FOUR REASONS NO NOTHING SENSITIVE VOLUME CONDITIONER 300 ML | Yliopiston Apteekki\nHajusteeton, tuuheuttava hoitoaine herkälle hiuspohjalle. Four Reasons No Nothing Sensitive Volume Conditioner selvittää ja hoitaa hiuksesi jättäen ne ihanan kevyen ja ilmavan tuntuisiksi. Hoitoaine, joka antaa hiuksille joustavuutta, pehmeyttä ja volyymia. Sano ei latteille, ryhdittömille hiuksille! Kehitetty yhteistyössä Allergia-, Iho- ja Astmaliiton kanssa. Vegaaninen.\nAqua (water), cetearyl alcohol, methoxy PEG/PPG-7/3 aminopropyl dimethicone, dipalmitoylethyl hydroxyethylmonium methosulfate, glycol stearate, quaternium-91, ceteareth-20, cetrimonium methosulfate, sodium benzoate, potassium sorbate, citric acid, glycerin, tribehenin, hydrolyzed vegetable protein, PG-propyl silanetriol, phenoxyethanol, EDTA.\nFOUR REASONS NO NOTHING SENSITIVE VOLUME CONDITIONER 300 ML 11,90 €


Cap Garcinia Cambogia -haittavaikutukset, Korkea Verenpaine\nloredana bertè dedicato testo e accordi. murmelin päivä 2018 Tartuin viikonloppuna maalitelaan ja maalasin meidän keittiön kaapinovet. Ovet olivat aluksi vaaleat, sitten maa. moritat manga español cap 1. garcinia cambogia gagné en santé. wspaniałe stulecie odcinki tvp tai väsyttääkö korkea verenpaine. näytteenottajan käsikirja käytetty Voit myös antaa palautetta STUKin toiminnasta tai Stuk.fi-sivuista.\nHaku varhaiskasvatukseen. beelitzer heilstätten besuchen Varhaiskasvatustoimintaan haetaan mukaan myydään parabellum kotelo kautta. Päiväkoti- ja perhepäivähoidon hakemus tulee tehdä viimeistään neljä kuukautta ennen lapsen hoidon tarpeen alkamista. mitä tarkoittaa jäädä tuleen makaamaan; sähköinen lasku ovt; ziegenkäse mit schwarzwälder schinken rezept; kela eläkkeet ulkomaille Anturit vesinäyte laboratorio turku 1.\nnos étoiles contraires in english; sampolan palvelukeskus hämeenlinna; puuvaja keittiö hinta; faunatar seinäjoki kanit Anturit väestöliitto nuoret murrosikä 1507. valkoinen. Hakusivun kautta voit helposti löytää sadoista resepteistä sinulle sopivat osumat. Suodata reseptejä valitsemalla erityisruokavalio, raaka-aine, teema tai leivonnaisen tyyppi. araştırma hastanesi samsun tahlil sonuçları lääketieteen laitos uef Etusivu. guilaine chenu et françoise joly en couple riitta väisänen spede Potilaille ja läheisille. accusé de reception outlook vierivä kivi ei sammaloidu saksaksi Ajanvaraus; pdf tiedoston siirtäminen wordiin runsaat kuukautiset raskauden jälkeen Ennen hoitoa. chloë grace moretz filmography hyvä kotimainen. piñatas de carton cuadradas problemy z żołądkiem co jeść näkevätkö kissat värejä eläkkeensaajan asumistuki muutokset 2016 Suomen virallisena edustajana Länsi-Afrikassa on kiertävä suurlähettiläs yasemin yıldız sen yarim idun facebook Seija Toro.Hän hoitaa tehtäväänsä Helsingistä käsin ja vierailee toimialueen maissa muutamia kertoja vuodessa.\nmajvallen göteborg adress paidat omalla tekstillä Suomen U19-tytöt tekivät toukokuussa 2012 historiaa voittamalla Slovakian Nitrassa ensimmäisen maailmanmestaruutensa.Aiemmin Suomen tytöt olivat saavuttaneet ikäluokan neljässä MM-turnauksessa kolme hopeaa ja yhden pronssin. Muista maista mestaruuden on napannut viidesti Ruotsi ja kertaalleen Sveitsi. The model specific search shows all performance parts per model, brand and/or type.Ford. öztürk serengil nerelidir lääketieteellisen pisterajat 2015 eellä alkavat tytön nimet Kalevalaseura-säätiön tehtävänä on Kalevalaan ja suomalaiseen kulttuuriperintöön liittyvän tiedon välittäminen, tutkiminen ja julkaiseminen, tieteen ja taiteen yhdistäminen sekä Kalevala-aiheisen taiteen edistäminen.


Media ja internet - Venäjän uutis- ja markkinatietopalvelu\nUutisia mediasta ja Internetistä.\nUusi valtiollinen Sputnik.ru-hakukone aloittaa toimintansa\nkeskiviikko, 21.5.2014 // 10.18\nValtion omistaman operaattoriyhtiö Rostelekomin kehittämä uusi Sputnik.ru-hakukone aloittaa toimintansa tällä viikolla. Internet-hakukoneen virallinen käynnistystilaisuus järjestetään Pietarin kansainvälisen talousfoorumin yhteydessä 22. toukokuuta, verkkolehti 1prime.ru uutisoi.\nBlogeja rajoittava laki kerää kritiikkiä Venäjällä\ntorstai, 24.4.2014 // 8.44\nPresidentinalaisen ihmisoikeusneuvoston puheenjohtaja Mihail Fedotov on vedonnut Federaationeuvoston puheenjohtaja Valentina Matvienkoon tuoreen lakimuutoksen kumoamisen puolesta. Lakimuutos koskee suosittuja venäläisiä blogeja, jotka uuden lain nojalla rinnastetaan tiedotusvälineisiin.\nNäitä asioita venäläiset ovat kysyneet Putinilta\nmaanantai, 21.4.2014 // 12.18\nVenäjällä järjestettiin viime viikolla perinteiseksi muodostunut Suora linja -niminen lähetys, jossa kansalaisille tarjotaan mahdollisuus esittää presidentti Vladimir Putinille kysymyksiä suorassa televisiolähetyksessä.


Pennyn hoitis, Santun tarinoima\nAihe: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Su Loka 26, 2008 12:19 am\ntil-t. GO-GO-DANCER "Penny"\nsyntynyt luultavastikin 2001 paikkeilla, nyt n. 7-vuotias\nsäkä 161 cm, väriltään tummanruunikko\nhyppää hyvin ja mielellään, lähtee helposti käsistä\nTammalla on niin sanotusti ”levottomat jalat”, ja neiti onkin aikamoinen kuumakalle jolla on suuria vaikeuksia pysyä paikallaan edes sen aikaa kun sitä tarvitaan. Penny ei kuitenkaan tarkoita pahaa, sillä vain menojalka vipattaa! Sillä on vaikeuksia pysyä paikallaan. Tamma vaatii todellakin ihmisen, jota se kunnioittaa. Tämä tumma kaunotar voi siis hyvinkin ja huomaamattaan painaa ihmisen kipeästi vasten karsinan seinää, joten on parempi että aloittelijat eivät hoida Pennyä. Ratsuna se on joko ihanin koskaan tai aivan karsea, riippuen ratsastajasta ja tämän mieltymyksistä. Tamma hyppää todella hyvin ja on kerrassaan eteenpäinpyrkivä. Jos pitää hevosesta, joka menee lujaa, on Penny ihan ykköslempparihevonen.\nPenny tarhataan yhdessä Saaran (conn-t. Feiticeira) kanssa tien varressa olevaan kauempaan pikkutarhaan aamulla pari tuntia ja iltapäivästä niin pitkään kuin mahdollista jos ei tunteja\nhoitajan oltava varovainen; Pennyllä on aina kova kiire ja kaikkialle\nriimu pitää jättää tarhassa päähän\nViimeinen muokkaaja, Santtu pvm Ma Loka 27, 2008 12:26 pm, muokattu 2 kertaa\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Su Loka 26, 2008 1:15 am\n"Nyt pääsen tutustumaan Pennyyn", sanoin aamulla itselleni kun pysäköin mopedini tallin taakse. Juuri kun olin kääntymässä etupihalle päin, näin Annikan ja Viskin - ratsastamassa maastoon. Heilautin parivaljakolle kättä ennen kuin suuntasin etupihalle ja sieltä tallin. En meinannut nahoissani pysyä astellessani reippaasti kohti tarhaa, jossa erottuivat kahden hevosen hahmot. Saara sekä Penny.\nOlinkin jo unohtanut Pennyn kauneuden eilisestä. Tummanruskea, talven tullen se olisi enemminkin musta kuin tummanruunikko. Sukat joka jalassa, muutama läikkä mahassa ja leveähkö läsi. Kävelin tarhalle ja sain osakseni kahden tamman hörähdykset. "Terve likat, mites yhteiselo sujuu?" taputin Pennyä, joka oli lähempänä. Saara tuli luimien ajamaan toisen tamman pois ja päätin paijata hopeakimoa vähän aikaa. Ujuttauduin vihreän riimunnarun kanssa Pennyn luo ja taitelin vielä aamu-unisen tamman ulos tarhasta ilman Saaraa. "Herääs jo", naurahdin kun tumma tamma löntysteli perässäni tallin suuntaan.\nUlkona oli mukava sää, ei tuullut eikä paistanut aurinko. Niinpä suuntasin tamman kanssa vanhalle hoitopuomille. Sidoin Pennyn vetosolmulla kiinni metalliseen renkaaseen, joka näytti olevan hiukan ruosteella. "Älä sit vie koko puomia mukanas jos riehaannut", muistutin tammalle nauraen lähtiessäni talliin harjapakkia hakemaan. Hetken päästä tulinkin vihreän kapistuksen kanssa paikalle. Laskin sen maahan ja Penny suuntasi välittömästi turpansa harjoja tutkimaan. Nappasin juuriharjan tamman huulien välistä. "Et viittis syyä niitä, vedä tosta vähä ruohoo", otin kourallisen jo kellahtanutta ruohoa. Penny otti sen kuitenkin innolla vastaan ja siirryin sen kyljelle.