Kaikkien Asioiden Pikkujättiläinen: maaliskuuta 2015\nRunokirjojen myynti - onko trendi kaikkialla sama?\nOlen jo kauan aikaa elänyt epätietoisuudessa sen suhteen, koskevatko tietyt runokirjojen julkaisemista ja myyntiä koskevat haasteet ainoastaan Suomea - vai onko myynti laskenut kaikkialla läntisessä maailmassa? Aavistuksia minulla on toki ollut, mutta ei faktatietoa, koska eihän sellaisia asioita kukaan virallisesti tutki.\nEn viittaa nyt viime vuosien synkkiin kirjamyyntilukuihin yleensä, vaan nimen omaan runokirjojen myynnin tasaiseen hupenemiseen, joka on jatkunut vähintään jo 1980-luvulta alkaen. Suomessa runokirjojen myyntiluvuista ei löydy varsinaista tilastotietoa, koska ne harvoin nousevat kirjakauppojen myyntilistoille.\nRunokilpailujen osallistujamäärät ovat huipussaan, mutta kirjoja ei osteta. Yksittäinen kirja saattaa tehdä poikkeuksen jonakin vuonna, jos se voittaa esimerkiksi Hesarin esikoispalkinnon tai Runebergin palkinnon, tai siihen liittyy jokin mediakohu, mutta tyypillisenä vuotena on lähes mahdotonta selvittää jo esimerkiksi kuka on toiseksi myydyin runoilija Heli Laaksosen jälkeen.\nVähäisestä myynnistä seuraa, että kustantamot eivät juurikaan odota runoteosten myyvän ja panosta niiden markkinointiin, mikä tietenkin entisestään vähentää myyntiä. Myös kirjakaupoissa runokirjat saavat harvoin nauttia parhaasta esillepanosta.\nYllätys tuskin on, ettei Suomi ole poikkeus\nPäätin selvittää Googlesta, missä määrin kotimaisten keskustelujen pääotsakkeet toistuvat Britanniassa ja Atlantin takana.\n"Poetry + sales" tuottaa tämänkaltaisia otsikkoja:\nPoetry Bestsellers and other Oxymorons\nOxymoron on eräänlainen sanallinen ristiriita tai sisäisesti mahdoton väite. Kirjoitus alkaa toteamuksella: "Anyone with a vague sense of book publishing is acquainted with the orthodoxy that poetry doesn’t sell."\nAmericans love Poetry but not Poetry Books\nAmerikkalaiset rakastavat runoja, mutta eivät osta runokirjoja.\n"It should go without saying that no one goes into poetry for money."\nJutun ensimmäinen lause sisältää lohdutuksen:\n"News of plummeting sales do not, as some fear, indicate a dying art."\nPoetry is dead - What the hell happened?\n"Yes, it has been said many times and before you get defensive, there is plenty of proof."\n"Workshops and university courses are far more profitable than writing books."\nUseampia artikkeleja silmäiltyäni lähes kaikki englanninkielisen maailman tendenssit tuntuvat käyvän yksiin Suomessa tekemieni havaintojen kanssa.\nViime viikon Strada-ohjelmassa Miki Liukkonen kertoi, ettei hän juuri lue uusinta julkaistua runoutta, vaan mielummin vanhoja klassikkoja, kuten Pentti Saarekoskea tai Uuno Kailasta. Miki Liukkosella on erittäin herkkä vaisto, sillä tutkimusten mukaan tällainen asenne kuvastaa täydellisesti kansan makua.\nJoidenkin hämmästyttävien amerikkalaisten tutkimusten mukaan tavalliset ihmiset ostavat 95% todennäköisemmin runokirjan, jos sen tekijä ei enää ole elossa.\nSiis jos kustantaja julkaisee esimerkiksi Saarikosken koottujen runojen laitoksen, tai ottaa uusintapainoksen Tommy Tabermanin tai Eino Leinon kirjasta, sen voidaan odottaa myyvän 20 kertaa paremmin kuin elävän runoilijan uunituoreen teoksen.\nEläville runoilijoille tieto voi olla lannistava, sikäli kuin he odottavat voivansa juhlia suurta myyntimenestystä jo elämänsä aikana. Sentään kohtalaisen helppoa on yltää tiettynä vuonna uusien runokirjojen myyntilistan Top-5:een, koska siihen riittää jo vajaan tuhannen kirjan menekki - harmi vain, ettei tällaisia myyntilistoja kukaan tilastoi - tai ainakaan julkaise.\nKansa suhtautuu runouteen hyväksyvämmin usean vuosikymmenen viiveellä, kun runoilijan nimi ja elämänhistoria on tullut tutuksi, eivätkä hänen sukupolvensa soveltamat tekniikat enää ole liian edistyksellisiä. Tyyli on tullut tutuksi esimerkiksi sitä kautta, että runoilijaa on kopioitu lauluissa sekä muualla kirjallisuudessa.\nToki asiaan varmasti vaikuttaa myös se, että uudelleen julkaistavat kirjat ovat osoittaneet olevansa keskimääräistä parempia.\nTilastoja vääristää myös se, että kuolleiden runoilijoiden lista ulottuu vuosituhansien päähän ja kattaa koko maailman. Runoidella on paljon romaanitaidetta pidemmät perinteet. Jokaisen elävän runoilijan täytyy siis konkreettisesti kilpailla tuhansien aktiivisesti kummittelevien kansallissankareiden kanssa.\nSeuraavan uutisen perusteella Yhdysvaltojen parhaiten myyväksi runoilijaksi (ainakin kyseisenä vuonna) olisi noussut Persiassa 800 vuotta sitten elänyt Rumi.\nRumi myy, koska hän on kansainvälinen, ajaton, taidokas sekä turvallisen kuollut.\nLähettänyt JNieminen klo 13.43 Ei kommentteja:\nTunnisteet: dekonstruktio, reportaasi, runous\nGeysir-raketti / Geysir-rocket\nTällainen juolahti mieleen. Kenties idea on jo esitetty jossakin tieteisjännärisä, mutta ainakaan en itse muista sitä kuulleeni.\nKyse on siis uudesta keinosta ampua raketti avaruuteen. Konseptille olen antanut nimen kineettinen vakuumi-hydro-laukaisin, eli Ki-Va-Hy-La (Kinetic Vacuum Hydro Launcher).\n(EDIT: Viides päivä. Keskusteltuani muutaman fyysikon kanssa huomasin, että hydrokatapulttien toimintaperiaatteet eivät ole tuttu kovin monelle fysiikan ammattilaiselle. Yksi syy on nesteiden ominaisuuksien huono tuntemus tyhjiössä. Meidän arkiympäristössämme esimerkiksi pullosta kaadettu vesi alkaa pyörteillä, koska poistuvan veden täytyy korvautua ilmalla ja näin syntyvä pyörre hidastaa veden liikettä. Avaruusraketin kiihdyttäminen hydraulisella männällä edellyttäisi tyhjiötä myös putkessa raketin edellä, koska muutoin ilma pakkautuisi tiiviiksi puuroksi ja pysäyttäisi kiihdytyksen.\nToinen periaate, jota kaikki hydrauliikan asiantuntujatkaan eivät tunne ovat veden kineettisen energian muodonmuutokset. Hydrauliikka perustuu paineeseen, eikä liikkeeseen. Veden liikenopeus kasvaa, kun hydraulinen putki kapenee. Myös konkreettinen liike-energia voidaan kuitenkin yhdistää hydrauliseen mekanismiin, jos vesipatsa suurella nopeudella iskeytyy mäntään tyhjiössä, eikä sen eteen puristu ilmaa jousen lailla. Tällöin nopeus kasvaa räjähdysmäisesti.\nVeden heikommin tunnettuja hydro-kineettisiä ominaisuuksia voi kotona testata esimerkiksi nenähuuhtelukannulla, joka myös edesauttoi koko idean keksimistä.\n(EDIT: Pienen mittakaavan testit nenähuuhtelukannulla ovat vahvistaneet perusidean - tosin vaikutuksen lisääntymistä tulisi testata suuremmassa mittakaavassa ja tyhjiössä.)\n(Artikkelin alkuperäinen aloituskohta alkaa tästä.)\nHuimapäisessä suunnitelmassani yhdistyy useampi mielikuvituksellinen idea:\n1.) Mitä jos avaruutta ei tavoiteltaisikaan entistä korkeammalta, vaan syvältä meren pohjan tasolta?\n2.) Mitä jos alus ei syöksyisi ilmakehään vasta paluumatkallaan, vaan se törmäisi ilmakehään jo lähtiessään, alhaalta päin?\n3.) Mitä jos perinteisen polttomoottorin lisäksi työntövoimana olisi vesi? Vesi lähtee molemmista päistään avoimessa U-putkessa kohoamaan ylös paineen voimasta, mutta sitä voidaan lisäksi kiihdyttää hydrauliikan lakien mukaan - minkä seuraukset ovat kertaluontoisesti ärhäkät.\nGeysir-raketin lähdössä on neljä vaihetta: paineistettu lähtölaukaus, ilmanvastusta vähentävä tyhjiökäytävä, nesteen nopeutta hydraulisesti kiihdyttävä, asteittain kapeneva putki sekä viimeiseksi perinteinen polttomoottori.\nPaine-ero muuttuu kineettiseksi energiaksi, mikä tiivistyy hydrauliikan lakien mukaisesti yhä suuremmaksi nopeudeksi, mitä ei tyhjiöputkessä hillitse mikään. Painovoima auttaa rakettia nousemaan, mutta hydrauliikka sinkoaa sen ilmaan.\nKaikki alkaa siitä, kun maankuoreen porataan kilometrin syvyinen suora putki, eräänlainen tykinpiippu. (Putki voisi jatkuaa myös maanpinnanyläpuolelle, jotta vapautuva vesisuihku hajoaisi laajemmalla alueelle pudotessaan maahan, eikä tuhoaisi infrastruktuuria.)\nMeren puolelta käytävä yhdistetään kilometrin syvyyteen, jossa vallitsee noin sadan ilmakehän paine.\nKuvan mittasuhteet eivät ole oikeat. Pystysuora piippu muistuttaisi enemmänkin lääkeruiskun neulaa. HUOM. Kyseinen tilanne ei vielä kuvasta toimivaa konseptia, joka esitellään myöhempänä.\nRaketin alla on siis lähtöhetkellä sadan baarin paine ja kohoava vesi kiihdyttää sitä putkessa kuten tykinkuulaa. Geysiriä ei tarvitse edes kuumentaa, mikä saattaisi käristää astronautit. Lämmitys lisäisi painetta, mutta samalla myös myös puskisi vettä toiseen suuntaan, takaisin mereen, mikä ei ole tavoitteena.\nMekanismi edellyttää lähes täydellistä tyhjiötä\nVedenpaine ja raketti joutuisivat työntämään putkessa edellään asteittan kasvavaa ilmanpainetta, mikä hidastaisi kiihdytystä merkittävästi. Jos putki on esimerkiksi 1,5 kilometriä pitkä, mutta leveydeltään vain 15-20 metriä, ilmanpaine kasvasi erittäin korkeaksi raketin edessä ja ympärillä. Niinpä putkesta olisi etukäteen imettävä pois kaikki matkaa jarruttava ilma.\nOikealla hetkellä heikko sinetti putken yläpäässä joko aukeaisi salamanräpäyksessä tai aluksen kärki olisi suunniteltu iskeytymään sen lävitse. Kenties kyseessä voisi olla muovikalvo tai jonkinlainen kameran suljinta muistuttava mekanismi?\nPutkessa etenevän veden painetta voisi olla mahdollista entisestäänkin kasvattaa, jos painesammiossa tai putkessä käytettäisiin hyväksi jonkinlaista massiivista hydrauliikkaa. Joka tapauksessa tyhjiössä etenevän geysirin luontainenkin nostovoima tekisi alkukiihdytyksestä järisyttävän tehokkaan.\nTyhjiössä kulkevia junia on aiemmin suunniteltu, mutta en mistään löytänyt putkipostin lailla laukaistavaa rakettia.\nVactrain- junien nopeudeksi on lupailtu jopa moninkertaista äänennopeutta, mutta ne saavuttavat nopeuden vähitellen. Junien ei tarvitse kamppailla painovoimaa vastaan, joten kiihdyttävä voima voi olla kevyempi. Raketti tarvitsisi kuitenkin pystysuoraan kohotessaan huomattavasti räjähtävämpää energiaa ja juuri sitä tarjoaa korkea vedenpaine.\nSuunnitelma ei vie hydro-rakettia avaruuteen asti, mutta sen ei tarvisisi käyttää omaa polttoainekuormaansa alkukiihdytykseen. Hydraulisen alkusysäyksen voi yhdistää perinteiseen rakettiteknologiaan, jolloin raketin hyötykuormaa voidaan kasvattaa suhteessa polttoainekuormaan. Tarkoitus ei siis olisi ampua rakettia veden voimalla avaruuteen asti, vaan tehostaa nykytekniikkaa suhteellisen yksinkertaisella ja puhtaalla teknologialla.\nLiikkuvan veden massaan sitoutuu niin paljon energiaa, että se jatkaa nousuaan putkessa merenpinnan korkeuden yläpuolelle. Jos putki yläpäässään kapenisi, ja alus samaan aikaan vetäisi eräänlaista sitä ympäröivää männänrengasta sisäänpäin, ylös purkautuvaan veteen sitoutunutta liike-energia voisi kenties hyödyntää tehokkaammin, kun hydraulinen paine kasvaisi?\nToinen ratkaisu alkusysäyksen voiman lisäämiseksi olisi tietenkin painesäiliön sijoittaminen syvemmälle maan kuoreen, mutta kuinka voimakasta kiihdytystä alus ja sen miehistö kestäisi? Vedenpaineen kokonaistyöntovoimasta ja nousevan veden mahdollisesti saavuttamasta nopeudesta täytyisi tehdä tarkempia laskelmia.\nMitä tehdä jättimäisellä suihkulähteellä?\nKun rakettiputkea on kerran käytetty, se täytyy jälleen sulkea molemmista päistä ja imeä pois vesi sekä ilma. Tämä vaihe on hidas ja kuluttaa energiaa, mutta kenties geysir voisi sijaita kuivalla alueella, jolloin sen harkittuna vuodenaikana aikaansaama keinotekoinen sade hyödyttäisi lähialueen viljelijöitä? Pumput voisivat toimia aurinkovoimalla, eikä prosessin palauttamisella alkuun ole varmaan kovin suurta kiirettä.\nJos vettä haluttaisiin hyödyntää kastelussa, kyse tulisi tietenkin olla makean veden geysiristä, sillä kovin moni tuskin haluaa suolavettä pelloilleen. Syviä makean veden esiintymiä ei valitettavasti ole kovin montaa.\nBaikal-järven syvyys on 1,5 kilometriä, joten mahdotonta sekään ei olisi. Yksi mahdollisuus olisi, että jotakin järveä keinotekoisesti kaivettaisiin syvemmäksi. Raketti voisi lähteä eräänlaisesta toisesta päästään kapenevasta U-putkesta, johon vesi ammennetaan tavallisesta järvestä ja se koukkaa juuri niin syvältä kuin on tarve sopivan paineen aikaansaamiseksi.\nRaketti voisi olla muodoltaan pitkä ja kapea kuin jousiampujan nuoli, jolloin vettä suihkuaisi vähemmän ja putki olisi myös helpompi jälkikäteen tyhjentää. Pienemmällä ilmanvastuksella sen olisi helpompi myös säilyttää alkuperäinen nopeutensa sujahtaessaan ilmakehän läpi ala kautta avaruuteen.\nPutken kaventaminen kuitenkin lisää entisestään vaatimusta ehdottoman tyhjiön aikaansaamisesta. Kymmenen metriä halkaisijaltaan olevan kilometrin pituisen putken sisällä olevan ilman puristaminen yhteen tuottaa minun fysiikantaidoillani ja logiikallani paineen, joka ennen pitkää vastaa veden voimaan ja pysäyttää sen kiihdytyksen tietyssä pisteessä.\nIlmanpaineen jatkuva kasvu raketin edessä hidastuttaisi nousua kuin ilmatyyny tai hydraalinen jousi, jota puristetaa kasaan. Suurissa nopeuksissa ilma on muutenkin kuin puuroa, mutta ilman paineistuessa vaikutus vain lisääntyy.