розгинання самого хребетного стовпа, а також навпаки, згинання.\nДля того, щоб провести процедуру витягнення, самого потерпілого необхідно укласти на площину, що знаходиться під невеликим нахилом і опущеним кінцем в області ніг.\nУ тому випадку, якщо був отриманий перелом безпосередньо в шийному відділі, тоді процедура витягання буде проводитися з використанням спеціальної петлі, яка носить назву «петля Глиссона». Ця петля накладається на підборіддя, після чого з'єднується з вантажем, підвішеним на нитки.\nЯкщо було діагностовано наявність перелому хребців поперекового і грудного відділу, тоді вантаж повинен підвішуватися до кілець, виконаним з марлі і вати, а потім вони надягають безпосередньо на плечі. Таким чином саме витягування буде здійснюватися саме завдяки підвішеного вантажу, а також маси самого хворого, який в цей момент перебуває на площині з невеликим нахилом.\nУ тому випадку, якщо у хворого був діагностований згинальних перелом хребців, тоді його укладають на спину, після чого проводиться розгинання і під область спини підкладається спеціальний валик, який наповнений простим піском.\nПри утворенні разгибательного перелому потерпілого укладають на живіт, при цьому він знаходиться в зігнутому положенні. При найпростішому переломі (клиновидном) період витягування займає приблизно три тижні. У разі утворення більш складного виду перелому, час витягнення може значно збільшуватися (час визначає тільки лікар).\nЯкщо ж у хворого був діагностований перелом хребця, який супроводжується характерним здавленням спинного мозку або його корінців, тоді призначається негайне проведення оперативного лікування.\nГоловною метою такої операції є повне усунення причин, які спровокували здавлювання. Також проведення хірургічного втручання призначається і в тому випадку, якщо є ймовірність нестабільного перелому хребців або сам перелом супроводжується сильним зміщенням.\nПри зсуві або нестабільному переломі є необхідність у здійсненні фіксації, для якої застосовуються спеціальні шурупи, дроти, металеві пластини.


Грищенко бачить безвізові поїздки українців до ЄС через 2-3 роки - Укрaїнa - TCH.ua\nГрищенко розповів, коли Україна отримає безвізовий режим © Сегодня\nУкрaїнa 23 вересня 2011, 18:36\nМіністр каже, що через 2-3 роки українці зможуть їздити до Європи бех віз, але за умови, якщо буде збережена динаміка переговорів і не змінять вимоги.\nМіністр закордонних справ Костянтин Грищенко вважає, що Україна може отримати безвізовий режим з Євросоюзом за 2-3 роки.\n"Через два-три роки, якщо буде збережено наявну динаміку діалогу і не будуть суттєво змінюватися вимоги, що висуваються для безвізового режиму", - сказав він в інтерв'ю Українській правді, відповідаючи на питання, коли Україна може отримати безвізовий режим.\nГрищенко зауважив, що є й політично-емоційна складова. Оскільки в низці європейських країн партнерами в коаліційних урядах є партії, які взагалі заперечують проти будь-якого послаблення візового режиму в цілому.\n"І це робиться не стільки раціонально, скільки через фобії виборців щодо напливу іммігрантів", - вважає Грищенко.\nВідповідаючи на прохання прокоментувати інформацію в ЗМІ про поставлений йому дедлайн для підписання договору про асоціацію до кінця року, Грищенко не дав конкретної відповіді.\n"Президент з моменту вступу на посаду визначив реалізацію євроінтеграційного курсу в якості пріоритетного напрямку своєї політики", - сказав міністр.\n"Він дуже багато для цього робить особисто і вимогливо ставиться до своїх підлеглих. І мені, як людині, яка щиро вірить в європейське майбутнє нашої країни, працювати над реалізацією відповідних завдань президента і цікаво, і комфортно", - пояснив Грищенко.\nРаніше ЗМІ з посиланням на власні джерела писали, що безвізовий режим з ЄС Україні в найближчому майбутньому не світить. Нагадаємо, Євросоюз не збирається скасовувати візи для українців на час проведення чемпіонату Європи з футболу 2012 року.\nЗМІ: Безвізовий режим з ЄС Україні в найближчому майбутньому не світить\nЄврокомісар: Україна близька до фіналу підписання угоди про асоціацію з ЄС\nЯнукович пригрозив Грищенку відставкою за асоціацію з ЄС


Баррозу-Путіну: Повторна ескалація Росією ситуації в Україні ускладнює діалог - 112 Україна\nБаррозу-Путіну: Повторна ескалація Росією ситуації в Україні ускладнює діалог\nТакож Баррозу засудив вторгнення й операції на українській землі російських військових частин\nПовторна ескалація конфлікту в Україні ускладнює пошук шляхів взаємодії між ЄС і Росією. Про це президенту РФ Володимиру Путіну заявив під час телефонної розмови глава Єврокомісії Жозе Мануел Баррозу, повідомляє прес-служба Єврокомісії.\n"Президент Баррозу закликав президента Путіна звернути з поточного шляху, підкресливши, що складно продовжувати розмову про співпрацю, стикаючись з рецидивом ескалації конфлікту", - йдеться у повідомленні.\nЗагалом розмову у Єврокомісії називають відвертою і повідомляють, що в її центрі була складна ситуація в Україні. Баррозу охарактеризував дії РФ як такі, які "суперечать зусиллям ЄС" у пошуку взаємовигідних рішень з питань Асоціації з Україною та енергетичних відносин сторін.\nНовини за темою: Росія повторює кримський сценарій агресії на материковій Україні, - речник Єврокомісії\nТакож Баррозу засудив вторгнення й операції на українській землі російських військових частин.\nНа закінчення, Баррозу попередив Путіна, що "подальша дестабілізація України та регіону буде дорого коштувати".\n#Баррозу #переговори #Путін #ситуація в Україні #телефонні переговори