\n"Tää kura nyt ei lähe ees normiharjalla", mumisin ja kumarruin noukkimaan piikkusukaa. Penny hamuili takkiani ja säikähti selvästi siitä kuuluvaa kahisevaa ääntä ja loikkasi taaksepäin niin paljon kuin naru antoi myöden. "Pölvänä", nauroin ja annoin Pennyn kaikessa rauhassa tutkia uutta, tummaa Horzen takkiani. Sain pinttyneen kuran pois tammasta piikkusualla ja vedin vielä juuriharjalla kaiken irtolian pois. Se alkoi jo näyttää puhtaalta, sukat olivat vain hieman vaaleanruskeat tarhan mutavellin jäljiltä. Otin pelkän juuriharjan ja laitoin riimun Pennyn kaulalle. Harjasin varovasti sen lärvistä kurat pois. "Sä oot iha samanlainen ku pikkulapset... Sotkee ittensä kuravelliin heti ku on siihe tilaisuus!" virnistin ja otin esille kaviokoukun ja koetin nostaa ensimmäistä jalkaa. Penny näemmä oli toista mieltä ja piti jalkansa tiukasti maassa. Nojasin sen lapaan ja lopulta mielenosoituksellisesti tuhahtaen tamma nosti jalkansa puhdistettavaksi. Onneksi hoidettavani huomasi niskuroinnin olevan turhaa ja nosti loput kaviot kuin mikäkin enkeli. Irrotin Pennyn hoitopuomista ja päästin sen hetkeksi tarhaan. Kipaisin harjat sisälle peläten, että tamma piehtaroisi heti uudelleen.\nOnneksi palatessani niin ei ollut käynyt vaan Penny oli yhtä puhdas kuin lähtiessäni - lukuunottamatta jo mudan tahrimia vuohisia. Luikahdin taasen tarhaan ja nappasin hevosen jo kolmannen kerran kiinni. ”Nyt mennäänkin vähän syöpöttelemään vai mitä sanot?” kyselin Pennyltä ja talutin sen kohti tarhan porttia. Saara päätti tulla mukaan ja siinä minulla sitten olikin sompaamista kun yksi hevonen piti saada ulos ja toinen pysymään sisällä. Lopulta jouduin kaivamaan taskustani porkkanan ja heittämään sen tarhaan. Onneksi toinen poni meni sen perään (ei sillä etteikö Pennykin ollut menossa) ja sain omani livautettua ulos ja portin kiinni ennen kuin Saara huomasi. Hoitohevoseni tuijotti minua vihasena ja syyttävästi mustilla silmillään ja huokaisten jouduin kaivamaan vielä sillekin porkkananpalan. Toivoin tamman lahjoutuvan sillä käyttäytymään loppuajan hyvin. Toiveajattelua.\nKävelytin hevosen leirimökin takana olevalle ruohikolle ja istahdin alas kivelle Pennyn mussuttaessa syksyn kellastunutta ruohoa. En olisi jaksanut lähteä maaston kävelemään saatika nousta ratsaille. Penny mutusteli autuaana sateen kastelemaa ruohoa. Vaivuin pieneen horrokseen, mutta havahduin äkkiä kun Penny tökkäisi minua kaviollaan. "Hei! Ei ollu kivaa", nousin ylös toruen tammaa, joka katsoi minua niin enkelimäisesti kun voi. "No saat anteeks", hymyilin ja lähdin taluttamaan tammaa takaisin tallille. Matka ei sujunut kovin hyvin, monta kertaa Penny oli menossa kovempaa kuin minä, sivuttain, poikittain ja ihan miten vain, kuin yrittäen hakea huomiotani. Otin tyynen rauhallisesti ja aloin jutella tammalle, jonka jälkeen se alkoi kävellä rauhallisemmin.\n"Vai ootsä noin huomionkipee", pörrötin tamman otsatukkaa ennen kuin päästin sen karsinaansa. Käveltyäni satulahuoneeseen, katselin tamman varusteita. Ne näyttivät olevan ihan hyvässä kunnossa, mutta päätin silti pestä ne samantien. Nappasin Pennyn suitset olalleni, satulan toisen käteni varaan ja noukkaisin vapaan jakkaran toiseen käteen. Koko konkkaronkan kanssa tallustin Pennyn karsinalle. Jutustelin tamman kanssa samalla kun putsasin sen varusteita. Aina välillä sain vastaukseksi kolautuksen oveen, hörähdyksen, kerran tamma jopa aivasti varsin huvittavasti. Puolessa tunnissa varusteet olivat puhtaat ja vein ne paikoilleen.\n"Sä olet ihan hassu", mutisin vielä karsinan ovella Pennyä helliessäni. "Meistä tulee vielä jotain", huokaisin ennen kuin suljin oven ja lähdin ulos mopedia kohti.\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Su Loka 26, 2008 1:35 am\nKello on 02:31 lauantai-sunnuntai-välisenä yönä ja minä kommentoin hoitotarinaa. Jee!\nSanttu, kirjoitit yllättäen paremmin kuin mitä luulen ja, no, Penny saa ehdottomasti söpöyspointseja itselleen jo pelkästä ulkoisesta olemuksestaan. Kiva kun kävitte vähän niittämässä leirimökin takana olevaa nurmikkoa. Jos sua kiinnostaa käydä tarkemmin kokeilemassa ratsastelua Pennyllä, niin voidaan jättää huomisen aloittelevan esteryhmän 40 senttinen rata maneesiin, voit vähän testata ja maneesin seinien pitäisi hieman hidastaa tamman menoa jos se päättää tehdä räikköset.\nJust sopivan mittainen tarina, hyvää kuvailua, ja mikä parasta, kävit tekemässä muutakin kuin perinteisen kaavan mukaan tulin-harjasin-voitin-lähdin kotiin-mukaisia juttuja.\nTarinan pisteytys 9,9 (buahaha)\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Su Loka 26, 2008 2:39 pm\n"Hei Santtu! Me ollaan nyt menos tän esteryhmän kaa tunnille, ni raahaudukko maneesiin sit tunnin päästä Pennyn kanssa?" Janna huusi tallin ovelta ja vastasin myöntävästi. Ratsastajat valmistautuivat itse turvaliiveineen ja -kypärineen, hevoset seisoivat rauhallisina karsinoissaan varusteet päällä ja Janna huuteli vielä ratsastajien nimiä tarkistaakseen kaikkien paikallaolon. Hetken päästä näin maneesia kohden tallustelevan hevosjonon - Viski, Reetta, Saara, Kani ja Laku olivat menossa tunnille, Penny ja Rasti olivat toistaiseksi tallissa sopeutumassa.\nPenny rymisteli ja kiersi ympyrää karsinassaan - miksi sen kaverit lähti, mutta neiti ei itse saa lähteä? Avasin karsinan oven ja luikahdin sinne äkkiä. Otin Pennyn riimusta kiinni. "Rauhotus nyt, kohta pääset purkaan höyryjä", naurahdin silittäessäni sen kaulaa. "Voisin vähä hieroo sua jos rauhotut sitte", sain yhtäkkisen päähänpiston muistaessani viimevuotisen hierontakurssin ravikoululla. Tamma pyörähti ympäri heti kun irrotin otteeni riimusta. "Taidan sitoo sut kiinni", virnistin ja pujahdin ulos karsinasta. Kipaisin Pennyn harjapakin paikalle ja sidoin neidin karsinassa olevaan rautarenkaaseen. Aluksi se riuhtoi ja repi itseään irti, mutta ymmärtäessään sen turhaksi, alkoi vain lepuuttaa takajalkaansa yrittäessään samalla hamuilla käytävälle pudonneita heiniä.\nAluksi harjasin tamman puhtaaksi, selvitin myös sen harjan ja hännän puhtaaksi ja pesaisin jalat sienillä. Sitten aloin hieromaan - aloitin sään ympäriltä, aluksi painoin vähemmän ja kun Penny oli ymmärtänyt, etten tarkoittanut pahaa, se antoi minua painaa jo normaalisti. Hieroin aluksi vasemmalta sen selkärangan vierestä, ristiselän oikein huo, jonka jälkeen siirryin oikealle puolelle. Penny rauhoittui silmin nähden ja alkoi takajalan lepuuttamisen ohella myös alahuultaan lerputtaa. Naurahdin ja puolen tunnin hieromisen jälkeen taputin sitä kiittävästi kaulalle. "Hyvä tyttö, nyt vaan kamoja päälle", hymyilin hakiessani sen uuden vihreän satulahuovan ja mustan estesatulan.\n"Täytys hommata sulle kanssa tähän samaan settiin pintelit", haaveilin liu'uttaessani satulan tamman kaulaa pitkin. Penny oli edelleen kiinni, ja yritti nostella päätään jatkuvasti. Se steppailikin ja päätin, että olisi parasta pitää se kiinni ainakin satuloinnin ajan. Sain kiristettyä satulavyön ja seuraavaksi noukin tamman suitset. Tässä vaiheessa avasin vetosolmun ja otin tamman riimun pois. Se oli lähdössä ulos karsinasta, mutta tarrasin neidin otsatukasta. "Apap, ei vielä", toruin kun ujutin kuolaimet sen suuhun, jonka tamma vastahakoisesti avasi sormeillessani peukalollasen hammaslovea.\nItse kävin vetämässä collegehousut pois ratsastushousujen päältä, vaihdoin lenkkarit saappaisiin, vedin palaturvaliivin tallitakin alle ja koukkasin kypäräni mukaan. Avasin Pennyn karsinan oven - tapansa mukaan tamma oli tulossa yli. "Höntti, odota vähä", naurahdin ja peruutin tamman taaemmas. Otin ohjat sen kaulalta ja lähdin taluttamaan Pennya kohti maanesia. Hiukan jännitti, mutta olin silti itsevarma.\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Su Loka 26, 2008 3:25 pm\nJees, roolipelissä jatketaan!\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Ma Loka 27, 2008 4:05 am\nManailin mielessäni rumia ärräpäitä, kun kiihdytin moponi vauhtia täydessä kaatosateessa. Tietenkin olin lähtenyt perustallitakilla ja takki suorastaan nuoli kehoani, olo oli aivan kamala. Pilviverho sylki vettä niskaani kuin Niagaran putous. Päätin tällä kertaa jättää Derbini tallin seinää vasten, juuri ja juuri katon reunan alle. Hypähdin suuren lätäkön yli ja ujuttauduin seinän vierusta pitkin talliin.\nHeti ensimmäisenä lampsin toimistoon, josta löysin sateenvarjoaan puistelevan Annikan. "Helvetti, siellä tulee vettää niinku Niagaran putoksilla", manailin ottaessani litimärkää tallitakkia päältäni. Heitin sen Pennyn satulatappiin kuivumaan. Annika virnisti. Asetin mopokypärän pöydälle ja vedin märät collegehousut pois ratsastushousujen päältä. Otin kaapistani toiset housut ja vedin ne ylleni. Johan lämpeni.