Istočni front (Drugi svjetski rat) - Wikipedia\nIstočni front (Drugi svjetski rat)\n(Preusmjereno sa Istočni front (drugi svjetski rat))\nRuski vojnik vije sovjetsku zastavu u oslobođenom Staljingradu, januar-februar 1943.\nSovjetski Savez i Istočna Evropa\nPoljska Tajna Država\nTuva (do pripajanja SSSR-u 1944.),\nItalija (do 1943.),\nRumunija (do 1944.),\nFinska (do 1944.),\nŠpanija (do 1943, nezvanično)\nMatvej Zaharov Adolf Hitler,\nFedor fon Bok,\nEvald fon Klajst,\nGinter fon Kluge,\nGeorg fon Kihler,\nVilhelm Riter fon Leb,\nErih fon Manštajn,\nGerd fon Rundštet,\nĐovani Mese, CSIR,\nItalo Gariboldi, ARMIR,\nPetre Dumitresku, 3. armija,\nKonstantin Konstantinesku, 4. armija,\nKarl Lenart Eš,\nGustav Jani, 2. armija,\nAgustin Munjoz Grandes,\nIstočni front tokom Drugog svetskog rata je naziv za ratni sukob koji je počeo napadom Nacističke Nemačke na Sovjetski Savez 22.6.1941 i koji će završiti pobjedom SSSRa 8.7.1945. Tokom ovog četri godine dugog rata će poginuti više od trideset miliona ljudi s tim da Rusija danas tvrdi da je Crvena armija imala 30 % veće gubitke od Wermachta . Iz tog obrambenog rata SSSR će izaći kao vojna i industrijska supersila.\nNa ruskom, ovaj sukob se naziva Velikim otadžbinskim ratom (Великая Отечественная война), ime koje aludira na Rusko – napoleonski otadžbinski rat na ruskom tlu 1812. godine. Rusko-finski rat se može smatrati severnim krilom Istočnog fronta. Neki istoričari ovaj sukob nazivaju Rusko-nemačkim ratom, a drugi koriste termin Sovjetsko-nemački rat ili Nemačko-sovjetski rat.\n3.1 Invazija: leto 1941.\n3.2 Moskva i Rostov: Jesen 1941.\n3.3 Sovjetska kontra-ofanziva: Zima 1941.\n3.4 Don, Volga i Kavkaz: Leto 1942.\n3.5 Staljingrad: Zima 1942.\n3.6 Kursk: leto 1943.\n3.7 Ukrajina: jesen i zima 1943.\n3.8 Belorusija: leto 1944\n3.9 istočna Evropa: januar-mart 1945\n3.10 Berlin: april 1945.\n4 Okupacija i represije\n5 Industrijska proizvodnja\nRat između Nemačke i Sovjetskog Saveza je otpočeo 22. juna 1941, kada su nemačke trupe izvršile invaziju na deo Poljske koji su prethodno okupirali Sovjeti, a završio se 8. maja 1945, kada su se nemačke oružane snage bezuslovno predale nakon Berlinske bitke. Nemačka je bila u prilici da dovede pojačanja iz tri svoje savezničke zemlje iz Sila osovine - Italije, Mađarske i Rumunije - kao podršku na frontu i naknadno okupiranim teritorijama. Određenu pomoć je imala i od antikomunističkih partizana kao i od Španske divizije. Sovjetski Savez je imao pomoć u vidu partizana iz mnogih istočnoevropskih zemalja, najviše iz Poljske i Jugoslavije. Osim toga, 1. i 2. Poljska armija, koje su naoružali i obučili Sovjeti, se borila uz Crvenu armiju na Istočnom frontu.\nIstočni front je bio daleko najveće i najkrvavije bojište Drugog svetskog rata, i zaista ima malo sukoba u istoriji čovečanstva koji se sa njim mogu uporediti. Podrazumevao je više kopnenih borbi nego svi ostali frontovi Drugog svetskog rata zajedno. Crvena armija i ostale snage SSSR-a su uspele da nanesu oko 75% gubitaka - oko 2,5 miliona ljudi - koje su pretrpele nemačke kopnene snage (Heer i Waffen-SS) tokom Drugog svetskog rata. Nemački saveznici (uključujući Japan) su izgubili najmanje 800.000 vojnika u borbama sa Sovjetskim Savezom, uz dodatnih 1,4 miliona koji su pali u zarobljeništvo. Sa druge strane, SSSR je izgubio najmanje 8,7 miliona vojnika. Većina Nemaca koji su zarobljeni su internirani na prinudni rad nakon rata. Poslednji ratni zarobljenici su oslobođeni tek 1956, nakon dugih pregovora, mada se pola miliona ratnih zarobljenika nije vratilo kući usled smrti.\nNemačka invazija na istok je bila motivisana moćnim antislovenskim rasizmom koji su nacisti osećali, koji nije imao pandan na Zapadnom frontu, što je rezultiralo, ogromnom brutalnošću i prema vojnicima i prema civilima.\nRat je naneo ogromne gubitke i patnje civilnom stanovništvu pogođenih zemalja. Iza linija fronta, zverstva prema civilima u zonama koje su Nemci okupirali su bila uobičajena, uključujući i Holokaust. Nemačke snage i njihovi saveznici su se ponašali prema civilnom stanovništvu posebno brutalno, sela su spaljivana, a hiljade civilnih taoca ubijano. Obe strane su učestalo praktikovale taktiku spržene zemlje. Kada su se borbe premestile na teritoriju naseljenu Nemcima, masovna silovanja nemačkih žena su bila uobičajena. Nakon rata, nemačko stanovništvo Istočne Pruske i Šleske je izmešteno na zapad, što je predstavljalo jednu od najvećih prisilnih migracija u svetskoj istoriji.\nVeliki deo borbi se odigravao u naseljenim mestima, ili u njihovoj blizini, i akcije obe strane su doprinele ogromnim žrtvama među civilima.\nNakon višegodišnjeg odbijanja Francuske i Velike Britanije da potpišu protunemački savez s SSSRom potpisan je Sporazum Ribentrop-Molotov iz avgusta 1939. koji predstavlja sporazum o nenapadanju između Nacističke Nemačke i Sovjetskog Saveza, i tajni protokol koji je opisivao kako će Finska, Estonija, Letonija, Litvanija, Poljska i Rumunija biti podeljene između ove dve zemlje. U invaziji na Poljsku 1939. godine, dve sile su napale i podelile ovu državu, a juna 1940. Sovjetski Savez je pretnjom da će upotrebiti silu dobio diplomatske ratove protiv Rumunije i tri baltičke države što mu je omogućilo da mirno okupira Estoniju, Letoniju i Litvaniju i da povrati ukrajinske, beloruske i moldavske teritorije u severnim i severoistočnim oblastima Rumunije (severna Bukovina i Besarabija).\nTokom skoro dve godine, granica je bila mirna, dok je Nemačka okupirala Dansku, Norvešku, Francusku i Balkansko poluostrvo SSSR je to vreme iskoristio za udvostručenje svoje vojske\nAdolf Hitler je oduvek nameravao da prekrši pakt i da napadne Sovjetski Savez. U svom Majn kampfu je govorio o neophodnosti sticanja novih prostora za život Nemaca u istočnoj Evropi. Planirao je da uspostavi Nemce kao rasu gospodara u zapadnoj Rusiji, da većinu Rusa pobije ili deportuje u Sibir gde bi ovi radili u rudnicima. Nakon čistki 1930-ih, smatrao je Sovjetski Savez vojno slabim i zrelim za osvajanje: „Mi samo treba da razvalimo vrata, i cela trula struktura će se srušiti."\nJosif Staljin se bojao rata sa Nemačkom, a ujedno je slepo verovao da će se Hitler držati sporazuma. Postoje verovanja da je Staljin odbijao tvrdnje o pripremama Barbarose kao provokacije koje dolaze sa britanske, pa čak i nemačke strane. Iako su Nemci koncentrisali vrlo veliku količinu trupa u istočnoj Poljskoj, i vršili tajne osmatračke letove preko granice, Staljin je ignorisao upozorenja svojih, kao i stranih obaveštajaca pa je vojska rat dočekala potpuno nespremno bez obzira na upozorenje izdan par sati pre početka napada.\nOperacije[uredi - уреди | uredi izvor]\nInvazija: leto 1941.[uredi - уреди | uredi izvor]\nGlavni članak: Operacija Barbarosa\nIstočni front tijekom Operacije Barbarossa:\nNjemačko napredovanje do 9.07.1941.\nNapredovanje između 9.07.1941. i 1.09.1941.\nBitka kod Kijeva do 9.09.1941.\nZavršno njemačko napredovanje 9.09.-5.12.1941.\nU 04:45 22. juna 1941, četiri miliona nemačkih, italijanskih, rumunskih, i drugih vojnika je prešlo granice i započelo juriš u Sovjetski Savez. Tokom narednih mesec dana, ofanziva koja se razvijala kao stablo drveta je bila potpuno nezaustavljiva. Nemačke oklopne snage su opkolile stotine hiljada sovjetski vojnika u ogromnim džepovima, koje su zatim smanjivale sporije pešadijske divizije, dok su tenkovi nastavljali juriš.\nCilj Armijske grupe Sever je bio Lenjingrad, preko baltičkih država. Ova armijska grupa se sastojala od 16. i 18. armije, i 4. Pancer grupe. Formacija je prešla preko Litvanije, Letonije, Estonije i ruskih gradova Pskova i Novgoroda.\nArmijska grupa Centar se sastojala od dve oklopne grupe (2. i 3.), koje su se kretale na istok sa obe strane Brest-Litovska, kako bi se spojile ispred Minska, a pratile su ih 2, 4. i 9. armija. Kombinovane pancerske snage su izašle na reku Berezinu za samo šest dana, 650 km od svojih početnih linija. Sledeći zadatak im je bio da pređu reku Dnjepar, što je i učinjeno do 11. jula. Nakon toga, meta im je bio Smolensk, koji je pao 16. jula, ali je bitka za Smolensk blokirala nemačko napredovanje do sredine septembra, što je praktično poremetilo blickrig.\nArmijska grupa Jug, koju su činile 1. Pancer grupa, 6, 11. i 17. armija je imala zadatak da napreduje kroz Galiciju i u Ukrajinu. Njeno napredovanje je, međutim, bilo znatno sporije, i samo je koridor prema Kijevu bio osiguran do sredine jula. 11. armija, potpomognuta sa dve rumunske armije, se probijala kroz Besarabiju prema Odesi. 1. Pancer grupa se za kratko okrenula od Kijeva, i napredovala je prema prevoju Dnjepra. Kada se spojila sa južnim elementima Armijske grupe Centar kod Umana, grupa je zarobila 100.000 Sovjeta u ogromnom džepu.\nKako se Crvena armija povlačila iza Dnjepra i Dvine, sovjetsko rukovodstvo je posvetilo svoju pažnju premeštanju što većeg dela teške industrije ovog regiona. Fabrike su rasklapane, transportovane što dalje od linije fronta, i ponovo sastavljane u udaljenim krajevima iza Urala i u centralnoj Aziji. Većina civilnog stanovništva nije mogla da bude evakuisana zajedno sa opremom, i ono je ostavljeno na nemilost nacistima.\nOsvajanjem Smolenska i napredovanjem prema reci Lugi, armijske grupe Centar i Sever su završile svoj prvi veliki zadatak: da pređu preko i zadrže „kopneni most“ između Dvine i Dnjepra. Put ka Moskvi, sada udaljenoj samo 400 km, je bio širom otvoren.\nNemački generali su se zalagali da se odmah izvrši napad na Moskvu, ali je Hitler odbio njihove predloge, ističući značaj zauzimanja ukrajinskih žitnica i teške industrije, kao i koncentrisanje sovjetskih rezervi u oblasti Gomelja između južnih krila Armijske grupe Centar, i slabo napredovanje Armijske grupe Jug na južnoj deonici fronta. Izdato je naređenje 2. Pancer grupi da se okrene na jug i napreduje prema Kijevu. Ovo je trajalo tokom celog avgusta i dela septembra, ali kada se 2. Pancer grupa spojila sa 1. Pancer grupom kod Lokvice 5. septembra 665.000 Sovjeta je zarobljeno, i Kijev je pao 19. septembra.\nMoskva i Rostov: Jesen 1941.[uredi - уреди | uredi izvor]\nGlavni članci: Operacija Tajfun i Bitka za Rostov (1941.)