Планета Земля 4 | WARYXE.ru - Все рефераты Рунета. Дипломы, курсовые работы, сочинения, доклады.\nВы здесь: Home → Рефераты по астрономии → Планета Земля 4\nкосмічних$ апаратів, дають змогу побачити три основні оболонки земної кулі: а т м о с ф е р у та її хмари, г і д р о с ф е р у і л і т о с ф е р у з її природним покривом. Відповідні цим оболонкам три агрегатні стани речовини – газоподібний, рідкий і твердий – звичні для нас, жителів Землі. Атмосфера має більшість планет Сон$ячної системи, тверда оболонка характерна для планет земної групи, супутників планет та астероїдів. Гідросфера Землі – унікальне явище в Сонячній системі, жодна інша з відомих планет її не має. Адже для того, щоб вода була в рідкому стані, потрібні певні умови температури й тиску. Вода – досить поширена х$імічна сполука у Всесвіті, але на інших небесних тілах вона перебуває переважно в твердій фазі, відомій і на Землі у вигляді снігу, інею, льоду.\nПроцеси, що відбуваються в літосфері, хімічний склад її речовни несуть на собі сліди тих змін, які сталися протягом мільярдів років. За рахунок енергії, що віділяється при розпаді радіоактивних елементів, відбувалися розплавлення і диференціація речовини. Внаслідок цьо$го легкі сполуки, в основному силікати, опинилися зверху в к о р і, а важчі утворили центральну частину – я д р о. Товщина кори дуже невелика: від 10км під океаном до 80км під гірськими хребтами. Радіус ядра удвічі менший від радіуса планети, а між ядром$ і корою міститься проміжний шар – мантія Землі, що складається з речовини більшої, ніж кора, густини.\nНижній шар атмосфери називається т р о п о с ф е р о ю, яка досягає висоти 10-12км (у середніх широтах$)\nГу$стина атмосфери теж зменшується з висотою. Так, на висоті близько 6км вона в 2 раза менша, ніж біля поверхні Землі, а на висоті в сотні кілометрів у мільйони разів менша. На висоті кількох радіусів Землі, є здебільшого водень з концентрацією частинок порядку тисяч атомів в 1 см3.\nЗа сучасним уявленням, тільки завдяки існуванню гідросфери та атмосфери на Землі змоголо зародитися життя. Тому проблеми екології, охорони природи нашої унікальної планети набувають$ особливого значення.\nДосл$ідження навколоземного простору космічними апаратами показало, що наша планета оточена потужним радіаційним поясом, який складається із заряджених елементарних частинок – протонів і електронів, які швидко рухаються. Його називають також поясом частинок високих енергій .\nВнутрішня частина поясу простягається приб$лизно на 500 –5000км від поверхні Землі. Зовнішня частина радіаційного поясу знаходиться на висоті від одного до п`яти радіусів Зем$лі і складається переважно з електронів, що мають енергію десятки тисяч електон-вольтів – у 10 раз меншу за енергію частинок внутрішнього часу.\nЧастинки, які утворюють радіаційний пояс, напевно, захоплює земне магнітне поле з тих частинок що безперервно викидає Сонце.Такий посилений корпускулярний потік збурює магнітне поле, що називається магнітнею бурею. Стріл$ка компаса коливається. Виникає збурення іоносфери, яке порушує рідіозв`язок, відбуваються полярні сяйва. Полярні сяйва мають електричну природу. Кольорові відтінки полярного сяйва зумовлені світінням різних газів атмосфери.\nОтже, ми з`ясували, що на Землі і в її атмосфері відбувається різноманітні п$роцеси, багато з яких пов`язані із Сонцем, віддаленим від нас на 150млн. км тобто Земля не ізольована від космосу.\n4. Міжнародне співробітництво у мирному освоєнні космічного простору. Великі успіхи,$ досягнуті у вивченні планет та інших тіл Сонячної системи, сприяти посиленню зв`язку астрономії з такими науками про Землю, як геофізика і геологія. Вчені цих спеціальностей, які вивчают результати топографічних, раіофізичних та інших досліджень Меркурія, Венери, Марса, Місяця й інших супутників користуються методом порівняльної геології. Це дає змогу глибше зрозуміти стародавню історію розвитку нашої планети, закономірності формування родовищ корисних ко$палин і успішніше вести їх розвітку на Землі.\nного радіотелефонного зв`язку з віддаленими і важкодоступними районами, а також для передавання$\nорологічну систему, головною перевагою якої є оперативність і глобальність одержуваної інформації.$\nВивчати розподіл хмарного покриву над нашою планетою, впевнено визначити стан і напрям руху циклонів і атмосферних фр$онтів, стежити за льодовою\nних станцій, у вивченні зразків міс$ячного грунту, доставлених на Землю. Здобуту під час космічних польотів інформацію обробляють спеціалісти. Одержані результати використовують у наукових дослідженнях і народному господарстві.\nКосмічна інформація забезпечує постійне спостереження за станом лісів і п$осіві сільськогоспо-\nЦе дає значний економічний ефект і забезпечує можливість проведення різних видів робіт, які важко чи навіть неможливо виконати іншими методами. Роль космонавтики в житті $людства і її вклад у науково-технічний прогрес постійно зростають.


5 Том, 5 Розділ – Посередник Примирення “Подібний до Братів” і Випробуваного у Всьому, Як і Ми – Біблійний Прапор\n5 Том, 5 Розділ – Посередник Примирення “Подібний до Братів” і Випробуваного у Всьому, Як і Ми\n“ВИПРОБУВАНИЙ В УСЬОМУ, ПОДІБНО ДО НАС”\nХто “Його брати”? – У чому полягає подібність? – Як Він був випробуваний в усьому, подібно до нас, окрім гріха? – Випробування у пустині – Їхня подібність до наших випробувань – Деякі з них могли би “звести, якби це було можливо, і вибраних” – У якому значенні наш Господь став досконалим через страждання? – Хоч і Син, однак навчився послуху – Як він став подобою гріховного тіла? – Але окрім гріха – “Він узяв наші немочі” – Як Він став “співчутливим”?\n“Тому мусів бути Він у всьому подібний братам, щоб стати милостивим та вірним Первосвящеником у Божих справах, для вблагання за гріхи людей” (Євр. 2: 17).\nДВА популярні, однак протилежні, напрямки думки межують зі собою. При цьому вони суперечать один одному у всіх біблійних питаннях, які говорять про взаємовідносини нашого Господа і людства; і тільки третій напрямок, єдиновірний, здатний погодити різні вірші Писання або задовольнити освячений розум. Із цих двох помилкових, але популярних, теорій одна стверджує, що наш Господь Ісус був Всемогутнім Богом, Єговою, Котрий тільки одягнувся в людську плоть, але насправді не відчував людських випробувань, спокус і оточення. Інша теорія стверджує, що Він був грішною людиною, мав частку у вадах нашого роду, як інші, але був успішніший від них у боротьбі з гріховними нахилами та протистоянні їм. Ми намагаємось показати, що обидві ці теорії помилкові, і істина лежить між ними – що Логос, “будучи в Божій подобі”, духовною істотою, “стався тілом”, дійсно був людиною, “Людиною Христом Ісусом”, проте був “відлучений від грішників”, був досконалою людиною, приготованою стати “відповідною ціною” за першу досконалу людину, гріхопадіння якої утягнуло за собою весь наш рід, і відкуплення якої також включає в себе цей рід.\n Тому, щоб встановити біблійно правильний погляд на цю річ, буде цілком правильно розглянути різні вірші Писання – спотворені і неправильно вжиті, щоб довести, що наш Господь був порочний і підданий схожим пристрастям, що й деградований рід. На нашу думку, коли б Він був у такому стані, то для Нього було би неможливо (як неможливо для нас) абсолютно і досконало виконати кожну рису Божественного Закону. Божественний Закон є повною мірою здатності досконалої людини і перевищує міру і здатність будь-якої недосконалої людини. Таким чином, сам факт, що наш Господь не мав гріха, що Він був приємний Отцю і прийнятний як жертва за гріх, як викупна ціна за Адама (і за втрачений в ньому рід), свідчить непрямо про Його досконалість, про що, як ми вважаємо, скрізь навчає Писання.