\nVesipatsaan kohoamista tyhjiössä tulisi ensiksi testata pienemmillä malleilla ja katsoa mikä on optimaalinen putken pituus ja leveys - sekä tutkia kuinka tyhjäksi putki täytyisi imea ilmasta, jotta kiihtyvyys säilyisi tehokkaana.\nVersio 2: Parannuksia / Some moderations\nKiihdytys olisi kenties parempi ja myös inhimillisempi, jos se tapahtuisi ensin vaakatasossa.\nKeksin myös erään mahdollisen ratkaisun, jolla korvata tyhjiö tarve koko matkalta. Raketin eteen pakkautuvan ilman voisi ohjata sivuille eräänlaisella suppilolla sekä kantorakentilla tai liikkuvalla laukaisualustalla, joka peittäisi putken reunat sen jälkeen, kun se olisi työntänyt paineistetun ilman edeltään sivuille.\nEnsimmäisessä vaiheessa raketti olisi kiinnitettynä nivellettyyn alustaan, jossa olisi renkaat. Koko rakennelma liikkuisi männän lailla, kun vesi päästettäisiin virtaamaan tunnelissa.\nVaihe 1: sivuttainen kiihdytys kelkan avustuksella.\nSivuttaissuunnassa tapahtuva kiihdytys voisi olla useita kilometrejä pitkä. Kantoalustan suuri massa hidastaisi nykäystä ja ehkä helpottaisi miehistön oloa. Lopulta käytävä kääntyisi ylös päin. Raketin ei tarvitsisi olla nivelletty, koska käytävä kääntyisi loivasti ja olisi huomattavasti sitä leveämpi.\nKokeellisesti pitäisi mitata kuinka suuren nopeuden paineistettu vesi voi tällaisessa tunnelissa saavuttaa. Kenties joku osaisi laskea sen myös teoreettisesti. Vaikka tiivistyvä ilma lopulta pääsisi pakenemaan sivuille, se silti asettaisi kiihdytykselle tietyn ylärajan.\nVaihe 2: Kelkasta irroittautuminen.\nKun tunneli osoittaisi suoran ylöspäin, kelkka työntäisi ilman edestään sivuille ja jarruttaisi rajusti - tai rysähtäisi niille sijoilleen, jos putki sen kestää. Vauhti ei voisi olla vielä kovin suuri, koska muutoin kelkka tuottaisi törmätessään suurta tuhoa tunnelille tai pahimmassa tapauksessa myös raketille.\nVesi syöksyisi kelkan lävitse raketin perässä kapeampaan tunneliin, jossa on tyhjiö. Nyt raketti itse toimii mäntänä ja ehkä siihenkin pitäisi asentaa renkaat tai kuulalaakerit.\nSikäli kuin ymmärrän perusfysiikkaa, liikkuvan vesipatsaan valtaisa liike-energia tässä vaiheessa, paine-eron ohella, kiihdyttäisi sen kohoamisvauhtia putkessa.\nVaihe 3: Tyhjiöputkessa hydraulinen paine.\nKoska raketin edellä ei olisi ilmaa, ja tunnelin seinämien kitka hyvin olematon, kiihdytys voisi olla todella tehokas. Raketin massa imisi ikään kuin itseensä veden kineettisen energian ja hydraalinen vaikutus korvaisi sen työntövoiman, joka menetetään, kun vedenpaine pienenee lähestyttäessä maanpintaa. Vesivoimaraketissa tällaisia maanalaisia putken kaventumiskohtia voisi olla jopa enemmän kuin yksi, sikäli kuin perusperiaate toimii. Raketti keventää itseään asteittain jättämällä jälkeensä kelkan ja samalla veden kokonaisenergia ohjataan edellistä kapeampaan putkeen, jossa nopeus vain kasvaa.\nKelkan hylkäämisen hetkellä paineistunutta ilmaa voisi jälleen ohjata sivuille suppilolla ja kelkka peittäisi liitoskohdan. Vesi seuraisi rakettia kelkan läpi ja kelkka toimisi suuttimena, joka fysiikan peruslakien mukaisesti tiivistää veden energiaa yhä suuremmaksi nopeudeksi.\nTyhjiöputkessa vesi myös luontaisesti nousisi merenpinnan tasoa korkeammalle, mutta niin täydellistä tyhjiötä on mahdoton luoda, ettei raketin eteen asteittain muodostuisi jonkinlaista ilmanvastusta. Se ei myöskään voisi törmätä alasuunnasta ilmakehään niin suurella nopeudella että palaa poroksi.\nTavallisen vesiletkun suihkuttaman veden nopeutta voi kasvattaa suuaukkoa kaventavalla suuttimella. Myös lääkeruiskulla voi ampua vettä kauas ja korkealle, koska säiliö on paljon piikkiä leveämpi. Lääkeruiskun toimintaperiaatteena on vain paine, eikä vedellä ole kineettistä energiaa. Vesiletkussa sen sijaan vedellä on myös liike-energiaa, ja ainakin oman kokemukseni mukaan se käyttäytyy hyvin ärhäkästi, jos esimerkiksi letkun suuaukkoa äkisti peittää puoliksi sormella. En tiedä miten raketin saavuttamaa teoreettista nopeutta tulisi laskea, kun sen perässä on melkoinen tsunami, joka on saanut alkunsa sadan ilmakehän paineesta.\nHydraulista kiihdytystä ehkä voisi kokeilla pienessä mittakaavassa U-putkessa, jonka toisessa leveämmässä päässä on monta metriä nestettä ja toisessa päässä tyhjiö sekä jonkinlainen ammus. Voisi kuvitella että juuri ilman paineistumisella veden edessä on merkittävä jarruttava vaikutus, koska se ei pääse pakoon vaan muodostaa vauhdin kasvaessa yhä paksumman puuron, jota ammuksen ja vesipatsaan täytyy työntää edellään. Tyhjiön aikaansaaminen on siis tärkeä edellytys.\nToisella puolella U-putken kapeammassa päässä veden putoamisnopeus teoreettisesti kasvaisi rajattomasti, sikäli kuin veden putoamiskiihtyminen tapahtuu tyhjiössä. Tyhjiön ansiosta ammuksen nopeus voisi ylittää ilmankehämme luonnollisen putoamisen nopeuden (n. 200 km/h?), kun se veden voimasta putoaisi ylös taivaalle. Kun vesipatsaan puolelta putki olisi reilusti paksumpi, ei ammuksen painon pitäisi tuottaa ongelmia. Myös putken sisäpinnan sileydellä ja materiaalilla lienee merkitystä veden etenemisnopeudelle.\nUseiden kilometrien pituinen hydraulinen verkosto olisi melkoinen investointi, mutta jos toimintaperiaate ei ole virheellinen, massiivinen laukaisualusta voisi tulevaisuudessa säästää avaruusmatkailun kustannuksia.\nThe Geysir-rocket is powered by natural water pressure. The launch is situated deep inside the earth core. Vacuum inside the launch-tube minimises air pressure that normally would build inside the narrow and long barrel. The water can build up its momentum when there is very little air to push out from the pipe.\nPressure of 100 bars pumps the rushing water full of kinetic energy. Later when the pipe gets more narrow, the hydraulic push is even more powerful. The narrow tube works like a hydraulic combustion chamber that creates thrust.\nAt the very moment when the rocket shoots out from the barrel, it fires up and uses traditional exhaust, but needs much less fuel, because total time needed to burn fuel is reduced by minutes with the help of artificial geysir. The hydraulic jump and a mile long vacume helps it to gain great speed at the start.\nSome physical basics:\nNozzle: http://en.wikipedia: Choked Flow\nHydraulic Jump: http://en.wikipedia.org - Hydraulic Jump\nTunnisteet: avaruusseikkailut, Kosmos, nerous, pitäisi olla, tiede\nSuomessa voi tullata laivalastillisen henkilöitä\nTotta se on. Suomen tullin nettilomakkeessa on tullattavan tavaran kohdalla mahdollista valita tuontitavaraksi esimerkiksi tunnit, henkilöt tai kilometrit.\nTulli on varautunut kaikkeen. Halutessaan voisi tullata myös uraania.\nÄlköön yksikään suure unohtuko.\n- Onko teillä jotain tullattavaa?\n- No itse asiassa...\n- Kakistakaa ulos vaan.\n- Matkalla jäi muutama tunti käyttämättä. Pitääkö ne tullata?\n- Kyllä, etenkin, jos kyse on laatuajasta. Suomeen saa lain mukaan tuoda enintään 12 tuntia rentoa vapaa-aikaa, 8 tuntia tehokasta työaikaa tai 4 tuntia yhteistä laatuaikaa.\n- No ei sitten mitään. Ei meillä jäänyt lomasta käyttämättä kolme pari varttia. Sekin oli lähinnä seisoskelua, joka säästyi kun saatiin nopeasti taksi.\n- Voitte mennä jonottamaan tuonne tullin asiakaspalveluun. Jonottamalla ne vartit saa helposti kulutettua. Ei sitten jää omantunnontuskia.\nKyse ei tietenkään ole mistään muusta kuin maailmanluokan kämmistä. Suomen tullilaitos on aivan totaalisen hukassa.\nTämä pätee myös konkreettisesti. Maanantaina yritimme löytää Helsinki-Vantaan lentokentän läheisyydestä tullin toimipistettä, johon meidät oli neuvottu puhelimessa. Sieltä saimme ajo-ohjeet toiseen osoitteeseen Kehä III:sen lähistöllä.\nNavigaattorin avulla löysimme annettuun osoitteeseen helposti. Kyltissä luki mitä pitikin. Tullihan se siinä. Ovessa oli kuitenkin lappu, jossa kerrottiin toiminnan päättyneen 1.1.2015. Soitimme uudestaan tullin puhelinpalveluun, eikä edes tullin oma asiakaspalvelu ollut tietoinen muutoksesta.\nJouduimme etsimään tullin palvelupistettä siitä syystä, että nettipalvelu oli kaatunut. Tullausilmoituksemme oli jäänyt kesken, mutta siitä huolimatta palvelin ilmoitti, että tavarasta oli jo jätetty tulli-ilmoitus, eikä sitä voinut tehdä toista kertaa.\nVasta seuraavana päivänä sinnikkään soittelun jälkeen saimme kiinni avuliaamman henkilön, joka ymmärsi ongelmamme ja suostui poistamaan tullin tietokoneelta epäonnistuneen ilmoituksen. Sen jälkeen kykenimme tekemään netissä uuden ilmoituksen.\nKyse oli 22 euron arvoisista tarroista, jotka typeryyttämme olimme tilanneet Yhdysvalloista. Tulli-ilmoituksen tekeminen kesti kolme päivää ja kulutti yhteensä ainakin 6-8 työtuntia, minkä lisäksi meni muutamaan otteeseen hermot.\nLomakkeessa esimerkiksi kysyttiin kolme kertaa lähetyksen paino. Lähettäjän tietojen mukaan tarrat painoivat noin 100 grammaa. Meidän täytyi lisäksi antaa myös bruttopaino, vaikka meillä ei ollut mitään mahdollisuutta tietää asiaa. Paketti oli tullissa. Tulli kysyi meiltä, mitä painaa paketti, joka on sen hallussa.\nLisäksi lomakkeessa täytyi kertoa saapuvatko tilaamamme tarrat puulaatikossa vaiko lasipullossa. Valikossa oli satoja vaihtoehtoja.\nPakkauslaji-valikossa on noin 300 vaihtoehtoa. Voisiko tätä loputonta listaa esimerkiksi jotenkin porrastaa? Miksi tulli ei hyödynnä ammattiosaajia? Mitä helvettiä tässä maassa oikein tapahtuu?\nKeneltä tahansa maallikolta kestäisi vähintään puoli tuntia selata kokonaan läpi tullin nettilomakkeen lista, jossa vaihtoehtoja ei ole millään tavoin porrastettu tai järjestetty yleisyyden mukaan - ja vastaavia listoja lomakkeessa on useita. Noin vartin kestäneen hämmennyksen jälkeen löysimme ensimmäisen yhtään järkevältä vaikuttavan kohdan "kirjekuori".\nValitsimme kirjekuoren, vaikka meillä ei ollut keinoja tietää millaiseseen pakettiin lähettäjä oli tarrat pakannut. Tulli kyseli meiltä ties monettako kertaa tietoja, joita meillä ei ollut. Paljon paketti painaa? Minkä väriseen paperiin se on on kääritty? Onko siinä leimoja? Missä tullin toimipisteessä se fyysisesti sijaitsee? Onko sitä kolhittu matkalla?\nMehän olimme paketin vastanottajia, eikä meillä ollut muuta kuin kuitti maksutoimituksesta sekä tullin antama koodi. Meidän täytyi vain olettaa, ettei kyse kuitenkaan olisi lasipullosta. Sekin tuntui melko epätodennäköiseltä, että lähettäjä pakkaisi tuotteen esimerkiksi vaateripustimeen.\n"Sauva" alkoi kuulostaa järkevältä vasta siinä vaiheessa, kun pääsimme lomakkeen seuraavalle sivulle, jossa kysyttiin, onko varmaa, ettei kyse sittenkin olisi uraanista.\nKenties Suomen ulkomaankauppaa edistämään ei tarvita uutta vapaakauppasopimusta, vaan toimintakykyinen tullilaitos, joka kommunikoi sisäisesti, pririsoi informaatiota, ei kiusaa asiakkaita turhilla kysymyksillä, käyttää toiminnassaan jotain logistista järkeä, ja ennen kaikkea tietää omien toimipisteidensä sijainnin.\nOnko järjevää tehostaa toimintaa nettilomakkeella, jos se tuottaa virheilmoituksia, eikä kukaan tiedä millaisesta paketista on kyse tai missä se sijaitsee?\nPuhelinpalvelu vaikutti ruuhkaiselta. Kenties se oli ruuhkainen siksi, että kiireiset yrittäjät soittivat kysyäkseen miksi tulli ei ollut siellä osoitteessa, johon nettisivuilla ja puhelinpalvelussa ohjattiin, vaikka muutoksesta on nyt kulunut jo kolme kuukautta.\nOnneksi Helsinki-Vantaan seutu ei ole Suomen ulkomaankaupan kannalta mitenkään kovin keskeistä aluetta... eikä kolme kuukautta ole kuin yksi vuosineljännes. Kyllä nyt minkä tahansa yrityksen kauppa voi sen aikaa seisoa, odotellessa, että tulli saisi toimintansa rullaamaan.\nLähettänyt JNieminen klo 2.25 Ei kommentteja:\nTunnisteet: elämä, Gonzo, Helsinki, huumori, reportaasi, Suomi, talous\nSatunnaisia havaintoja satunnaisista asioista\nPikkujättiläinen täytti vuodenvaiheessa 5 vuotta. Tarkoitukseni oli jollain tavoin juhlistaa tapahtumaa. En olisi tänä keväänä halunnut ollenkaan kirjoittaa tyhmistä aiheista, kuten Ukrainasta tai Suomen kilpailukyvystä mutta niin siinä vain kävi.\nTänään kuitenkin juhlan kunniaksi haluan heittäytyä lapsekkaaksi ja palata siihen teemaan, jota silmälläpitäen blogini alkujaan perustin, eli tutkimaan niitä ja näitä.\nTässä siis muutama jokseenkin irrallinen huomio klassisen Pikkujättiäisen tyyliin:\n1.) Nimikirjaimet ovat ominaista fantasiakirjallisuuden genrelle:\nJ.R.R. Tolkien (Keski-Maa)\nJ.M.Barrie (Peter Pan)\nE.T.A.Hoffman (1800-luvun pioneeri)\nA.A.Milne (Nalle Puh)\nR.A.Salvatore (niitä jotain trilogioita)\nMyös nuorempien fantasiakirjailijoiden kannattaisi käyttää nimikirjaimia nimessään. Se nimittäin näyttää edistävän menestystä, ainakin jos huomioidaan ketkä nykyään myyntimäärissä tai julkisuudessa mitattuna ovat fantasiamarkkinoiden suurimpia nimiä.\nGeorge R.R.Martin (Game of Thrones)\nE.L.James (50 shades of Gray)\n2.) Jos googlettaa "history of the world" tai "world history" näkyville tulee paljon karttoja, kompasseja, purjelaivoja ja kaukoputkia.\nKenties britit yhä hahmottavat historiaa suurvalta-ajan kautta? Amerikkalaisille historia vasta alkaa Kolumbuksen löytöretkistä.