\nHitler je odlučio da sada nastavi pohod na Moskvu, i za tu priliku je preimenovao Pancer grupe u Pancer armije. U operaciji Tajfun, koja je otpočela 30. septembra, 2. Pancer armija je jurišala duž kaldrmisanog puta od Orela (osvojenog 7. oktobra) do reke Oke kod Plavskoja, dok su 4. Pancer armija (premeštena iz Armijske grupe Sever u grupu Centar) i 3. Pancer armija okruživale sovjetske trupe u dva velika džepa kod Vjazme i Brjanska. Armijska grupa Sever se postavila ispred Lenjingrada i pokušavala je da odseče železničku vezu od grada ka istoku kod Tikvina. Tako je otpočela 900-dnevna Opsada Lenjingrada. Severno od Arktičkog kruga, nemačko-finske snage su krenule na Murmansk, ali nisu mogle da dopru dalje od reke Litse, gde su stale.\nArmijska grupa Jug je išla na jug od Dnjepra, ka obali Azovskog mora, takođe napredujući kroz Harkov, Kursk i Stalino. 11. armija se kretala u Krim, i preuzela je kontrolu nad celim poluostrvom do jeseni (izuzev Sevastopolja, koji se držao do 3. jula 1942.). 21. novembra, Nemci su zauzeli Rostov, kapiju ka Kavkazu. Međutim, nemačke linije su bile previše rastegnute, i sovjetski branioci su izvršili kontranapad na najisturenije delove 1. Pancer armije sa severa, i naterali Nemce da se povuku iz grada i iza reke Mius; ovo je bio prvo značajno nemačko povlačenje tokom rata.\nTek što je otpočela operacija Tajfun, rusko vreme je počelo da deluje. Tokom druge polovine oktobra su padale kiše, koje su pretvorile retke puteve u beskrajna blatišta koja su zarobila nemačka vozila, konje i ljudstvo. Na 160 km do Moskve, gore je tek prethodilo, kada je temperatura počela da se spušta, a sneg da pada. Vozila su ponovo mogla da se kreću, ali ljudi nisu, jer su se smrzavali bez zimske odeće. Nemačko rukovodstvo, očekujući da će kampanja biti gotova za par mesec, nije opremilo svoje armije za zimske borbe.\nU poslednjem jurišu, 15. novembra, Nemci su pokušali da okruže Moskvu. 27. novembra, 4. Pancer armija je došla na samo 30 km od Kremlja i došla je do jedne okretnice moskovskih tramvaja, dok 2. Pancer armija nikako nije uspevala da zauzme Tulu, poslednji ruski grad koji je stajao na putu ka prestonici. Nakon sastanka održanog u Orši između šefa armijskog generalštaba, generala Franca Haldera, i šefova tri armijske grupe i armija, odlučen je da se krene na Moskvu, jer je za njih bilo bolje, kako je tvrdio šef Armijske grupe Centar, Fedor fon Bok, da okušaju sreću na bojištu nego da samo čekaju i omoguće protivniku da skupi snage.\nMeđutim, do 6. decembra je postalo jasno da je Vermaht isuviše slab da osvoji Moskvu, i napad je morao da se prekine. General Žukov je tada otpočeo svoj kontra-napad.\nSovjetska kontra-ofanziva: Zima 1941.[uredi - уреди | uredi izvor]\nGlavni članci: Moskovska bitka i Druga bitka za Harkov\nSovjetska zimska kontra-ofanziva, od 5. decembra 1941. do 7. maja 1942.\nTokom jeseni, Žukov je prebacivao sveže i dobro opremljene snage iz Sibira i sa dalekog istoka u Moskvu (ove snage su bile stacionirane tamo u očekivanju japanskog napada, ali je Staljinov vrhunski špijun, Rihard Zorge doznao da su Japanci planirali napad na jugoistočnu Aziju i Pacifik, umesto na Rusiju). 5. decembra, 1941. pojačanja su napala nemačke linije oko Moskve, uz podršku novih tenkova T-34 i raketnih bacača Kaćuša. Sovjetske snage su bile pripremljene za zimsko ratovanje, i uključivale su nekoliko skijaških bataljona. Iznureni i smrznuti Nemci su bili razbijeni i odbačeni unazad između 100 i 250 km do 7. januara 1942.\nDalji sovjetski napad je pokrenut u kasnom januaru, i njegovo težište je bilo na raskrsnici između Armijskih grupa Sever i Centar, između Jezera Seliger i Rzeva, i napad je napravio rupu između dve nemačke armijske grupe. U sadejstvu sa napredovanjem od Kaluge na jugozapad od Moskve, bilo je planirano da se dve ofanzive spoje kod Smolenska, ali su se Nemci okupili, i uspeli da spreče ovo spajanje, zadržavši izbočinu kod Rzeva. Sovjetski padobranski desant na Dorogobuž je bio neverovatno neuspešan, i oni padobranci koji su preživeli su morali da beže ka zonama koje su držali partizani, koje su počele da se formiraju iza nemačkih linija. Na severu, Sovjeti su opkolili nemački garnizon u Demijansku, koji je opstajao pomoću snabdevanja iz vazduha četiri meseca, i uspostavili su front kod Kolma, Veliža i Velikijeh Luki.\nNa jugu, Crvena armija se probila preko reke Donjec kod Izjuma i napravila izbočinu duboku 100 km. Namera je bila da se Armijska grupa Jug pribije uz Azovsko more, ali kako je zima slabila, Nemci su bili u stanju da izvedu kontra-napad, i odseku prerastegnute sovjetske trupe u Drugoj bici za Harkov.\nDon, Volga i Kavkaz: Leto 1942.[uredi - уреди | uredi izvor]\nGlavni članci: Bitka za Voronjež (1942.), Bitka za Kavkaz, i Staljingradska bitka\nOperacija Plavi: Nemačka napredovanja od 7. maja 1942. do 18. novembra 1942.\ndo 7. jula 1942.\ndo 22. jula 1942.\ndo 1. avgusta 1942.\ndo 18. novembra 1942.\nMada su bili načinjeni planovi da se ponovo napadne Moskva, 28. juna 1942, ofanziva je ponovo počela u drugom smeru. Armijska grupa Jug je preuzela inicijativu, napravivši uporište fronta bitkom za Voronjež a zatim prateći Don južno. Osnovni plan je bio da se osiguraju Don i Volga, a zatim da se uđe na Kavkaz prema naftnim poljima, ali su operaciona pitanja i lična taština nagnali Hitlera da naredi ostvarivanje oba cilja istovremeno. Rostov je ponovo osvojen 24. jula kada se pridružila 1. Pancer armija, a onda je ta grupa krenula na jug prema gradu Majkopu. Kao deo ove kampanje, izvedena je operacija Šamil, čiji je plan bio da grupa Brandenbruških komandosa obučenih u uniforme sovjetskog NKVD-a destabilizuje odbranu Majkopa, i olakša ulazak 1. Pancer armije u naftni grad.\nU međuvremenu, 6. armija se kretala prema Staljingradu. Ovoj armiji tokom dugog perioda nije pružala podršku 4. Pancer armija, koja je skrenula da pomogne 1. Pancer armiji u prelasku preko Dona. Dok se 4. Pancer armija pridružila staljingradskoj ofanzivi, sovjetska odbrana (sačinjena od 62. armije pod Vasilijem Čujkovim) se zgusnula. Prelazak preko Dona je doveo nemačke snage do Volge 23. avgusta, ali naredna tri meseca Vermaht će se boriti ulicu po ulicu u Staljingradskoj bici.\nNa jugu, 1. Pancer armija je dosegla obronke Kavkaza i reku Malku. Krajem avgusta, rumunske planinske jedinice su se pridružile Kavkaskoj kampanji, dok su 3. i 4. rumunska armija bile preraspoređene nakon uspešno završenog zadatka čišćenja azovskog primorja. One su zauzele pozicije sa obe strane Staljingrada. Svesni postojanog antagonizma između svojih saveznica, Rumunije i Mađarske oko Transilvanije, Nemci su razdvojili rumunsku armiju na Donu od Mađarske 2. armije, Italijanskom 8. armijom. Svi Hitlerovi saveznici su bili prisutni - uključujući slovački kontingent sa 1. Pancer armijom, i hrvatski puk pridružen 6. armiji.\nOfanziva na Kavkazu se usporila, pošto Nemci nisu bili sposobni da se probiju iza Malgobeka, do glavne mete - Groznog. Umesto toga, oni su promenili pravac napredovanja kako bi mu prišli sa juga, prešavši Malku krajem oktobra i ušavši u Severnu Osetiju. U prvoj nedelji novembra, u predgrađima Ordžonikidzea, 13. Pancer divizija je bila zaustavljena, i nemačke snage su morale da se povuku. Ofanziva u Rusiji je bila gotova.\nStaljingrad: Zima 1942.[uredi - уреди | uredi izvor]\nGlavni članci: Staljingradska bitka, Operacija Saturn, Druga Ržev-sičevka ofanziva, Treća bitka za Harkov, i Bitka za Velikije Luki\nOperacije Uran, Saturn i Mars: Sovjetsko napredovanje na Istočnom frontu, od 18. novembra 1942. do marta 1943.\n»Ujutro 11. decembra Rusi su otpočeli kontraofanzivu na čitavom frontu. Sledili su dani i noći kad vojnici nisu dobijali ni hleb ni vodu zbog užasne neprijateljske paljbe iz topova i bacača. Danima su njihove ruke stezale puške i sejale smrt u redovima neprijatelja čija su mrtva tela hrpimice prekrivala polja ispred njihovih položaja. Deset dana i deset noći vladala je neprestana napetost, vodila se besomučna borba i izgledalo je da počinju da se ukazuju znaci pobede i da prestaju brige komandanata i vojnika, koji su osmatrali sa svojih položaja ne bi li nekako zaustavili razobručenu pomamu ruske bujice. Ali, nije bilo tako. S novim i svežim snagama, dovedenim iz pozadine fronta, Rusi su ponovo napali, čak sa još većom pomamom. Zbog velikih gubitaka naš front više nije pružao otpor. Napustili smo položaj koji smo osvojili uz toliko mnogo žrtava i od tog trenutka počeo je užas našeg povlačenja u donsku stepu. Ali reč stepa isuviše malo govori onome ko nikada nije prošao kroz nju u zimu i u ratnim uslovima. Najpre, tu je mraz, mraz koji grize, a uz njega vetar koji duva strahovito besno. Nad tom pustarom često je ležala gusta i teška magla, koja kao da se spustila da zauvek baci zemlju u ponor. A iznad svega, ta potpuna, apsolutna tišina pojačana mrzlom tišinom svega okolo, transformiše stepu u okoliš suprotan životu, neprijateljski i nehuman.«\n—Oficir Viktor Budesku, učesnik događaja, o borbama na okuci Dona - Staljingrad\nDok su se nemačka 6. armija i 4. Pancer armija probijale u Staljingrad, sovjetske armije su se gomilale sa obe strane grada, posebno na mostobranima na Donu, koje Rumuni nisu uspevali da smanje, i sa ovih mostobrana su Sovjeti napali 19. novembra 1942. U operaciji Uran, dva sovjetska fronta su se probila kroz rumunske položaje i spojila kod Kalača 23. novembra, zarobivši iza sebe oko 300.000 vojnika sila Osovine. Simultana ofanziva na sektoru Rževa, poznata kao operacija Mars trebalo je da napreduje do Smolenska, ali je bila neuspešna, jer su je Nemci taktički savladali.\nNemci su žurili da prebace trupe u Rusiju u očajničkom pokušaju da podrže napad na Staljingrad, ali ofanziva nije mogla da otpočne do 12. decembra, do kada je 6. armija u Staljingradu bila već izgladnela isuviše slaba da bi podržala ofanzivu. Operacija Zimska oluja, sa tri prebačene Pancer divizije, je brzo napredovala od Kotelnikova prema reci Aksaj ali je zaustavljena 65 km od cilja. Kako bi odvratili pokušaj spasavanja nemačke 6. armije, Sovjeti su odlučili da razbiju Italijane, i pokušaju da priđu iza snaga koje su dolazile u pomoć 6. armiji. Ova operacija je počela 16. decembra. Ono u čemu su Sovjeti uspeli je da unište veliki broj letelica koje su doturale zalihe u Staljingrad. Prilično ograničeni domet sovjetske ofanzive, mada još uvek konačno usmeren prema Rostovu, takođe je ostavio Hitleru vremena da uvidi poentu, i povuče Armijsku grupu A sa Kavkaza, i nazad preko Dona.