\nАле “брати” нашого Господа не були бездоганними, ані не були відлученими від грішників. Як же тоді Він міг бути “подібний братам” і одночасно бути відлученим від грішників? Відповідь на це питання знаходиться у признанні факту, що тими, які названі “Його братами”, не є світ людства, грішники в загальному. Дійсно, Адам, людина, був сином Бога при своєму створенні і до моменту свого гріхопадіння (Лк. 3: 38), але не пізніше. Тому всіх з числа його роду Писання називає “дітьми гніву” (Еф. 2: 3). Тільки тим, які “втекли від осуду, що є над світом”, і повернулись до згоди з Богом через Христа, Писання дозволяє вважати себе Божими синами (Ів. 1: 12). Про інших наш Господь каже: “Ваш батько – диявол, і пожадливості батька свого ви виконувати хочете” (Ів. 8: 44). Наш Господь Ісус ніколи не вважав Себе одним з дітей диявола, ані одним з “дітей гніву”, говорячи, що Він “вийшов і прийшов від Бога”. Він також не вважав за Своїх “братів” нікого з тих, які ще залишалися “дітьми гніву”. Єдиними, які є визнані як “Господні брати”, є ті, які, позбувшись осуду, що над світом, були  приведені до Отця через кров Христа і одержали “дух” прийняття в Божу сім’ю та обітницю повного “усиновлення” при встановленні Царства (Рим. 8: 15, 23; Гал 4: 5). Оскільки вони виправдані, умовно звільнені від провини Адама і умовно вчинені праведними, через кров Христа, то в кожному значенні цього слова вони подібні до нашого Господа Ісуса, вони – “Його брати” на подібній основі божественної милості і відокремленості від світу. Про посвячених з цього класу наш Господь каже: “Не від світу вони, як і Я не від світу”; “Я вас зо світу обрав” (Ів. 15: 19; 17: 16). З цієї точки зору можна легко побачити, що наш Господь був “подібний братам” – сповна, в кожній подробиці. Але в той час, коли Він упокорився і став плоттю, Його “брати” ще не були в такому стані – у Нього в той час ще не було братів, за винятком того, що цей клас був заздалегідь передбачений Богом (Еф. 1: 5, 11; Рим. 8: 29). Але в божественній постанові Бог передбачив, що Він може бути справедливим і одночасно виправдати тих із грішного роду, які прийняли божественну благодать через Христа і чиї гріхи, завдяки цьому, були покриті, не зараховані їм в провину, але зараховані Тому, Хто “тілом Своїм Сам підніс гріхи наші на дерево”. Бог заздалегідь постановив, передбачив Свій намір покликати Євангельську Церкву, щоб вона була “співспадкоємцями Ісуса Христа, Господа нашого”, на спадщину нетлінну й непорочну та нев’янучу, заховану в небі. Саме в зв’язку з цим заздалегідь підготовленим планом, всі, хто буде становити цей клас, були названі наперед (через пророків) “братами” Христа. Пророчо наш Господь представлений ??як Той, Хто каже до Отця: “Сповіщу про Ім’я Твоє браттям Своїм, буду хвалити Тебе серед Церкви” (Пс. 22: 23; Євр 2: 12). Оскільки це була божественна постанова (що наш Господь повинен бути не тільки Відкупителем світу, але й взірцем для “братів”, які будуть Його співспадкоємцями), то для здійсненні божественного задуму Йому треба було у всіх Своїх випробуваннях і труднощах бути “подібним братам”.\n“ВИПРОБУВАНИЙ В УСЬОМУ, ПОДІБНО ДО НАС, ОКРІМ ГРІХА” (ЄВР. 4: 15)\nСлід зауважити, що цей вираз не говорить про те, що наш Господь був спокушений у всьому, як спокушений світ. Ні, Він був спокушений, як спокушені ми, його послідовники. Він не був спокушений з боку розбещених пристрастей (до гріховних речей), отриманих по спадковості, від земних родичів, але, будучи святим, незлобивим, невинним і відлученим від грішників, Він був спокушений у всіх відношеннях так, як Його послідовники в Євангельському віці, які ходять не по плоті, а по духу, і які суджені не по слабосиллю їхньої плоті, але по духу їхнього розуму – відповідно до їхньої нової волі, нового серця (Рим. 8: 4; 2 Кор. 5: 16; Ів. 8: 15).\nЦе дуже виразно видно на прикладі спокус нашого Господа в пустині, які прийшли відразу після Його посвячення і хрищення в Йордані (Мт. 4: 1-11).\n(1) Першою була пропозиція сатани використати божественну силу, яку Він щойно отримав в Йордані, для служіння власним потребам, перетворюючи каміння на хліб. Це не було спокусою, якоюсь мірою пов’язаною зі спадковістю або недосконалістю. Наш Господь був сорок днів без їжі, досліджуючи божественний план, намагаючись збагнути (під роз’яснювальним впливом святого Духа, щойно отриманим), який шлях в Його житті буде правильним, щоб виконати велику місію, задля якої Він прийшов у світ, – викупити світ. Пропозиція скористатись переданою Йому духовною силою, яка (як Він усвідомлював) була в Його розпорядженні, щоб послужити потребам Свого тіла, на перший погляд виглядала досить розумною. Але наш Господь відразу побачив, що таке використання Його духовного дару було би неправильним, було би зловживанням ним, було би не тим, для чого він був призначений, тому Він відкинув цю пропозицію, кажучи: “Написано: Не хлібом самим буде жити людина, але кожним  словом, що походить із уст Божих”. Господні “брати” іноді мають схожі спокуси від противника, пропозиції використовувати духовні дари для сприяння тимчасовим інтересам. Пропозиції такого роду підступні, але саме через них противник нерідко веде Божий посвячений народ до щораз більшого зловживання божественними благословеннями.\n(2) Противник запропонував нашому Господу ілюзіоністські методи представлення Своєї місії народу: щоб він стрибнув з вершини храму в долину на очах натовпу, щоб люди, бачачи Його неушкодженим, переконались у Його надлюдській силі, щоб це змусило їх негайно прийняти його як Месію і брати з Ним участь в праці, яка була перед Ним. Але наш Господь відразу побачив, що такі методи зовсім не погоджувались з божественним задумом, тому навіть неправильне застосування вірша з Писання противником (мабуть, на користь зла) не змусило Його відхилитись від принципів праведності. Він одразу відповів, що така поведінка з Його боку була би абсолютно неприпустимою, була би спокушенням божественного провидіння, і в цю мить не заслуговує уваги. Там, де обов’язок чи небезпека цього вимагали, Учитель не вагався, бо розумів здатність Отця захистити кожен інтерес; але справжнє довір’я до Бога не означає безрозсудне піддавання себе небезпеці (без божественного дозволу), для самого лише видовища, в дусі хвастощів.