\nRuotsalaiset sen sijaan hahmottavat historiaa paljon pidemmältä ajalta. Kuvien joukossa oli paljon kosmisia taivaankappaleita sekä dinosauruksia.\nVenäläiset hakutulokset eivät suinkaan tuota kuvia Stalinista tai Iivana julmasta.\nKenties käyttämäni hakusana oli harhaanjohtava tai sitten venäläisille historia merkitsee kuivaa ja akateemista aihetta. Hakutuloksena nimittäin oli paljon kirjapinoja sekä kirjahyllyjä.\nSaksalaiset tuntuvat luottavan paljon aikajanoihin, tilastoihin sekä erilaisiin kaavakuviin.\nRanskankielisestä "Histoire du monde" hakutuloksesta en jostain syystä hahmottanut mitään yleistä kaavaa. Näyttää siltä, että ranskalaisilla olisi monia lähestymistapoja aiheeseen.\nKuvat olivat myös jokseen ilmeisiä ja tylsiä. Ainakaan ensimmäisellä sivulla ei näkynyt Napoleonia. Egypti toistui muutamassa kuvassa, mutta siitä on vaikea revitellä mitään päätelmiä.\nKokeilin samaa myös suomen kielellä ja lopputuloksena oli heti kärkeen...\nMitenköhän tässä taas näin kävi? Kansallinen itsetutkiskelu on yllättävän helppoa, jos sille tielle lähtee.\nSuosittelen valitsemaan jonkin satunnaisen, mutta kyllin yleisluontoisen hakutermin ja testaamaan eri kielillä. Kuvista on helppo löytää tiettyjä toistuvia kaavoja. Kulttuurien välillä on eroja, ja havainnot ovat usein hauskoja.\n1) Typical author names in fantasy genre follow one quite obvious pattern.\n2) How much the results alternate in Google, if you use different languages for "world history"?\nLähettänyt JNieminen klo 10.34 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Gonzo, historia, kirjallisuus\nYhteiskunta ei voi perustua sankaruuteen\nUseimmista ihmisistä ei koskaan tule oman elämänsä sankaria. Niin on hyvä. Me olisimme suurissa ongelmissa, jos niin tapahtuisi.\nYhteiskunnan näkökulmasta huippuunsa kehitetty itseluottamus on vain hukattu resurssi.\nRyhmän menestys ei voi perustua siihen, että jokainen yksilö erikoistuu itsensä myymiseen. Se on täysin toissijaista tietotaitoa kokonaisuuden kannalta.\nItsensä myyminen, kuten kaikki muukin osaaminen, tulisi ulkoistaa muutamille eksperteille. Heidän tehtävänsä ei olisi myydä itseään, vaan muita.\nElämänfilosofien ja life-coach-gurujen yleisenä päämääränä on voimaannuttaa yksilöitä, jotta he uskaltaisiavat tarttua puhelimeen, soittaa läpi työpaikkoja ja silmät kiiluen sanoa työhaastettaluissa:\n"Minä olen hyvä. Minä osaan paremmin kuin muut. Minut kannattaa palkata."\nJos ihminen on hyvä markkinoimaan itseään, hän kenties saa paikan. Siinä kaikki. Sen jälkeen koko taito on yhtä tyhjän kanssa - ellei hänen tehtävänsä yrityksessä ole myydä ja edustaa firmaa ja sen tuotteita.\nMonet menestyneemmät ystäväni eivät ole päivittäneet ansioluetteloitaan vuosiin. Heidän ei tarvitse. Heillä on jo työpaikka.\nSamoin monet paremmin ansaitsevat ystäväni eivät ole esiintyneet suuren yleisön edessä tai edes paljoakaan soitelleet puhelimella. Heidän ei tarvitse. Yrityksessä on joku toinen, jonka työhön se kuuluu. He saavat keskittyä siihen, minkä he osaavat.\nJos yhteiskunnassa jokainen yksilö osaa ensisijaisesti myydä itseään, koko taito muuttuu merkityksettömäksi. On hukattu vuosia sellaisen osaamisen kartuttamiseen, josta ei ole koko yhteiskunnan kokonaishyödyn kannalta mitään iloa.\nHenkilökohtaisten antiikin hyveiden, etenkin itsevarmuuden ja puhetaitojen ylikorostaminen on kuin yksilöiden välistä asevarustelua. Kansalaisilla on kenties parempi kyky puolustaa itseään verbaalisesti, mutta mihin yhteiskunnan henkiset resurssit on lopulta käytetty - vain asevarusteluun, ulkoiseen ehostamiseen.\nSuomen menestyksen vuosina ihmisten sallittiin olla ujoja. Oli työnantajien tehtävä löytää osaajia. Johtajan täytyi tunnistaa ihmisen piilevät kyvyt.\nKun työmarkkinat muuttuvat siihen suuntaan, että uksilöiden täytyy itse myydä itseään, ulkoiset hyveet alkavat yhä enemmän viedä voimavaroja muulta tekemiseltä - ja sitä myötä muulta osaamiselta.\nKun kiinteät työyhteisöt puretaan ja jokaisesta tulee enemmän tai vähemmän vapaa agentti ja freelancer, seurauksena on neuvottelujen lisääntymistä.\nAina ennen jokaista työurakkaa täytyy neuvotella siitä kuka työn tekee ja millä palkalla. Asiat eivät edisty, koska päiväkausia täytyy vertailla ja valita ehdokkaista näennäisesti paras. Samalla syntyy laajamittaista epäluottamusta, kun aina parhaaksi itseään mainostanut ei olekaan pätevin.\nTyöntekijät väsyvät ja kyynistyvät, kun heidän työn tekemisen sijaan täytyy kilpailla näyttämisen mahdollisuuksista.\nIhmiset muuttuvat linnuiksi, joiden tehtävä on röyhistellä sulkiaan.\nTyönantajat väsyvät, kun kukaan ei ole töissä vakituisesti, vaan joka kuukausi täytyy tutustua uusiin ihmisiin, joilla on eri pituisia koejaksoja ja sijaisuuksia. Yhä hankalampi on tietää keneen voi luottaa missäkin asiassa.\nVaatimus yksilön kokonaisvaltaisesta sankaruudesta on absurdi. Tehokas työ perustuu työrauhaan ja työntekijöiden luottamukseen. Toimivan kommunikaation ja keskinäisen luottamusen rakentaminen vaatii erikoistumista ja aikaa.\nParisuhteessa kummankin elämää helpottaa se, jos velvollisuudet on jaettu. Pyykkiä kenties on hieman enemmän tai ruokaa täytyy kerralla valmistaa suurempia määriä, mutta helpottaa, kun saa keskittyä vain yhteen asiaan kerrallaan.\nTehokkuudesta puhuttaessa on unohtunut kaikkein perinteisin ja toimivin työn tehostamisen keino, työnjako. Toimiva työnjako tarkoittaa sitäkin, että epäsosiaalisen ja ujon ihmisn on lupa säilyttää ujoutensa ja keskittyä omiin vahvuuksiinsa.\nRyhmässä jonkun ujoudesta ei olisi kenellekään mitään haittaa, jos työntekijät eivät kilpailisi toisiaan vastaan, vaan työyhteisöön olisi palkattu joku toinen röyhkeä ja sosiaalinen henkilö, joka pitäisi muiden puolta,\nReipas ja huomionhaluinen höpöttelijä ehkä toisinaan kuluttaisi sopimattoman paljon työaikaansa vitsien kertomiseen ja juoruiluun, mutta kaikkien muiden työteho paranisi niin paljon, että se kannattaisi. Kaikkien ei tarvitsisi vastailla puhelimseen, ehostaa itseään ja edustaa firmaa tai itseään. Kukin saisi keskittyä siihen asiaan, minkä hän itse taitaa.\nIrtisanomisten ja freelancereiden maailmassa jokaiselta kuluu tietty aika viikosta sijainnin vaihtamiseen, sähköpostitteluun ja laskuttamiseen. Freelancerin täytyy osata vähän kaikkea. Sellaisessa maailmassa kukaan ei ehdi erikoistua ja olla mestari jossain tietyssä taidossa.\nSankaruuden vaatimuksesta seuraa salakavalasti vain tasapäistämistä.\nLähettänyt JNieminen klo 22.00 Ei kommentteja:\nTunnisteet: psykologia, sosiaaliset innovaatiot, talous\nKuinka kaukana Suomi on kansainvälisen muodin kärjestä? Kenties siihen antaa vastauksen Wikipedia-artikkeli "Muotinäytös".\nVoisi luulla, että kyse on pikemminkin Hikipedia-artikkelista, sen verran lyhyesti ja nuivasti suomenkielinen Wikipedia kertoo muotinäytöksestä.\n"He kävelevät yleensä pitkää lavaa pitkin ja poseeravat lavan päässä." (23.3.2015)\nMuotinäytöksen koko syvin olemus on kuvailtu kolmessa virkkeessä. Jollain on ollut tarve kirjoittaa tällainen artikkeli, mutta hän ei näytä tietävän mitään muodista tai muotinäytösten tarkoituksesta.\nVoisi jopa luulla, että Wikipedian käyttäjille muoti ei ole maailman keskisin asia - tai muotialan ihmiset eivät jostain syystä olleenkaan käytä Wikipediaa. Ei se niinkään voi mennä.\nSuomi on insinöörikansaa, minkä lisäksi olemme ujoja metsäläisiä. Suurin ongelmamme ei ole ahkeruuden tai tietotaidon puute, vaan vaikeus kohdata toisia ihmisiä, etenkin jos he ovat yhtään erilaisia.\nVerkostoituminen tuottaa erityisen paljon haasteita jopa huippuosaajille. Vain muutamat poikkeushenkilöt osaavat sukkuloida eri alojen välillä ja koota yhteen taitavan tiimin. Tehtävän tulisi kuulua yliopistoille ja yritysmaailmalle.\nKestävällä pohjalla toimivien yritysten tulisi jatkuvasti etsiä osaavia nuoria ja rakennella heistä mielikuvituksellisia uusia yksiköitä. Toimivin ryhmien kokoamisen tulisi olla ammattimaista, mutta yhä luotamme vain siihen, että sattumalta kerran vuosikymmenessä muodostuu oikeanlainen ryhmä sopivan idean ympärille.\nJo useiden satojen vuosien ajan on tiedetty, että erityislahjakkaat ihmiset, etenkin keksijät kuten Leonardo da Vinci tai Nikola Tesla - ovat hankalia persoonia, joilla on vaikeuksia tehtä yhteistyötä keskenään tai kaupallistaa keksintöjään. Miksi valtio ei vieläkään palkkaa neroille omaa manageria? Miksi kukaan ei katso heidän peräänsä, vaikka heidän arvonsa tiedostettaisiin?\nEspoo on elävä esimerkki siitä, mitä tapahtuu, jos 200.000 koulutettua introverttiä sijoitetaan samalle alueelle - kukaan ei koskaan tutustu keneenkään omalla asuinalueellaan - vain sattumalta syntyy vaivautunut tuttavuus, jos sopivat ihmiset päätyvät samaan työpaikkaan.\nMiksi Monty Python tai Queen eivät voisi toimi luovan yritysmallin esikuvana? Molemmissa on pohjana hyvin sekalainen, mutta korkeasti koulutettu poppoo. Luonteiden törmäyttäminen kehittää asteittain kunkin yksilön potentiaalia huippuunsa.\nYritysmaailman ja ylipäänsä ryhmätoiminnan tärkeimmät teesit eivät toteudu, jos rakenteet eivät kannusta yksilöitä kohtaamaan. Ne pikemminkin erottavat ja yhdenmukaistavat yksilöitä, mikä on individualismin ydinongelma: jokaisen vakavasti otettavan kansalaisen täytyy selvitä lukuisista yhdentekevistä kriteereistä, ennen kuin hänen varsinaista osaamistaan voidaan tunnustaa.\nModernissa individualismissa ihmisen täytyy ensin todistaa olevansa normaali, ennen kuin häntä voidaan kiittää erilaisuudesta. Yksilö vastuutetaan selviämään kaikesta yksin kuin yhteiskuntamme olisi jonkinlainen hengenvaarallinen erämaa. Jopa kehitysvammaisten elämän päämääräksi asetetaan asuminen omassa asunnossa: siivoaminen, ruoanlaitto ja veroilmoitusten täyttäminen. Tämän jälkeen hän ehkä saa luvan maalata tai säveltää musiikkia.\nYksityishenkilöt pakotetaan kuluttamaan parhaat vuotensa itsestään huolehtimiseen, vaikka se ei olisi kaikille luontevaa. Moni ennemmin saavuttaisivat mestaruuden missä tahansa paitsi siinä.\nKaikki lepää sen toivon varassa, että yksittäiset kylähullut (kuten Spede, joka näki Veskun markkina-arvon ja ymmärsi mitä kansa haluaa) sattumalta korjaavat niitä ongelmia, joista ollaan tietoisia, mutta joille kukaan ei tee mitään. 1) Tiedämme, että yksilöt eivät opi esiintymään mallikansalaisina, mutta he silti saattavat olla superlahjakkaita, sekä 2) suomalaiset muutokseen ja luovuuteen nykyään pakotetut ryhmät ovat usein homogeenisia, koska tiimi usein muodostuu jo opiskeluaikana.\nLahjakkuutta haaskataan, kun kuvitellaan että "fuck the rules" jonkun T-paidassa ennakoisi tyhmyyttä. Järjestelmän ennakoi itsensä toimintakelvottomaksi.\nKoulutuspaikan vaihtamisen mahdollistava joustava opintotuki on hyvä järjestelmä. Sen ohella muita ihmisiä yhteen törmäyttäviä insitituutioita ei juuri ole.\nTiedämme, että hyvin toimiva ryhmä koostuu ihmisistä, joilla on erilainen persoonallisuus ja eri alojen tietotaitoa - heillä vain täytyy olla yhteinen päämäärä ja osapuilleen samat elämänarvot, jotta he kykenevät ylittämään luontaisen epäluuloisuutensa.\nEn ole vielä tavannut ainuttakaan insituutiota, joka perustuisi siihen, että eri alojen ihmisiä tutustutettaisiin toisiinsa - ellei sitten puhuta Vapaamuurareista - mutta silloinkin persoonat voivat vaikuttaa siihen, ketä kutsutaan mukaan leikkiin.\nYliopiston ja korkeakoulujen ehkä suurin ongelma on osaamisen klimpittäminen. Mitä tekee tutkijaryhmällä, joka koostuu pelkästään tutkijaluonteisista biologeista? Eipä paljon mitään. Jos sen sijaan koottaisiin yhteen insinööri, valtiotieteilijä, humanisti ja kosmetologi, ryhmä kykenisi todennäköisesti ratkomaan hyvin monimutkaisia haasteita - edellyttäen, että mukana olisi sopivasti eri luonteisia ihmisiä, joista vähintään yhdellä olisi taitoa sovitella riitoja.\nNetissä on helppo ajautua tilanteeseen, jossa kaikki kaverit ovat samaa puoluetta äänestäviä, saman ikäisiä, samoja aineita opiskelleita - ja pahimmillaan myös samaa sukupuolta.\nJos tällainen kehitys etenee, Suomi on kusessa.\nYritysmaailmamme tervehdyttämiseksi olisi hyvä sekoittaa pakkaa. Siihen tarvitaan aivan erityisellä tavoin suunniteltuja instituutioita.\nKun tähän maahan perustetaan start-up-yrityksiä, niitä ei missään tapauksessa tulisi koota esimerkiksi pelkästään nörteistä.\nJokainen yritys tarvitsee yleisen osaamisen lisäksi perustason taloushallinnon ammattilaista sekä markkinointiin ja tiedottamiseen erikoistunutta, mielellään ei introverttiä henkilöä.\nTaloutemme lähtisi saman tien kasvuun, jos työllistämistoimena valtio sijoittaisi jokaiseen noin 5 - 10 hengen yritykseen palan, joka olisi eri väriä.\nKauppakorkean käyneet ehkä omaehtoisesti ymmärtävät, että he hyötyvät tietokonenörtistä, joka tekee nettisivut - mutta he eivät välttämättä tajua palkata humanistia, jonka tärkein anti olisi vaa'an kallistaminen.\nKeskustelu syntyy erilaisista näkemyksistä. Eduskunnassa onneksi jo keskustellaan, mutta epäilen, että aika monen suuryrityksen hallituksen kokouksissa vain jutellaan ja nyökytellään.