\n31. januara 1943, 90.000 preživelih od 300.000 ljudi iz nemačke 6. armije se predalo. Do tada je i mađarski kontingent bio zbrisan. Sovjeti su napredovali od Dona 500 kilometara na zapad od Staljingrada, marširajući kroz Kursk (oslobođen 8. februara 1943.) i Harkov (oslobođen 16. februara 1943.). Kako bi očuvali poziciju na jugu, Nemci su u februaru odlučili da napuste izbočinu kod Rževa, i vojsku odatle iskoriste za uspešan kontranapad u istočnoj Ukrajini. Manštajnova kontraofanziva, ojačana posebno obučenim SS Pancer korpusom opremljenim Tigar tenkovima je počela 20. februara 1943, i Nemci su napredovali od Poltave nazad u Harkov u trećoj nedelji marta, kada je već počelo prolećno otapanje snega. Ovo je ostavilo istaknutu izbočinu na frontu, koncentrisanu na Kursk.\nKursk: leto 1943.[uredi - уреди | uredi izvor]\nGlavni članak: Kurska bitka\nNemačko napredovanje u bitkama za Harkov i Kursk, od 19. februara 1943. do 1. avgusta 1943.\nPosle neuspelog pokušaja osvajanja Staljingrada, Hitler je preuzeo planiranje nove kampanje od Nemačke vrhovne komande i postavio je Guderijana za Generalnog inspektora oklopnih jedinica. Rasprava između nemačkih generala o predstojećoj ofanzivi bila je veoma polarizovana pa je čak i sam Hitler bio nervozan zbog napada na Kursku izbočinu. Sve informacije koje su stigle do Hitlera i Vrhovne komande govorile su o tome da su sovjeti u prethodnih 6 meseci snažno utvrdili Kursku izbočinu i da su na ovaj deo fronta prebacili veliki broj protivtenkovskih topova, artiljerijskih oruđa i minobacača. Međutim, generalni stav Nemačke vrhovne komande, koji je u velikoj meri nametnut od strane Hitlera, bio je da će jedna snažna nemačka ofanziva značajno iscrpeti sovjetske vojne potencijale i stabilizovati za duže vreme situaciju na Istočnom frontu što bi Nemačkoj omogućilo da se izbori sa očekivanim iskrcavanjem Zapadnih saveznika negde u Evropi. Pravac napredovanja nemačkih trupa trebalo je da bude sledeći: južni krak nemačkih snaga trebalo je da otpočne napad iz izbočine kod grada Orela i da napreduje severno ka Kursku: severni krak nemačkih snaga trebalo je da napreduje iz pravca Bjelgoroda ka Kursku: oba kraka trebalo je da se sastanu kod Tima čime bi obruč oko ruskih snaga u Kurskoj izbočini bio zatvoren. Na ovaj način ponovo bi se uspostavila linija fronta koju je grupa armija „Jug“ držala u zimu 1941-42. god.\nIako su Nemci znali da su ogromne ljudske rezerve Crvene armije iscrpene tokom leta 1941-42. godine. Sovjeti su i dalje popunjavali svoje jedinice ljudstvom koje su regrutovali sa oslobođenih teritorija.\nPod pritiskom svojih generala Hitler je doneo odluku da napadne kod Kurska. Svoju odluku bazirao je na informacijama koje je prikupio Abver, a koje su u velikoj meri bile pogrešne. Stavka je svojim aktivnim delovanjem i širenjem dezinformacija preko špijunske mreže Lusi u Švajcarskoj, uspela da stvori pogrešnu sliku o snazi sovjetskih položaja i sovjetskih jedinica na Kurskoj izbočini. Kada je počela, nemačka ofanziva kasnila je nekoliko meseci zbog čekanja na nove nemačke tenkove tipa Panter i Tigar koji je trebalo da odigraju ključnu ulogu u probijanju sovjetske linije fronta. Međutim, Sovjeti su ovo odlaganje iskoristili da svoje položaje pojačaju sa najvećim brojem protivtenkovskih oruđa koja su ikada bila skoncentrisana na jednom mestu.\nNa severu je cela nemačka 9. armija prebačena iz Rževske u Orelsku izbočinu sa zadatkom da otpočne napad iz Maloarhangelska u pravcu Kurska. Međutim, njene snage nisu uspele da ostvare ni prvi zadatak, a to je zauzeće Okhlatovke koja se nalazila na samo 8 km iza prvih sovjetskih položaja. Napredovanje jedinica 9. armije u velikoj meri je usporeno dubokim i gustim minskim poljima koje su Sovjeti posejali duž odbrambenog pojasa. Posle samo nekoliko sati borbi nemački komandanti dodatno su isfrustrirani kada su shvatili da gorje na kojem su se nalazili ruski položaji nije jedina prirodna prepreka na putu ka Kursku. Zbog snažnog ruskog otpora pravac napredovanja nemačke 9. armije usmeren je ka Poniriju, zapadno od Okhlatovke, ali ni tamo nije došlo do proboja zbog čega su Nemci prešli u defanzivu. Dubina utvrđenih položaja omogućila je Rusima da uspore i konačno zaustave nemačko napredovanje na ovom pravcu čime su se stvorili uslovi za kontranapad. 12. jula 1943. godine jedinice Crvene armije probile su nemačku liniju fronta na spoju između 211. i 293. pešadijske divizije na reci Žizdra i krenule u pravcu Karačeva koji se nalazio u nemačkoj pozadini iza Orela.\nVafen-SS Pancergrenadiri iz 3. SS-pancer-divizije „Totenkopf“ na početku Kurske bitke\nNemačka ofanziva na jugu, koju je predvodila nemačka 4. oklopna armija sastavljena od tri tenkovska korpusa, kojom je komandovao general-pukovnik Hot, imala je više uspeha. Napredujući sa obe strane gornjeg Donjeca, na uskom koridoru, SS oklopni korpus i nemačka SS. oklopno-grenadirska divizija „Velika Nemačka“ probijale su se kroz gusta minska polja i preko uzvišenja u pravcu Obojana. Žestok sovjetski otpor primorao je Nemce da promene pravac napredovanja sa istočnog na zapadni deo fronta, ali su nemački tenkovi napredovali 25 km u dubinu sve do susreta sa rezervom sovjetske 5. tenkovske armije izvan Prohorovke. 12. jula se na ovom pravcu razvila velika tenkovska bitka u kojoj je učestvovalo preko hiljadu tenkova. Posle Drugog svetskog rata, Bitka kod Prohorovke proglašena je od strane ruskih vojnih istoričara za najveću tenkovsku bitku u istoriji. Novija istraživanja pružaju sasvim drugačiju sliku. Tenkovska bitka kod Prohorovke je zapravo bio haotičan i neuspeo napad oko 250 tenkova sovjetske 5. gardijske tenkovske armije na odbrambene položaje nemačkog II SS korpusa. Neustrašivi frontalni napad bio je neočekivan, ali i loše organizovan, zbog čega su ga nemačke jedinice uspešno razbile. Skoro svi sovjetski tenkovi na ovom delu fronta, oko 400 komada uništeni su tokom 12. jula. Nemci su izgubili neznatan broj tenkova, ali su gubici u pešadiji, koja se u bliskoj borbi sukobila sa ruskim tenkovima T-34 bili značajni. Do kraja dana su obe strane bila toliko iscrpljene da je na ovom delu fronta došlo do smirivanja situacije. Bez obzira na loše napredovanje severnog kraka Manštajn je odlučio da nastavi napad sa 4. oklopnom armijom. Međutim, bez obzira na sve, sposobnost Crvene armije da trpi velike gubitke u materijalu i ljudstvu i da nastavi da se bori dovela je do zaustavljanja nemačke ofanzive, iako su nemački gubici bili znatno manji od sovjetskih. Pod uticajem neuspele kontraofanzive na jugu, Crvena armija prešla je u ofanzivu na severu, kod Orelske izbočine, probila je nemačku liniju fronta i izbila u pozadinu nemačke 9. armije. Takođe, zabrinut zbog Savezničkog iskrcavanja na Siciliji, 10. jula 1943. godine, Hitler je povukao II SS oklopni korpus sa južnog kraka Kurske izbočine čime je operacija Citadela okončana neuspehom.\nBitka kod Kurska podsećala je na bitke iz Prvog svetskog rata - pešadija koja napreduje pod mitraljeskom vatrom i tenkovi koji napadaju na baterije protivtenkovskih topova. Najveći deo nemačke ratne opreme je bio nov i neproveren, a njihove posade nisu bile dovoljno obučene za rukovanje novim tipovima naoružanja. Jedinice opremljene novim teškim lovcima na tenkove tipa Elefant, naoružanim sa odličnim nemačkim topom kalibra 88 mm nisu bile opremljene mitraljezom zbog čega su postajale laki plen pešadije ili su uništavane od strane sovjetskih protivtenkovskih topova postavljenih u formaciji u obliku potkovice koja je slabiji bočni oklop nemačkih oklopnih vozila izlagala njihovoj vatri. Ovi položaji su takođe bili zaštićeni malim rovovima za jednog ili dva vojnika koji su bili naoružani mitraljezima i protivtenkovskim minama, koji su onemogućavali nemačkoj pešadiji da napreduje uz svoje tenkove i da ih štiti od napada ruske pešadije. Kurska ofanziva je poslednja ofanziva koja se po svojim razmerama može meriti sa nemačkim ofanzivama tokom 1941 i 1942. godine. Posle ovog poraza Hitlerovo poverenje u njegove generale je značajno opalo. Njegovo mentalno zdravlje je takođe pretrpelo težak udarac što će se u velikoj meri odraziti i na strateške odluke koje je donosio do kraja rata.\nUkrajina: jesen i zima 1943.[uredi - уреди | uredi izvor]\nKao posledica povlačenja naših trupa, naše vazduhoplovstvo više nije u stanju da ugrožava rusku industriju na prostoru Urala, pa ni gradove kao što su Grozni, Saratov i Gorki. Sa druge strane, sada rusko vazduhoplovstvo može da leti do Berlina i Gornje Šlezije.\n– Ratni dnevnik Vrhovne komande Vermahta od 21. avgusta 1943.\nProdor sovjetskih snaga u pozadinu Orelske izbočine bio je veoma ozbiljan. Čak ni omiljena Hitlerova SS divizija „Velika Nemačka“, koja je prebačena iz Bjelgoroda u Karačev, nije uspela da zaustavi napredovanje ruskih jedinica, zbog čega je doneta strateška odluka da se napusti Orel (Crvena armija oslobodila je ovaj grad 5. avgusta 1943. god.) i da se nemačke jedinice povuku na Hagen liniju ispred Brjanska. Na jugu, sovjetske jedinice probile su front nemačke Grupe armija „Jug“ u blizini Bjelgoroda i nastavile da napreduju u pravcu Harkova. U žestokoj pokretnoj bici koja je usledila na ovom delu fronta, tokom jula i avgusta 1943. godine nemački tenkovi Tigar uspeli su da uspore i zaustave ruski napad na jednom delu fronta ali su bili prinuđeni na povlačenje zbog proboja ruskih jedinica u pravcu Psela, zbog čeka je Harkov konačno morao da bude evakuisan 22. avgusta.\nNemačke jedinice koje su početkom avgusta držale položaj na Mjusu i koje su bile sastavljene od 1. oklopne armije i ponovo formirane 6. armije bile su preslabe da bi mogle da se odupru sovjetskom napadu koji ih je primorao da se povuku kroz Donbaski industrijski basen sve do Dnjepra. Zbog ovog povlačenja Nemci su izgubili značajne industrijske resurse i polovinu žitnica koje su bile jedan od glavnih strateških ciljeva invazije na SSSR. Zbog loše strateške situacije na ovom delu fronta Hitler je bio prinuđen da se saglasi sa opštim povlačenjem nemačkih jedinica na zapadnu obalu reke Dnjepar, na kojoj je trebala da se uspostavi odbrambena linija Istočni zid (Ostwall), kao pandan odbrambenoj liniji Zapadni zid (Westwall) koja je izgrađena da bi zaštitila zapadne granice Nemačke. Međutim, u trenutku kada je nemačka Grupa armija „Jug“ napustila istočnu Ukrajinu i počela da se povlači preko Dnjepra, tokom septembra, ova linija još uvek nije bila izgrađena. Sovjetske jedinice koje su u stopu pratile nemačke jedinice koje su se povlačile, iskoristile su loše utvrđene nemačke položaje na zapadnoj obali reke da bi u hodu forsirale Dnjepar na više mesta i uspostavile mostobrane na zapadnoj obali. 