\nГосподні брати мають такого ж роду спокуси і повинні пам’ятати цей урок і приклад, залишений для них Вождем нашого Спасіння. Ми не повинні бездумно кидатися в небезпеку і, тим самим, вважати себе доблесними воїнами хреста. “Ризиковані дії” можуть не виглядати недоречними для дітей диявола, але вони цілковито неприпустимі для Божих дітей. Останні ведуть боротьбу, яка вимагає ще більшої мужності. Вони покликані нести службу, яку світ не лише не схвалює і  навіть не цінить, але часто переслідує. Вони покликані зносити безчестя і глузування з боку світу і навіть стикатися в житті з людьми необрізаного серця, які “говорять всіляке зло” неправдиво проти них заради Христа. У цьому відношенні послідовники Вождя нашого спасіння йдуть тією ж дорогою, слідом за своїм Вождем. Потрібно більше сміливості для того, щоб не зважати на сором і ганьбу з боку світу в принизливій службі Богу, аніж для того, щоб здійснити якийсь великий та дивовижний крок, що викликав би в звичайної людини подив і захоплення.\nОднією з головних битв тих, хто ходить цим вузьким шляхом, є битва з власною волею, щоб привести свою волю в повне підпорядкування волі Небесного Отця і там втримувати її; щоб керувати власним серцем, приборкуючи зростаючі амбіції, природні навіть для досконалої людини, гасячи цей пломеніючий вогонь та віддаючи свої тіла й усі земні інтереси на живу жертву в служінні Господу і Його справі. Саме в таких випробуваннях наш Вождь здобув Свою перемогу та її лаври, і такими є випробування Його “братів”. “Хто панує над собою [приводячи свій дух у повне підпорядкування волі Бога], ліпший від завойовника міста” – ліпший від того, хто з хибним уявленням про віру кидався би з наріжника храму або робив ще якусь необдуману річ. Істинна віра в Бога полягає не в сліпому довір’ї і нерозсудливій самовпевненості щодо Його провіденціальної турботи. Ні, навпаки, вона полягає в спокійному довір’ї до всіх надзвичайно великих і цінних обітниць, даних Богом, довір’ї, яке дозволяє вірним протистояти різним намаганням з боку світу, плоті та диявола відвернути їхню увагу, і яке уважно ступає стежками віри і слухняності, позначеними для нас в божественному Слові.\n(3) Третьою спокусою нашого Господа була пропозиція земного панування і негайного успіху в установленні Його царства без страждань і смерті, без хреста, за умови компромісу з противником. Противник стверджував (і його твердження не піддавалося сумніву), що він  має контроль над світом, і що Царство Праведності, яке прийшов встановити наш Господь, можна швидко встановити при співпраці з ним. Сатана натякав, що він вже втомився вести світ у гріх, сліпоту, забобони, невігластво, що йому подобається місія нашого Господа допомогти бідному, знедоленому роду. Насправді ж він хотів втримати керівний, контролюючий вплив у світі, тому ціною навернення ним світу на праведну путь, ціною його співпраці з Господом Ісусом в реституційному благословенні світу була умова, щоб останній визнав його, сатану, правителем світу (в його відновленому стані) – щоб таким чином наш Господь схилився перед ним.\nМи повинні пам’ятати, що бунт сатани проти божественного правління був спровокований амбіцією самому стати монархом – “уподібнитись Всевишньому” (Іс. 14: 14). Нагадаємо, що це був основний мотив його успішного атакування наших прабатьків в Едемі – намагання їх віддалити, відлучити від Бога і, таким чином, поневолити для себе. Цілком можемо припустити, що він волів би бути монархом щасливих підлеглих, аніж “стогнучого створіння”: волів би підлеглих, які володіють вічним життям. Здається, що навіть нині він не визнає факту, що вічне життя і справжнє щастя неможливі без згоди з Божественним законом. Тому сатана бажав бути реформатором у всіх відношеннях, окрім одного: його амбіція має бути задоволена, він повинен бути щонайменше правителем серед людей, адже хіба він вже не був “князем світу цього” ??– хіба не так він названий у Святому Письмі? (Ів. 14: 30; 12: 31; 16:1; 2 Кор. 4: 4). Не маючи жодних божественних повноважень бути “князем світу цього”??, але, заволодівши людством (через незнання, через неправильне представлення фальші як правди, темряви – як світла, зла – як добра), він настільки збентежив, збив з пантелику, засліпив світ, що з легкістю утримував становище господаря, “бога світу цього”, “що діє тепер у синах бунту”, серед переважної більшості.\n Тому особлива спокуса пропозиції сатани була в тому, що вона немовби пропонувала нове вирішення питання про відновлення людини з її гріховного стану. Більше того, це виглядало щонайменше як часткове розкаяння з боку сатани і можливість його повернення на путь праведності, однак за умови, що йому гарантуватиметься подальший успіх в стремлінні бути правителем більш щасливих і більш успішних підлеглих, ніж ті, які перебували під впливом його ошуканств і були поневолені гріхом, який був для нього єдиним способом втримати відданість людини, адже в міру того, як людство відкидає гріх і цінує святість, в нього виникає бажання служити і поклонятися Богу.\nНаш Господь Ісус довго не вагався. Він був абсолютно переконаний, що мудрість Отця вибрала найкращий і єдино відповідний план. Тому Він не тільки не радився з плоттю і кров’ю, але й не бажав домовлятися з противником про співпрацю в ділі підняття світу.\nТут ми бачимо також одну з особливих пасток противника для Господніх “братів”. Йому вдалося спокусити номінальну церкву (на початку її діяльності) залишити шлях хреста, вузький шлях відокремленості від світу, й укласти союз з цивільною владою і таким чином поступово стати впливовою у світовій політиці. Через співпрацю з “князями цього світу”, якій таємно сприяв і допомагав противник, вона прагнула встановити панування Христа на землі через свого представника, папу, про якого казали, що він є намісником Христа. Ми вже бачили, яким згубним був наслідок цього впливу: як це підроблене Царство Христа насправді стало царством диявола, бо робило його діла. Ми побачили результат цього в “темних віках” і дізнались, що Господь називає цю систему “Антихристом”.*\n*Дивіться Том ІІ, розд. іх.\nІ хоча Реформація почалася сміливо, бачимо, що противник знову запропонував таку ж спокусу реформаторам, і вони змогли опертися їй тільки  частково, бувши готові поступитися правдою заради захисту та допомоги з боку “царств цього світу” і в надії, що царства цього світу якимось чином стануть Царством нашого Господа. Проте, бачимо, що поєднання Церкви і світського впливу, представлене в протестантизмі, хоча менш згубне у своїх наслідках, ніж поєднання в папстві, тим не менше, дуже шкідливе і становить велику перешкоду для всіх, хто потрапив під його вплив. Бачимо, що постійна боротьба “братів” має на меті подолати цю спокусу противника і стояти міцно в свободі, якою Христос зробив нас вільними, – не зі світом, а осторонь нього.