\nStart-up-maailmassa pienet nuorista urbaaneista vihreistä ja kokoomuslaisista kootut yksiköt helposti kadottavat kokonaan yhteyden siihen elämän todellisuuteen, jossa demarit ja maaseudun ihmiset elävät. Kun yritys kahdottaa kosketuksensa todellisuuteen, se ei voi menestyä - liian usein ajatukset törmäävät käytäntöön ja mainoskampanjoillakin tavoitetaan vain marginaalinen osa koko potentiaalisesta yleisöstä.\nOn ällistyttävää, miten suuri osa aloittavista yrittäjistä epäonistuu vain siksi, ettei itse osata kaikkea.\nIhmisen ei kuuluisikaan itse osata kaikkea.\nSe ei mene niin.\nKyllä minullekin on tuottanut vaikeuksia tarttua puhelimeen ja peruuttaa lehden tilaus. Joskus olen hyvinkin rohkea, mutta kaikkina päivinä en.\nJokaisessa yrityksessä pitäisi olla yksi sosiaalinen ihminen, jolla puhelimeen tarttuminen ei ole ongelma.\nJokaisessa yrityksessä pitäisi olla joku numeroja neuroottisesti laskeva henkilö, joka pitää huolen siitä, että muut eivät sössi tilauksissa tai elä yli varojen.\nJokaisessa yrityksessä pitäisi olla visionääri-haaveilija, joka aina näkee tulevaisuudessa huimia mahdollisuuksia ja tarttuu tilaisuuteen, jos sellainen aukeaa.\nJokaisessa yrityksessä tulisi olla pessimisti, joka sanoo ei, koska muutoin riskit kasvavat liian suuriksi.\nJokaisessa yrityksessä pitäisi olla humoristi, joka pitää yllä tunnelmaa.\nJokaisessa yrityksessä pitäisi olla itsensä humalassa nolaava tapa-alkoholisti, jotta muut tietäisivät että nyt on juhlittu liikaa ja on aika tilata taksi. Huomennakin on töitä.\nJokaisessa yrityksessä pitäisi olla viisas konkari ja yli-innokas aloittelija.\nYksi ihminen ei kykene likimainkaan kaikkeen siihen, mihin kykenee hyvin toimiva ryhmä.\nOlen alkanut hahmottaa omia mahdollisuuksiani työelämässä. Voisin olla lahjakkuudenhavaitsija ekä törmäyttäjä.\nTutustun ihmisiin, huomaan heidän lahjansa ja sitten törmäytän heidät yhteen sopivien ihmisten kanssa.\nToimin hieman kuin se kaveri, joka perusti Spice Girlsit, Hän kokosi bändin. Niin se käy.\nJos itselläsi on start-up-yritys, kutsu minut kylään. Tulen kahville, selvitän ketä teiltä puuttuu ja sitten etsin siihen tehtävään oikean henkilön.\nEn piileskele kiven alla.\nLähettänyt JNieminen klo 5.48 Ei kommentteja:\nTunnisteet: pitäisi olla, psykologia, sosiaaliset innovaatiot, Suomi, talous\nItsenäisyyspaine, laumaimmuniteetti, ryhmätoiminta ja tunteiden sosiaalisuus\n(Ainakaan kukaan ei voi syyttää, että kalastelisin klikkauksia seksikkäällä otsikolla)\nPeliteoreettinen ajattelu on useimmille ihmisille teoriatasolla vaikeaa - mutta vain teoriatasolla. Käytännössä pelien pelaaminen ei ole ollenkaan vaikeaa, ja ihmiset oppivat aivan luonnostaan toimimaan joukkueena esimerkiksi urheilussa. Myös työnjako, sosiaalisten arvohierarkioiden ymmärtäminen tai roolien omaksuminen onnistuu aivan itsestään, asiaa sen kummemmin miettimättä.\nKenties ongelma piileekin siinä, että sosiaalisuutemme on erityisen tarkasti suojeltu tietoiselta järjeltä - kenties siltä varalta ettemme liikaa sotkisi yhteistyötä neuroottisuudella. Toinen taustatekijä liittyy normeihin ja sopimuksiin. Me emme kykenisi muodostamaan suuria yhteiskuntia, elleivät kyllin monet sokeasti noudattaisi kulttuurisia sääntöjä ja pitäisi niitä suorastaan pyhinä.\nSanattomien sopimusten lausuminen ääneen on tärkeä osa huumorin viehätystä. Kyse on kuitenkin vain väliaikaisesta karnevalismista, joka toteutuu määrätyssä tilanteessa, määrättynä aikana. Jatkuvan itsereflektion vaatimus johtaa vain yhä useampien putoamisen kelkasta, ja modernismikehityksen barbaristiset vastavoimat kasvattavat kannatusta.\nModernismin suuri tragedia, johon taiteessa ja politiikassa aina palataan, on ihmisen itsenäistymisen ja eristäytymisen samanaikaisuus. Meillä on houkutus vallata ja puolustaa omaa reviiriämme sekä pelko yksinäisyydestä.\nYksin elämisen ja yksin pärjäämisen haaste on monissa elämänvaiheissa aivan kohtuuton. Omin voimin menestyvä sankari on myytti, joka elää sitkeässä. Parhaiden yksilöiden paremmuus ylikorostuu, kun he saavat valita rinnalleen alan parhaan tiimin.\nEn ollenkaan kiistä sitä, etteikö esimerkiksi Cristiano Ronaldo olisi aivan fantastisen hyvä pelaaja, mutta hänkään ei kyennyt viime kesän MM-kisoissa nousemaan Portugalin maajoukkueessa sille tasolle, jolla hän pelaa Real Madridissa. Seurajoukkue on koottu koko planeetan parhaista yksilöistä, ja maajoukkue... niin, Portugalin parhaista.\nNaamamme on tarkoitettu muiden nähtäväksi\nTaitojen suhteellisuudesta on sentään kohtuullisen helppo keskustella, koska kateus on apunamme. On helpottavaa kuvitella, että kenties minäkin voisin tehdä pari maalia Mestareiden Liigassa, jos voisin palkata Messin ja Ronaldon jakelemaan itselleni namusyöttöjä.\nSilti minun on kaikkien muiden ihmisten tavoin melko vaikea tiedostaa yksinkertaisiakaan tunnetilojani, koska naamani on tarkoitettu muiden nähtäväksi.\nKuinka monesti olenkaan kuullut lauseen, kuten:\n- En minä ole ollenkaan vihainen!\n- Ei minua vielä väsytä.\n- MITEN NIIN HUUDAN, EN MINÄ HUUDA!!!\nIhminen voi läpäistä omia tunnetilojaan koskevan valheenpaljastuskokeen, koska hän on tyystin tietämätön omista tunnetiloistaan. Siihen löytyy järkevät syyt.\nEvoluution sallimus on ohjelmoinut meidät sokeiksi omille tunteillemme. Itsetarkkailun, itsetietoisuuden ja itsereflektion taidot eivät ole järin kehittyneittä, koska lähtökohtaisesti toimimme ryhmänä.\nTunteemme ovat tarkoitettu luettaviksi. Sillä tavoin ryhmä kykenee kontrolloimaan työnjakoa.\nKaksi oman maanisuutensa uuvuttamaa ja stressaantunutta työläistä tuskin ehtivät tuijottaa peiliin, mutta toistensa kasvoista he ymmärtävät olevansa kuolemanväsyneitä.\nMuutamia havaintoja sosiaalisuudesta:\n1.) Illalla on helpompi käydä aikaisin nukkumaan, jos tietokoneen käytöstä tulee perheessä riita. Ratkaisu on se, että kukaan ei käytä konetta ja kaikki menevät aikaisin nukkumaan.\nYksin asuva ihminen hengaa helposti iltaisin netissä aamu neljään.\nSama pätee aamuihin. Aamu-unisen on helpompi herätä ajoissa, jos aamuvirkku on jo tunnin ajan kalistellut astioita.\n2.) Kenties tehokkain unilääke on se, että saa luvan. Sillä on huima vaikutus, jos toinen sanoo, että nyt sinun on lupa nukkua.\nNukahtamisen lupa tarkoittaa, että työt on siltä päivältä tehty. Aikuinen elää jatkuvassa huolessa, ellemme saa virallista lupaa levolle - esimerkiksi lomalla tai viikonloppuna. Mukava kun joku peittelee illalla, antaa pusun otsalle ja toteaa että kylläpä olit tänään ahkera. Hyvää yötä! Sitä ei korvaa mikään lääke.\nYksin nukahtamisen vaikeus liittyy kenties myös siihen, että menneisyydessä yö on merkinnyt mahdollista petoeläinten tai vihollisten vaaraa. En tiedä osaisiko joku intiaaniheimoja tutkinut antropologi vastata siihen, onko tavallista että joku valvoo ja vahtii tulta.\n3.) Tekniset apuvälineet hyvin usein tavalla tai toisella pyskivät korvaamaan toisten elävän ihmisen tarpeen, vaikka emme halua tiedostaa asian olevan näin. Olemme kehittäneet monia apuvälineitä, kuten herätyskellon, mutta silti indivualistisessa maailmassa ajantajun säilyttäminen ja ajankäytön hallinta tuottaa suurempaa stressiä kuin aiemmin historiassa. Myös keinovalo lisää vaaraa valvoa iltaisin. Maalla myös elikot ovat aamuisin pitäneet mekkalaa, jos niitä ei ole tullut määräaikaan ruokkimaan tai lypsämään,\nNykyaikaisen ihmisen elämä vaatii kohtuuttomasti itsenäistä kontrollia, etenkin jos asuu yksin. Se kuluttaa paljon henkisiä voimavaroja, joille olisi käyttöä muussa elämässä.\n2.) Kauhuelokuvissa ryhmän ei koskaan kannata jakautua. Parasta pysyä yhdessä. Tämä sääntö pätee myös tosielämän taisteluihin, joissa lähes aina hajalleen ajetut yksiköt on helpompi tuhota silkalla miesylivoimalla.\nAinoastaan tiheä metsässä tai vuoristo saattavat tarjota pienille ryhmille etuja, jos ne tuntevat alueen ja osaavat hyödyntää kivien ja kanjonien suojaa. Tuntemattomassa maastossa ryhmän hajaantuminen todellakin merkitsisi sitä, että näkymättömistä tarkkaileva vihollinen voisi väijyttää jokaisen yksi kerrallaan.\n4.) Itsenäisyyspaineen suhde mielenterveyteen on monimutkainen, mutta ilmeinen.\nA.) Nykyihmiset yhä useammin kärsivät keskittymisvaikeuksista tai maanis-depressiivisyydestä. Etenkin mania ja masennus voimistuvat siitä, että ihminen joutuu kamppailemaan sosiaalisiksi tarkoitettujen tunnetilojensa kanssa yksin.\nRyhmässä ongelma ei välttämättä koskaan kärjistyisi, koska jo pienistä signaaleista toinen ihminen ärähtää takaisin tai kysyy onko jokin hätänä. Yksi toimiessamme angstin tai manian on kehityttävä äärimmilleen, ennen kuin tiedostamme, että jokin on vikana - ja yleensä silloinkin joku toinen on se, joka sanoo, että tämän on loputtava.\nKuuluisien näyttelijöiden, yritysjohtajien tai julkkisten maniaan usein liittyy se, ettei kukaan heidän ympärillään uskalla kyseenalaistaa heitä. Mitä suurempi stara on kyseessä, sen vaikeampi toinen on sanoa, että vauhtia on liikaa ja kusi läiskyy pääkopassa. Vastaavasti yksinäisyyteen eristäytyneellä, masentuneella ihmisellä ei ole sosiaalisia signaaleja, joita hän saattaisi lukea.\nB.) Sosiaalisuuden aspekteja edustavat myös superegomme lukuisat vaatimukset, jotka ilmenevät usein eräänlaisina äitimme tai isämme ääninä, jotka kehuvat tai sättivät. Myös julkinen tila on täynnä laulujen ja mainosplakaattien käskyjä, jotka riittävästi toistuessaan vaikuttavat kuin jonkun tuttavamme mielipteet - etenkin, kun laulaja tai mainoksessa esiintyvä henkilö koetaan tutuksi ja luotettavaksi.\nTyönarkomania on suurelta osaltaan opittua, alitajuista tunnetta riittämättömyydestä. Moderni aika tarjoaa meille jatkuvasti signaaleja siitä, että me emme ole kyllin ahkeria ja menestyneitä. (Luulin, että sana "itsenäisyyspaine" olisi yleinen, mutta eipä sekään liiemmin tuottanut tuloksia Googlessa.)\nPeliteoreettisesti on helppo selittää esimerkiksi työuupumuksen, saamattomuuden, aloittamisvaikeuksien tai keskenjättämisen syitä. Miltei kaikki tuntemani ihmiset kärsivät jostakin näistä ongelmista. Minun on esimerkiksi äärimmäisen vaikea pitää kiinni aikatauluista ja tehdä asioita ajallaan - aloittamisen vaikeutta minulla sen sijaan ei ole - juuri aloittamisen ja aloitekyvyn alhaisuudesta johtuu, että myöhästelen. Saatan aloittaa liian monta asiaa harkitsematta, jolloin mikään niistä ei valmistu ajallaan. Myös äkillinen innostuminen ja randomiin puuhasteluun uppoaminen kuluttaa yllättävän helposti tarpeettoman paljon aikaa.\nRyhmätilanteissa sosiaalinen kontrolli säätelee myös minun toimintaani, jolloin ongelma ei kärjisty. Joku toinen voi olla paljon vaikeampi saada tarttumaan työhön, joten hänet houkuttelee aloittamaan se, että olen aloittanut omin päini ja hänen on pakko tulla apuun. Jos esimerkiksi olen saanut päähäni että flyygeli täytyy siirtää alakertaan, hänen on pakko juosta paikalle, kun portaiden puolivälissä huudan että otteeni on lipeämässä.\nNiin se toimii. Vastaavasti saatan jättää työn kesken kaiken lojumaan ja aloittaa ihan uuden projektin, ellei joku toinen ole syyllistämässä ja vaatimassa että emme noin vain luovuta, vaan teemme homman loppuun.\nKun laitetaan yhteen ihminen, jolla on vaikeuksia aloittaa ja toinen ihminen, jolla on vaikeuksia lopettaa, asiat yleensä tulevat valmiiksi.\nSe on nimeltään organisaatio, firma, tiimi, joukkue. Hyvä tiimi koostuu useammasta ihmisestä.\nSiinäpä mattinykäsmäinen aforismi. Pitäisiköhän painattaa t-paita?\n"Hyvä tiimi koostuu useammasta kuin yhdestä ihmisestä."\nToinen esimerkki liittyy peltotöihin. Oletetaan, että kolme miestä lähtevät kyntämään peltoa käsivoimin ja yksi heistä on laiska, toinen puolestaan työnarkomaani.\nMuutaman tunnin ahertamisen jälkeen laiska toteaa, että eiköhän tämä riittänyt.\nMuut eivät pidä työtä ollenkaan valmiina, eikä laiska kehtaa yksin häippäistä, joten hän suostuu jatkamaan.\nHetken kuluttua laiska taas valittaa, että hän on väsynyt.\nSilloin kestävyytensä osalta keskimmäinen tajuaa, että tosiaankin on jo mennyt neljä tuntia, ja olisi aika pitää ruokatauko. Kolmas miehistä on työnarkomaani, eikä hän yksin olisi lainkaan osannut pitää taukoa.\nMuut istuvat kannon nokkaan, joten kolmaskin laskee hetkeksi kuokan ja ottaa vesihörpyn.\nTällä tavoin yksilöiden erilaiset taipumukset ryhmätoiminnassa säätelevät toisiaan ja lopputuloksena on kohtuullisuutta.\nKun ihmiset eristetään toisistaan ja heille annetaan itsenäinen velvollisuus säädellä omaa elämäänsä, lopputulokset ovat keskimäärin aika heikot.\nVoimme puhua puuttuvista elämänhallinnan taidoista ja koulutuksen merkityksestä, mutta tosiasia on se, että ihmiset voivat paremmin, jos heillä on hyvä parisuhde ja työpaikalla yhteistyökuviot toimivat.\nParas lääke yksittäisen ihmisen elämänhallinnan ongelmiin on toinen ihminen.\nPäätettäköön kirjoitus tältä erin illan toiseen mietelauseeseen:\n"Paras lääke elämänhallinnan ongelmiin on toinen ihminen."\n- Kaikkien Asioiden Pikkujättiläinen\nAi niin, ylempänä oli vielä kolmas helmi samasta aiheesta:\n"Naamani on tarkoitettu muiden nähtäväksi."