24. septembra Sovjeti su pokušali da prošire mostobran padobranskim desantom u blizini Kaneva. Iako je ovaj pokušaj propao, nove sovjetske jedinice koje su iskoristile zaštitu padobranaca, prešle su reku i utvrdile se na mostobranu. Tokom septembra i oktobra meseca nemački položaj na Dnjepru je postao neodrživ dok se sovjetski mostobran sve više i više širio. Naznačajniji gradovi duž Dnjepra polako su počeli da padaju Sovjetima u ruke. Prvo je oslobođen grad Zaporožje, a zatim i Dnjepropetrovsk. U januaru 1944. godine deset nemačkih divizija koje su se našle u sovjetskom okruženju kod Čerkasija uspelo je da se probije, ali uz velike gubitke. Zatim se u martu dvadeset nemačkih divizija iz sastava 1. oklopne armije kojom je komandovao general Hans-Valentin Hube, našlo u okruženju u tzv. Hubeovom džepu kod Kamenec-Podolskog. Posle dve nedelje teških borbi 1. oklopna armija je uspela da se uz lakše gubitke probije iz okruženja.\nDalje na Severu, nemačka Grupa armija „Centar“ koja je polako potiskivana sa Hagen linije, izgubila je relativno malo teritorija, ali i važne gradove kao što su Brjansk i Smolensk, koji je oslobođen 25. septembra. Ovaj grad je bio ključna tačka kompletnog nemačkog odbrambenog sistema, ali su nemačka 4, 9. armija i 3. oklopna armija još uvek držale svoje položaje na gornjem Dnjepru. Na delu fronta Grupe armija „Sever“ jedva i da je bilo borbi sve do januara 1944. godine kada je oslobođen Novgorod; do kraja februara Crvena armija je stigla do Estonije.\nSovjetske jedinice koje su napredovale na južnom delu fronta, izbile su u martu na rumunsku granicu. Odesa je oslobođena u aprilu, a Sevastopolj u maju 1944. god.\nBelorusija: leto 1944[uredi - уреди | uredi izvor]\nGlavni članci: Operacija Bagration, Lavov-Sandomirska ofanziva, i Slovački narodni ustanak\nNa centralnom delu fronta, masivna sovjetska ofanziva pod nazivom Operacija Bagration, koja je počela 22. juna 1944. godine, dovela je do uništenja nemačke Grupe armija „Centar“. Nemci su deo jedinica ove grupe armija prebacili dve nedelje pre početka sovjetske ofanzive u zapadnu Evropu kako bi se suprotstavili savezničkom iskrcavanju u Normandiji. Četiri sovjetske armijske grupe, sastavljene od 120 divizija, sručile su se na oslabljene nemačke položaje.\nSovjeti su ostvarili prednost od deset prema jedan u tenkovima i sedam prema jedan u pešadiji u odnosu na Nemce. U trenutku napada sovjetska brojčana i kvalitativna prednost je bila ogromna. Crvenoj armiji, koja je u ovoj ofanzivi angažovala preko 2.5 miliona vojnika, Grupa armija „Centar“ je mogla da se suprotstavi sa jedva 800.000 vojnika. Nemački front se raspao. Glavni grad Belorusije, Minsk, oslobođen je 3. jula 1944. godine i u njemu je opkoljeno i zarobljeno 50.000 nemačkih vojnika. Deset dana kasnije sovjetske snage izbile su na predratnu granicu sa Poljskom. Brzo napredovanje Crvene armije odseklo je jedinice Grupe armija „Sever“ u Kurlandiji od glavnine nemačkih snaga. Operacija Bagration je po svim merilima bila jedna od najvećih u Drugom svetskom ratu. Gubici Crvene armije iznosili su 765.815 poginulih, nestalih, ranjenih i bolesnih vojnika kao i 2.957 uništenih tenkova i jurišnih topova. Nemački gubici iznosili su oko 445.000 vojnika, od kojih je najveći deo zarobljen.\nNa susednom delu fronta sovjeti su 17. jula 1944. godine pokrenuli Lavov-Sandomirsku ofanzivu koja je naterala nemačke snage u zapadnoj Ukrajini na povlačenje. Crvena armija je na jugu ušla u Rumuniju što je dovelo do značajnih političkih promena u ovoj državi. U puču, koji je izveden 23. avgusta zbačena je nacistički orijentisana rumunska vlada što je omogućilo sovjetima da već 31. avgusta uđu u Bukurešt. 12. septembra u Moskvi je potpisano primirje između Rumunije i SSSR-a pod uslovima koje je diktirala sovjetska vlada. Izlazak Rumunije iz rata stvorio je veliku prazninu na južnom krilu Istočnog fronta, što je za posledicu imalo gubitak čitavog Balkana.\nU Poljskoj je brz prodor Crvene armije primorao Poljsku domovinsku armiju da započne Operaciju Tempest. Tokom Varšavskog ustanka sovjetska armija zaustavila se na reci Visli, nemoćna ili nevoljna da pomogne poljskim ustanicima u Varšavi. Pokušaj 1. poljske armije, iz sastava Crvene armije da pomogne borcima u gradu odbijen je krajem septembra uz teške gubitke, zbog izostanka tenkovske, artiljerijske i vazdušne podrške. Iako su jedinice Poljske Domovinske armije pomagale Crvenoj armiji prilikom borbi u Poljskoj, jedinice NKVD koje su išle iza borbenog ešalona, streljale su ili poslale u gulage u Rusiji sve poljske oficire i one poljske vojnike koji su odbili da se pridruže sovjetskoj armiji.\nU Slovačkoj je od avgusta do septembra 1944. godine trajao Slovački narodni ustanak koji je predstavljao borbu između jedinica nemačkog Vermahta i pobunjenih slovačkih trupa. Centar ustanka bio je u Banjskoj Bistrici.\n8. septembra 1944. godine. Crvena armija otpočela je napad na Dukla klanac na Slovačko-Poljskoj granici. Dva meseca kasnije Rusi su probili liniju fronta i ušli u Slovačku. Gubici obe strane su iznosili: 85.000 sovjetskih vojnika i nekoliko hiljada Nemaca, Slovaka i Čeha.\nistočna Evropa: januar-mart 1945[uredi - уреди | uredi izvor]\nGlavni članak: Visla-Odra ofanziva\nSovjetska napredovanja od 1. januara 1945. do 7. maja 1945.\nJedinice Crvene armije su konačno ušle u Varšavu u januaru 1945. godine nakon što su je Nemci sravnili sa zemljom i napustili. Ubrzo zatim otpočela je nova sovjetska ofanziva u kojoj su učestvovale četiri armijske grupe koje su na širokom frontu napadale preko reke Narev iz pravca Varšave. Odnos snaga bio je značajno u korist Crvene armije koja je imala devet puta više vojnika, deset puta više artiljerije i deset puta više tenkova i samohodne artiljerije u odnosu na Vermaht. Nakon četiri dana žestokih borbi Crvena armija je probila nemačku liniju fronta i nastavila dalje napredovanje prevaljujući u proseku 30-40 km dnevno. Tokom ove ofanzive, koja je trajala 23 dana, osvojene su baltičke države, grad Gdanjsk, Istočna Pruska i grad Poznanj, a jedinice Crvene armije izbile su na reku Odru, na samo 60 km od Berlina. Ukupni sovjetski gubici tokom ove operacije iznosili su 194.000 vojnika (mrtvi, nestali, bolesni i ranjeni) i 1.267 tenkova i jurišnih topova.\n25. januara 1945. godine. Hitler je preimenovao postojeće nemačke grupe armija: Grupa armija „Sever“ preimenovana u Grupu armija „Kurlandija“; Grupa armija „Centar“ je preimenovana u Grupu armija „Sever“, a Grupa armija „A“ je preimenovana u Grupu armija „Centar“. Grupa armija „Sever“ je saterana u mali džep oko grada Keningsberga u Istočnoj Pruskoj.\nKontranapad koji je izvela nemačka Grupa armija „Visla“, pod komandom Hajnriha Himlera, pretrpeo je neuspeh 24. februara što je za posledicu imalo sovjetski prodor u Pomeraniju i čišćenje desne obale reke Odre od preostalih nemačkih jedinica. Na jugu su propala tri nemačka pokušaja da se deblokira nemački garnizon u Budimpešti zbog čega su se nemačke jedinice u gradu predale 13. februara. Nemačke armije su ponovo prešle u kontranapad na Hitlerovo insistiranje da se linija fronta ponovo uspostavi na reci Dunav. Nemački napad je razbijen 16. marta, a istog dana Crvena armija je prešla u ofanzivu. Crvena armija ušla je u Austriju 30. marta, a Beč je zauzet 13. aprila.\nKeningsberg je pao 9. aprila, ali su pojedine nemačke jedinice nastavile da pružaju otpor na mostobranima na Hajlgenbelu i u Gdanjsku sve do kraja rata. Operacija u Istočnoj Pruskoj, iako u senci Visla-Odra operacije i kasnije bitke za Berlin, bila je jedna od najvećih i najskupljih koje je Crvena armija vodila u Drugom svetskom ratu. U periodu od 13. januara do 25. aprila Crvena armija imala je gubitke od 584.788 vojnika i 3.525 tenkova i jurišnih topova.\nPočetkom aprila meseca, Stavka je povukla iz borbe 2. Beloruski front generala Konstantina Rokosovskog i prebacila ga na zapad, na istočnu obalu reke Odre. Tokom prve dve nedelje aprila sovjeti su izvršili, do tada, najbržu rokadu jedinica na prvoj liniji fronta. 1. Beloruski front generala Georgi Žukova, koji se nalazi na liniji fronta od Frankfurta na Odri, na jugu, pa sve do Baltika na severu, prebačen je na deo fronta naspram Zelovskih visova. 2. Beloruski front zauzeo je nekadašnje položaje 1. Beloruskog fronta, severno od Zelovskih visova. Prebacivanje sovjetskih jedinica otvorilo je privremene praznine u sovjetskom rasporedu što su ostaci 2. nemačke armije, koja je bila u okruženju u Gdanjsku, iskoristili da se prebace preko reke Odre. Na jugu je general Konjev promenio pravac napredovanja 1. Ukrajinskog fronta koji je umesto ka Gornjoj Šleziji nastavio da nastupa na severozapad ka reci Nisi. Ova tri sovjetska fronta ukupno su brojala 2.5 miliona vojnika (uključujući i 75.556 vojnika 1. Poljske armije); 6.250 tenkova; 7.500 aviona; 41.600 artiljerijskih oruđa; 3.225 raketnih lansera tipa Kaćuša i 95.388 motornih vozila.\nBerlin: april 1945.[uredi - уреди | uredi izvor]\nGlavni članak: Bitka za Berlin\nSve što je Sovjetima ostalo da urade je da lansiraju ofanzivu i osvoje teritoriju koja će kasnije ući u sastav Istočne Nemačke. Sovjetska ofanziva je imala dva cilja. Kako je Staljin gajio sumnje u namere zapadnih saveznika da predaju sovjetskoj strani teritoriju koju bi oni okupirali a koja je pripadala posleratnoj Sovjetskoj okupacionoj zoni, ofanziva je trebala da bude izvršena na širokom frontu, i da napreduje što je moguće brže na zapad, kako bi se sa zapadnim saveznicima susrela što je dalje moguće. Ali glavni motiv je bio da se osvoji Berlin. Ova dva cilja su bila međusobno saglasna, jer zaposedanje okupacione zone ne bi bilo moguće izvesti brzo ukoliko se ne zauzme Berlin. Takođe je značajna bila činjenica da su se u Berlinu nalazili strateški ciljevi, kao što su Adolf Hitler, i Nemački nuklearni program.\nOfanziva čiji je cilj bio da se zauzme Istočna Nemačka i Berlin je započela 16. aprila napadom na nemačku liniju fronta na rekama Odra i Najse. Nakon nekoliko dana žestokih borbi, Sovjetski 1. BF i 1. UF su napravili rupe u nemačkoj liniji fronta, i jurišali su Istočnom Nemačkom. Do 24. aprila delovi 1. beloruskog fronta i 1. ukrajinskog fronta su završili opkoljavanje Berlina, i Bitka za Berlin je ušla u svoje finalne etape. 