\nБільше того, ми бачимо, що хоча ця сама спокуса приходить до всіх “братів”, вона часом приходить в дещо зміненому вигляді. Великий противник дуже хитро (у кожному випадку) намагається поступати з нами так, як з Господом, тобто представляти себе провідником реформи, яку він обстоює, – вдавати, що він всім серцем підтримує працю благословення світу. Його остання спокуса такого роду приходить у вигляді запропонованого “громадського підйому”, на яке він успішно звертає увагу багатьох “братів”. Він дає зрозуміти, що якщо колись і була потреба йти “вузьким шляхом”, шляхом хреста, то більше це робити не обов’язково, бо ми зараз дійшли до стану, де всю справу можна вирішити легко і швидко, що весь світ піднятий до високого громадського, інтелектуального, морального та релігійного рівня. Але плани, які він пропонує, завжди означають співпрацю з ним: в даному випадку це пропозиція, щоб всі, хто хоче співпрацювати для громадського підйому, приєдналися до громадських і політичних рухів, які приведуть до бажаної мети. Він став настільки зухвалим і впевненим у підтримці більшості, що вже не пропонує підтримувати реформу в справі особистого навернення з гріха, спасіння від осуду і примирення з Отцем через особисту віру в Господа Ісуса Христа і посвячення Йому. Його пропозицією є громадський підйом, який нехтує  особистою відповідальністю й гріхами і бере до уваги лише громадські умови та робить суспільство на вигляд “чистим”. Він хоче, щоб ми знехтували Господнім вченням, яке стверджує, що тільки ті, які приходять до Отця через Нього, є “Божими синами” і Його “братами”. Замість цього він хоче, щоб ми повірили, що всі люди – брати; що Бог – Отець всього людства; що ніхто не є “дітьми гніву”; що є по-злочинницьки нехристиянським й немилосердним вірити словам нашого Господа, що декого “батько – диявол”. Ось так він хотів би (не завжди кажучи про це прямо), щоб ми ігнорували і заперечували гріхопадіння людини, викуп від гріха, а також всю працю примирення під показним, оманливим гаслом “Отцівство Бога і братерство людей”, і на основі Золотого Правила.\nЦя спокуса противника, виставлена перед “братами”, сьогодні зводить багатьох, і, ймовірно, ще зведе всіх, окрім “вибраних” (Мт. 24: 24). Цими особливо вибраними “братами” є ті, які уважно йдуть за Вчителем і, замість того щоб прислухатись до пропозицій противника, слухаються Господнього Слова. Ці особливо вибрані “брати”, замість того щоб покладатись на своє власне розуміння та софістику сатани, мають віру у вищу мудрість Єгови і Його божественний план віків. Тому вони всі “навчені від Бога” і знають, що працею нинішнього віку є вибір “братів” Христа, їхнє випробування і, зрештою, їхнє прославлення з Господом в Царстві як насіння Авраама, щоб благословити світ; що в наступному віці настане Божий “свій час” для розумового, морального і фізичного підняття світу. Тому особливо вибрані не можуть бути зведені будь-якими пристойними на вигляд аргументами або софістикою їхнього підступного ворога. Більше того, для “братів” не є таємницею його задуми, бо вони були попереджені в цьому напрямку. І вони дивляться на Ісуса, Який є не тільки Автором їхньої віри (через Свою жертву), але й повинен бути її довершителем, коли Він надарить їх участю у першому воскресінні і зробить учасниками Своєї чудової слави та божественної природи.\nТакими є особливі спокуси “братів”, і такими були особливі спокуси їхнього Вождя. Він був “так само, як ми, спокушений у всьому, окрім гріха” (Гиж.), і Він знає, як допомогти тим, хто спокушений і готовий прийняти допомогу, яку Він дає, способом, яким Він її дає – через учення Його Слова та Його надзвичайно великі і цінні обітниці. Слабкості, які дістаються нам у спадок, не були частиною спокуси нашого Господа. Він не відчував тяги до п’янства, у Нього не було манії убивці, ані жадібності злодія. Він був святий, незлобивий, відлучений від грішників. Також Його “брати” не мають напастей на зразок цих спокус. Ті, які стали Його “братами” через віру, посвячення і зачаття святим Духом прийняття, втратили схильність завдавати шкоди іншим, отримавши замість неї новий розум, розум Христа, дух Христа, дух здорового розуму, святий Дух – дух любові, що шукає насамперед волі Отця, а потім старається по можливості робити добро всім людям, особливо домові віри (Гал. 6: 10).\nІ хоча в плоті цих “нових створінь”, які володіють новим розумом, новою волею, залишаються успадковані слабкості, схильність до пристрасті або суперечки (через що їм потрібно постійно остерігатись цього, і вони іноді можуть навіть допускати помилку всупереч своїй волі), тим не менше, ненавмисні слабкості не зараховуються їм як гріхи, ані як вчинки “нового створіння”, а лише як вади, що належать до старої природи, яка (до тих пір, доки нова природа протистоїть їм) вважається вкритою заслугою викупу – великою жертвою за гріх, здійсненою Вождем нашого Спасіння. Власне кажучи, випробування, труднощі, перевірку на придатність, очищення і приготування до співспадкоємства з Христом в Його Царстві проходить лише “нове створіння”, а не плотське тіло, яке вважається мертвим.\n“ВЧИНИВ ДОСКОНАЛИМ ЧЕРЕЗ СТРАЖДАННЯ”\n“Бо належало, щоб Той [Отець], що все ради Нього й усе від Нього, Хто до слави привів багато синів, Провідника їхнього спасіння вчинив досконалим через страждання” (Євр. 2: 10).\nМаючи на увазі вищесказане, легко побачити, що наш Господь не став досконалим як людина через те, що вистраждав як людина. Він також не вистраждав нічого, перш ніж стати людиною. Думка цього вірша у тому, що наш Господь, перебуваючи в світі, – досконалий як людина, образ Отця в плоті, святий, незлобивий, невинний, відлучений від грішників, – досяг через Свої труднощі і страждання іншої досконалості – досконалості на іншому рівні існування, здобутої з того часу. Одна річ, що Логос був досконалим, коли був з Отцем перед тим, як світ постав, – досконалим у Своїй істоті, у Своєму серці, тобто волі, – повністю відданим Отцю; а інша річ, що Він, добровільно упокоривши Себе, щоб стати плоттю і прийняти нашу природу, нижчу природу, був досконалим як людина – відлученим від грішників. Є ще третя річ: що Він тепер досконалий у Своєму нинішньому надзвичайно звеличеному стані, є учасником божественної природи. Саме до цього останнього відноситься наш вірш. Таке надзвичайне звеличення до “слави, честі і безсмертя” “божественної природи” давало божественній мудрості підставу дозволити на певні випробування, зустріч з якими мала вдосконалити титул Єдинородного Божого Сина, щоб дати право на участь у всіх багатствах божественної благодаті, і “щоб всі шанували Сина, як шанують Отця”.