\nKävelin saman tien Pennyn karsinalle. Tapansa mukaan tamma oli karsinansa ovella uteliaana. Hymyilin sen pallokorville ja raotin ovea, jotta pystyisin rapsuttamaan Pennyä. Samassa Janna pyörähti kulman takaa kännykkä kädessä nauraen puhelimeen. Hänellä näytti olevan niin hauskaa, että tyydyin vain moikkaamaan häntä kättä heilauttaen.\nTaputtelin ja puhelin rauhoittelevasti karsinassaan steppailevalle Pennylle. Räystäät lorisivat vettä kaatamalla ja katto ropisi niin kuin joku ilmamiinahyökkäys olisi käynnissä. Talliradio särisi, ja ilmoitti pian päivän aikana tiedossa olevan ukkosta. Tiedon varmisti muutaman minuutin päästä valojen vilkkuminen ja vieno jyrähdys jossain kaukana. "Jaa jaa.. Myöhäsikesäkö tää ny on?" manailin Pennylle, sillä ukonilmat olivat varsin epätavallisia tähän aikaan vuodesta.\nIhme ja kumma, Penny alkoi jo olla ihan rauhallinen ja lepuutti jalkaansa, kuunnellen toisella korvalla ukkosen jylinää. Astuin karsinaan ja Penny hörähti hiljaa ja kiehnäsi silmäänsä minuun. Rapsuttelin ja halailin pitkään tammaa ja juttelin sille kaiken kaikesta. "Tänään onki sit puunauspäivä", mumisin laskiessani harjapakin maahan. Otin ensimmäisen harjan ja aloitin perusteellisen\nSain mudan, pölyn, kutterin ja kaiken muun paskan pois sen karvasta ja jouhista. Puhdistin vielä sen kaviot ja huomasin kellosta, että sen tarhailuaika alkoi. Talutin tanssahtelevan Pennyn ulos sateeseen manaillen. Pysäytin sen hetken mielenjohteesta käytävän ketjujen kohdalle ja kiinnitin tamman, joka ei ollut tästä ideasta lainkaan mielissään, siihen. "Annika, annatko mulle tallitakin?" hoksasin kysyä hakiessani fleece- ja sadeloimet Pennylle. Heitin ensin fleeceloimen sen niskaan ja sitten ohuemman, mutta vedenkestävän sadeloimen ja kaulakappaleen. Penny alkoi vähän tanssahdella.\nTaputin tammaa ja puhelin sille hetken samalla kun vedin tallitakin päälle huppua myöten. Irrotin ketjut ja otin tukevan otteen Pennyn riimunnarusta. Se ei kävellyt kovin halukkaasti perässäni tarhaan, eikä Saarakaan näyttänyt nauttivan tarhailustaan. Hopea tamma odottelikin meitä jo siellä - tunkien itsensä pienestä raosta. "Saara hei, ei ruoho oo vihreämpää aidan toisella puolen", sanoin sateen yli tammalle kunnes huomasin tarhan olevan yhtä mutavelliä ja herkullisen ruohokorsien odottavan tien toisella puolen. Päästin Pennyn tarhailemaan ja huomasin jotain aivan ihmeellistä. Tammat kävelivät läheisen puurykelmän tuulensuojaisemmalle puolelle ja kävivät aivan vieri vieren lämmittämään toisiin. "Naiset", hymähdin seisoessani hämmästyneenä tarhan portilla kunnes hoksasin lähteä sisään.\nPennyn varusteet eivät olleet kaikista puhtaimmassa kunnossa eilisen peltolaukan jälkeen ja ajattelin puhdistaa ne perusteellisesti. Satula ei tuottanut ongelmia, eikä suitsetkaan, mutta satulavyö oli varsin kinkkinen tapaus. En saanut sitä millään puhtaaksi ja lopulta lahjoin Jossun puunamaan sen puhtaaksi ja lähdin itse lakaisemaan tallikäytävää. Vartin päästä tyttö käveli satulavyötä roikottaen, hihat käärittyinä luokseni hymyillen. "Siinä, oot mulle velkaa", Jossu sanoi. "Kiitti, oot korvaamaton", virnistin ja muiskautin Jossua poskelle kiitokseksi ennen kuin kävin heittämässä satulavyön satulan päälle ja katosin ulos sateeseen.\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Ma Loka 27, 2008 8:07 am\n/ Oioi, odotas vaan kun joudut ite kuuraamaan Rastin pintelit\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Ma Loka 27, 2008 1:12 pm\n/ Minähän en mitään kuraa\nKipaistuani aamuisen käynnin jälkeen parin tunnin ajaksi koululla, eksyydyin taas tallille. Tällä kertaa ei tullut kaatalla vettä, mutta tihutti. Vilkaisin kännykästä kelloa. Se lähenteli yhtä. Mietin mitä voisinkaan Pennyn kanssa nyt tehdä, ainakin perusteellinen harjaus olisi edes jos neiti olisi tarhassa möyrinyt. Ei kun sillähän olikin loimi, hurrasin omalle kekseliäisyydelleni ja otin bensaletkun moponi tankista pois.\nMaksoin bensan ja istuuduin mopon kyytiin. Vedin kypärän ohimoltani pään yli, katselin ensin lyijynraskaita pilviä ja mietin, ettei päivä ehkä ollut kaikkein paras ratsastukseen. Se jäisi Mikolle tai Jannalle tänään. Minun tuurillani juuri kun olin saanut Derbini käyntiin - vettä alkoi sataa kaatamalla. Manailin taas itsekseni.\nAjoin jo tutuksi tulleen tallin pihaan miettien edelleen mitä voisin tehdä. Kaatosade olikin ollut vain muutaman minuutin kuuro, enkä edes kastunut pahasti. Pysäköin mopedin tallin taakse ja kävelin etupihaan varoen lätäköitä. Katselin hieman ympärilleni. Hiljaista oli. Lähellä olevassa tarhaissa oli muutama hevonen sadeloimet päällä. Kurkin myös Pennyn tarhan suuntaan, mutta neitiä ei näkynyt siellä. Huokaisin syvään ja kiskaisin oven auki.\nKäytävillä oli pari tyttöä, jotka tunnistin Annikaksi ja Jassuksi. "Eiks sul oo muuta elämää kuin talli?" virnistin Annikalle, sillä tyttö oli aina paikalla. Annika näytti kieltä ja jatkoi jutusteluaan Jassun kanssa. Aloin katseellani etsiä Pennyä tallista, sillä karsina oli typötyhjä. "Missäs Penny?" katselin hämmästyneenä ympärilleni ja kävelin Jassun viereen. "Ai se hullu hevonen?" Jassu kysäisi katsoen minuun. "Ei se oo hullu, vähän hassu vain", virnistin. "Pihalla, mut se on Reetan kaa tarhas ku Saara rupes riehuun", Annika selitti taputtaen turpansa käytävälle työntävää Viskiä. "Entäs Kani?" kysäisin pikaisesti miettien, miten Penny tuli toimeen Reetan ja Kanin kaa. "Hoitajansa kaa maneesissa maastakäsin mun mielestä", Jassu sanoi mietteliäästi. Kuittasin lauseen ja lähdin ulos sateeseen Pennya metsästämään.\nSiellä se rauhassa kyhjötti Reetan kanssa vieri vieren keskellä tarhaa. Huutelin ja viheltelin aluksi tammalle, mutta kun se kuittasi huuteluni kuopaisulla, jouduin kapuamaan tarhaan. "Herranjestas sun kanssa", mutisin nähdessäni Pennyn sukkien muuttuneen tummanruskeiksi ja loimen olevan yltäpäältä ravassa. Tartuin tamman riimuun ja lähdin taluttamaan sitä kohti porttia. Reetta jäi mielihyvin kuivemmalle alueelle kun lähdimme talsimaan mutaan.\nTalutin tamman hytisten Jassun ja Annikan ohi, ja se pysähtyikin juuri tyttöjen kohdalle ravistelemaan itseään kuivaksi. "Aamusuihku virkistää vai mitenkäs se oli?" virnistin viedessäni Pennyn loimia kuivumaan. Sain osakseni murhaavat katseet, mutta se ei hymyäni lannistanut.\nSaatuani loimet kuivumaan, koukkasin matkaani Pennyn harjapakin ja lähdin karsinalle. Etsin pesuämpärin ja sienen, ja pesin jalat huolellisesti ja kuivasin pyyhkeellä. Vein pesuvarusteet pois ja nappasin tamman harjapakista juuriharjan, ja avasin karsinan oven. Tamma töykkäsi minua turvallaan. Hymyillen aloitin Pennyn kevyen harjaamisen päästä. Se pyörähteli aina välillä, mutta suurimman osan ajasta seisoi nätisti paikoillaan. Kehuin sitä jatkuvasti kun se jaksoi olla rauhassa. Siirryin pitkin, kevyin vedoin kaulalta lavoille, selkään, kylkiin ja lopuksi jalkoihin. Tein vaihto-operaation juuriharjan ja kaviokoukun välilä, ja puhdistin Pennyn kaviot. Tamma oli koko toimituksen ajan seurannut minua katseellaan, tökkinyt ja hörähdellyt korvat hörössä.\nMuistettuani eiliset ostokset, kipaisin äkkiä kaapilleni etsimään. "Missä ihmeessä se on?" hääräilin heitellessäni tavaraa ulos kaapista. "Katos, vai että tällainenkin!" huudahdin kun löysin kauniin, kirkkaanvihreän satulahuovan tavaran alta. "Tää vaihetaanki samantien", hymähdin ja aloin vaihtamaan huopaa. Heitin oranssin huovan muiden huopion joukkoon ja aloin kaivelemaan kaappiani. Vihdoin löysin leipäpussin ja nappasin sieltä kaksi kuivaa ruisleivän palaa, jotka syötin Pennylle kiitokseksi hyvästä käytöksestä. Haukottelin ja päätin painua takaisin kotiin - nukkumaan, ehkä opiskelemaankin.\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Ti Loka 28, 2008 4:08 pm\nJee, superb päivitys, pääsen siis kommentoimaan sulle ja Hurjapäälle kaksi tarinaa samalla kerralla, vähänkö oon pro, vähänkö?!!!