25. aprila, 2. BF se probio kroz liniju nemačke 3. Pancer armije, južno od Šćećina. Sada im je bio slobodan put na zapad prema Britanskoj 21. armijskoj grupi i na sever prema baltičkoj luci Stralsund. Sovjetska 58. gardijska divizija iz 5. gardijske armije je uspostavila kontakt sa Američkom 69. pešadijskom divizijom iz Prve armije blizu Torgaua, na reci Labi.\n30. aprila, dok su se sovjetski vojnici probijali ka centru Berlina, Adolf Hitler se oženio Evom Braun, a zatim izvršio samoubistvo popivši cijanid i pucajući u sebe. Helmut Vajdling, komandant odbrane Berlina, je predao grad Sovjetima 2. maja. Sve zajedno, berlinska operacija (16. april - 8. maj) je stajala Crvenu armiju 361.367 vojnika (mrtvih, nestalih, ranjenih i bolesnih) i 1.997 tenkova i jurišnih topova. Nemačke gubitke u ovom periodu nije moguće odrediti sa ikakvom preciznošću.\nU 02:41 ujutro 7. maja, 1945, u vrhovnom štabu savezničkih snaga, nemački načelnik generalštaba, general Alfred Jodl je potpisao dokumente o bezuslovnoj predaji svih nemačkih snaga saveznicima. U dokumentima je između ostalog stajalo Sve snage pod nemačkom kontrolom će prekinuti aktivne operacije u 2301 časa po Centralno-evropskom vremenu, 8. maja 1945. Narednog dana, malo pre ponoći, Jodl je ponovio potpisivanje u Berlinu, u štabu generala Žukova. Rat u Evropi je završen.\nU Sovjetskom Savezu se uzima da je rat završen 9. maja, kada je predaja stupila na snagu po moskovskom vremenu. Ovaj datum se slavi kao nacionalni praznik, Dan pobede (Denь Pobedы) u Ruskoj Federaciji i nekim drugim post-sovjetskim zemljama.\nNeke nemačke armije su u početku odbile da se predaju, i nastavile su sa borbama u Čehoslovačkoj otprilike do 11. maja.\nOkupacija i represije[uredi - уреди | uredi izvor]\nNemačka je tokom 1941. godine osvojila ogromne teritorije koje je trebalo umiriti i na njima uspostaviti nemačku upravu. Neki sovjetski građani, uglavnom u republikama u kojima Rusi nisu činili većinu stanovništva, dočekali su nemačke osvajače kao oslobodioce od staljinističke represije. Međutim, nije im trebalo mnogo da shvate da su njihovi novi gospodari skoro isto toliko surovi kao i njihovi prethodnici. Nacistički orijentisani nacionalni Beloruski, Ukrajinski i Kozački oslobodilački pokreti nisu ulivali poverenje Hitleru; neki od ovih pokreta priključeni su nemačkoj vojsci dok su drugi brutalno ugušeni. Ni jedna od okupiranih teritorija nije imala bilo kakav oblik samouprave. Naprotiv, nacistička ideologija planirala je da ovaj deo Sovjetskog Saveza kolonizuje nemačkim stanovništvom, dok bi domaće stanovništvo bilo likvidirano, prognano ili pretvoreno u robovsku radnu snagu.\nNeke okupirane teritorije, kao što je to bio slučaj sa Baltičkim državama, postale su sastavni deo Velike Nemačke; u drugima su formirani Komesarijati koji su imali zadatak da izvuku maksimalnu korist sa ovih teritorija. U septembru 1941. god. Erih Koh je imenovan za Komesara Ukrajine. U svom pozdravnom govoru Koh je izneo suštinu nemačke politike prema okupiranim teritorijama: „Ja sam poznat kao krvoločni pas.... Naš posao je da iz Ukrajine isisamo sva dobra kojih se možemo dočepati.... Od vas očekujem najveću moguću surovost prema lokalnom stanovništvu."\nZločini prema jevrejskom stanovništvu na okupiranim teritorijama u SSSR-u su počeli odmah po njihovoj okupaciji. Pored SS Ajnzacgrupa koje su okupljale i ubijale Jevreje, Nemci su ohrabrivali i lokalne antisemite da se uključe u njihov sistematski pogrom. U julu 1941. god. SS grupa pod komandom generala Eriha fon dem Bah-Zelevskog započela je sistematsko ubijanje Jevreja, uključujući i masakr kod Babi-Jara u kojem je ubijeno 30.000 ljudi. Do kraja 1941. godine preko 50.000 nemačkih vojnika bilo je angažovano na likvidaciji Jevreja. Postepena industrijalizacija ovog gnusnog poduhvata dovela je do usvajanja tzv. Konačnog rešenja jevrejskog pitanja i do pokretanja Operacije Rajnhard u sklopu koje su formirani logori za istrebljivanje Jevreja: mašinerija za holokaust. Tokom tri godine okupacije ubijeno je između 1-2 miliona sovjetskih Jevreja. I druge etničke grupe, uključujući Rome i Sinte, takođe su bile meta organizovanog istrebljivanja.\nMasakr Jevreja i drugih etničkih manjina bio je samo deo smrti koje je prouzrokovala nacistička okupacija. Mnogo hiljada sovjetskih građana je takođe ubijeno, ali je najviše umrlo od gladi zbog nemačkih rekvizicija za vojsku. Tokom povlačenja kroz Ukrajinu i Belorusiju 1943-44. godine nemački okupatori su doslovno primenjivali politiku "spaljene zemlje". Nemačka vojska spalila je mnoge gradove i sela, uništila kompletnu infrastrukturu i zalihe hrane i useve što je za posledicu imalo smrt mnogih civila koji su umirali od gladi ili zime. Ukupan broj civila koji su poginuli ili umrli tokom Drugog svetskog rata u Sovjetskom Savezu kreće se od 7 miliona (Enciklopedija Britanika) do 17 miliona (Overy).\nNacistička ideologija i surov tretman lokalnog stanovništva i ruskih ratnih zarobljenika podstakla je stvaranje širokog partizanskog pokreta otpora na okupiranim teritorijama kojima su se priključili čak i antikomunisti i nacionalisti. Partizanski pokret na okupiranim teritorijama, koji je brojao i do nekoliko stotina hiljada vojnika (veliki broj njegovih pripadnika činili su oficiri i vojnici Crvene armije koji su tokom nemačkog blickriga 1941. godine ostali iza nemačke linije fronta), kao i prilike koje nemačka vojska nije iskoristila, predstavljaju jedan od glavnih faktora koji su doprineli porazu Vermahta na Istoku.\nIndustrijska proizvodnja[uredi - уреди | uredi izvor]\nSovjetska pobeda je u velikoj meri izvojevana zahvaljujući sposobnosti sovjetske industrije da nadmaši nemačku, uprkos velikim gubicima u ljudstvu i teritorijama. Staljinovi petogodišnji planovi su počev od 1930. sproveli proces industrijalizacije oblasti oko Urala i centralne Azije. Vozovi koji su tokom 1941. godine dovozili ruske jedinice na front, u povratku su vršili evakuaciju na hiljade fabrika iz Belorusije i Ukrajine na sigurne oblasti daleko od linije fronta.\nKako su tokom 1943. godine ljudske rezerve bile na izmaku, Crvena armija je u predstojećim velikim ofanzivama morala da se osloni na vojnu tehniku. Povećanje proizvodnje vojne industrije postignuto je na uštrb životnog standarda običnih građana - povećanje je uglavnom postignuto primenom principa „totalnog rata“ pod parolom „sve za front“ - kao i uz pomoć vojne opreme koja je u skladu sa Sporazumom o zajmu i najmu dopremana iz SAD i Velike Britanije.\nNemačka industrija nije mogla da se takmiči sa Sovjetskom proizvodnjom (u 1943. godine. Sovjetski Savez je proizveo 24.000 tenkova naspram 13.000 nemačkih). Sovjeti su postepeno usavršavali postojeću ratnu tehniku, u isto vreme pojednostavljujući i ubrzavajući proces proizvodnje što je znatno uticalo na povećanje produktivnosti vojne industrije. U međuvremenu, nemačka industrija je bila prinuđena da razvija novu, znatno usavršenu vojnu tehniku kao što su to bili tenkovi tipa Panter i protivoklopni bacači tipa Pancerfaust čiji je proces proizvodnje bio prilično složen i dugotrajan.\nIstočni front je jedinstven u Drugom svetskom ratu po veličini i žestini borbi koje su na njemu vođene. Istočni front je takođe bio najsmrtonosnije ratište u Drugom svetskom ratu. Nemački vojni gubici na Istočnom frontu iznosili su preko 4 miliona vojnika, sovjetski, između 7-8 miliona vojnika dok je broj civilnih žrtava bio oko 14 miliona. Ovako velikom broju žrtava doprineo je genocidni karakter ubijanja u Sovjetskom Savezu, koja su obuhvatala ne samo smrti na bojnom polju već i brojne zločine nad civilnim stanovništvom, ubijanje ratnih zarobljenika obe strane, ubijanje zarobljenih partizana, masovna nemačka neselektivna upotreba artiljerije i avijacije kao i brutalnost sa kojom je Staljin tretirao pretpostavljene neprijatelje njegovog režima. Česte borbene operacije, ali najviše primena politike „spaljene zemlje“ dovela je do uništenja velikog broja naseljenih mesta kao i zaliha hrane i useva u poljima što je prouzrokovalo dodatne patnje i smrt civilnog stanovništva koje je umiralo od bolesti, gladi i hladnoće.\nPrema navodima generala Romana Rudenka tokom suđenja u Nirnbergu, materijalna šteta u Sovjetskom Savezu, koju je nanela invazija sila Osovine, procenjuje se na 679 milijardi rubalja. Ova šteta se sastoji u, između ostalog, potpunom ili delimičnom uništenju 2.508 crkvenih objekata, 1.710 gradova, 70.000 sela i zaselaka, 31.850 industrijskih postrojenja, 40.000 milja železničke pruge, 4.100 železničkih stanica, 40.000 bolnica, 84.000 škola, i 43.000 javnih biblioteka. Sedam miliona konja i 17 miliona ovaca i koza je zaklano ili odvezeno\nHronologija Istočnog fronta\nVojna istorija Nemačke tokom Drugog svetskog rata\nOperacija Zilberfuhs, napad sila Osovine na sovjetski arktik\nOperacija Avgustovska oluja, sovjetska kampanja protiv Japana u Mandžuriji\nHronologija Drugog svetskog rata\nZarobljena nemačka oprema u sovjetskoj upotrebi na Istočnom frontu\nPakfront, sovjetska vojna taktika\nPancerkrejl, nemačka vojna taktika\n↑ Delimičnu pomoć Sovjetskom Savezu su pružile Sjedinjene Države i Ujedinjeno Kraljevstvo.\n↑ Nemački saveznici su pružili Nemačkoj pomoć u vidu značajnog broja trupa i materijala na frontu. Takođe, Nemačka je regrutovala mnoge strane regrute, na primer u Rusku oslobodilačku armiju.\n↑ Njujork tajms, 9. februar 1946, Volume 95, Number 32158.\nIstočni front (Drugi svjetski rat) na Wikimedijinoj ostavi\nAntony Beevor, & Artemis Cooper, Stalingrad, Viking, 1998.\nAntony Beevor, Berlin: The Downfall 1945, Penguin, 2002.\nJohn Erickson, The Road to Stalingrad, Harper & Row, 1975.\nJohn Erickson, The Road to Berlin, Harper & Row, 1982.\nJohn Erickson and David Dilks, Barbarossa, the Axis and the Allies, Edinburgh University Press, 1994.\nDavid Glantz and Jonathan House, When Titans Clashed: How the Red Army stopped Hitler, University Press of Kansas, 1995.\nHeinz Guderian, Panzer Leader, Da Capo Press, New York, 2001.\nBasil Liddell Hart, History of the Second World War, Cassel & Co; Pan Books, 1973.\nDavid Irving, Hitler's War, Hodder & Stoughton, 1977.\nRudiger OvermansDeutsche militarische Verluste im Zweiten Weltkrieg\nRichard Overy, Russia's War: A History of the Soviet Effort: 1941–1945, Penguin, 1997.\nAlbert Seaton, The Russo-German War 1941–45, Praeger, 1971.\nF. W. Winterbotham, The Ultra Secret, Orion, 1974.\nDobavljeno iz "https://sh.wikipedia.org/w/index.php?title=Istočni_front_(Drugi_svjetski_rat)&oldid=40787325"\nOva stranica je zadnji put izmijenjena 18:26, 19 decembar 2017.