\nМи повинні пам’ятати, що в зв’язку з цими випробуваннями Його послуху Отцю Йому була представлена радість, перспектива, як написано – “Для радості, яка була представлена ??Йому, Він перетерпів хрест, зневажаючи сором” (Євр. 12: 2, KJV). Можемо розсудливо припустити, що цією радістю, представленою Йому, була:\n(1) Радість виконувати служіння, яке було би приємне Отцю. \n(2) Радість відкупити людство і зробити можливим його звільнення від гріха та смерті.\n(3) Радість від думки, що завдяки цьому викупу Отець визнає Його гідним бути могутнім правителем, Тим, Хто благословляє, Царем і Священиком світу, щоб відкрити світу знання про божественний план і підняти з гріха до божественної благодаті кожного, хто прийме умови Нового Завіту.\n(4) Радість, що Отець обіцяв Йому не тільки повернення до слави духовної істоти, яку Він мав з Отцем, перш ніж світ постав, але й ще величнішу славу – бути звеличеним набагато вище ангелів, начальств і влад та всякого імені, що назване, і бути співучасником у Царстві Всесвіту, наступним після Отця – по правиці величності на висоті і учасником божественної природи, з притаманним їй безсмертним життям.\nАле вся ця радість, представлена нашому Господу, була на умові, тобто залежала від Його повної слухняності волі Отця. Правда, Він завжди був слухняний Отцю і любив Його дороги, але ніколи раніше Він не був підданий такому випробуванню, як тепер. Досі було приємно і почесно виконувати волю Отця; але тепер прийшло випробування, чи Він буде виконувати цю волю в неспокійних, болісних, принизливих умовах, які врешті приведуть Його не просто до смерті, а до ганебної смерті на хресті. Він витримав це випробування, ні разу не спіткнувшись, не похитнувшись, а проявивши в кожній подробиці величезну віру в Справедливість, Любов, Мудрість і Силу Отця, і без вагань витерпівши всі протистояння і протиріччя з боку грішників проти Себе, разом з усіма іншими пастками противника. Ось так, через страждання, Він “вдосконалив” Своє право на всі запропоновані Йому радощі і, в результаті, був удосконалений як істота найвищого рангу, тобто “божественної природи”. Отже, це правда, що Єдинородний Отця\n“ХОЧ СИНОМ ВІН БУВ, ПРОТЕ НАВЧИВСЯ ПОСЛУХУ З ТОГО, ЩО ВИСТРАЖДАВ БУВ. А ВДОСКОНАЛИВШИСЬ, ВІН ДЛЯ ВСІХ, ХТО СЛУХНЯНИЙ ЙОМУ, СПРИЧИНИВСЯ ДЛЯ ВІЧНОГО СПАСІННЯ” (ЄВР. 5: 8-10).\nОсь так натхненний апостол пояснює, що наш Господь, невинний, досконалий, “Син”, повністю слухняний Отцю в сприятливих умовах, навчився бути слухняним у найбільш неприязних умовах. Тому, випробуваний таким чином і знайдений гідним досконалості на вищому рівні існування, рівні божественної природи, Він був удосконалений в ній, коли Отець підняв Його з мертвих до запропонованої Йому найвищої слави: спочатку бути Визволителем Церкви, яка є Його Тілом, а згодом, у “свій час”, всіх, хто, прийшовши до пізнання Істини, буде Йому слухняний.\nЗверніть увагу на те, як це узгоджується зі свідоцтвом апостола Петра: “Бог наших отців воскресив Ісуса… Його Бог підвищив Своєю правицею – на Начальника й Спаса” (Дії 5: 31).\nТак наш Господь Ісус продемонстрував Отцю, ангелам і нам, Його “братам”, Свою вірність Отцю та принципам Його правління. Так Він звеличив закон Отця і зробив його шанованим, показуючи, що він не був занадто вимогливий і не лежав за межами можливостей досконалої істоти, навіть при найнесприятливіших умовах. Ми, Його послідовники, можемо радіти з усіма слухняними і розумними Божими створіннями, кажучи: “Достойний Агнець, що заколений, прийняти силу і багатство, і мудрість, і міць, і честь, і славу, і благословення!” (Об. 5: 12).\nОскільки наш прославлений Господь є Вождем нашого Спасіння, це означає, що всі, які прагнуть бути воїнами хреста, послідовниками цього Вождя і співспадкоємцями з Ним у  Царстві, повинні також удосконалитись як “Нові Створіння” через випробування і страждання. І як страждання, через які наш Вождь удосконалився як Нове Створіння, були, власне, тим, чого Він зазнав через опозицією з боку світу, плоті та диявола, а також через підкорення Своєї волі волі Отця, так і з нами: наші страждання не є звичайними страждання від болю, яких зазнає “стогнуче створіння” і яких, до деякої міри, зазнаємо також ми, як члени світу. Страждання, які задіяні в розвитку “нового створіння”, – це добровільні і охочі терпіння заради Господа, Господнього Слова і Господнього народу; це труди, яку ми зносимо як добрі воїни Господа Ісуса Христа, прагнучи не виконувати власну волю, а вдосконалити в нас волю нашого Вождя, волю нашого Небесного Отця. Тому ми повинні йти слідом за Ним, розуміючи Його опіку і звертаючись до престолу небесної благодаті за Його допомогою на цьому шляху. Ми повинні довіряти Його обітниці, що все буде сприяти нашому благу; що Він не дозволить, щоб спокуси були більші понад те, що ми можемо знести, але в кожній спокусі забезпечить шлях порятунку; що в кожному випробуванні Він дасть достатньо благодаті – в час кожної потреби. Ось так Його “брати” зараз також проходять випробування і вдосконалення як Нові Створіння в Христі – стають “достойними участі в спадщині святих у світлі” (Кол. 1: 12).\n“В ПОДОБІ ГРІХОВНОГО ТІЛА”\nЧого Закон не міг зробити, у чому він був безсилий через плоть (бо всяка плоть була розбещена через гріхопадіння, не здатна проявляти абсолютну слухняність Закону), те Бог зробив через те, що послав Свого власного Сина в подобі плоті, яку мало людство (яке потрапило під панування Гріха), тобто через жертвоприношення за гріх, яке, хоч і осудило гріх у плоті, відкрило новий шлях життя, на якому праведність Закону могла бути виконана нами (які ходимо не по плоті, а по Духу). Отже, для таких немає зараз жодного осуду, бо Закон духа життя в Христі Ісусі (під дорогоцінною кров’ю) зробив нас вільними від Угоди Закону, яка визнала всіх недосконалих грішниками і засудила на смерть (Рим. 8: 1-4, перефразовано).