\nLähettänyt JNieminen klo 7.35 2 kommenttia:\nTunnisteet: elämä, Elämänfilosofia, evoluutio, kivikausi, psykologia, sosiaaliset innovaatiot, älykkyys\nPornoelokuvista ja runouden väärinymmärtämisestä\nVielä 1970-luvulla pornoelokuvien ja eroottisen draaman välinen ero oli hämärä. Pornoksi luokiteltiin elokuva, jossa näytettiin enemmän.\nPornonäyttelijöitä ei luokiteltu näyttelijöiksi, koska ymmärrettiin etteivät he näytelleet. He saattoivat teeskennellä tunteitaan, mutta eivät tekojaan. Porno on ollut tositeeveen edelläkävijä.\nAiemmin pornoon yritettiin saada kehystarina, koska elokuvataiteen mielikuva ohjasi tekijöiden ja yleisön odotuksia. Kenties pornon tekijät vielä 70-luvulla kuvittelivat, että seksuaalinen vapautuminen etenisi ja etenisi, kunnes lopulta heidän elokuviensa taiteellinen arvo tunnustettaisiin julkisesti.\nVoi olla, että pornoelokuvien tekijöillä oli väärä odotus myös siitä, että miehet katselisivat pornoa oppiakseen siitä small-talk-taitoja ja naisten pokaamista. Siksi elokuvien putkimies soittaa ovikelloa, avaa työkalupakin ja kenties sanoo yhden lauseen, ennen kuin talon emäntä on kypsä seksiin.\nTäytyy muistaa, että nuoret teollisuudenalat ovat alkuvaiheissaan olleet hyvinkin kokeellisia. Vasta myöhemmin menestystekijät ovat hahmottuneet yrityksen ja erehdyksen kautta. Yleisö ei itsekään aluksi tiedä mitä se haluaa, mihin se saattaisi mieltyä.\nEdes lopuksi yleisö ei tiedä mitä se haluaa, mutta kauppiaat tietävät mitä kannattaa tarjota myytäväksi. Myyjän ja asiakkaan mielikuvien epäsuhtaa korostaa se, että viihdeteollisuuden kaikilla aloilla tuottajat ovat vanhoja kettuja, jotka luottavat tilastoihin ja tutkimustietoon, kun taas asiakkaat ovat ikuisia amatöörejä, jotka torjuvat mielestään koko harrastuksen ja keskustelevat asiasta hyvin vähän keskenään. Mitään toitoista harkintaa tai sosiaalisia etikettejä ei edellytetä.\nTunnettuja pornokriitikoita ei ole, koska porno ei kannusta kriittisyyteen. Sosiaaliset rakenteet sen ympärillä eivät kannusta edes keskusteluun.\nNykyään porno saattaa alkaa siitä, että kalu on jo valmiiksi sisällä. On myös oma teollisuutenalansa pelkille loppuhuipennuksille.\nPorno on abstraktin taiteen ja kirjallisuuden tavoin luopunut narratiivista, mutta onnistunut samaan aikaan säilyttämään suuren yleisön suosion. Siksi haluan verrata sitä moderniin runouteen.\n(Kenties porno on lopulta ainoa kulttuurimme osa-alue, joka kykeni toteuttamaan edes yhden postmodernismin premisseistä. Kuten Pikkujättiläisen tyyliin kuuluu, idea ei tule Lacanilta, Foucault'lta tai Zizekiltä. En tiedä mistä se tulee. Aamulla herätessäni vain tajusin että modernissa runoudessa narratiivi on hieman samalla tavoin pirstaloitu puheenakteiksi kuten pornossa on elokuvakerronta pelkistetty akteiksi.)\nRunouden hahmottaminen sanataiteen puhtaana kliimaksina\nOlen jo pidemmän aikaa etsinyt vastausta kysymykseen, vierastavatko monet ihmiset runoutta vain siksi, että heillä on siitä väärä käsitys vai löytyykö vika ennemmin runoilijoiden tekniikoista ja toimintatavoista? Kenties ongelma on sisäänrakennettuna runouteen - tai sitten aikamme vain suosii liikkuvaa kuvaa sanojen kustannuksella?\nOmasta mielestäni runouden kuuluisi olla paljon proosaa suositumpaa, koska siinä merkitykset tiivistyvät ja kommunikaatio tehostuu.\nRunous on Ferrari ja romaani vain käytetty farmari - mutta silti ihmiset valitsevat jälkimmäisen. Runoudessa on luovuttu suuresta tarinan kaaresta, jotta jokaisella sivulla ja jokaisessa lauseessa voisi toteutua sisään-ulos, sisään-ulos. Runoja lukiessa hengästyy ja otsallee nousee hiki.\nOnko runous itseilmaisuna niin raakaa, että sitä täytyy jollain tavoin häpeillä kuin paljasta ihoa? Siksikö aikuiset miehet punastuvat? Siksikö esiintyvää runoilijaa katsotaan kuin ihmistä, joka olisi unohtanut housunsa kotiin?\nMutta eihän runous ole sellaista, ei ainakaan enää.\nTavalliset ihmiset saattavat kirjoittaa runoja, jotka herättävät myötähäpeää huonoilla riimeillä tai silkalla pateettisuudellaan.\nRunokirja on kymmenestä romaanista poimittujen timanttisten lauseiden tiivistymä. Runous on sitä kun oivallusten orgasmi laukeaa ja metaforien mälli lentää.\nEhkä runous voi hyvin, mutta katseilta salassa?\nKirjoja luetaan, mutta vain niitä vain ei kehdata ostaa omaksi, koska myyjät eivät ole ymmärtäneet kääriä tuotetta ruskeaan paperipussiin.\nRunouden hahmottaminen eäonnistuneena lähestymisyrityksenä\nEhkä näkökulmani on täysin väärä? Ehkä runous on pohjimmiltaan hätiköityä? Toisin sanoen me runoilijat olemme kärsimättömiä ihmisiä jotka kiirehtivät väärässä asiassa?\nEhkä oivallusta ei voi hoputaa? Ajatukset täytyisi istuttaa hienovaraisesti tarinan lomassa. Lukijaa täytyy lämmitellä. Ehkä romaanikirjailija viisaasti ymmärtää, että todellisessa elämässä ihmiset kaipaavat enemmän läheisyyttä ja esileikkejä.\nRunoilijan kirjoitusvaiheesa kokema oivallus voi hyvinkin olla arvokas ja mullistava, mutta lukijan on vaikea päästä samalle aallonpituudelle, koska arjessa voimavarat ovat rajoitetut.\nIhminen ei voi kaiken aikaa olla hullaantunut - ei edes sanoihin.\nRunous herättää kateellista ärtymystä siitä, että jollain on yllin kyllin aikaa olla sillä tavalla taiteellinen ja leikkiä ideoilla.\nEhkä ihmisen on pornoa katsellessaan helpompi kuvitella olevansa hän, tässä ja nyt.\nKenties meidän on lähtökohtaisesti vaikeampi uskoa siihen, että minä olen näin nokkela ja luova, kuin samaistua fantasiaan, jossa vihdoin pääsin panemaan.\nTunnisteet: dekonstruktio, Filosofia, kirjallisuus, porno, runous, seksi\nMuutamia havaintoja ruoka-aineista ja seksistä\nOlen aiemmin kirjoittanut siitä, että pitäisi olla jonkinlainen nettisivusto, jolla voisi muotoilla hypoteeseja.\nTässä muutamia havaintoja, joita minun tekisi mieli tutkia perusteellisemmin, mutta muilla ihmisille lienee siihen työhön paljon paremmat edellytykset.\n1) Pitsan päälle tavataan laittaa valkosipulia ja oreganoa. Molemmat ovat luonnon omia antibiootteja.\nNykytiedon valossa tiedämme, että vehnä aiheuttaa hyvin monille ihmisille suolistossa tulehdukset. Kenties valkosipuli ja oregano ovat vaistonvaraisia keinoja lieventää pitsan aiheuttaman suolistotulehduksen oireita?\n2) Sellerissä on feromoneja, etenkin maskuliinista androsteronia.\nOn monia raaka-aineita, joiden tuoksusta lapset eivät tykkää. Tietyt aikuiset tulevat silti niistä aivan hulluiksi. Tunnetuin esimerkki lienee valkoinen tryffeli, mutta myös niinkin arkisessa juureksessa kuin palsternakassa on samoja feromoneja.\nSellerissä on feromoneja, jotka lisäävät seksihaluja.\nEhkä lapset viisaasti tietävät pysyä erossa raaka-aineista, jotka sisältävät mies- tai naishormoneja tai lähettävät alitajuista viestintää häiritseviä feromoneja.\nLasten kehitystä voi jopa häiritä se, jos heidät pakotetaan syömään sellaista ruokaa, joka ei heidän kehitysvaiheessaan ole optimaalista. Aikuisten ei pitäisi tuputtaa lapsille ruokaa, jotka heitä itseään viehättää kenties vain sukupuolikonnotaatioiden kautta. Monet ruoat maistuvat ja tuoksuvat aikuisena aivan erilaiselle kuin lapsena, ja mielitekojemme taustasyynä voi olla evoluution viisas sallimus.\nMakujen ja hajujen subjektiivisuus eri elämänvaiheissa on tärkeä kokemus, jota ei saisi unohtaa.\n3) Makkara muistuttaa tiedät mitä, mutta liha ei olekaan kesäisen miehisyyden maagisin ainesosa, vaan taika syntyy lisukkeesta\nMiehet tykkäävät ahtaa naamansa makkaraa jääkiekko-otteluiden ja pesäpallomatsien erätauolla, mutta tutkimukset osoittavat, että äijämätön tärkein osa on sinappi:\nSinappi on miltei verrattavissa anabolisiin steroideihin ja siitä onkin viime vuosina tullut bodareiden lisäravintoa. Sinappi kenties saa lihakset kasvamaan, mutta omankin kokemukseni mukaan se on niistä yksi harvoista raaka-aineista, jolle naiset usein nyrpistelevät.\nOlin noin 10 vuotta syömättä punaista lihaa, mutta sitten kauppoihin tuli luomumakkaroita ja olen koettanut yhdistää vegetarismiin miehistelyä tukemalla mielestäni oikeaa suuntausta. Eniten kala-kasviskaudellani kaipasin juuri sinappia. Oli vaikea keksiä kasviksia joiden kanssa se sopisi yhteen.\nSinapissa vain on sitä jotain, enkä yhtään yllättynyt, kun tänään ensi kertaa luin sen sisältävän mieshormoneja. Muistan kuinka koulussa niitä kavereita ei pidetty miehekkäinä, jotka eivät laittaneet lihapiirakkaansa sinappia.\nPelkkä ketsuppi kyrsän päällä on perjantai-illtana nakkarin edustalla kohtuullisen neitimäinen ratkaisu.\n4.) Tutkimuksessa on havaittu, että homomiehet reagoivat eri tavoin muiden miesten feromoneihin kuin heteromiehet.\nHajujen perusteella voisi kenties olla mahdollista tunnistaa ihmisen seksuaaliset taipumukset, mutta toinen johtopäätös on vielä mielenkiintoisempi:\nFeromonien aiheuttama käyttäytyminen voi kenties selittää, miksi homous on niinkin yleinen ominaisuus ihmispopulaatioissa. Heteromiehet joutuvat ehkä helpommin keskenään toimintaa häiritsevään kilpailutilanteeseen, koska he ärsyyntyvät toistensa silkasta tuoksusta ja alkavat kukkoilla siitä kuka on ryhmän alfauros.\nJos ryhmässä kuitenkin on yksikin seksuaalisesti eri tavoin virittynyt yksilö, hän reagoivat eri tavoin ja osaa toimia sovittelevammin ryhmässä. Ylipäänsä ryhmätoiminnalle on tärkeää erilaisten näkökulmien ja reaktioiden rikkaus. Yksi erilainen reaktio antaa ryhmälle viettikäyttäytymistä hillitsevän viestin - ja homouden toiset streotypiset piirteet, kuten parempi itseilmaisu ja tunneälykkyys vahvistavat heidän asemaansa kriittisenä kontrollielementtinä.\nNykyään yksi heteromiesten käyttäytymistä barbarisoiva tekijä voi olla se, että homojen ei enää tarvitse sulautua heteromiesten ryhmiin, vaan he saavat muodostaa omia alakulttuureitaan. Tällöin heteromiesten laumautuminen on aiempaa typerämpää, kun joukossa ei ole piilohomon tuomaa avarakatseisuutta.\nSaman kaltainen sukupuoli-ilmiö voisi kenties selittää myös sitä, miksi pelkästään naisista koostuvilla ryhmillä on tiettyjä vaikeuksia säilyttää sopuisuutensa - mutta yhdenkin miehen (tai homon) läsnäolo tasapainottaa tilannetta. Ehkä ryhmädynamiikkaa sietäisi enemmänkin tutkia feromonien lähettämien tiedostamattomien signaalien näkökulmasta? Tiedämme, että feromoneilla on myös se tehtävä, että he kiihtyessämme lähettävät lähistölle viestejä, joihin toiset ihmiset reagoivat.\nMe kykenemme aivan konkreettisesti haistamaan samassa huoneessa pelon, vihan tai rakkauden, koska nenämme saa tietoa muiden tunnetiloista.\n5.) Liittyvätkö feromonit siihen, että miehet ovat naisia useammin huippukokkeja?\nNyt liikun jo viellä pidemmälle spekulatioin heikoille jäille - mutta en ajattele, että arvailut itse asiassa olisivat yhtään sen pahempi asia kuin mielipiteet. Arvailuista sentään niiden esittäjä osaa itsekin ajatella, että väite vaatii lisätutkimusta - kun taas mielipiteen esittäjä saattaa olettaa, että kyse on varmennetusta totuudesta.\nTästä näkökulmasta katsottuna on ristiriitaista, että välttelemme arvailua, mutta pidämme suuressa arvossa mielipiteitä. Kyse ei siis ole salaliitoista, vaan itsekriittisestä spekulaatiosta, kun väitän, että miesten asema keittiössä voisi kenties liittyä seksiin ja hormonitoimintaan.\nNaiset syövät nykyään varsin paljon soijaa, jonka tiedetään sisältävän naishormoneja (tai ainakin aineita, jotka toimivat kuten naishormoni estosteroni). Miehet ovat paljon vähemmän hanakkaita laittamaan suuhunsa sellaisia aineita, joita naiset heille tutputtavat. Miesten voisi kenties väittää pysyvän aikuisenakin nirsompina kuin naisten.\nEdellä puhuin lasten kenties perustellusta nirsoudesta - kenties sama pätee myös miehiin. Syitä voi olla useita:\nA) Miehet säilyttävät paljon kauemmin sukukypsyytensä. Koska miehet voivat saada lapsia vielä yli 60-vuotiainakin, heille on paljon tärkeämpää se, että he luottavat sisäiseen vaistoonsa ruoan suhteen ja välttelevät aineita, joissa saattaisi olla naishormoneja. Suurempi nirsous tuottaa tarkempaa ammattitaitoa.\nB) Naisilla hormonaalinen tasapaino vaihtelee enemmän kuukausirytmin mukaan. Tiettynä aikana kuukaudesta he ovat nälkäisempiä sekä ruoan että seksin suhteen. Miehillä mieltymysten tasaisuus tekee helpommaksi saman gastronomisen tyylin noudattamisen ympäri kuukauden, joka luo asiakassuhteeseen luottamusta.\nC) Naisten seksuaaliseen halukkuuteen näyttäisi joidenkin tutkimusten mukaan vaikuttavan mieshormoni testosteronin lisääntyminen veressä. Kummallakin on siis eroottisesti latautuneessa tilanteessa miehisempi kemiallinen lataus. Miehet osaavat varmemmin vastata omilla ruoka-ainevalinnoillaan viettelemiseen viritetyn hetken vaatimukseen, mikä ratkaisee hyvin paljon wow-efektin aikaansaamisessa. Huippuravintolan asiakastyytyväisyydessä on aina mukana ripaus seksuaalista viettelyä, mikä on enemmän miesten heiniä.\nD) Edellä mainittu homomiesten viehtymys mieshormoneihin on myös yksi mahdollinen vaikuttaja, sillä homot ovat pitkään esittäneet merkittävää roolia muotimaailmassa - eikä ravintolamaailma ole kovin kaukana muusta urbaanin eliitin ymmärtämästä taiteesta.