FSCG: Za realizaciju četiri važna projekta 6,7 miliona eura! • CG-Fudbal\nHome 1.CFL FSCG: Za realizaciju četiri važna projekta 6,7 miliona eura!\nFSCG: Za realizaciju četiri važna projekta 6,7 miliona eura!\n13 May 2020. 14:37\nFudbalski savez intenzivno i predano radi na unaprijeđenju fudbalske infrastrukture u Crnoj Gori. U toku je realizacija četiri veoma važna projekta koja će umnogome poboljšati uslove za odigravanje klupskih mečeva, kao i takmičarskih i prijateljskih utakmica svih nacionalnih selekcija.\nNa Cetinju je u toku izgradnja modernog fudbalskog zdanja na kojem će se, pored ostalih, igrati i mečevi seniorske reprezentacije Crne Gore.\nNa glavnom terenu Trening kampa FSCG gradi se tribina kapaciteta 1.166 mjesta. Realizacijom ovog projekta steći će se uslovi za odigravanje takimčarskih mečeva svih mlađih i ženskih selekcija.\nModernu i funkcionalnu tribinu dobiće i Gradski stadion u Nikšiću. Nova tribina imaće kapacitet od 3.500 mjesta i u potpunosti će zadovoljavati sve kriterijume UEFA-e za odigrvanje međunarodnih mečva.\nU toku su radovi i na izgradnji zapadne tribine stadiona „DG arena“ u Lješkopolju, na kojoj će udobno moći da se smjesti 2.500 gledalaca, dok će ukupan kapacitet stadiona biti 4.000.\nZa realizaciju četiri važna infrastrukturna projekta Fudbalski savez je izdvojio 6,7 miliona eura. Projekti se realizuju u saradnji sa Vladom Crne Gore, Direkcijom javnih radova, Prijestonicom Cetinje, Opštinom Nikšić i kompanijom Čelebić.\nPrethodna vijestBundes liga se vratila! Šta kažu Meridian kvote!?\nSljedeća vijestTribine prazne, a pred TV ekranima milijarda ljudi!


"Lavice" protiv Danske žele da poprave utisak\nU subotu naša selekcija igra drugi meč na pripremnom turniru\n2423 pregleda\t2 komentar(a)\nPremijera u Zlatnoj ligi nije bila uspješna, ženska rukometna reprezentacija Crne Gore sjutra ima popravni na pripremnom turniru.\nOd 16 časova je rival Danska u duelu u kojem izabranice Pera Johansona žele da poprave utisak nakon rezultatskog debakla kada je Francuska slavila 29:13.\nImale su „lavice” i periode dobre igre protiv Francuskinja, ali je prazan hod od 10. minuta do kraja poluvremena, kada su postigle samo gol, nešto što bi kaznile i skromnije ekipe od aktuelnih evropskih šampionki.\n"Sve greške koje smo pravile su donekle bile i za očekivati, pogotovo protiv Francuske, koja je izuzetno jaka i kvalitetna reprezentacija. Poslije svih problema koje smo imale - pauze zbog koronavirusa i uvođenja u sistem nekih igračica koje prvi put igraju u dresu reprezentacije, te da nam je ovo prva akcija od decembra prošle godine i Svjetskog prvenstva u Japanu - nedostaci su normalni u ovom periodu. Ne smijemo da zaboravimo da smo imale i jako kvalitetnih stvari u igri. Treba samo da gledamo naprijed i da se spremamo za nešto što nas čeka", rekla je Majda Mehmedović, jedna od tri igračice koja je protiv Francuske postigla četiir gola.\nNašu selekciju u decembru čeka EP, koje će biti održano u Danskoj i Norveškoj. Ali, prije toga - duel sa Dankinjama, pa u nedjelju protiv Norvežanki.\nCilj je, ipak, da tim Pera Johansona kroz ovaj turnir napravi dobru uvertiru za Evropsko prvenstvo, mada su uslovi drugačiji nego ikad. Ekipa je desetkovana, neke igračiće koje su na spisku u ovom momentu nisu u formi, što stvara veliki problem u pripremama.\n"Jako je teško sve organizovati, nikad ne znamo u kojem sastavu ćemo biti. Imamo ožiljaka od korone, samo se nadam da ćemo za Evropsko prvenstvo sve biti spremne i da ćemo dati maksimum u kojem god sastavu da nastupimo", zaključilo je krilo Budućnosti.\nMajda MehmedovićŽenska rukometna reprezentacija Crne GoreZlatna liga\n26.09. 15:27 h\t58\t22760\n26.09. 16:20 h\t166\t16497\n26.09. 20:57 h\t13534


Iz Crne Gore se u EU samo lani odselilo 3.007 građana - Vijesti.me\nIz Crne Gore se u EU samo lani odselilo 3.007 građana\nKoliko je građana Crne Gore koji odlaza na rad na crno u EU, kao i onih koji se odseljavaju u druge zemlje SAD, Kanadu, Australiju... nije poznato niti o tome neke crnogorska institucija vodi podatke Edit\n6285 pregleda 23 komentar(a)\nGodinama se upozorava na iseljavanje, naročito sa sjevera Crne Gore: Organizovani odlasci iz Rožaja 2015. (Foto: Euromost)\nGoran Kapor 14. avgust 2019, 20:16\nKoliko je građana Crne Gore koji odlaza na rad na crno u EU, kao i onih koji se odseljavaju u druge zemlje SAD, Kanadu, Australiju... nije poznato niti o tome neke crnogorska institucija vodi podatke.\nNajveći broj iseljenika prošle godine se naselio u Njemačku - 1.552, a tek na drugom mjestu je Luksemburg gdje je novi život započeo 201 crnogorski državljanin.\nZatim slijede Slovenija 177, Hrvatska 152, Švedska 143, Italija 137, Francuska 121, Austrija 82, Mađarska 80, Ujedinjeno Kraljevstvo 65.... Od 28 članica država EU iz Crne Gore prošle godine niko se nije naselio samo u Litvaniji, dok je po jedan otišao u Letoniju i Estoniju.\nU EU prošle godine ukupno je izdato 2,67 miliona boravišnih dozvola za prvi dolazak u tu zajednicu iz skoro svih zemalja svijeta. Najviše useljenih je u Njemačkoj, 543 hiljade, a zatim u Ujedinjenom Kraljevstvu, 450 hiljada, Francuskoj, 264 hiljade, Španiji, 259 hiljada, Italiji, 238 hiljada, Švedskoj, 124 hiljade...\nIz šest zemalja takozvanog zapadnog Balkana - Crne Gore, Bosne i Hercegovine, Albanije, Sjeverne Makedonije, Srbije i Kosova u zemlje EU samo prošle godine doselilo se 228 hiljada stanovnika. Iz Albanije su otišle 62 hiljade, iz BiH 53,5 hiljada, Srbije 51 hiljada, Kosova 34,5 hiljada, Makedonije 24,3 hiljade i Crne Gore tri hiljade.\nDisklejmer(Foto: Evropska komisija)


Fotke Bila Klintona koji na sahrani odmerava Arijanu Grande su dno dna – Virealni.online\nFotke Bila Klintona koji na sahrani odmerava Arijanu Grande su...\nFotke Bila Klintona koji na sahrani odmerava Arijanu Grande su dno dna\nPevačica Arijana Grande nastupila je na sahrani Arete Frenklin u Detroitu. Ispred nje je sedeo bivši američki predsednik Bil Klinton koji je tokom ceremonije uglavnom deramo i izgledao kao da se jako dosađuje, ali kada je Arijana počela da peva, nastale su legendarne i jezive fotke.\nDok je 25-godišnja Arijana pevala (You Make Me Feel Like) A Natural Woman, kamere su snimile Klintona kako s velikom pažnjom posmatra svaki njen pokret, a onda je počeo i da je odmerava od glave do pete.\n– Odvratno… Pogledajte kako Bil Klinton odmerava Arijanu Grande dok peva na sahrani Arete Frenklin i pokušajte da ne povratite”, “Bil bi opet sve rizikovao zbog Arijne”, “Neke stvari se nikad ne menjaju”, bili su samo neki od komentara na društvenim mrežama.\nMnogo bolje nije prošao ni sveštenik koji je sedeo do Klintona. Naravno, kako to uvek bude, među komentarima o Bilovom merkanju odmah su se pojavili i komentari kako je “Arijanina haljina bila previše kratka za sahranu”.\nI na kraju je teško ostati ravnodušan na fotku na kojoj se Hilari Klinton pozdravlja s pevačicom.\nBiskup Čarls H. Elis Treći, koji je vodio sahranu slavne pevačice Arete Frenklin, izazvao je veliku pažnju javnosti, pošto su kamere zabeležile kako je u jednom trenutku dodirivao Arijanine grudi tokom službe. Biskup ju je zagrlio, a onda desnom rukom dodirivao njene grudi.\n– Nisam imao nameru da dotaknem grudi bilo koje žene. Ne znam, pretpostavljam da sam stavio ruku oko nje i možda sam ‘prešao granicu’, možda sam bio previše slobodan i prijateljski nastrojen, ali se izvinjavam – rekao je Elis.\nNovi Zeland je novo mjesto za spas od apokalipse. Očigledno, jer je sedam milijardera iz Silicijskih doline spremno platiti opremanje ovdje 150 tona teškog bunkera.\nKompanija koja je zadužena za izgradnju je Rising S Jerry Lynch, prenosi novozelandski portal Hauraki.\nGeneralni menadžer ove firme objašnjava zašto je Novi Zeland idealna destinacija za preživljavanje.\n“Novi Zeland nije ničiji neprijatelj, nije meta u slučaju nuklearnog rata, kao ni bilo kojeg drugog rata. To je mjesto gdje ljudi mogu pronaći skrovište”, smatra Lynch za Bloomberg.\nVrijednost cijelog projekta je 11.5 miliona dolara.\nSvih sedam bogataša nije voljno govoriti za medije o ovom projektu, ali su poznati neki detalji da će u bunker moći doći direktno sa jahte ili aviona.\nUostalom, pogledajte skicu projekta:


14. maja, 2020 Vesti iz Srbije Napišite komentar\nPoslednjih dana nam se mnogi od vas javljaju sa pitanjem da li je moguće sada automobilom otići u Srbiju iz Francuske ili neke od zapadnih zemalja. Naravno do danas nismo mogli da vam damo odgovor i samo smo mogli da nagađamo. Ovoga puta imamo detaljnu priču jedne naše porodice koja je sa svoje dvoje dece krenula put Srbije automobilom u utorak. U pitanju je bivši vaterpolista i sadašnji trener ekipe Noisy le Sec, Milo Žmukić, njegova supruga Nataša i dve ćerke od 8 i 13 godina. Poznato je da su unutrašnje granice između zemalja članica Evropske unije zatvorene, ali i one spoljašnje. Ipak ova četvoročlana porodica je uspela da stigne u Srbiju. Evo na koji način.\nZa odlazak u Srbiju, porodica Žmukić je zatražila sve potrebne dozvole od ambasade Srbije u Parizu za odlazak automobilom za Srbiju. Dozvolu je dobila Nataša i dve ćerkice, ali pošto je otac državljanin Crne Gore, on je morao da se obrati ambasadi Crne Gore u Beogradu koja traži odobrenje za svog državljanina. Dozvolu za njega je morala da da posebna Covid komisija a ona se odnosi na tranzit ili ostanak na teritoriji Republike Srbije u zavisnosti od zahteva.\nNataša je za naš sajt objasnila kako je put protekao i kako se sve desilo.\nTagovi: Francuska - granice - porodica - putovanje - Srbija


Novosađani u Grčkoj usred nevremena | InfoNet Vojvodina\nGRČKA – Bujice vode teku ulicama grčkog letovališta Metamorfozis, desetine automobila je u moru, građani i turisti su zabrinuti. Ovo su za InfoNet Vojvodina izjavili turisti iz Srbije, koji su na ovo letovalište nedavno doputovali na odmor.\nNaši čitaoci su redakciji InfoNeta poslali snimak koji opisuje kakva je situacija bila u kasnim poslepodnevnim satima u ovom grčkom letovalištu. U večernjim satima kiša je padala manjim intenzitetom, a bujice vode i dalje teku ulicama Metamorfozisa.