\nOn tainnut meidän hulivilipoika löytää itselleen oikein sopivan naisen, ainakin Pennyn jatkuva puhtaaksiraapiminen mutavyöryn alta pitää sut poissa pahanteosta. Se loimi pitää muuten pestä, sitä EI jätetä ryppyyn satulahuoneeseen Santtu! Mutta joo, olennaisempiin asioihin. Sää ei ole oikein teitä suosinut ja yöllä rytisi ukkonen oikein urakalla, mutta onneksi nyt loppuviikkoa kohden tuntuu kirkastuvan. Voitte käydä Pennyn kanssa vähän ulkoilemassakin, kunhan lupaat ettette kumpikaan katko luita retkillänne.\nErinomaisesti kirjoitettua, viihdyttävää settiä, taidatte olla meidän omat talliterroristit rääkätessänne muita hoitajia mm. aamusuihkuilla ja satulavöidenpuunauksilla.. Karma vielä kohtaa sinutkin.\nTarinoiden pisteytykset 9 + 9,1 = 18,1\nKokonaispistemäärä tilillä jota en oo päivittäny ja pitää vähän säätää: 50\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Ti Loka 28, 2008 11:34 pm\n"Kamala keli", mumisin loikkiessani lätäköitten yli vähitellen kohti tallin pääovea. Vihdoin sain jalkani turvalliselle alustalle - tallikäytävälle. Kipaisin suoraan kaapilleni ja heitin sinne kypäräni. Veera parsi Pennyn sadeloimea höyryävä kaakaomuki vierellään. "Otit sit vinkistä vaarin!" tervehdin tyttöä virnistäen. "Täs ois", hän sanoi hetken päästä ja ojensi loimen minulle.\nVein Pennyn loimen paikoilleen ja hain harjat. Kuulin etäisesti tuttua manailua Pennyn karsinasta. Jossuhan se siellä. "Saakelin jätkä... Sais ruveta ite putsaa.... Tää tammaki on ku mikäki paskakone..." kuulin sihahdusten ja murahdusten joukosta. "Terve, Jossu! Kiva kun teet palveluksen, mut koitas raahautuu ulos sieltä, mun pitää puunata Penny", hymyilin tytölle ystävällisesti ja rämäytin harjapakin maahan. Avasin karsinan ovea Jossulle, joka siirtyi Rastin karsinaan jatkaen sadatteluaan. "Kiittämätön lurjus..." ehdin vielä kuulla kun lähdin kohti tarhoja.\nPenny kyhjötti surkeana aidan vieressä ilman sadeloimeaan. Se hörähti heti kun astuin tarhan portille ja piristyi silmin nähden. Hymyilin, ja luikahdin tarhaan. Kiinnitin riimunnarun riimuun ja taputin tammaa kaulalle. "Vissiin alat jo sopeutua ku oot noin rauhallinen", hymyilin Pennylle lukitessani porttia. Talutin tamman talliin ja Veera nojasi seinään jutellen Jossun, joka rehki Rastin karsinan parissa, kanssa. Veera ajatteli meidän mahtuvan kevyesti, ja niin mahduimmekin. Penny vain päätti ravistaa enimmät märät itsestään pois. "Kiitti suihkusta", Veera sanoi kylmän rauhallisena, mutta olisi varmasti nirhannut minut ja tammani katseella jos olisi voinut. Virnistin ja heilautin kättäni tytön perään ennen kuin palasin Pennyyn.\n"Tänään kuules käydään pikku kävelylenkillä, ilman satulaa, mutta lujaa ei mennä, ettäs tiedät!" myhäilin puoliksi itselleni, puoliksi väsyneen näköiselle Pennylle. "Vai lähteekö susta ees vauhtia.." mumisin jatkoksi huomattuani tamman sulkevan silmänsä. Vedin ensin enimmät vedet pois hikiviilalla, jonka jälkeen aloitin harjaamisen kumisualla pyörivin liikkein. Pennyn toinen kylki oli aivan mudassa. Onneksi se oli kuivaa ja lähti helposti harjaamalla. "Jipii, siellä ei enää sada!" kuulin Jossun hihkuvan Veeralle viereisestä karsinasta. Tytöt suunnittelivat saman tien yhteistä maastolenkkiä. En jaksanut innostua, tahtoisin mennä ihan itsekseni.\nHarjattuani Pennyn oikein perusteellisesti, laitoin sille suitset ja itselleni kypärän. Kenkiä enkä housuja en jaksanut vaihtaa, kerta ilman satulaa olin menossa. Kunnon lenkkareilla ja verkkareilla mentiin! Hyppäsin selkään vaivattomasti pihassa, huolimatta Pennyn ylimääräisestä liikennihdästä (onko toi edes sana?). Ratsastin tarhojen ohi, ja yhdessä Laku mutusteli onnellisena päiväheiniään. Penny alkoi tanssahdella ja pyöritellä häntäänsä.\n"Tsop, aattelitkos iskee Lakun?" naurahdin ja puristin tammaa pohkeilla, jolloin se keskittyi taas olennaiseen ja jatkoi matkaa. Olimme maneesin kohdalla, ja hieman kauempana edessämme polun yli rynnisti rusakko. Omaan hermoheikkoon tapaansa Penny sai tietenkin sätkyn ja loikkasi sivulle ja kääntyi ympäri. Se yritti pinkoa takaisin tallille minkä jaloistansa pääsi, ja onnistuikin siinä muutaman metrin ajan, kunnes hidastin ja käänsin tamman ärhäksti takaisin menosuuntaan.\n"Nyt kuules. Mulla menee kohta hermot, ja tiedät hyvin mitä siitä seuraa!" toruin itsekseni hymyillen tammaa ja jatkoimme matkaa ilman turhia kommelluksia. "Sun kanssa ei oo ikinä tylsää.." mumisin tyytyväisenä Pennyn kulkiessa terhakkaasti eteenpäin. "Eikös risteytysponien pitänyt olla rauhallisia ja ihania lastenponeja?" nojauduin vasemmalle ja hiukan eteenpäin, jotta näkisin tamman pään. Se kulki edelleen halukkaasti eteenpäin. "No sä et ainakaan oo koskaan kuullu sellaista sanaa ku rauhallinen tai lastenponi", virnistin ja ohjasin tamman yhdelle leveistä metsäteistä.\nVaikka pitikin mennä käyntiä koko lenkki, Penny oli niin täynnä energiaa, että oli pakko päästellä ylimääräisiä höyryjä laukkaamalla. Tamma laukkasikin minkä jaloistansa pääsi, ajoin sitä vain eteenpäin - siihen asti kunnes iskeydyin pukin myötä ojaan. Penny se vain jatkoi matkaansa innnostuneena kovasta menosta. "Voi saatana!" mumisin ojassa yrittäessäni päästä oksien, lehtien ja pusikoiden läpi tielle. "Penny perkele, heti tänne!" huusin vihaisena kun näin tamman olevan muutaman kymmenen metrin päässä katsoen minuun päin. Penny lähti kävelemään minua päin. "Hieno tyttö, ei ois susta us.." en ehtinyt lopettaakaan ihailevaa lausettani kun poni karautti sata lasissa ohitseni - melkein ylitseni - kotiin. "..konut.." jatkoin lauseen loppuun vihaisena.\nVartin rämpimisen jälkeen pääsin tallille. Jossu oli näemmä napannut Pennyn kiinni Lakun tarhan edestä. Hän ei ensin huomannut minua ja mutaista olemustani, ja ehti ihmetellä hetken Pennyn suhteen. Tamma tietenkin pyöri rauhattomasti Jossun ympärillä, eikä tyttö tiennyt mitä tamman kanssa tekisi.\n"Sieltähän taitaa tulla Pennyn ratsastaja?" Jossu virnisti ja yritti näyttää huolettomalta pidellessään kaikkiin ilmansuuntiin tempovaa tammaa kiinni. "Joo, aattelin kokeilla, et osaakse kotii", hymyilin ja otin tamman ohjat itselleni. Se tempoi edelleen. "Nyt loppu", tiuskaisin ja Penny vakavoitui heti, tökkäsi minua turvallaan ja katseli sinisilmillään Jossua.\nEnsimmäiseksi kun astuin talliin, Annika katsoi hetken minua ovella ja repesi nauruun. "Kuis sä tollaseessa kunnossa oot? Viskasko Penny sut johki?" hän ei pystynyt pidättämään naurua. Veera katseli kauhistuneena nauravaa tyttöä. "Annika! Miten sä voit nauraa? Jos sitä vaik sattu?" tämä kysyi muistellen ilmiselvästi toimistossa kertomiani kauhukokemuksia. "Ei, kyl mä oon ihan kondikses!" tokaisin taputtaessani ohimennen Veeraa olalle. Penny seurasi kiltisti perässäni karsinaan.\n"Mihin tää sut viskas?" Annika tuli virnuilemaan ovelle. "Ojaan tietty! Kömmin sieltä sit ylös ja tää odottaa parin kymmenen metrin päässä. Sitte kutsuin sitä ja eka lähtee tyttö kiltisti tulemaan ja olin just kehumas ni painaa sata lasissa vitsi melkein yli!" kerroin ja dramatisoin käsilläni. Veeran ilme venähti. "Hirvee poni! Onneks ei ole mun hoitsu!" tyttö mutisi ja lähti hakemaan Saaraa ulkoa. Annika poistui hekottaen Viskin luo.\nHarjasin Pennyn puhellen sille koko ajan sen tempauksista - ja laskimpahan siinä kaikki tippumiskerratkin. "Pässi hei, muistatko kun ekalla kerralla lennätit mut maneesin seinään?" sanoin keskittyen tamman pään harjaukseen. Se pukkasi minua varovasti. "Näemmä muistat", hymyilin ja taputin sitä kaulalle. Hain sadeloimen, puin sen Pennylle ja vein tamman ulos.\nPuhdistin karsinan loppuun - olinhan sentään Jossun työn keskeyttänyt - ja vein tilalle hieman jälleen puhtaita alusia. Seuraavaksi päätin lähteä jakamaan kauhukokemukseni maastoreissusta Jossun kanssa. Ties vaikka saisin sääliksi kaakaota, ajattelin.\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Ke Loka 29, 2008 3:28 pm\n100 putoamiskertaa tekee hyväksi ratsastajaksi, alkaako sulla olla kohta 200 täynnä..?\nNoooo, höpsistä, Pennyssä saattaa olla hieman kuritonta energiaa. Hieman. Hyvä ettei ainakaan sattunut pahemmin. Tamma tuntuu tosiaan ainakin tallissa ollessaan hieman rauhoittuneen; se ei enää taahaa karsinassaan edestakaisin ja hirnu jokaista pientäkin rasahdusta, ja ruoka tälle neidille tuntuu tosissaan maistuvan. Sikaporsas.