\n Ті, які так чи інакше схильні вважати нашого Господа грішником, членом деградованого роду, вхопились за цей вірш, намагаючись перекрутити його так, щоб він не погоджувався ані зі здоровим глуздом, ані з іншими віршами, а тільки підтримував їхню теорію: доказати, що Христос став точнісінько на зразок “гріховної плоті” (Дерк.), а не на зразок плоті, що не згрішила – тобто як Адам до свого гріхопадіння. Але з вище перефразованих слів апостола бачимо, що його думка представлена читачеві досить ясно. Наш Господь залишив славу духовної природи і “став плоттю” (Дерк.), став такого ж виду природи, що й рід, який Він прийшов відкупити, – рід, природа якого, тобто плоть, потрапила в рабство гріха, була продана гріху через непослух свого прабатька, Адама. У цьому немає жодного натяку на те, що наш Господь був грішником (за винятком нотатки на полях, наведеної в перекладі). Справді, простіше простого здогадатись, що якби Він був грішником або якимось чином учасником прокляття, яке лежало на людській сім’ї, Він не зміг би бути нашою жертвою за гріх, тому що один грішник не може бути жертвою за іншого грішника. На основі божественного закону “карою за гріх є смерть”. Коли б наш Господь в якомусь значенні або якоюсь мірою був грішником, то втратив би власне життя і не мав би вартості як викупна ціна за Адама або за будь-якого іншого грішника.\n“ВІН УЗЯВ НАШІ НЕМОЧІ” (МТ. 8: 17)\n“Направду ж Він немочі наші узяв і наші болі поніс, а ми уважали Його за пораненого, ніби Бог Його вдарив поразами й мучив… А Він був ранений за наші гріхи, за наші провини Він мучений був, – кара на Ньому була за наш мир, Його ж ранами нас уздоровлено!” (Іс. 53: 4, 5).\nДосконалість – протилежність немочі, і те, що наш Господь мав немочі, можна, зрозуміло, використати, як доказ, що Він не був досконалим – що він успадкував деякі вади деградованого роду. Слід пам’ятати, що в ніч Своєї агонії в Гетсиманському саду  піт нашого Господ був “як краплі крові”. І деякі медичні джерела описують це як хворобу, яка, хоч дуже рідко, трапляється серед людського роду. Це свідчило про велику нервову напругу і ослаблення. Крім того, передання говорить, що по дорозі на Голгофу нашого Господа змусили нести хрест, і що Він знесилів під ним. Тому нести хрест решту дороги змусили Симона Киринеянина (Мт. 27: 32). Далі стверджується, що причиною смерті нашого Господа на хресті, яка наступила набагато раніше, ніж буває зазвичай у таких випадках, був буквальний розрив серця, серцевого м’яза, на що вказує струмінь крові з водою із проколотої списом рани в Його боці після смерті. У всякому разі, наш Господь не проявляв тієї повноти енергії, яка проявлялась в Адамі, першій досконалій людині, який був настільки життєздатним, що прожив дев’ятсот тридцять років. Виникає питання: хіба ці докази немочі нашого Господа не свідчать про Його недосконалість (про те, що Йому спадково або іншим чином не вистачало сил досконалої людини, і Він був порочний)?\nЗовні ця справа виглядає саме так, і лише під керівництвом божественного Слова ми можемо задовільно пояснити своєму розуму або іншим узгодженість цих фактів і біблійного твердження, що наш Відкупитель був “святий, незлобивий, невинний, відлучений від грішників”. Ключ до справи знаходиться у вірші під розглядом. Пророк каже, що нам або іншим може здатися, що наш Господь, як і решта людства, був вдарений поразами, що Він знаходився під вироком смерті, був покараний Богом і побитий – був під таким самим вироком смерті, як решта людства. Але потім він показує, що насправді все не так, як здається на перший погляд, пояснюючи, що Він страждав за наші гріхи, а не за власні. Його немочі були результатом того, що Він взяв нашу журбу і поніс тягар нашого горя. Його смерть настала внаслідок того, що Він зайняв наше місце  перед божественним законом, а також була наслідком страждання, “щоб привести нас до Бога, Праведний за неправедних”. Говорячи від імені тілесного Ізраїлю за часу першого приходу, пророк каже: “Ми уважали Його за пораненого, ніби Бог Його вдарив поразами й мучив”. Пояснюючи, що такий погляд був помилковим, він стверджує: “А Він був ранений за наші гріхи, за наші провини мучений був”: наш мир з Богом був здобутий через побиття за гріх, якого Він зазнав, наше зцілення було здобуте через покарання, яке Він отримав за нас.\nМатвій звертає нашу увагу на виконання саме цього пророцтва, говорячи: “Привели багатьох біснуватих до Нього, – і Він словом Своїм вигнав духів, а недужих усіх уздоровив, щоб справдилося, що сказав був Ісая пророк, промовляючи: Він узяв наші немочі, і недуги поніс” (Мт. 8: 16, 17).\nЗв’язок між зціленням хвороб нашим Господом і прийняттям Ним немочей не зовсім зрозумілий більшості тих, хто читає цей запис. Зазвичай вважають, що наш Господь використовував силу зцілення, яка нічого Йому не коштувала, – що в Нього була невичерпна сила від невидимого духовного джерела, що дозволяло чинити всілякі чудеса без найменшого ослаблення власних сил, власної енергії.\nМи не сумніваємось, що “сила Всевишнього”, дарована нашому Спасителю без міри, дозволила би Йому робити багато речей абсолютно надприродно, а, отже, без жодного само-виснаження. Ми також не сумніваємось, що наш Господь справді використовував цю надлюдську силу – наприклад, при перетворенні води на вино і при чудесному годуванні народу. Проте із запису в Святому Письмі дізнаємось, що зцілення хворих нашим Господом не було за допомогою надлюдської сили за Його наказом, а зовсім навпаки, Він, зцілюючи хворих, витрачав на них частину Своєї власної життєвої сили. Відповідно, чим більше людей було зцілено, тим більше життєвих сил, енергії втрачав наш Господь. На доказ того, що саме так було,  пригадаймо запис про нещасну жінку, яка “дванадцять років хворою на кровотечу була, що чимало натерпілася від багатьох лікарів, і витратила все добро своє, та ніякої помочі з того не мала, а прийшла ще до гіршого” і т. д. Пам’ятаєте, як вона з вірою протиснулася до Господа і доторкнулася до краю Його одежі, кажучи про себе: “Коли хоч доторкнусь до одежі Його, то одужаю”. Запис говорить, що “висохло хвилі тієї джерело кровотечі її, і тілом відчула вона, що видужала від недуги! І в ту мить Ісус вичув у Собі, що вийшла з Нього сила [енергія]. І Він до народу звернувся й спитав: «Хто доторкнувся до Моєї одежі?» І відказали Йому Його учні: «Ти бачиш, що тисне на Тебе народ, а питаєшся: Хто доторкнувся до Мене?» А Він навкруги поглядав, щоб побачити ту, що зробила оце… [І] Він їй сказав: «Твоя віра, о дочко, спасла тебе; іди з миром, і здоровою будь від своєї недуги!»” (Мр. 5: 25-34).