Negotin Član od: 07.11.2011 Ocenite\nCreative Labs I-Trigue 3300 2.1 Computer Speakers\nMaksimalno pozitivno iskustvo, za svaku preporuku! 10-ka! !!\nEVGA SuperSC 8gb (2x4) ddr3 2400 AKCIJA\nASRock P67 Extreme4 PRODATO\nKonkretna i brza saradnja. Preporuke za člana 10+\nPumpa za naduvavanje sa manometrom Crivit\nSve pohvale za člana, preporuke za saradnju.\nБ Р А Ц О\nToshiba Satellite Ekran 17 incha\nSve pohvale za kupca i odlicnu saradnju! 10+\nCooler Master Thunder 500watt\nCRANE softshell biciklisticka jakna L/52\nKablovi za Grafičke karte/Procesore/ATX/Modularni/Produžni\nCorsair Obsidian 650 crno MidiTower sa providnom stranicom !\nBr.3. Kaciga za bicikli rezervisano\nSchwalbe Smart Sam REZERVISANO!\nocenu dajem unapred i vise nego zadovoljan saradnjom sa clanom! !! !\nVeoma dobra komunikacija i saradnja.\nNaočare za biciklizam Btwin MTB XC fotokromatska stakla\nTamron SP 28-75mm f2.8 xr di ld macro-Canon\nBobina BERU VW Golf Skoda Audi Seat NOVO\nOdlična saradnja, sve pohvale za ovog korisnika. Moja preporuka.\nCube sl cross tiagra ram 52 REZERVISANA\nLepo iskustvo. Moja preporuka. .\nSve pohvale za saradnju. svaka preporuka! !!


Nadogradnja - Strana 2 - Forum Sveta kompjutera\n27.9.2017, 12:15 #21\nMoze PUB da radi na 1060 3GB sasvim lepo, ako se malo obore detalji na teksturama i smanje AA i AF opcije. Mislim da ce to da bude pristojan upgrade. Samo sto ljudi traze po 130 do 150e za polovne 960tice, tako da mozes malo da budes strpljiv sa prodajom. Ne moras da dajes za 13-14 hiljada. Cene Nvidia kartica nece padati, cak ima glasina da ce skociti, zbog porasta cena GDDR5 memorije.\nMa da,ja i onako igram sve na low,mozda bi eto samo teksture povecao i stavio vecu rezoluciju. Ali ko zna koliko cu cekati da se proda,vidim ljudi je prodaju za 130-ak evra.\n27.9.2017, 18:05 #22\nAli ovo mi nije jasno\npod graphics,kao jaca 960 ?\n27.9.2017, 18:16 #23\nTo pod Graphics ti je kao profi primena, sto ne treba da te toliko intrigira. Nije bitno za gaming.\nAli realno, gpuboss kao sajt je ocajan da stvoris sliku o tome koja je graficka dobra. Realno gledaj neke sajtove druge prirode. Anandtech ima jako dobre komparacije:\nOvde se vidi razlika izmedju 960 i nasvirane 1060FE. Imas i dosta youtube komparacija. Istrazi malo i vidi sam za sebe.\n2.10.2017, 23:30 #24\nMali apdejt. Izgleda da necu prodavati gtx 960 vec cu je samo prebaciti na stari komp da chale moze da igra tenkove . Sledece nedelje mi stize plata a krece i chaletu prva penzija tako da je obecao da ce da casti. Pa mozda uzmem i nesto jace od gtx 1060 3gb,zavisi od toga sta preporucite.\nHteo sam i da vas pitam da li mali hard disk(500gb) moze dovesti do pada fpsa ili ne ucitavanja tekstura u igrici.Igram pubg i jako cesto mi se desava da veoma sporo ucitava teksture,dok drugar ima znatno slabiji kommpjuter i on nema tih problema...\n3.10.2017, 2:14 #25\nZahvaljeno 69 puta na 54 poruka\nКапацитет харда нема везе с тим. Његово стање може имати.\n3.10.2017, 6:09 #26\nPUBG je jos uvek u fazi razvoja i nije optimizovana igrica. Tako da to moze da bude posledica tih pop-up efekata koji opisujes. Probaj da smanjis detalje na teksturama za pocetak i vidi da li se ponavlja efekat. Te stvari mogu da se dese i kada imas manja video RAM-a na grafickoj, a ucitas nivo sa visokim detaljima za teksture. Mozda je i do setovanja. Za ostalo sp01 je u pravu. Brzina HDD-a ne utice na te stvari, osim mozda u samom startu mape.\nBrza kartica od 1060 3GB je 1060 6GB. RX 570/580 se tesko nalazi, nisu isplative za kupovinu po trenutnim cenama. Sledeca klasa grafickih kartica je 1070 i RX Vega 56, ali to kosta preko 400 evra. A i postoji realno pitanje koliko bi bolji FPS imao sa njima, posto one traze jace CPU-ove nego sto ti imas. Neki Core I7 ili R5 1600 ili jace da bi radile sa vecim procentom iskoriscenosti.\n3.10.2017, 12:58 #27\nNema vise sta da se smanjuje...sve je ne very low,sve iskljuceno.Ostaje mi samo jos rezoluciju i resolution scale da smanjim ali onda mi je previse ruzna igrica...Igrica radi normalno prvih nekoliko partija,ali posle neke 3-4 vec moram da restartujem igru jer dok slecem sa padobranom ne moze da ucita kuce i zgrade pa ne mogu da udjem u njih da ih lutujem i onda moram da cekam ispred njih dok ne ucita...\nDobro znaci gtx 1060 3gb ili 6gb nema trece.\n3.10.2017, 13:26 #28\nTakve stvari su onda do optimizacije igre, ne do tvoje masine. Zato je jos uvek Early Access, a ne full verzija. Jeste da je zahtevna igra, ali na very low bi trebalo da radi i na osetno slabijim masinama nego tvoja.\n3.10.2017, 14:23 #29\nZahvaljeno 8.668 puta na 5.477 poruka\nPre će biti da tebi treba SSD umesto mehaničkog harda, mada stoji da je PUBG generalno loše optimizovan.\n3.10.2017, 16:10 #30\nRadi meni super uglavnom,ali eto ponekad tako samo na pocetku nece da ucita.i ja mislim isto da je do harda.Jel skup taj ssd ? I jel se na njega instalira windows ili igrice ?\n3.10.2017, 16:19 #31\nZahvaljeno 3.165 puta na 2.960 poruka\noko 50e, a stavljaš ono što hoćeš da se brzo učitava\n3.10.2017, 17:50 #32\nNa taj od 128GB što košta ~50€ teško da može i sistem i "igrice", eventualno jedna novija igra koju često igraš. Za gejming u obzir dolaze tek kapaciteti od 256GB(240), znači računaj na 80-100€.\n4.10.2017, 23:47 #33\nJel mora da se stavlja sistem na ssd? Sta da radim sa ovim obicnim hardom od 500gb ?\n5.10.2017, 0:49 #34\nNe mora, ali onda ne moraš ni da kupuješ SSD, jer će sporiji mehanički disk i dalje da ti bude ograničavajući faktor u komunikaciji igra-operativni sistem.\nNa HDD ide muzika, filmovi, manje zahtevne igre...\n5.10.2017, 1:10 #35\nZahvaljeno 443 puta na 296 poruka\nSSD ne utice na performanse igre u smislu sirovog FPS-a, tako da ne mora da stavlja zahtevne igre na SSD - vec one koje cesto koristi i one koje imaju benefit od brzog ucitavanja. Nema razlike da li ces TW3 igrati posle 3 ili 30 sekundi, ali je itekako bitno da li ces prvi ucitati mapu u Overwatchu/R6 i instalockovati heroja/operatera.\n5.10.2017, 5:16 #36\nMeni je bitno da ja kad slecem u PUBG-u da mi ucita teksture a ne da moram da cekam 10-20 sekundi da bi mogao da udjem u kucu da uzmem pusku ,ne bi voleo da se desi da kupim jacu graficku a da i dalje imam problema sa teksturama...\n5.10.2017, 9:11 #37\nIgra je neoptimizovana i još uvek u beti, tako da nije isključeno da ćeš i pored apgrejda i dalje imati problema.\nNaravno da ću Witchera, GTA, DOOM da stavim na SSD, zašto bih čekao 30 kad mogu da čekam 3 sekunde, HDD je rezervisan za 2D platforme i slično.\nNa primer World of Tanks mi je na običnom hardu. Zašto? Zato što pre ulaska u partiju ima countdown od 30 sekundi. I u jednom i u drugom slučaju moram da čekam da odbrojavanje završi, tako da mi je svejedno da li je u pitanju 20 ili 27 sekundi\n5.10.2017, 19:50 #38\nJel znas mozda zasto ne mogu da uplatim premium 30 dana? Imam 10 evra na kartici i nece...\nNebitno,snasao sam se.\nPoslednja ispravka: Djurke (5.10.2017 u 21:31)\n31.10.2017, 21:25 #39\nNasao sam kupca za moju gtx 960 2gb kartu. Kupca zanima da li moze da radi na Gigabyte P41T-D3.i ako moze koje bi napajanje i procesor mogao da stavi uz gtx 960 2gb.\nuspeo sam da ustedim 30 hiljada pa me zanima koja bi graficka bila najbolja za naogradnju,da li ostaje 1060 3gb ili ima neka bolja za 30 hiljada ?\n31.10.2017, 22:57 #40\nMože da mu radi. Neka proba da nabode npr. neki Core 2 Quad Q9650, 9550 i 9500, šta od toga nađe polovno. I sve to na LC Power LC600H napajanje.\nZa grafu je do skoro bila Inno 3D GTX 1060 6GB baš za 30h u jednoj našoj prodavnici ali mislim da je nestala već. Neka se javi neko ko je baš trenutno u toku da vidiš da li možeš da uglaviš neki 6GB model u taj budžet.\nNadogradnja? DylaN ŠDK - Konfiguracije 8 5.12.2014 8:20\nNadogradnja - Pomoc daxy Osnovne komponente 8 18.7.2014 17:31\nNadogradnja miloss ŠDK - Osnovne komponente 9 27.7.2011 12:30