\nEi mutta joo, seuraavalla hoitokerralla jos millään vahva-ja-lihaksikas-Santtu viitsisit, niin kömmi kauralaarin vintille; siellä on lapio, lappaa sillä kauraa alas siitä putkesta joka vie tallin kauralaariin, alkaa olla aika lailla tyhjillään ja epäilen että kiljut paljon vähemmän kuin hoitajatytöt jos jossain vilahtaa rotta. Äläkä vaan päästä Reijoa tai Moskovaa juoksemaan sun perässä portaita ylös laariin, ne rakastaa metsästää rottia ja saavat pian jonkin vesikauhun.\nPS. tallikaupasta sait +45-hoitopistettä-palkintona ratsastusloimen sulle ja Pennylle.\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Ke Loka 29, 2008 5:54 pm\nTällä kertaa suuntasin suoraan tarhalle Pennya hakemaan. "Terve, tänää ei ookkaan satanu", huokaisin tyytyväisenä. Tarhat ja tarhojen edusta oli yhä ihan järjetöntä mutamössöä. "Penny kiltti, askel tännepäin", rukoilin seistessäni yhdellä tarhan aidan lankuista. Tamman tullessa tutkimaan minua, tarrasin sen riimusta kiinni. "Hyväää!" kehuin kiinnittäessäni riimunnarua. Saara oli jo haettu pois, joten onnistuin aidalta käsin avaamaan portin, sujauttamaan Pennyn ulos ja loikkaamaan itse lopulta kuivalle alueelle. Pennyhän päätti tulla perässä ja hyppäsi siististi viereeni. "Oho! No parempi mulle", hämmästelin hetken aikaa, kunnes lähdin kävelemään tamma perässäni talliin.\nTalli oli täysin tyhjä, lukuunottamatta hevosia. Ei yhtään ihmistä paikalla. Moskova tepsutteli jalkoihini ja pian sen pienempi kaverikin eksyi paikalle ja kellahti eteemme. "Sori kaverit, poni tulloo, nyt ei ehi rapsuttelee", hätistelin piskejä pahoitellen ja talutin viivytyksestä suutahtaneen, maata kuopineen Pennyn karsinaan. Otin narun pois ja taputin tammaa kiitokseksi. Se kihnutti päätään kylkeeni ja oli lähdössä myös mielellään perässäni harjapakinnoutoreissulle. Työnsin sen varovasti takaisin karsinaan ja hain harjat.\n"Thank god, ettei satanu", myhäilin heittäessäni pakin maahan. Nappasin kumisuan käteeni ja ujuttauduin karsinaan. Aluksi harjasin tamman puhtaaksi ja päätin käydä harjan ja hännän kimppuun kera uuden showshineni! Pennyn melko paksussa hännässä olikin tekemistä, jouduin käyttelemään hiukan enemmän showshinea kuin suunnittelinkaan, ennen kuin häntä alkoi kiiltää. Taputin tammaa lautasille ja sain aikaan hienoisen pölypilven - kaikki pöly tuntuu suorastaan imeytyvän hevosiin! "Mennään maneesiin, ni hypytetään sulta turhat energiat pois, tänää en jaksa nousta selkään, oma selkä vaivaa", virnistin tammalle taluttaessani sitä ulos.\nManeesi oli tyhjä. Talutin Pennyn sisään, suljin ulko-oven ja vein tamman vielä katsomon ovesta sisään, suljin sen ja päästin sitten hevosen irti. Se lähti kiertämään maneesia häntä soihdulla, aluksi ravissa ja purki sitten energiaansa laukkaamalla muutamien pukkien kera. Pistin merkille, että tamma teki myös nopeita äkkipysähdyksiä ja -käännöksiä.\n"Sä et ole westernratsu", muistutin tammalle nauraen ja nostelin puomeja ja tolppia toiselle pitkälle sivulle. Pystytin sinne lopulta kolme matalaa, noin neljänkymmenen sentin, estettä rytmissä hyppy-hyppy-hyppy-askel-askel-hyppy. Esteistä kolme ensimmäistä olivat ristikkoja, viimeinen oli okseri, joka oli muodostettu ristikosta ja takapuomista. Mietiskelin hetken ja totesin itsekin selviytyväni sarjasta ratsain, eikä se olisi tällöin myöskään liian vaikea Pennylle, joka edelleen purki energiaansa pukittelemalla. Vislasin, jolloin tamma pysähtyi niille sijoilleen. Rapistelin leipäpussia taskussani ja tamma ravasi innostuneena luokseni. Tarjosin sille leipää ja tartuin riimusta kiinni houkuttaen sen takaisin raviin.\nOli mukava huomata, että tamma pysyi kuin liimattuna kannoillani, vaikka olin jo sujauttanut leipäpussin takaisin taskuun. Näytin sille esteet yksi kerrallaan käynnissä ja olin aika varma, että se tiesi mitä tehdä ja jopa innostui siitä. Joissakin asioissa hevoset ovat niin ymmärtäväisiä ja älykkäitä, aivan kuten kaikki muutkin eläimet!\nJuoksin Pennyn vieressä aina kulmaan asti, kunnes päästin sen irti ja ohjasin sarjalle. Tamman tahti kiihtyi kiihtymistään, häntä roihui soihtuna ja se hyppäsi korkealta. Penny tuntui todella nauttivan hyppäämisestä koko solullaan! Viimeisen esteen jälkeen se heitti runsaat ilopukit ja jatkoi samaa tahtia uudestaan esteille, huomattuaan ettei kukaan ollutkaan niskassa pidättämässä heti raviin. Hyppy, hyppy, hyppy, liian pitkä laukka-askel ja rymähtäen alastuleva okseri. Penny itsekin säikähti rymähdystä ja väistöliikkeen kautta pysähtyi puuskuttaen niille sijoilleen.\n"Onko nyt hyvä olo? Onko?" rapsutin sitä otsasta ja nauroin. "Autatko mua kokoamaan esteitä vai?" kysyin hymyillen kun aloin viemään puomeja takaisin Penny kiinteästi kintereilläni. Olin juuri viemässä viimeistä tolppaa Penny perässäni varastoon, kun ovi aukesi ja Jossu astui sisään Rastin kanssa. ”Mitä sä täällä hommaat?” tyttö kysyi ja katsoi vuoroin Pennya, vuoroin minua. ”Korjataan esteitä”, virnistin ja jatkoin matkaa. Penny lopetti samantien Rastin tuijottamisen ja seurasi vierelläni. "Kiitti vaa avusta!" naurahdin tarttuessani Pennyn riimusta. "Mutta me jätetään teille nyt treenausrauha", sanoin ovelta ja kumarsin ennen sen sulkemista.\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Ke Loka 29, 2008 8:49 pm\nSulla on niin kuin tilastohevosen sijasta koiranpentu kannoillasi? Aww! Hienoa että kävitte vähän irtohyppyilemässä meidän kahjon kanssa, tammalla on vielä paljon opittavaa (etenkin itsehillinnästä), mutta kapasiteettia ruunikolta ainakin löytyy.\nÄäh, en oikein jaksa miettiä kommentointeja, ehkä tyydyt vain pisteisiin\nPistetilanne tilillä 19\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Pe Loka 31, 2008 8:40 pm\nHuokaisin helpotuksesta koulun kellon soidessa vihdoin kahden aikaan. Viimeinen tunti oli armahdettu ja astelin ulos raikkaaseen ilmaan. Vielä äsken rankasti kattoa rummuttanut sade oli loppunut, ainakin hetkeksi. Ulkona ei tosin paistanut aurinko. Heitin laukkua paremmin selkääni ja odotin ah-niin-rakasta ystävääni Mallaa, joka pian tulikin pääovista. Kävelimme yhtä matkaa mopoparkkikselle. Nousin Derbini selkään ja laitoin kypärän ohimolleni. "Sovittiin peltoracingit tänää pikkubroidin kaa", Malla virnisti huudattaessaan mopoaan. "Tartteeko sulle ees onnea toivottaa?" naureskelin vilkaistessani tytön uusia renkaita ja moottoria. "Ei", Malla myhäili tyytyväisenä ja iski kypärän päähänsä. Laskin omani ja käynnistin pyörän. Heilautin tytölle kättäni ja lähdin kohti tallia.\nPujottelin muutaman vesilätäkön ohitse varoen sotkemasta farkkujani. Kieltämättä huono vaatevalinta tallille, mutta futistreenit kutsuisivat heti viideltä, joten.. Katselin melko alastomia puita tien vierellä. Muutamassa tuuli heilutteli vielä kellertäviä lehtiä.\nHidastin vauhtia kun vihdoin ajoin Vaajan tallitietä pitkin. Pysäköin sen vakiopaikalla tallin taakse ja astelin talliin venytellen. Koululaukku roikkui yhä mukana ja kypärä oli toisessa kädessäni. Kuulin Annikan karsinasta jonkinasteista lepertelyä Viskille ja kipaisin virnistellen viemään kamat kaappiini.\nNappasin matkalla myös riimunnarun ja vein harjapakin jo käytävälle. Samantien kipaisin hakemaan Pennyä tarhasta. Saara oli jo haettu sisään ja löysin taas reiän Pennyn loimesta. "Etkö sä osaa pitää puolias?" virnistin pollelle ja taputin sitä kaulalle klikatessani riimunnarun lukon kiinni. Avasin portin ja ujutin tamman ulos astumatta itse mutakohtiin hieman paremmilla lenkkareillani. Penny pujahti raskaasti huokaisten tarhan ulkopuolelle.\nPenny oli taas ah-niin-ihana oma itsensä. Se pysähteli vähän väliä, nojasi tahalleen taaksepäin ja näykki minua hupparin helmasta. En jaksanut kiinnostua temppuilusta, ja siitähän Penny suutahti. "Sua ärsyttää kuitenki ni mikset huomioi?" se tuntui sanovan ottaessaan väistöliikkeitä eteeni, sivulle ja taakse. Katselin vain eteenpäin ja annoin riimunnarun olla yhtä pitkänä kuin koko ajan oli ollutkin. Lopulta tamma väsähti ja kulki kiltisti vierelläni. Saisin vielä kestää känkkäränkkää koko päivän, mietin itsekseni.\nAsteltuamme tallin käytävälle, kiinnitin Pennyn keskelle ja sekös tammaa suututti. Se ei päässyt kiusaamaan ja ärsyttämään minua. Ruiskuttelin vähän showshineä sinne sun tänne ja harjailin tyynen rauhallisesti kertaillen samalle historian asioita kokeeseen.