\nHeteromiesten on vaikeampi luottaa siihen, että naiset osaisivat päättää mitä he laittavat suuhunsa. Homomiehet ovat myös mieltyneempi mieskokkeihin - eivätkä naisetkaan pistä pahitteeksi sitä, että heidät vietellään ruoalla. Niinpä ei ole mikään yllätys, jos miehet saavat etua sukupuolestaan tavoitellessaan Michelin-tähtiä.\nChefsworld.net - Female Michelin chefs making less than 1% michelin-starred chefs\nNaisten osuus Michelin-kokeista on 1 prosentti. Kenties lasikattoa eivät tässä tapauksessa synnytä pelkästään epäreilut normit, vaan työssä ovat myös feromonit?\nLähettänyt JNieminen klo 6.58 3 kommenttia:\nTunnisteet: evoluutio, luonto, pitäisi olla, psykologia, ruoka, seksi\nFaktoista muistuttava journalismi\nOlen viime vuosien aikana suhtautunut suurella vakavuudella sosiaalisen median ja klikkauskulttuurin uhkaan. Journalismin laatu on todella vakavasti heikentynyt, ainakin jos mitataan sitä journalismia, jolle ihmiset eniten altistuvat.\nUutissivustojen luetuimpien juttujen listalle nousevat otsikot, kuten:\n"Varo, näin helposti tukehdut uutuuslihapullaan"\n"Karkkilassa päätön ruumis - kuuluuko Rovaniemeltä eilen löytynyt pää samalle henkilölle?"\n"Pitäisikö näin isot tissit jo kieltää lailla?!"\nMyös absurdilla tavalla vääristyneille mielikuville altistuminen on yhä suurempi vaara, minkä osoittavat esimerkiksi Ukrainan sodan herättämät hysteeriset reaktiot.\nVenäjän uhka koetaan samanveroisena kuin aikoinaan Neuvostoliiton uhka. Kauhu lievenisi muutamilla täysin kiistämättömillä faktoilla, jos niistä muistutettaisiin jokaisen Ukraina-uutisen ohessa.\nNato-kolumneissa ja suosituimissa kommenteissa jättiläismäisen Venäjän tankkien ajatellaan vyöryvän Eurooppaan, mutta unohtuu, että Ukrainakin on entisen Neuvostoliiton osa ja sen ihmismassa täytyy ensin vähentää laskuista, kun mittaamme Putinin sotilaallista mahtia.\nVäestön osalta faktat ovat ihan jotain muuta kuin mitä Talvisotaan viittaavissa raflaavissa mielikuvissa annetaan ymmärtää. Venäjän maantieteellinen suuruus ei ole vahvuus vaan päin vastoin sotilaattinen heikkous. Venäjän pinta-alan suuruudesta joutuu, ettei se milloinkaan kykenisi kokoamaan yhteen paikkaan kovin massiivista armeijaa, koska toisesta kohtaa sen raja jäisi täysin turvattomaksi.\nVenäjän läntisissä osissa, eli Ural-vuoriston tällä puolen, asuu noin 100 miljoonaa ihmistä.\nUkrainassa asuu 45 miljoonaa ihmistä, Puolassa 38 miljoonaa eikä myöskään Valko-Venäjää, Moldovaa, Unkaria tai Slovakiaa pidä unohtaa. Jos Putin päättäisi marssia esimerkiksi Berliiniin, eikä yksikään länsivalta sitä ennen estäisi häntä, Putinin täytyisi ensin alistaa voimasuhteissa itsensä kanssa tasavertaisen massiiviset Itä-Euroopan kansakunnat, ennen kuin hän pääsisi edes Saksan rajalle.\nFaktat ovat aika kaukana tyypillisen Nato-korttia viuhuttavan mielikuvamaalarin kauhunäkymistä. Euroopan Unionin väestömäärä on 500 miljoonaa. Jättiläismäisen Venäjän hajanaiset kansakunnat muodostavat kaikkiaan 150 miljoonaa.\nMe olemme hullaantuneet mielikuviin ja mielipiteisiin, mutta asian korjaamiseksi ei oikeastaan tarvittaisi mitään muuta kuin uutistoimisto, joka muistuttaa kansalaisia vanhoista ja hyvin tunnetuista faktoista. Siinä olisi perusta, jolla muu keskustelu lepäisi.\nMutta millä tavoin faktajournalismin asemaa sitten kyettäisiin vahvistamaan?\nKyse ei ole faktojen erottelemisen vaikeudesta, vaan valtasuhteista ja pelisäännöistä. Marginaalinen osa kansasta elää Wikipediassa tai tekee itse tiedettä. Enemmistö saa kaiken tietonsa keltaiselta lehdistöltä, ja ohittaa uutisjutut ja otsikot, joissa keskitytään kouluaineisiin, kuten historiaan.\nVielä 1990-luvulla journalismi perustui etupäässä uutuudenviehätykseen sekä sosiaalisiin kohuihin, kuten julkkishäihin tai avioeroihin.\nNykyään journalismi perustuu näiden kahden inhimillisen tekijän lisäksi kahteen muuhun yhtä triviaaliin vaikuttajaan: ensinnäkin taiten suunniteltuihin raflaaviin otsikoihin, jotka keräävät klikkauksia, sekä toiseksi silkkaan enemmistön tyhmyyteen, kun reaaliaikaisille listoille nousee kaikkein hölmimpiä otsikoita - joita fiksutkin ihmiset sitten tuntikausia ahmivat kavereidensa Facebook-sivuilta ja kaikkialla esiin pomppaavista Twiiteistä, joiden elinikää mitataan tunneissa.\nUutisten leviämiseen vaikuttaa nykyään toimittajien kyky manipuloida odotuksia (ei mitään väliä sillä, sisältääkö uutinen mitään uutisarvoista, kunhan mahdollisimman moni klikkaa sitä otsikon takia) sekä yleisön silkka lukumäärä - ihmisten mielenkiinto edistää sen kohoamista listoille, mikä puolestaan saa yhä useammat klikkaamaan sitä.\nSyntyy eräänlainen hyvän journalismin kuolemansykli. Markkinavoimat tekevät tiedon etsijästä kuluttajan, minkä seuraiksena olemme keskivertokansalaisten mieltymysten armoilla.\nOlen viime aikoina lueskellut vanhoja aikakausilehtiä, kuten 1960-luvun Suomen Kuvalehtiä ja Parnassoa. Ihmettelen niiden kirjoitusten tasoa. Todellakin näyttäisi siltä, että ihmiskunta on viimeisen kahden sukupolven aikana tyhmentynyt ja uskon, että suurin syypää on keskittymiskyvyttömyyttä aiheuttava ja toimituskuntia väärin perustein palkitseva sähköinen media.\nPuhtaan hyödyllisyyden voimalla tiedonmurusten on nykypäivänä yhä vaikeampi levitä ihmisten tietoisuuteen. Olemme siistyneet perinteisestä skandinaavisen kansanvalistukseen tähtäävästä suunnitelmatiedotuksesta vapaaseen journalismiin, jossa kuluttaja sanelee tiedon sisällön.\nOlen kauhuissani siitä, kuinka Ylen johto laiminlyö kaiken velvollisuutensa taistella ajan henkeä vastaan, ja kehittää toimintaansa klikkauksiin perustuman strategian mukaiseksi.\nJos vain olisi jokin kuulutuskoneisto, jolla kaikkien suomalaisten korviin saataisiin esimerkiksi tieto siitä, että tuhannet muutkin käyttävät lottoriviä 1 - 2 - 3 - 4 - 5 - 6 - 7. Voisiko kaikki kansalaiset tavoittaa jonkinlaisella summerilla tai hätävaroitusjärjestelmällä, jossa uskottava vanhempi mies ääni selittäisi lyhyesti, ettei samaa riviä kannata, koska silloin päävoitto jakautuu voittajien kesken ja kullekin jää vain pari sataa euroon.\nVoisko jokin jumalainen mekkala kantautua kaikkien kansalaisten korviin ja kertoa, että lasinpesunestettä ei kannata juoda, koska se tappaa. Absoluuttista tietämättömyyttä vastaan tulisi olla tietotoimisto, joka kertoisi ihmisille yllätyksettömiä tosiasioita, ennen kuin varsinainen keskustelu alkaa.\nMitä sitten, jos Heinolassa liikkuu karhu - mitä me teemme kadulla liikkuville tyhmille ihmisille ja uutisotsikoille, jotka heitä saalistavat?\nMiten tavoittaisin haastateltavaksi jonkun niistä ihmisistä, jotka joka viikko lottoavat rivillä 1 - 2 - 3 - 4 - 5 - 6 - 7 ja sitten haastatella heitä. Sen dokumentin minä haluaisin katsoa. Kenties kyse on vain taiteellisesta performanssista?\nJos itse lottoat käyttäen tuota riviä - tai kaavakkeen suoraa pystyriviä - ja sen lisäksi osaat lukea ja kirjoittaa - voisitko ihan omin sanoin vastata miksi sen teet?\nLähettänyt JNieminen klo 4.39 Ei kommentteja:\nTunnisteet: media, sometaidot, tietoteoria\nNäillä opeilla et menesty runokilpailussa\nHuono neuvo numero 1:\nErottaudu muista kirjoittamalla riimirunoja\nTällä tavoin et erottaudu, sillä kilpailuun lähetettyistä runoista ehkä jopa puolet ovat mitallisia tai sisältävät loppusointuja.\nEt ehkä tiennyt asiasta, koska riimirunot harvemmin pärjäävät missään muualla paitsi MM-kisastudion julistamassa kannatushuutokilpailussa.\nMyös kustantamot vastaanottavat yhä säännöllisesti käsikirjoituksia, joissa käytetään riimejä. Niitä ei julkaista, minkä seurauksena suurelle yleisölle saattaa syntyä käsitys, että riimittely olisi erittäin harvinaista ja selvin merkki omaperäisyydestä. Sitä se ei ole.\nJos kuitenkin sattuisit kirjoittamaan mitallista runoutta, perehdy asiaan siinä määrin, että kirjoitat taitavaa mitallista runoutta. Tällaista runoutta kilpailuraatien jäsenet ja kustannustoimittajat kohtaavat huomattavasti harvemmin.\nHuono neuvo numero 2:\nÄlä lue kirjoja, jotta säilyttäisit kirjoittajana ainutlaatuisen oman äänesi\nOma ääni ei tarkoita sitä, että olet ihan pihalla - tyystin tietämätön kaikkien muiden mielipiteistä ja siitä mitä maailmassa tapahtuu.\nKirjoituskilpailuihin saapuu valtavat määrät runoutta, josta heti saa sellaisen vaikutelman, ettei kirjoittaja ole juurikaan perehtynyt kirjallisuuteen. Eivät amatöörit lähde farkuissa ja kumisaappaissa tanssikilpailuihinkaan, joten miksi samaa näkee runokisoissa? Et saa lisäpisteitä siitä että olet kehittymätön.\nEnemmällä lukemisellä aloittava kirjoittaja huomaisi aika nopeasti, että idea jota hän piti todella omaperäisenä, on jo aiemmin toteutettu satoja kertoja, mutta paremmin.\n(Toki ongelmasta voi syyttää myös kustantamoita, joiden velvollisuus olisi haukkua pystyyn huonot kirjoittajat, mutta kaiketi he säästävät printterin mustetta, kun vastaavat yhden lauseen mittaisilla kirjeillä. )\nHuono neuvo numero 3:\nÄlä anna kenenkään lukea tekstejä, koska he varastavat sinun ideasi\nJos et saa teksteistäsi palautetta, sinun on vaikea kehittyä kirjoittajana tai valikoida tekstiesi joukosta parhaita, joihin panostaa, ennen kuin lähetät ne kilpailuun.\nMitään tekstiä ei kannata pitää valmiina, ellei toinen ihminen ole lukenut sitä. Ammattikirjailijatkin sortuvat käsikirjoitustensa raakaversioissa vaikeisiin kielikuviin tai sekaviin viittauksiin, jotka hämmentävät lukijaa. Lipsahdukset ja lapsukset poistetaan vasta editoimisen aikana.\nJos lukija sanoo, ettei ymmärtänyt tätä ja tätä kohtaa, siinä yleensä on jokin väsymyksessä tai kiireessä syntynyt ajatusvirhe. Hyvä kirjoittaja käsittelee haastavia asioita, mutta saa lukijan samaan aikaan tuntemaan itsensä älykkääksi, koska vaikea viesti välittyy niin jouheasti.\nMyös toimittajien ja tutkijoiden teksteihin tehdään korjauksia ennen julkaisua. Huolellinen lukija voi muutamalla huomautuksella poistaa kohdat, joissa lukukokemus herpaantuu ja tekstistä välittyisi keskeneräinen fiilis.\nHuono neuvo numero 4:\nTavoittele haastavuutta ja sovella mahdollisimman tekotaiteellisia kikkoja\nOn yleensä huonon kirjoittajan merkki, jos lukija turhautuu tekstin äärellä. Lisäksi korkeataiteelliset, omaperäisyyttä tavoittelevat tyylikokeilut helposti päätyvät vain toistamaan monesti nähtyjä kliseitä.\nLajin traditioon kannattaa perehtyä, ennen kuin päättää uudistaa sitä.\nHuono neuvo numero 5:\nKoska runous on niin vaikeaa ja huonoa, koeta menestyä kirjoittamalla epärunoutta\nKilpailuun osallistutaan usein teksteillä, jotka muistuttavat enemmän tekstiviestiä tai yleisönosastokirjoitusta. Runouteen niitä yhdistää lähinnä lyhyt muoto.\nVaikka monet kuuluisat runoilijat ovat julkaisseet runoutena puhekielisiä pikku tarinoita tai arkisiä pohdiskeluja, niissä on silti käytetty huomaamattomia runokeinoja tai vähintään taidokasta kieltä. Myös näkökulma voi yllättää - ja joskus tekstistä tulee runoutta sen temaattisen suhteen tai tyylillisen ristiriidan kautta, jonka syntyy sen ja teoksen muiden runojen välille.\nKuuluisat kirjoittajat ovat myös urallaan osoittaneet oman monipuolisuutensa (kuten ne lukuisat kuvataiteilijat, joista väitetään, että he tekevät surrealistisia tauluja, koska eivät osaa maalata realistisia). Kun ammattilainen kirjoittaa helpon tekstin, se on yleensä harkittu ratkaisu. Siihen tarkoitukseen epälyyrinen ilmaisu on heidän mielestään soveltunut parhaiten.\nToki kustannustoimittajilla tai myöhemmin kriitikoilla on täysi oikeus sanoa, että kirjailija on sortunut laiskotteluun tai ylimielisyyteen ja mennyt huonompaan suuntaan. Myös kenellä tahansa lukijalla on oikeus sanoa näin, mutta hän itse voi silloin sortua älylliseen laiskuuteen.\nMyös taitavat kirjoittajat aika ajoin epäonnistuvat ja vähemmän taitavat voivat puolivahingossa onnistua. Kilpailussa on vaikea kuitenkaan yltää kovin korkealle, jos runosarja ei kokonaisuutena vakuuta. Päätös harvoin perustuu yhteen hyvään runoon ja raadin jäsenet neuvottelevat suosikeistaan, tutustuen moneen kertaan finalisteihin. Eteen päin on vaikea päästä, jos ei useammalla tekstillään ilmaise hallitsevansa useampia lyriikan tehokeinoja - ja vakuuta useampaa kuin yhtä tuomaria.\nKoskaan ei kannata ajatella, että kilpailisi tuomariston ennakkoluuloja vastaan. Suurin kilpailu käydään omaa egoa ja muita kirjoittajia vastaan. Heitä ei kannata aliarvioida, sillä minkä hyvänsä lähestymistavan valitsetkaan taiteellesi, löytyy satojen osallistujan joukosta joku, joka on paneutunut samaan taktiikkaan, mutta suuremmalla sydämellä.\nErityiset kiitoksen Erkka Mykkäselle, jonka aloittamasta Facebook-keskustelusta olen ammentanut oppia. Kiitokset myös keskustelijoille monista näkökulmista! Tämän kirjoituksen neuvoja voisi helposti laajentaa kymmeneen.\nLähettänyt JNieminen klo 4.57 Ei kommentteja:\nTunnisteet: dekonstruktio, Gonzo, kirjallisuus, kusipäisyyden perintö, runous\nRunokirjojen myynti - onko trendi kaikkialla sama?...\nItsenäisyyspaine, laumaimmuniteetti, ryhmätoiminta...