Radnički: Remi na Čairu | Južna Srbija Info\nPočetna | Sport | Remi na Čairu\nRadnički: Remi na Čairu\nNiš 18.03.2016. V.Andrejić\nU sudaru najbolje odbrane, i jednog od najneefikasnijeg napada u ligi nije se očekivalo mnogo golova.\nIpak, nije se očekivalo ni da susret bude završen najnepopularnijim rezultatom\nBez golova na “Čairu” su odigrali domaći Radnički i gosti iz Novog Pazara. Podmlađeni sastav Radničkog nije uspeo da nastavi pobedonosni niz, ali je nastvaio sa osvajanjem bodova. Ovog puta je to jedan bod, ali dovoljan, da se za sada, zauzme četvrto mesto na tabeli.\nPrvo poluvreme je proteklo u igri na sredini terena, bez irazitih prilika za gol i gde su se svi napadi, obeju ekipa, završavali u visini kaznenog prostora protivničkih ekipa.\nNajbolju priliku za gol su imali gosti iz Novog Pazara u 31. minutu. Ubiparip se na ivici šesnaesterca lepo oslobodio Darka Bulatovića i uputio pravi projektil ka golu Jovanovića. Golman domaćih je bio na visini zadatka i odbranio ovaj jak i precizan šut gostujućeg napadača, skrenuvši loptu u korner.\nBeležimo i dobar šut Zlatkovića u 19. minutu i sigurnu odbranu Jovanovića. Radnički je pokušavao, uglavnom šutevima iz daljine, ali su Bogdanović, Darko Bulatović i Todorović bili neprecizni.\nDrugo poluvreme je donelo više uzbuđenja. Videli smo nekoliko izglednih prilika za postizanje golova.\nU 51. minutu, Saša Marjanović je dobro izveo slobodan udarac, ali je njegovu loptu ukrotio golman Živković.\nIgrao se 54. minut. Na jedan centaršut gostujućih fudbalera, krenuli su golman Jovanović i štoper domaćih Lakić-Pešić, koji je izbacio loptu u korner. Nakon toga je došlo kraće prepiprke naši fudbalera zbog koje im je sudija Popović pokazao žute kartone. Nakon izvedenog kornera, došlo je do velike gužve u kaznenom prostoru Radničkog i u poslednjem momentu je Lakić-Pešić otklonio opasnost ispred gola Radničkog.\nU 56. minutu, Radivojević je nakon centaršuta odlično šutirao glavom, a Aleksandar Jobanović ponovo maestralno odbranio udarac, sprečivši tako goste da dođu u vođstvo.\nUzvratio je Radnički u 62. minutu. Marjanović je odlično upsolio Todorovića koji je za malo bio neprecizan.\nNajbolju šansu za postizanje gola na utakmici su imali gosti, i to u 72. minutu. Nakon kombinacije gostujućih fudbalera na ivici šesnaesterca, Ubiparip se našao “oči u oči” sa golmanom Jovanovićem, ali je ovu stopostotnu šansu upropastio, šutirajući sa nekih 11-12 metara pored gola.\nU 82. minutu, Radnički je izveo korner, lopta je preletela buket igrača ispred gola Pazaraca, a jedan odbrambeni igrač u plavom dresu je uštopovao loptu rukom, međutim sudija Popović se nije oglasio. Usledili su protesti domaćih igrača, ali iz cele situacije, jedino je Radoš Bulatović dobio žuti karton zbog prigovora.\nRADNIČKI NIŠ – NOVI PAZAR 0:0\nŽUTI KARTONI: Jovanović, Lakić-Pešić, Radoš Bulatović (RADNIČKI NIŠ), Micevski (Novi Pazar)\nRADNIČKI NIŠ: Aleksandar JOVANOVIĆ, Miloš PETROVIĆ, Radoš BULATOVIĆ, Nemanja LAKIĆ-PEŠIĆ, Darko BULATOVIĆ, Vladimir BOGDANOVIĆ, Petar KRSTIĆ (od 66. min. Nikola MITROVIĆ), Saša MARJANOVIĆ, Andreja APOSTOLOVIĆ, Miodrag TODOROVIĆ (od 86. min. Lazar MITROVIĆ), Marko MRKIĆ.\nNOVI PAZAR: Mladen ŽIVKOVIĆ, Jovica VASILIĆ, Jasmin TRTOVAC, Dušan PANTELIĆ (od 89. min. Dino ŠARAC), Bruno MATOS (od 90. min. Nemanja AHČIN), Vojo UBIPARIP (od 83. min. Dino ZILKIĆ), Vladimir RADIVOJEVIĆ, Nemanja VIDIĆ, Nemanja ZLATKOVIĆ, Darko MICEVSKI, Miloš TINTOR.\nDo kraja utakmice Radnički nije uspeo da postigne gol, pa je utakmica završena bez pobednika.\nSledeću utakmicu Radnički igra u Subotici, gde će mu domaćin biti Spartak.\n# Niš Čair fudbal Miloš Petrović Radnički FK Darko Bulatović Novi Pazar Nikola Mitrović Aleksandar Jovanović Nemanja Lakić-Pešić Saša Marjanović Miodrag Todorović Andreja Apostolović Novi Pazar FK Marko Mrkić\nKosovo i Metohija SPS Medijana gradska opština Preševo Gradina Beograd Ivica Dačić Goran Cvetanović Radnički FK nasilje fudbal Gradska toplana JKP recept izbori Južna Srbija Info MUP RS Klinički centar Niš Novi Sad Skupština grada Niša SPC turizam poplava Tržnica JP Putevi Srbije košarka Blace Čair Vranje Pirot DS Niš Zoran Perišić ubistvo Svrljig Zorana Mihajlović Vladičin Han izbori 2016 Niški kulturni centar SNS Vlada Republike Srbije


Apartmani Sokobanja | Smeštaj Sokobanja | sobe\nCentar (5) Centralno grejanje (8) Dodatni krevetac za bebe (6) Jacuzzi (1) Parking (17) Pored reke (1)\n>> Pronadjite smeštaj u Sokobanja i rezervišite odmah <<\nVila MON REPOS...\nВила поседује, поред терасе, од око 100m2, ресторана и кухиње, трокреветне, дв\nU ponudi je 10 kompletno opremljenih dvokrevetnih i trokrevetnih apartmana. Vila OZREN poseduje sopstveni rezervoar pitke vode i mini par\nU ponudi se nalaze 3 apartmana. Apartman SB se nalazi u visokom prizemlju porodične zrade i veličine je 35m2 (4 kreveta). Studio SB je v\nNE IZDAJEMO SMESTAJ U 2020. godini Apartmani KLASANOVIC su novi, imaju zasebne ulaze, komforni su, imaju sve što je potrebno i on\nApartman Zaharija se nalazi u najlepšoj banji Srbije - Sokobanji. Nudi klimatizovan smeštaj sa besplatnim WiFi internetom i terasom sa pre\nDva minuta od glavnog šetališta nalaze se apartmani porodice Cokic Svaki apartman poseduje : Dnevni boravak, spavaću sobu, kuhinju sa t\nApartmani su luksuzno opremljeni sa zasebnim terasama. U dvoristu postoji parking za sve apartmane kao i letnjikovac sa prostorom\nSmestaj Pavlović se nalazi na Banjici, prelepom delu Sokobanje u blizini parka, reke Moravice i kupatila Banjica, na samo 5 minuta\nPetokrevetni apartman, udaljen 900m od centra Sokobanje.\nVila \_"Vlajna\_" se nalazi na pocetku gradskog parka, nepunih 100m od gradskog setalista.Objekat je prizeman sa delimicno natkrivenom terasom\nSobe i apartmani jednokrevetni, dvokrevetni trokrevetni, cetvorokrevetni i petokrevetni u strogom centru, kablovska, internet, parking,\nKategorisani su sa cetiri zvezdice, opremljeni kompletno i kao takvi idealni za vas odmor. U sklopu apartmana, nasim gostima na raspolaga\nVila Katarina 2...\nVila Katarina 2 je potpuno nov objekat (izgradjen 2010 godine) i raspolaze sa cetiri apartmana.Nalazi se u mirnom kraju, 300m od gradskog se\nVili Katarina 1, sadrzi tri apartmana povrsine 45-55m2, kao dve trokrevetne sobe, udaljena 120m od gradskog setalista.Parking u dvoristu, kl\nApartmani Nikolic Sokobanja...\nMozete koristiti vaucere ministarstva tuzima i umanjiti iznos rezervacije za iznos vaucera. U cenu smestaja imate na koriscenje Bazen sa


Elektricne igracke za decu - Unna Shop\nHome > IGRAČKE>Električne igračke za decu\nElektricne igracke za decu izuzetnog kvaliteta. Elektricne igracke za decu, bitan su detalj u zivotu svakog deteta koji na njegovom licu izmami osmeh. Elektricne igracke za decu ulepsavaju detinjstvo vaseg malisana. Nase elektricne igracke pruzaju nesvakidasnju zabavu i uzivanje u igri. Cene su im izuzetno pristupacne. Upravo su niska cena i odlican kvalitet karakteristike koje nas odvajaju od drugih prodavnica. Prodaja nasih igracaka je online, putem naseg online shopa. Dostava je kurirskim sluzbama na zeljenu adresu. Dostava za Beograd, Nis i sva ostala mesta bice izvrsena u roku od dva radna dana od trenutka porucivanja. Uzivajte sa svojim malisanima uz igri sa nasim elektricnim igrackama.\nElektrične igračke za decu There are 10 products.\nElektricni voz set (695818). Set uz lokomotivu sdrzi i tri razlicita vagona. Velicina namontirane staze: U krug, precnika 65 cm ili ovalni oblik dimenzija 105 x 76 cm. Pakovanje: Kutija. Ne preporucuje se za decu mladju od tri godine.\nAuto na daljinski Igracka koju decaci obozavaju. Vestina upravljanja daljinskim upravljacem i takmicarski duh ulepsace detinjstvo svakog malisana. Radi na baterije i daljinski pogon. Kupovina preko interneta.