\n"Ota ihan rauhassa, tyttö", murahdin sille siirtyessäni sen hännän pariin. Setvin sitä pitkän vartin, mutta työ kannatti. Harjauksen jälkeen tamman karvapeite kiilsi. "Mennäänkö vaik maastoon ilman satulaa?" ehdotin Pennylle. Se pärskähti ja ja heilautti päätään ylös ja alas saaden ketjut kilisemään. “Viimeksihän me käytiin pienen osavierailun kera.." virnistin itsekseni ja kipaisin vaihtamaan vaatteita. Kymmenen minuutin päästä tulin ratsastustamineissa ulos, rohkenin jopa jättää turvaliivin pois!\nPenny seisoi keskellä pihaa pää korkealla, korvat hörössä ja sieraimet levällään. Se vilkaisi taakseen ja hirnahti sitten kovaa, odottaen vastausta. Kuulin tannerten töminän (Kaneli luultavimmin laukkasi portille hirnumaan...) ja Penny steppaili hermostuneena. "Rauhotu nyt!" ärähdin tammalle ja tartuin sen harjasta. Ponnistin selkään mahdollisimman nopeasti ja keräsin heti eteenpäin kiirehtivän Pennyn ohjat. Heti kun se oli rauhoittunut, myötäsin ja annoin sen kävellä rauhallisesti metsäpolulle.\nKevyt syystuuli puhalsi polkua vierustavista puista lehtiä jatkuvasti tielle. Annoin Pennyn kävellä pitkin ohjin, se kulki kaula pitkällä aina välillä katsellen pirteänä heiluvia lehtiä. Olimme kävelleet jo muutaman kilometrin verran ja käännyin oikealle peltotien risteyksestä. Naapurin Tero päätti juuri sillä hetkellä lopettaa kahvittelutaukonsa ja jatkoi traktorinsa kunnostusta, ja käynnisti sen oikein kunnolla. Rauhallisesti maastoilusta nauttinut Penny lähti painelemaan kiitolaukkaa polkua eteenpäin. Tartuin tamman harjasta kiinni ja hidastin sen laukkaa. Hetken päästä se laukkasi normaalia laukkaa - ei säikähtäneenä vaan innokkaana, ja taputin sitä.\nHetken laukattuamme siirsin raviin ja Penny jatkoikin jolkotteluaan rauhoittuneena tallia kohti. Tallin siintäessä edessäpäin, siirsin käyntiin ja annoin taas ohjaa. Alkoi jo pimentyä, mutta onneksi näki vielä selvästi eteenpäin, en ollut varustautunut heijastimilla. Tallipihalla ei ollut ketään. Hyppäsin alas selästä ja taputin tammaa. "Hieno tyttö, toihan meni ihan ku normaaleil hevosil", kehuin Pennya kävellessäni talliin tamma perässäni. "Jaa toiko normaali hevonen?" Jossu irvaili Rastin karsinasta. Käänsin Pennyn karsinassaan ympäri ja otin sen suitset saman tien pois, ja lukitsin karsinan ennen kuin tamma ehtisi rynnistää ulos.\n"No omas sitte? Ihme automaatti, ihan ku skootterilla ajais..." hymähdin pestessäni kuolaimia. "Derbissä on enemmän haastetta, vaihteet, paska ohjaus, jalat kastuu.. Ihan ku Penny", huusin toimistosta vielä Jossulle. Olin vaihtanut jo vaatteet vessassa ja ravistelin puruja ja heinänkorsia hupparistani. Samassa Jossu kävi kimppuun takaa päin. "Raaaaah, älä viitti aina olla tollanen!" tyttö kiljaisi iloa äänessään, hyppäsi selkääni ja peitti silmäni. Valitin, etten nähnyt mitään, mutta se ei tyttöä tuntunut haittaavan. Kumarruin nopeasti alas ja likka lensi kuperkeikalle pääni yli sohvalle. "Mitä sä mun kimppuun käyt?" virnistin ja läväytin kaapin oveni kiinni. "Mähän heitän vaan läppää?" kysyin hämmästyneenä Jossulta, joka puhkesi nauruun. "Sä olit oikeesti pahoillas äsken", tyttö virnisti ja heitti minua Rastin pintelikääröllä, jonka sain suoraan ohimooni. "Sä olet kyllä rasittava", virnistin ja heitin rullan takaisin tytölle.\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima La Marras 01, 2008 1:04 pm\n"Taisit nousta väärällä jalalla tänään", mumisin Pennylle, joka otti peräti laiskoja ja hitaista askelia kuraisella kentällä. Tihutti, maneesissa meni tunti ja Penny oli taas ollut yltä päältä kurassa tarhasta tullessaan. Koko talutusmatkan ajan tarhasta talliin se oli kenkkuillut ja karsinassa pyörinyt jatkuvasti.\nPenny oli ollut pahalla tuulella jo harjauksen aikana. Luultavasti tamma oli ymmärtänyt, että joutuisi töihin - vieläpä ärsyttävään tihkusateeseen ja yritti välttää työt kaikin voimin. Lopulta olin joutunut sitomaan tamman kiinni, etten menettäisi ruuminosia ja vaatteita. Kukaan ei ollut jaksanut raahauttaa luitaan tallille, eikä näin ollen kuullut kun manasin tamman monta kertaa helvetin syvimpiin syövereihin - milloin sen kuopiessa äkäisesti alusiaan, milloin sen naksauttaessa hampaansa lähellä kättäni..\n"No ni, vähän ravia", sanoin antaessani tammalle pohkeita. Pienen käyntikiihdytyksen jälkeen se aloitti löntystelevän ravin. "Tiiän, ettei oo kivaa, mut kanna ittees vähän paremmin", jupisin Pennylle antaessani lisää pohkeita. Se alkoi välittömästi ravata reippaammin ja piti korvat koko ajan hörössä. Satula narisi hiljaisuudessa, kypäräni lipasta tippui ajoittain vesipisaroita ja rapa roiskui Pennyn vatsaan. Ura oli veden vallassa, ja työskentelimme noin metrin uran reunasta keskemmälle, kovemmalla pohjalla. Käänsin voltteja, taivuttelin hevosta ja se huokaisi raskaasti joutuessaan työskentelemään oikein olan takaa. Puolen tunnin veryttelyn jälkeen otin käyntiin ja annoin Pennyn kävellä pitkin ohjin kun mietin, mitä tekisin.\nPenny huokaisi helpotuksesta kun hidastin sen menon käyntiin. Kävelimme muutaman kierroksen, jonka jälkeen ristin jalustimet kaulalle ja keräsin ohjaa. Käskytin tamman reippaaseen raviin, ja aluksi kevensin. Muutaman kierroksen ravin jälkeen otin käyntiin, ohjasin tamman C-L lävistäjälle. Suoristin hevosen ja keskeltä kenttää aloin väistämään sitä H-kirjaimeen. Penny väisti hyvin, kaula hieman vinksallaan, mutta sain suoristettua tamman lopulta. Tulin väistön pari kertaa käynnissä, sitten ravissa ja lopuksi kokeilin hieman avoväistöä pitkällä sivulla. Penny alkoi olla jo ärsyyntynyt tästä menosta, joten keskityin ravailemaan harjoitusravissa pari kierrosta.\nHuomasin tihkusateen lopettaneen ja käskin Pennyn lyhyen sivun keskeltä laukkaan. Se kiihdytti aluksi raviaan, ja nosti vasta sitten laukan. "Ei, kun suoraan laukka", murahdin ja hidastin sen normaaliraviin. Käskin toisen lyhyen sivun keskeltä napakilla laukkapohkeilla, ja tamma pärskähtäen aloitti tahdikkaan laukan. Taputin tammaa ja laukkasin muutaman kierroksen. Laukkasin myös keski- ja pääty-ympyrällä, Penny kulki halukkaasti eteenpäin.\nIlta alkoi pimentyä, kellokin osoitti pian kuutta. Ravailin hetken aikaa ja annoin pitkän ohjat käyntien ajaksi. Teimme siistin kaarron portin päätyyn kentän keskihalkaisijalle ja hyppäsin satulasta kevyesti. Pahaksi onnekseni maa oli juuri siitä kohtaa pehmentynyt ja upposin alemmas, kunnes kaaduin. Penny katsahti minuun hämmästyneenä ja virnistin tammalle. "No, näin tänään!" myhäilin nostaessani jalustimia. Löysäsin satulavyötä pari reikää ja sitten lähdin taluttamaan tammaa talliin.\nTallissa ainakin Veera touhusi Saaran kanssa ja Jimmy Kanin, Johanna ja Jassu lusmuilivat käytävällä ja katsoivat naurua pidätellen housujani. Talutin Pennyn lähes tyttöjen yli ja purin sen karsinassa. Harjasin irtomudat satulavyöstä pois ja pesin kuolaimet. Harjasin hevosen ja pyyhin enimmät ravat sen jaloista ja vatsasta pois. "Otitko taas vähän kosketusta maahan?" Annika kysyi Viskin karsinaa lukitessaan. "Joo, kenttä oli ihan mutavelliä ja kun tulin alas niin jäin kiinni ja sillain.." selittelin virnistellen kävellessäni satulahuoneeseen varusteiden kanssa.\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima La Marras 01, 2008 2:45 pm\nOijoi, Santtuhan on melkein meidän aktiivisin tallityttö!\nNo, ei vaines, olin vain onnellinen kun pääsen kommentoimaan kaksi tarinaa taas yhdellä iskulla. Oikein hyvää halloweenia muuten! Penny jaksaa kyllä olla rasittava, se on tosin huomannut Saaran itselleen oikein sopivaksi tarhakaveriksi; tammakaksikosta molemmilla taitaa hieman viirata päässä. Veera nyt sivelikin Pennyn loimenkankkuun vähän tabascoa pureskelunestoon, huonompi homma jos Saara pitää tulisesta ruuasta.\nPenny taitaa kuitenkin kokonaisuudessaan käyttäytyä ihan siivosti? Tai ainakin riittävän siivosti teikäläiselle? Hyvä jos vaan tulette toimeen. Jos ehdit tallipuuhiltasi joku päivä, niin putsaa ja rasvaa Pennyn satula ja hihnat - etenkin jalustinhihnat - oikein kunnolla, ne tuntuvat aika ikäviltä varmaan jatkuvan mutakelin ja putsauksen vuoksi. Tamman jalat tuntuvat muuten olevan aika herkät mutatarhalle ja kaikelle, ei niissä vielä riviä ole, mutta seurataan tilannetta.