\nЗверніть увагу також на запис Луки (6:19), який говорить: “Увесь же народ намагався бодай доторкнутись до Нього, бо від Нього виходила сила [енергія] і всіх вздоровляла”. Ось в такому значенні наш дорогий Відкупитель брав немочі людства, несучи наші хвороби. І наслідком такої щоденної віддачі Його енергії для зцілення інших було ніщо інше, як виснаження Його власних сил, Його власної енергії. Ми повинні пам’ятати, що зцілення, які надмірно виснажували Його енергію, були пов’язані з Його проповідями та подорожами – майже безперервною працею нашого Господа протягом трьох з половиною років Його місії.\nІ це зовсім не здається дивним для нас, коли ми беремо до уваги наш власний досвід: хіба комусь з тих, хто має глибоко співчутливу вдачу, хоч зрідка, хоч до певної міри не доводилось бути свідком того, як один приятель може розділити клопоти іншого, і, співчуваючи, може принести трохи полегшення пригнобленому та дещо додати життєвих сил та бадьорого духа? Але такий корисний вплив і такі відчуття немочі інших залежать переважно від співчуття, яке надихає тих, які  відвідують хворих і засмучених. Окрім того, знаємо, що деякі тварини наділені різною мірою співчуття. Голуб, наприклад, як один з найбільш лагідних і співчутливих, був в епоху Мойсея одним з образних зображень нашого Відкупителя. Оскільки багато разів голуб виявлявся допоміжним, його часом приносять в палату до хворих, де він благотворно впливає на тих, які страждають. Можливо задля своєї співчутливої вдачі, голуб бере на себе частину захворювання і частково передає іншим власну життєву енергію. Від цього птахи починають хворіти (їхні кінцівки витягуються, як при ревматизмі), тоді як пацієнт, відповідно, поправляється.\nПам’ятаючи, що наша любов і співчуття – це те, що уціліло після шести тисяч років гріхопадіння, що наш дорогий Відкупитель був досконалим і що в Ньому риса співчутливої любові рясніла найбільшою мірою, ми можемо собі уявити, хоча тільки невиразно, як Він “міг… боліти серцем у немощах наших” (Кул.). Це проявлялося у Його співчутті, бо натурою Він був ніжним, досконалим, чутливим – не твердим, не шорсткуватим від самолюбства та гріха, отриманого спадково чи придбаного особисто. Крім того, читаємо про Нього, що Він “змилосердився” і “змилувався над ними”. А коли бачив, як плачуть юдеї, як плаче Марта та Марія, Він сповнився співчуттям і “просльозився”. Це співчуття зовсім не свідчило про слабкість характеру – якраз навпаки. Адже істинний характер людини (на образ і подобу Творця) не є грубим, бездушним і шорсткуватим, а чутливим, лагідним, люблячим, співчутливим. Тому все це має на меті показати нам, що Той, Хто говорив, як “чоловік ще ніколи так не промовляв”, також співчував, як жоден з деградованого роду не міг співчувати грішному стану, клопотам і нещастям людства.\nКрім того, ми повинні пам’ятати саму мету, з якою наш Господь прийшов у світ. Ця мета не полягала в тому, щоб  лише продемонструвати силу, коли це не нічого коштує, але, як Він Сам пояснив, Син Людський прийшов служити іншим і життя Своє дати на викуп за багатьох. Правда, заплатою за гріх не було страждання, а смерть, тому саме страждання з боку нашого Господа не заплатило б за гріх за нас, і було абсолютно необхідно, щоб Він “смерть скуштував за всіх”. Тому читаємо: “Христос був умер ради наших гріхів за Писанням” (1 Кор. 15: 3). Тим не менше, було доречно, щоб наш Господь, займаючи місце грішника, відчув все, що має на увазі прокляття – покарання смерті. І оскільки людський рід помирав в процесі поступової втрати життя через слабкість, хвороби і немочі, відповідно було доречно, щоб наш дорогий Відкупитель також пройшов через цей досвід. А оскільки Сам Він не був грішником, то всі покарання за гріх, які могли впасти на Нього, повинні були стати результатом того, що Він зайняв місце грішника і був вдарений за нас Справедливістю.\nНаш Господь робив це (коли мова йшла про хворобу, біль та слабкість) найкращим і найбільш корисним чином, тобто добровільно виливав Своє життя, день за днем, протягом трьох з половиною років Свого служіння, віддаючи Свою життєву енергію тим, які не оцінювали Його мотивів – Його милості, Його любові. Тому написано: Він “на смерть віддав душу Свою [істоту, існування]”, “душу Свою [істоту] покладе Він як жертву за гріх” (Іс. 53: 10, 12). І ми можемо виразно побачити, що від часу Свого посвячення (коли Йому було тридцять років, коли Іван христив Його в Йордані) і аж до Голгофи Він постійно виливав Свою душу: з Нього постійно виходила життєва енергія, щоб допомагати та зціляти тих, кому Він прислуговував. І хоча всього цього було би недостатньо як ціни за наші гріхи, однак все це було частиною процесу вмирання, через який пройшов наш дорогий Відкупитель і який досяг апогею на Голгофі, коли Він вигукнув: “Звершилося!” – коли вийшла остання іскра життя.\nВиглядає, що жертвувати, витрачати Свої життєві сили і  стикатись з досвідом нашого процесу вмирання було для нашого Господа так само необхідним, як і те, що пізніше на хресті Він повинен був хоч на мить відчути становище грішника, повне відокремлення від Небесного Отця і позбавлення всякої надлюдської допомоги, коли вигукнув: “Боже Мій, Боже Мій, нащо Мене Ти покинув?” Він, як заміна грішника, повинен був нести покарання грішника в усіх його подробицях, і лише тоді, коли все це виконалося, Його жертовна місія закінчилась. Тільки тоді, коли Господь вірно це зніс, Він пройшов усі випробування, які Отець вважав за потрібні, щоб Він став “Провідником нашого спасіння” і був звеличений над усіма ангелами, князівствами та силами, щоб бути разом з Отцем на престолі Всесвіту.\nВсі ці труднощі, через які Небесний Отець спонукав пройти Свого Улюбленого Сина, перш ніж звеличити Його до становища правої руки Своєї величності і доручити Йому велику працю благословення всіх племен землі, були не тільки випробуваннями вірності Єдинородного, Логоса. Святе Письмо запевняє нас, що вони були потрібні також, щоб наш Господь міг співчувати тим, кого Він таким чином відкупив, щоб Він міг співчувати і “допомагати” тим, хто через Нього повертатиметься до повної сполуки з Богом (Церкві в цьому віці, і світу під час Тисячолітнього віку): “Щоб стати милостивим та вірним Первосвящеником у Божих справах”, “випробуваним в усьому, подібно до нас”, “щоб міг співчувати недосвідченим та заблудженим, бо й сам він перейнятий слабістю”, “тому може Він завжди й спасати тих, хто через Нього до Бога приходить”. “Отакий бо потрібний нам Первосвященик: святий, незлобивий, невинний, відлучений від грішників, що вищий над небеса” (Євр 2: 17, 18; 4: 15, 16; 5: 2; 7: 25, 26).