Iitin kunnan yksityisen päivähoidon tuen, yksityisen hoidon tuen kuntalisän, periaatteet. Koulutuslautakunta - PDF\nIitin kunnan yksityisen päivähoidon tuen, yksityisen hoidon tuen kuntalisän, periaatteet. Koulutuslautakunta\nDownload "Iitin kunnan yksityisen päivähoidon tuen, yksityisen hoidon tuen kuntalisän, periaatteet. Koulutuslautakunta 26.04.2013 24"\n1 Koulutuslautakunta Koulutuslautakunta Iitin kunnan yksityisen päivähoidon tuen, yksityisen hoidon tuen kuntalisän, periaatteet 129/ /2013 Koulutuslautakunta Koulutuslautakunta Kunnanhallitus : Kunnanjohtajan ehdotuksessa taloussuunnitelmaksi vuosille on kuntalisä (yksityisen päivähoidon tuki) ehdotettu otettavaksi käyttöön vuoden 2011 alusta lukien koulutuslautakunnan valmistelun mukaisella määrärahavarauksella. Koulutuslautakunnan esityksen mukaan tukea maksettaisiin 300 kokopäivähoidosta ja 150 osapäivähoidosta. Näillä ehdoilla Kela ei voi hoitaa maksatusta, koska mukana on myös osapäivähoito. Tästä syystä tuen maksaminen tulee hoitaa kunnan omana toimintana. Koulutoimenjohtaja on selvitellyt asiaa päivähoidon ohjaaja Salme Saaren ja palvelusihteeri Pirjo Holttisen kanssa. Tuen maksaminen voidaan hoitaa siten että päivähoidon ohjaaja ottaa vastaan hakemukset, joihin on liitetty Kelan päätös yksityisen hoidon tuen myöntämisestä. Kela tarkistaa ennen tuen myöntämistä, että palvelun tuottaja on Kelan ehdot täyttävä. Päivähoidon ohjaaja vaatii palveluntuottajalta eläkevakuutustodistuksen ja tarkistaa sen voimassaolon puolivuosittain. Koulutuslautakunta / 11 Kunnallisen tuen hakemus lasten yksityistä hoitoa varten Liite 4 Koulutoimen johtaja: Koulutuslautakunta päättää yksityisen hoidon tuen maksamisesta seuraavaa: Yksityisen hoidon kuntalisän ehtoina on että: - Lapsi on hoidossa päivittäin yli 5 tuntia tai viikottain yli 25 tuntia, jolloin tuen määrä on 300 /lapsi /kuukausi. - Lapsi on hoidossa päivittäin enintään 5 tuntia, jolloin tuen määrä on 150 /lapsi /kuukausi. Päiväkohtainen korvaus on 7,50. - Yksityisen hoidon kuntalisää maksetaan perheen jokaisesta edellytykset täyttävästä lapsesta. - Lasten yksityisen hoidon tuen piirissä olevista lapsista kuntalisää ei makseta heinäkuulta. - Lasten yksityisen hoidon tuen piirissä olevista lapsista ei makseta kuntalisää, mikäli perheelle maksetaan vanhempainrahaa. - Kuntalisää ei makseta kunnalliseen maksuttomaan esiopetukseen osallistuvasta lapsesta. Yksityisen hoidon tuen saaminen edellyttää aina, että lapsen hoitaja - Ei ole saman perheen jäsen.\n2 - On yksityishenkilö, jonka kanssa perhe on tehnyt vähintään 1 kuukauden työsopimuksen ja jonka kunta on hyväksynyt päivähoidon tuottajaksi tai - on muu päivähoidon tuottaja (henkilö tai yhteisö), jonka kunta on hyväksynyt päivähoidon tuottajaksi. Kunta maksaa tuen hoitajalle tai päivähoidon tuottajalle. Mikäli kyseessä on palkattu hoitaja, työnantajan (lapsen vanhempien) tulee hoitaa työantajalle kuuluvat velvoitteet kuten ennakonpidätys, työeläkemaksut, lakisääteiset vakuutusmaksut, tapaturmavakuutus jne. Hakemukseen tulee liittää Kelan myönteinen päätös yksityisen hoidon tuen myöntämisestä. Yksityisen hoidon kuntalisä otetaan käyttöön määräajaksi kahdeksi vuodeksi ajalle Kuntalisä maksetaan siihen oikeutetuille takautuvasti vuoden 2011 alusta. Maksatus: Päivähoidon ohjaaja, tehtyään maksuperusteiden tarkistuksen, kirjoittaa maksuosoitukset, jonka jälkeen maksuosoitukset laitetaan ostolaskujen käsittelykiertoon. Koulutoimen johtaja hyväksyy maksuosoitukset. Koulutuslautakunta Koulutuslautakunta hyväksyi ehdotuksen yksimielisesti. Kotihoidon tuen maksatuksessa on ilmennyt tarvetta tarkentaa maksuperusteita. Hakulomakkeeseen lisätään päätöksen mukaiset muutokset. Koulutoimen johtaja vs.: Kotihoidon tuki maksetaan kokonaisilta kalenterikuukausilta. Tuki ei voi olla suurempi kuin kuukausittainen hoitomaksu. Heinäkuu säilytetään maksuttomana kuukautena. Päivähoidon ohjaaja Salme Saari osallistuu kokoukseen ja kertoo myös Iitti-lisän vaikutuksesta hoidettavien lasten määrään. Koulutuslautakunta hyväksyi ehdotuksen yksimielisesti.\n3 Koulutuslautakunta Päivähoidon ohjaaja on laatinut selvityksen yksityisen hoidon tuen saajista ja siihen käytetystä taloudellisesta panoksesta. Hänen tietojensa mukaan kunnassa on tällä hetkellä yksi yksityinen palvelun tarjoaja ja tukea maksetaan sen lisäksi kahdelle muulle palvelun tuottajalle. Toinen on Kuusankoskella ja toinen Kausalassa. Yksityisen hoidon tuen piirissä on kolme lasta maksettujen tukien määrä/palvelun tuottaja on vaihdellut 900 :sta 3450 :een euroon. Yksityisen hoidon tuella ei ole ollut vaikutusta kunnalliseen päivähoitoon hakeutumiseen vähentävästi. Lautakunnan jäsenille jaetaan perhepäivähoidon ohjaaja Salme Saaren laatima selvitys oheismateriaalina. Koulutoimen johtaja: Kunnan kiristyvän taloudellisen tilanteen ja käyttäjien vähäisen määrän takia yksityisen hoidon tuen maksaminen lopetetaan sovitun kahden vuoden määräajan umpeuduttua Keskustelun edetessä Anniina Peltola ehdotti, että tukea jatketaan. Merja Lonka kannatti esitystä. Suoritettiin äänestys, jossa koulutoimenjohtajan esitystä kannatti yksi jäsen (Meini Holmström) ja Anniina Peltolan ehdotuksen kannalla oli 6 lautakunnan jäsentä (Anniina Peltola, Merja Lonka, Katariina Martikainen, Tuomas Näkki, Timo Mäntynen ja Heikki Leinonen). Koulutuslautakunta päätti jatkaa yksityisen päivähoidon tukemista voimassa olevin perustein. Koulutuslautakunta Vuoden 2013 talousarvioon on varattu yksityisen päivähoidon tukemiseen euron määräraha Maksuperusteissa on ilmennyt tarvetta tarkennukseen. Koska tuki ei voi olla suurempi kuin hoitomaksu, täytyy kunnan tuen maksuperusteita tarkentaa.päivähoidon ohjaajan, hallintojohtajan ja koulutoimen johtajan neuvottelun perusteella päätettiin, että kuntalaisten tasa-arvoisen kohtelun perusteella tulee perheen maksaa jokaisesta yksityisessä hoidossa olevasta lapsesta 50 kuukaudessa omavastuuosuutta. Tämä osuus vähennetään hoitomaksusta, samoin kuin Kelan maksama tuki (171,40 /lapsi) Mikäli perheelle jää töllöin maksettavaksi vähemmän kuin kokopäivähoidossa\n4 olevasta lapsesta maksettava 300 kuntalisä, maksetaan tämä kunnan osuus erotuksen suuruisena. Tässä selventävä esimerkki: Lapsen hoitomaksu 400 Omavastuuosuus 50 Kelan tuki 171,40 Perheen maksuosuus 178,60, jonka perhe saa Iitin kunnan tukena. Mikäli noudattaisimme aiempaa maksuperustetta ja perhe saisi 300 kunnan tukena, perheelle jäisi "voittoa" 124,40. Tämä ei ole mahdollista Kelan ohjeidenkaan mukaan. Yksityisten hoitajien ilmoitus- ja valvontavelvollisuus kuuluu kunnalle. Yksityisen ammatinharjoittajan tulee ilmoittaa toiminnan aloittamisesta kunnan päivähoitotoiminnasta vastaavalle. Heistä pidetään kunnassa luetteloa ja heidän toimintaansa valvotaan päivähoidosta vastaavan viranhaltijan toimesta. Kun perhe palkkaa lasten kotiin yksityisen perhepäivähoitajan, heidän tulee toimittaa oheismateriaalina jaettava lomake, jossa he ilmoittavat hyväksyväänsä yksityisen palvelun tuottajan hoitamaan lapsia heidän omassa kodissaan. Liitteenä tulee toimittaa voimassa oleva rikosrekisteriote ennen työsuhteen alkua. Tämä lomake toimitetaan päivähoidon ohjaajalle, joka varmentaa lomakkeen nimikirjoituksellaan ja lisää yksityisen ammatinharjoittajan luetteloon. Kopio hyväksymislomakkeesta toimitetaan myös Kelaan. Koulutoimen johtaja Päivi Hyyrynen, puh Koulutoimen johtaja: Koulutuslautakunta päättää, että kunnan maksaman yksityisen hoidon tuen maksuperusteita muutetaan edellä esitellyllä tavalla. Samalla lautakunta hyväksyy lasten kotona tapahtuvan yksityisen perhepäivähoitajan ilmoitusja valvontakäytännön sekä siihen liittyvän lomakkeen. Koulutuslautakunta Koulutuslautakunta hyväksyi esityksen yksimielisesti. Päivähoidon ohjaaja Salme Saari on laatinut ohjeen yksityisen päivähoidon valvonnan toteuttamisesta Iitin kunnassa. Lasten päivähoitoa voidaan järjestää päiväkotihoitona, perhepäivähoitona, leikkitoimintana tai muuna päivähoitotoimintana. Kunta voi myös hankkia palveluja yksityiseltä palveluntuottajalta alkaen Iitin kunta maksaa\n5 kunnan omana tukena yksityisen hoidon tukea kunnan hyväksymille palvelun tuottajille. Yksityinen henkilö tai yhteisö, joka maksua vastaan harjoittaa päivähoitotoimintaa, on velvollinen ilmoittamaan asiasta kunnan asianomaiselle toimielimelle (päivähoidon ohjaaja) viimeistään kahden viikon kuluessa toiminnan aloittamisesta. Aluehallintovirasto pitää rekisteriä yksityisistä sosiaalipalvelujen tuottajista kuntien ilmoittamien tietojen pohjalta. Aluehallintoviraston lupaa yksityisen päivähoidon järjestämiseksi ei tarvita. Päivähoitoasetuksen 11 mukaan tulee sosiaaliviranomaisen yksityisestä päivähoitotoiminnasta tulleen ilmoituksen saatuaan välittömästi suorittaa tarkastus päivähoitopaikassa sekä huolehtia siitä, että päivähoitopaikka ja siellä annettava hoito vastaavat päivähoidolle asetettuja terveydellisiä ja muita vaatimuksia. Kela varmistaa kunnan päivähoidon ohjaajalta lisäksi ennen tuen maksua, että kunnassa on hyväksyntä yksityisen palvelun tuottajasta. Tämä tapahtuu yhden kerran silloin kun tukea saava henkilö saa Kelan maksamaa yksityisen hoidon tukea ensimmäisen kerran. Yksityisen päivähoidon valvonnasta säädetään laissa yksityisistä sosiaalipalveluista ( /922) Yksityisen päivähoidon valvonnasta Iitin kunnassa päättää koulutuslautakunta. Koska yksityisten palvelun tuottajien määrä on todennäköisesti kasvava, tarvitaan Iitin kunnan alueella toimivien yksityisten palvelun tuottajien valvontaan suunnitelma. Koulutoimen johtaja: Koulutuslautakunta päättää järjestää Iitin kunnan alueella toimivan yksityisen päivähoidon valvonnan alkaen seuraavasti: Päivähoidon ohjaaja toimii kunnallisen perhepäivähoidon esimiehenä ja hänelle kuuluu yksityisen perhepäivähoidon käytännön valvontatehtävät. Päivähoidon ohjaaja toimii yhteistyössä yksityisen päivähoidon järjestäjän (palvelun tuottajan) kanssa antaen toiminnan järjestämisessä tarpeellista ohjausta ja neuvontaa. Hän seuraa hoitajan toimintaa vuosittaisilla käynneillä sekä erilaisten yhteydenottojen yhteydessä (yksityisten palvelun tuottajien ilmoitusvelvollisuus ryhmätilanteen muutoksista). Vuosittaisesta valvontakäynnistä hoitajan kotona laaditaan muistio. Toimikauden alussa elokuussa kutsutaan neuvotteluun sillä hetkellä Iitin kunnan alueella toimivat yksityiset palvelun tuottajat. Vuosittaisen valvontakäynnin yhteydessä keskustellaan ja tarkastetaan seuraavat: hoitoryhmän koko ja ikärakenne hoitajan pätevyys ja ammatillisuus sekä muu sopivuus\n6 tehtävään (tutkintotodistukset ja rikostaustaselvitys) perhepäiväkodin toimintaolosuhteet, kasvatuksen, hoidon ja opetuksen kokonaisuus sekä ruokahuolto ja hygienia-asiat leikki-, lepo- ja ulkoilujärjestelyt päivähoidon turvallisuus ja arkipäivän työkäytännöt yksityisen päivähoitajan keskeisen päivähoitoa koskevan lainsäädännön tuntemus keskustellaan mitä on hyvä päivähoito, hoitajan toimintasuunnitelma työn tukena lasten hoitosopimusten laadinta lapsen henkilökohtainen varhaiskasvatussuunnitelma lakimuutoksiin liittyvät asiat ja kunnallista päivähoitoa ohjaavat asiakirjat tai niihin tulevat mahdolliset tarkennukset tai muutokset yksityisten perhepäivähoitajien alueellinen yhteistyö. Yksityistä perhepäivähoitajaa sitoo työhön liittyvissä asioissa vaitiolovelvollisuus. Perheen palkatessa työsopimussuhteisen hoitajan kotiinsa, päivähoidon ohjaaja antaa hyväksynnän, kun perhe on hyväksynyt palvelun tuottajan ja rikosrekisteriote ja muut velvoitteet (esim. vakuutustodistus) ovat kunnossa (ltk:n hyväksymä 3/2013 yksityisen palvelun tuottajan hyväksyntä -lomake). Lisäksi lautakunta tarkentaa kokouksessaan hyväksymää maksuperusteiden muutosta niin, että uusia perusteita sovelletaan alkaen. Koulutuslautakunta hyväksyi esityksen yksimielisesti. Koulutuslautakunta 16 Iitin kunnan yksityisen päivähoidon tuen kuntalisän periaatteita ja maksuperusteita on täsmennetty useaan otteeseen. Saadun palautteen mukaan periaatteita ei löydy yhdestä paikasta ja niitä on edelleen tarpeen tarkentaa. Päivähoidonohjaajan selvitys Iitin kunnan vastuu ja tuki yksityisen päivähoidon järjestelyissä on esityslistan oheismateriaalina. Selvityksen liitteenä ovat lomakkeet Iitin kunnan yksityisen hoidon tuen hakemus, päätös yksityisen palveluntuottajan hyväksymisestä sekä päätös Iitin kunnan yksityisen hoidon tuen myöntämisestä.