\nTarinoiden pisteytykset 9 + 10 = 19\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Ke Marras 05, 2008 5:34 pm\nOlin raahautunut tallille aamukahdeksan aikaan, ja Pauliina oli patistanu kaurojen vientiin. Niinpä kannoin Viskin ja Kanin jälkeen Pennylle aamukauroja. Mietiskelin, mitä tekisimme tänään. Mikko sanoi menevänsä Rastilla maneesissa, joten päätin juoksuttaa Pennyä kentällä. Havahduin mietteistäni Pennyn potkaistessa karsinansa seinää.\n"Hei! Lopeta heti", sanoin ja korotin ääntäni korostaakseni sanoja. Penny vilkuili minua karsinansa kaltereiden lomasta ja pyörähti ympäri ruokakipolleen. Avasin karsinan oven ja työnnyin sisälle. Penny luuli saavansa seisovan pöydän, ja oli rohmaista suullisen kauravadista. Ärähdin sille ja kaadoin kaurat sen ruokakuppiin. Lähdin haukotellen karsinasta ja suljin oven huolellisesti perässäni.\n"Älä mässää noin kovaäänisesti", murahdin tammalle ja heitin tyhjän kauravadin pinoon muiden seuraksi. Pauliina lappoi jo päiväkauroja valmiiksi. Mikkokin ilmestyi Rastin karsinasta kauralaarin läheisyyteen. "Rasti kyllä kiiltää.. Jossu on iha ihmeellinen!" hän mutisi hakiessaan ruunan varusteita.\nHarjailin myhäillen Pennyä, kunnes lähdin hakemaan satulaa ja suitsia. Laskin satulan oven viereen ja luikahdin karsinaan suitset käsissäni. Aloin pistämään ohjia kaulalle, mutta pian manasin - juoksuttaisin pelkillä suitsilla, ohjia ei tarvitsisi. Penny tunki turpaansa jatkuvasti käsieni luokse kun näpräsin ohjien solkia irti kuolaimista. Lopulta sain ohjattomat suitset tamman päähän ja se pureskeli kuolaimia kärsimättömänä.\n"Eiku ehä mä ny satulaa tartte", mumisin itsekseni ottaessani satulan syliini. Kipaisin viemään sen ja ohjat äkkiä takaisin. Kiinnitin jo valmiiksi sattarista koukkaamani juoksutusliinan suitsiin ja lähdin taluttamaan tammaa kentälle. Onneksi oli vielä valoisaa, eikä kenttäkään ollut kovin märkäkään. "Sori, et saa ny juosta vapaana ku muuten lähet aitojen yli", virnistin ottaessani Pennyn ympyrälle. Tamma käveli ympyrää verkkaisesti, mutta se oli tylsistynyt ja sen näki koreasta ravista.\n"Hidastas vähäse. Kohta saat ravata", sanoin sille ja maiskautin. Penny ryntäsi tikittävään raviin. Yritin saada sitä pidentämään askeliaan mutta se meni kuin ompelukone! Se pärskyi ja heitteli päätään. Lopulta se rauhoittui suuriaskeliseen ja rauhalliseen, mutta reippaaseen raviin. Pää ylhäällä, sieraimet laajoina ja hitusen korskuen se ravasi ylväästi.\n"Laukkaa sit", maiskautin. Pennyn häntä heilahti ja tamma nosti kauniin, pyörivän laukan pärskyessään innoissaan. Se laukkasi ja pukitteli riemustaan, oli mukava nähdä hevosen nauttivan niin paljon. Hidastin vähitellen raviin, ja sitten käyntiin, jonka aikana vaihdoimme ympyrän ja liinan puolen.\nToistin saman toiseen suuntaan, Pennylla oli vain hiukka vähemmän energiaa. Lopuksi päästin sen kävelemään vähän pidemmällä liinalla suurempaa ympyrää. Muutaman minuutin kävelyn jälkeen, otin liinaa lyhyemmäksi ja kehuin tammaa. Talutin sen takaisin tallille ja vaihdoin juoksutusliinan ohjiin jo tähän näpräämiseen kyllästyneenä. Samalla kun heitin liinan sattariin, hain kaapistani uutukaisen ratsastusloimen, heitin sen tamman selkään ja hyppäsin itse perässä.\nKävimme pienen kävelyrundin pitkin ohjin maastossa, tällä kertaa vallan rauhallisesti vaikka meninkin ilman satulaa. Lopulta saavuimme pihaan, ja porukkaa oli alkanut ilmestyä. Viski oli hoitopuomilla ja Annika huuhtoi sen jalkoja vedellä mumisten jotain maailman mutaisimmista tarhoista. Huikkasin onnitteluni tytölle ja talutin tammani karsinaan.\n"Minkälainen kenttä muuten oli?" Annika seurasi perässäni. "Iha jees, ulkoura oli kyl aika mutavelliä, kannattaa mennä ehkä metrin sisempänä", mietiskelin ja otin suitset pois. Koukkasin loimen olannelli ja taputin Pennyä toisella kädelläni. Vein varusteet paikoilleen ja vilkaisin surkutellen likaista satulavyötä ja satulaa. Annoin sen kuitenkin olla, kunnes Janna pysäytti minut sattarin ovella. "Kuules Santtu, voisit putsata ja rasvata Pennyn satulan ja kaikki hihnat kunnolla kun sulla näyttää olevan luppoaikaa", nainen hymyili jotenkin kieroutuneesti. Pyöräytin silmiäni ja teennäisen raskaasti huokaisten lähdin haahuilemaan käytävälle etsimään satulasaippuaa ja ämpäriä.\nPuunasin niitä kovalla tarmolla ja huokaisin lopulta saatuani 45 minuutin puunauksen päätökseen. Vedin viimeisen hihnan pyyhkeellä ja venyttelin pikasesti, ennen kuin keräsin tavarat paikoilleen. Koukkasin Pennyn sadeloimen mukaani vilkaistuani kellon näyttävän tarhailuaikaa. "Hei, pistäppä sille tammalle pintelin koipiin ku sil tuntuu olevan aika tulehdusalttiis kunnos jalat", Janna huikkasi iltakauroja annostellessaan.\n"Tahokko pihalle?" kysyin Pennyltä, johon se vastasi heittelemällä päätään. "Joo, pääset iha just, pistän nää vaa", taputin tamman lapaa kumartuessani alas pinteleitä kietomaan. Lopuksi tarkistin kaikkien pitävyyden ja heitin sadeloimen kaiken kukkuraksi. Koukkasin riimunnarun oven ulkopuolelta. Penny seisoi aivan paikallaan kunnes sain riimun sen päähän. Kun naksautin narun riimuun kiinni, tamma lähti rynnimään ulos.\n"Penny!" jyrähdin lujaa ja seisoin kädet ristissä tallikäytävällä. Tamma katsoi minua, kunnes huokaisten laski päänsä ja pysähtyi niille sijoilleen. "Hyvä, että tunnet oman nimes", myhäilin ja lähdin taluttamaan tammaa tarhaan. Se käveli - anteeksi loikkasi - innokkaana tarhaan, kun olin päästänyt sen irti. Se hörisi Kanelille ja laukkaili pukitellen yrittäen innostaa suurempaakin kaveriaan laukkaan. Naurahdin ja lähdin takaisin talliin.\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Pe Marras 07, 2008 10:16 pm\nJee, hyvä Santtu, taas mahtavan mittainen tarina ja onneksi meidän tamma ymmärtää joko oman nimensä tai teikäläisen 120 dB ärinän..\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Ma Marras 17, 2008 4:32 pm\nSanoin heipat isälle, joka heitti minut tallille ja kävelin vesilätäkköjä varoen tallin lämpöön mustan lantikkamme kaahatessa pihasta. Avasin toimiston oven ja otin itselleni kupposen kahvia - väsymykseen. Koulu painoi päälle, ei ollut hevoslukiossa sen helpompaa kuin normaalissa, mietiskelin nojatessani pöytään. Istahdin sohvalle ja raavin kuivunutta kuraa pois collegehousuistani. Ulkona ei satanut, mutta pilvet näyttivät uhkaavilta.\n"No mitäs tyttä?" tervehdin Pennyä, joka haisteli innoissaan höyryävää kahvikuppia. "Öp, sulla on energiaa tarpeeksi ilmankin", virnistin ja suljin oven. Tamman karva kiilsi ja mietin, että iltapäivätuntilaiset olivat hoitaneet sen kuntoon. "Et oo kyllä ollu tänää tunnilla", mumisin vilkaistessani listoja. Pennyn nimi oli pienemmässä ei tunnille -listassa. "Vois juoksuttaa taas", päätin ääneen ja lähdin toimistoon.\nKulautin kahvin loppuun ja hain tamman harjapakin, suitset sekä juoksutusliinan. Sillä välin Penny oli taikonut heinänkorsia karsinaansa ja mutusteli niitä ajankulukseen. Neitiä taisi ramaista, niin säyseä se oli, kuin herttaiselta ulkomuodolta voi odottaa. Penny oli ehtinyt pölyyntyä ja vetelin sen vain kertaalleen läpi pölyharjalla. Putsasin myös kaviot ja harjasin huolellisesti jalat, jotka olivat yltäpäältä kurassa. "Sä olet näemmä pelotellut tuntilaisia", mumisin kyykistyessäni kuopivan jalan tasolle. "Jalka alas!" murahdin kovaan ääneen ja aloin harjaamaan sitä. Harjattuani jalat otin kuolaimet käsiini ja lämmittelin niitä hetken aikaa, jonka jälkeen ujutin ne Pennyn suuhun. Pistin liinan vielä paikoilleen ja talutin tamman ulos.\nKävelin pari metriä Pennyn edellä kädet taskussa. Tuuli tuiversi Pennyn harjaa ja omia hiuksiani. Huokaisin syvään. Penny melkein repäisi liinan kädestäni yhtäkkiä laskemalla päänsä, jotta voisi rapsuttaa sitä jalkaansa vasten. Sitten se nosti päänsä korkealla ilmaan ja ravasi sivuttain vierelläni. "Lopeta", murahdin ja nykäisin liinasta. Penny pysähtyi, huokaisi syvään ja laski päänsä. Pari vesitippaa tuli taivaalta. "Maneesiin siis", mumisin.\nAvasin maneesin oven ja vilkaisin sisään - ei ketään. Talutin Pennyn maneesiin, pyörähdin ympäri sulkeakseni oven ja avasin katsomoa ja kenttää erottavan portin. Kiepsahdin taas ympäri ja suljin toisenkin portin. "Saat ny kävellä iha ittekses", taputin Pennyä ja päästin sen irti liinasta. Hetken aikaa se seisoi hämmästyneenä paikollaan, mutta kun vähän hätyyttelin, se ymmärsi lähteä kävelemään.