\n7 Selvityksen perusteella yksityisen hoidon tuen kuntalisän periaatteissa tulisi täsmentää hoitoaikaa niin, että kysymyksessä on selkeästi päivähoito eli asettaa hoitoajalle alaraja. Em. lisäksi on tarpeen täsmentää, että Iitin kunnan myöntämän yksityisen päivähoidon tuen, yksityisen hoidon tuen kuntalisän ehtona on Kelan myöntämä yksityisen hoidon tuki, joka maksetaan hoitajalle tai palveluntuottajalle. Niina Honko, vt. sivistystoimenjohtaja Salme Saari, päivähoidonohjaaja vt. sivistystoimenjohtaja Koulutuslautakunta merkitsee tiedoksi päivähoidonohjaajan selvityksen Iitin kunnan vastuu ja tuki yksityisen päivähoidon järjestelyissä. Koulutuslautakunta vahvistaa edelleen Iitin kunnan yksityisen päivähoidon tuen eli yksityisen hoidon tuen kuntalisän myöntämisperiaatteista seuraavaa: - Yksityisen hoidon tuen kuntalisää maksetaan kokopäivähoidosta 300 / kuukausi ja osapäivähoidosta 150 / kuukausi - Kokopäivähoidossa lapsi on päivittäin hoidossa keskimäärin yli 5 tuntia tai viikottain yli 25 tuntia - Osapäivähoidossa lapsi on päivittäin hoidossa enintään 5 tuntia, jolloin tuen määrä on 150 /lapsi /kuukausi. - Yksityisen hoidon kuntalisää maksetaan perheen jokaisesta edellytykset täyttävästä lapsesta. - Lasten yksityisen hoidon tuen piirissä olevista lapsista kuntalisää ei makseta heinäkuulta. - Lasten yksityisen hoidon tuen piirissä olevista lapsista ei makseta kuntalisää, mikäli perheelle maksetaan vanhempainrahaa. - Kuntalisää ei makseta kunnalliseen maksuttomaan esiopetukseen osallistuvasta lapsesta. - Yksityisen hoidon tuen saaminen edellyttää aina, että lapsen hoitaja - ei ole saman perheen jäsen. - on yksityishenkilö, jonka kanssa perhe on tehnyt vähintään 1 kuukauden työsopimuksen ja jonka kunta on hyväksynyt päivähoidon tuottajaksi tai - on muu päivähoidon tuottaja (henkilö tai yhteisö), jonka kunta on hyväksynyt päivähoidon tuottajaksi. - Kunta myöntää tuen asiakkaalle, mutta maksaa tuen hoitajalle tai päivähoidon tuottajalle. Mikäli kyseessä on palkattu hoitaja, työnantajan (lapsen huoltajan) tulee hoitaa työantajalle kuuluvat velvoitteet kuten ennakonpidätys, työeläkemaksut, lakisääteiset vakuutusmaksut, tapaturmavakuutus jne. - Iitin kunnan yksityisen päivähoidon tuen ehtona on Kelan myöntämä yksityisen hoidon tuki, joka maksetaan hoitajalle tai muulle\n8 palveluntuottajalle - Yksityisen päivähoidon tuki maksetaan kokonaisilta kalenterikuukausilta - Perheen omavastuu hoitomaksusta on 50 Koulutuslautakunta on niinikään päättänyt, että Kelan alle 3 -vuotiaan vanhemmalle myöntämä joustava hoitoraha ei vaikuta kunnan maksamaan yksityisen päivähoidon tuen kuntalisän maksamiseen, kun muut ehdot täyttyvät. Edelleen koulutuslautakunta vahvistaa, että Iitin kunnan yksityisen päivähoidon tuen maksupäätökset tekee päivähoidonohjaaja, joka toimii myös lain edellyttämänä yksityisen päivähoidon valvojana Iitin kunnassa. Koulutuslautakunta on vahvistanut yksityisen päivähoidon valvontasuunnitelman. Koulutuslautakunta toteaa, että koska se on päättänyt, että tukea maksetaan vain kokonaisilta kalenterikuukausilta, päiväkohtainen korvaus 7,50 ei ole käytössä. Koulutuslautakunta päättää, että osapäivähoidosta maksettavan yksityisen päivähoidon tuen kuntalisän 150 ehtona on, että lapsen viikottainen hoitoaika on keskimäärin tuntia. Hyväksyttiin muutoksin. Yksityisen päivähoidon valvontasuunnitelmaan lisätään, että päivähoidonohjaaja vastaa myös yleisestä asiaan kuuluvasta tiedottamisesta yksityisille palveluntuottajille.\nMartikainen Katariina. Väinölä Päivi. Poissa Suursalmi Pentti varapuheenjohtaja. Muut Hyyrynen Päivi koulutoimen johtaja, esittelijä,\nIitin kunta Pöytäkirja 3/2013 38 Koulutuslautakunta 26.04.2013 Aika 26.04.2013 klo 18:00-19:30 Paikka Saapuvilla Viking Gabriella Peltola Anniina Martikainen Katariina Tarula Matti Vilen Jenni Väinölä\nVäinölä Päivi. Poissa Kare Terhi kunnanhallituksen edustaja kunnanhallituksen puheenjohtaja\nIitin kunta Pöytäkirja 2/2015 1 Koulutuslautakunta 08.04.2015 Aika 08.04.2015 klo 18:00-20:20 Paikka Kunnantalo, Kunnanhallituksen kokoushuone Saapuvilla olleet jäsenet Lonka Merja Suursalmi Pentti Dahl


Kauhujen kirja 7 (Kauhujen kirja, #7) :: Chet Williamson, Stanley Wiater, Richard Laymon, Gary Brandner - Risingshadow\n(Kauhujen kirja, #7)\nAlkuperäinen nimi: Night Visions 7\nAlkuteos ilmestynyt 1989. Toimittanut Stanley Wiater. Suomentanut Kari Salminen. Kannen kuva: Peter Mustonen. Nidottu.\nRichard Laymon: Puhdistus (Mop-Up, 1989)\nRichard Laymon: Toivomusluu (Wishbone, 1989)\nRichard Laymon: Huonoja uutisia (Bad News, 1989)\nRichard Laymon: Hullu-Stan (Madman Stan, 1989)\nChet Williamson: Siniset nuotit (Blue Notes, 1989)\nChet Williamson: St. Jamesin tunnustukset (The Confessions of St. James, 1989)\nChet Williamson: Miksi ihminen on niin itsetuhoinen (Assurances of the Self Extinction of Man, 1989)\nGary Brandner: Kirottu kaupunki (Damntown, 1989)\nTervetuloa pimeille kujille ja kaduille, ihmismielen syvyyksiin, maailmaan jossa viattominkaan ei ole turvassa. Matkaoppaina ovat Richard Laymon, Chet Williamson ja Gary Brandner, jotka ovat kirjoittaneet uusia väristystarinoita vain tätä kokoelmaa varten.\nTietoa kirjailijasta :: Richard Laymon\nRichard Laymon. Wikipedia.\nStanley Wiater >\nGary Brandner >


Milloin luomi pitää poistaa?\nJulkaisupäivämäärä 28.07.2017 11.00\nJos luomi huolestuttaa, sitä kannattaa näyttää ihotautilääkärille. © istock\nSuurin osa kookkaista luomista on vaarattomia, mutta niiden seuranta on silti tarpeen, sanoo ihotautien erikoislääkäri Marika Schröder.\nLuomen hankaus altistaa ihosyövälle.\nTarua. Luomen hiertyminen esimerkiksi vaatteeseen ei muuta sitä hyvänlaatuisesta pahanlaatuiseksi. Mutta vaikka jokin ihomuutos olisikin joskus arvioitu hyvänlaatuiseksi, uusi arvio on tarpeen, jos se haavautuu, kasvaa, muuttaa väriään, alkaa kutista, kirvellä tai oireilla muuten poikkeuksellisesti.\nIhon säännöllinen seuranta ja suojaaminen auringolta sekä ajoissa hoitoon hakeutuminen ovat ainoita tapoja suojautua ihosyövältä.\nSuuri luomi kannattaa poistaa.\nTarua. Valtaosa isoistakin pigmenttiluomista on pysyvästi hyvänlaatuisia. Joihinkin kookkaisiin synnynnäisiin luomiin voi liittyä suurentunut melanooman riski, jolloin seurannan merkitys korostuu.\nJos yksittäinen luomi huolestuttaa, sitä kannattaa näyttää dermatoskopiaan perehtyneelle ihotautilääkärille. Luomien poistaminen ei kuitenkaan suojaa melanooman kehittymiseltä muualle ihoon.\nRunsasluomisuus altistaa melanoomalle.\nTotta. Jos luomia on paljon, niiden seuraaminen omatoimisesti voi olla vaikeaa. Avuksi voi ottaa ns. luomikuvat. Silloin iho valokuvataan kauttaaltaan, jotta sen muutokset voidaan havaita jatkossa ihotautilääkärin seurantavastaanotoilla.\nLuomien kuvaamiseen koulutettu valokuvaaja ottaa laadukkaimmat kuvat, mutta yksittäisiä luomia voi kuvata itsekin. Luomien seuranta voi tapahtua alkuun kolmen ja kuuden kuukauden, myöhemmin vuoden välein.


Vaaliareena: Hoitajien arvostus jää puheen tasolle | Pääkirjoitus & mielipide | Länsiväylä\nEtusivu » Pääkirjoitus & mielipide 5.5.2021 11:25\nVaaliareena: Hoitajien arvostus jää puheen tasolle\nOlen saanut yhteydenottoja muun muassa lastensuojelun henkilökunnalta. Siellä ei yksinkertaisesti enää jakseta työtaakan alla, jossa työnkuva laajenee ja työmäärä kasvaa, mutta palkassa se ei näy. Asiakkaita on yhä enemmän, mutta yhä pienenevällä henkilökunnalla pitäisi pärjätä. Lastensuojelun hoitajat lähtevät töihin muihin kuntiin, joissa palkat ovat paremmat.\nEspoo mielletään monissa asioissa edelläkävijänä ja kaupunkikuvaa kiillotetaan ulkomaita myöten. Lastensuojelun tarpeesta kuulee puhuttavan yhä useammin, mutta henkilökunnan tarpeisiin ei vastata. Mitä tässä kaupungissa pidetään tärkeänä, ulkoista kaupunkikuvaako vai ihmisten hyvinvointia?\nTilastojen pitää näyttää hyviltä ja myös hoitajilta odotetaan kiitettävää palvelua. Väkimäärä lisääntyy ja lastensuojelun ja muun hoidon tarve sen mukana.\nEspoon liikkuvan lastensuojelun hoitajamäärä on lyhyessä ajassa laskenut kriittiselle tasolle. Kuka olettaa, että hoitotaso pysyisi jatkossa hyvänä? Ei kukaan, jolla on hiukankin laskutaitoa tai sydän paikallaan. Hoitajatkin ovat ihmisiä eivätkä robotteja.\nNämäkin hoitajat ovat vedonneet paremman palkan puolesta, mutta heidän vetoomustaan ei ole noteerattu, eikä se ole edennyt valtuuston kuultavaksi. Hyvä palkka raskaasta työstä tuo hoitajia lisää, eivät pelkät hoitotyötä arvostavat puheet.\nNyt olisi aika tinkiä esimerkiksi suurista rakennushankkeista ja satsata kuntalaisten terveyteen ja hoitajien palkkojen nostamiseen. Sitä veronmaksajat ja kuntavaaleissa äänestäjät Espoolta odottavat.\nSosiaali- ja terveyslautakunnan jäsen,


Särmääjä, Reikälevy Oy Go On | Monster.fi\nSärmääjä, Reikälevy Oy, Go On\nReikälevy Oy on teknologiateollisuuden järjestelmätoimittaja. Yrityksen asiakkaina on maamme tunnetuimpia kansainvälisillä markkinoilla toimivia yrityksiä. Sopimusvalmistus kattaa toimitukset yksittäisistä levyosista aina kokonaisvaltaisiin järjestelmätoimituksiin.\nEtsimme Reikälevylle Ylihärmään SÄRMÄÄJÄÄ määräaikaiseen työsuhteeseen.\nTyönkuvaasi kuuluu pääasiassa särmääjän työtehtävät Amadan puristimilla. Työt alkavat heti sopivan henkilön löydyttyä ja työsuhteen kesto on aluksi noin 4 viikkoa. Työtä tehdään yhdessä vuorossa, mutta työntekijöiltä odotetaan myös valmiutta 2-vuorotyöhön.\nMikäli kiinnostuit, jätä aikailematta hakemuksesi osoitteessa www.go-on.fi ! Haastattelut aloitamme jo hakuaikana ja paikat täytetään heti sopivien henkilöiden löydyttyä. Käytössämme on myös videohaastattelutyökalu, joten pidäthän silmällä sähköpostiasi, johon kutsu haastatteluun mahdollisesti saapuu.