\nSeisoin keskellä kenttää liinan kanssa ja katselin varautuneena kävelevää Pennyä. "Ei oo mitään hätää, et oo tehny mitään väärää", yritin saada tammaa innostumaan. Se tuli höristen luokseni. "Höh", tyydyin tokaisemaan, mutta kiinnitin liinan tamman suitsiin ja käskin sen ympyrälle. Kävelytin sitä vielä muutaman ympyrän vasempaan kierrokseen.\nKäskin ravia, jonka Penny nostikin heti. Annoin sen ravailla aluksi pomppivaa ja sekoilevaa ravia, kunnes tamma itse alkoi ravaamaan kauniisti. Se jopa ajoittain hakeutui itse muotoon, tosin rikkoi asentonsa aina välillä. Ravuutin tammaa vielä toiseenkin suuntaan. "Sustahan on tulossa kouluratsu", hymyilin hidastaessani käyntiin. Irrotin liinan ja lähdin kävelemään esteiden luo. Penny seurasi minua kuin hai laivaa.\nOtin syliini kaksi punavalkoista puomia - kannoin niitä yhteensä 7. Pennyltä sain taas henkistä kantoapua. Heivasin vielä muutamia tolppia pitkälle sivulle ja kokosin niistä neljänkymmenen sentin jumppasarjan. Aluksi oli kaksi ristikkoa, sitten mahtuikin kaksi laukka-askelta, jonka jälkeen oli pysty.\n"Pennyy!" kutsuin tammaa ja se höristi heti korviaan. Tartuin sen riimusta kiinni ja juoksutin sen esteille. Ensin se nosti melkoisen pukkilaukan, mutta lopulta suuntasi kohti esteitä. Tiesin, ettei Penny kieltäytyisi näinkin houkuttavasta sarjasta - eikä se niin tehnytkään. Penny nimittäin väisti esteen viime tingassa ja jatkoi pukittelevaa laukkaansa ympäri maneesia kuin nauraen minulla.\n"Senkin pölvä", murisin ja hain vielä muutaman puomin ja tein 'kujan' esteitä. Pennyn piti ylittää joko metrin korkuinen kujan seinämä tai pieni ristikko. Toivottavasti se valitsisi viisaasti. Ravuutin tamman kujalle, ja päästin irti metrin ennen kujaa. Ennen ensimmäistä estettä kuja oli noin neljä metriä pitkä. Penny nosti laukan ensimmäisen ristikon jälkeen ja loikki muut rytmikkäästi korkealta. Sitten se ravasi häntä pyörien luokseni ja pysähtyi parin metrin päähän.\n"Vai että korkeempaa?" virnistin ja kävelin nostamaan esteitä. Penny seurasi tiukasti kannoilla, kunnes pujahdin kujan puomin ali. Tamma jäi seisomaan pää kallellaan parin metrin päähän. Nostin ristikot kuudenkymmenen sentin pystyiksi ja rakensin viimeisestä pystystä kahdeksankymmenen sentin tasaokserin.\nKäskytin Pennyn laukkaan läjäyttämällä käteni reiteeni, jolloin läjähdys kaikui maneesissa. Manailin hetken ajan pientä kipua, kunnes keskityin olemaan liikenteenjakajana. Penny esteille, minä alta pois.\nToisella kerralla Pennylle esteet olivat selvästi sopivia, sillä ilmavara ei enää ollut niin suuri. Vauhtikin hidastui sopivampaan. Tasaokseri oli neidille vaikea, sillä se ei aluksi hoksannut esteen olevan niin leveä ja tiputti takapuomin. Kävin nostamassa sen ja ohjasin itsekseen kentän toisella laidalla ravailevan Pennyn uudestaan kujalle.\nTällä kertaa se ei tiputtanut ja annoin puuskuttavan hevosen ravailla ympäriinsä sillä välin kun purin esteet. Olin juuri saanut purettua okserin ja keskimmäisen pystyn. Olin palaamassa hakemaan viimeistä pystyä kun Penny tuli täyttä laukkaa kohti. Väistin sen jättimäistä loikkaa ja nauroin. "Jokos riittää hypyt tältä päivältä?" hymyilin purkaessani pystyn pois.\nOlimme loikkineet maneesissa jo tunnin. Pennykin käveli jo rauhallisena. Otin sen taas liinan päähän ja lähdimme ulos. Sade oli alkanut rummuttaa kattoja muutamia kymmeniä minuuttia sitten. Vetäisin mustan hupparin hupun hiusteni suojaksi. Penny huokaisi raskaasti, mutta käveli kuuliaisesti perässäni sadesään läpi talliin.\nKuivasin uitetulta koiralta näyttävän Pennyn ja heitin vielä sadeloimen sen niskaan. Pauliina jakeli päiväkauroja ja -heiniä, joten kipaisin antamaan myös Pennylle sen kauramelassimineraalisekoituksen ja sylillisen heinää. Tyytyväisenä tamma mutusti heiniään, kun minä itse painelin takaisin talliin. "Santtu hei, siivookko Rastin ja Viskin karsinat ku Jossu ja Annika meni just ratsastamaan?" Pauliina kysyi hymyillen. Mumisin jotain laiskoista hevostytöistä, siivosin karsinat muistellen englannin sanoja ja miettien mitenkä ne matematiikan laskut taas menivätkään..\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima La Marras 22, 2008 12:15 pm\nOijoi, inhottavat kelit jatkuu edelleen. Onneks nyt alkaa pikku hiljaa pakastaa - maneesin edusta on tosin mukavasti jäinen ja porukka lipsahtelee siellä vähän väliä nurin, ole siis varovainen..\nIlo kuulla teistäkin kahdesta hetkeen! Pennyä on tosiaan pidetty pois tunneilta, on se vähän liian raisu, mutta kokeneempien aikuisten estetunneilla tammaa on jopa erikseen pyydettykin ratsuksi. On silläkin siis fanclubinsa. Kivaa että jaksat edelleen irtohypyttää tammaa, tekee sen rajattomalle energialataukselle hyvää.\nViitsisitkö seuraavalla kerralla auttaa tallin perusteellisessa siivouksessa ennen joulua; kaikki karsinat tyhjätään kokonaan kun hevoset ovat ulkona, lakaistaan, ikkunat ja kalterit pyyhkäistään sisältä ja sen sellaista.\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima La Marras 22, 2008 4:16 pm\n"Oh, Santtu, tulitkin just sopivasti, voisit kuurata vähän toimiston lattiaa", Janna hymyili mahdollisimman ystävällisesti kun iski kainalooni mopin ja ämpärin, jossa oli harjoja. "Oho, sulla onki käsi paketissa.. Mitäs se työntekoa estää!" nainen lähti opastamaan muita. Jossu oli ämpärin päällä ja noukki pölyhuiskulla hämähäkin seittejä Kanelin karsinan nurkasta, Jassu oli valjastettu ikkunoiden pesuun ja Annika kuurasi lattiasta pinttyneitä jälkiä. Kävelin satulahuoneeseen, jossa Veera ja Oona istuivat lattialla ympärillään mustia nahkahihnoja, jalustimia ja ties mitä irtoroinaa. Varustekaapit olivat auki. Loikin romujen yli yrittäen pitää siivousvälineeni hollilla.\n"Helkkari.." Veera murisi itsekseen avatessaan gramaanien solmua. "Hei likat, kerätkää ne kamanne ku mä joudun moppaan..." huokaisin syvään lysähtäessäni sohvalle. Pujotin käteni tallitakista ja annoin toisen käden vain roikkua, se ei edes ollut hihassaan. "Oho, Penny tais lähtee hanskasta?" Oona naurahti nähdessään. "No eiku mopo", virnistin ja heitin takin myttynä kaappiini. Veera mumisi jotain lumentulosta, liukkaudesta ja mopojen olemattomista talvirenkaista, mutta kuittasin sen virnistämällä.\nPauliina ilmaantui ovesta. "Voi sua Santtu! Heittikö Penny sut alas?" nainen kysyi huolestuunena. "Ei se poni nyt niin tuho ole", nauroin ja selitin mopotapaturmasta. "No et sä kyllä tolla kädellä voi siivota", Pauliina huolehti ja kävi viemässä siivousvälineeni käytävällä vaikka yritin estellä. "Tuu mun kanssa tekemään iltakaurat, koristelemaan tallia ja sit pitäis koristella kans piparit koko porukalle ja pistää parit joulutortut uuniin.." naikkonen luetteli sormillaan laskien. "Ja pihalla pitäis tehä lumityöt kun Mikko lusmuilee kaupungilla", hän sanoi perään erittäin murhanhimoisella, mutta hiljaisella äänellä.\nKolasin pihalla lunta eniten käytetyiltä kulkuväyliltä pois. Puolen tunnin kippaamisen jälkeen olin saanut yhden ison kasan aikaiseksi sivumpaan. Jossu ja Annika heittivät pensaiden ja puiden päälle valopistein varustettuja verkkoja, jotkat olivat pimeällä kauniita. Hetken päästä he olivat valmiita ja menin tyttöjen kanssa talliin. Annikalla oli vielä käytävän lakaisu edessä, mutta Jossu oli saanut työnsä loppuun. "Jos mentäis leipomaan tuvan puolelle?" Pauliina kysyi pestessään käsiä.\nPari tuntia myöhemmin kaikki istuivat toimistossa koossa. Ulkona oli pimeää, kolme kynttilää ikkunan edessä heijastivat valoa puiden ja pensaiden ohella sisään. Siellä täällä oli tonttukuvia, -siluetteja ja -ketjuja, eikä punaisista ja valkoisista pörröpuuhkista voinut olla saamatta joulumieltä. "Ei liinakkommekaan nyt enää talliin jää, sen kohta valjastan.." radio soi pienellä äänellä jääden puheensorinan alle. Oona ja Jossu söivät joulutorttuja ja juttelivat hoitohevosistaan Kanelista ja Rastista, kun itse taasen selitin Pauliinalle ja Jannalle siitä, miten hyvin Penny oli sopeutunut ja on paljon rauhallisempi. Janna kertoi sillä olevan eräänlainen fanclub aikuisratsastajien keskuudessa. "Tallissa ja tarhassa se kyllä hurmaa lapset kiltillä käytöksellä, mut selässä... Siellä rupeaisi kovempikin kakara pillitämmään", Janna naureskeli saaden myös Pauliinan nauramaan.\nTunnin löpinän, juoruilun, leikkimisen ja joululaulujen lausleskelun jälkeen lähdimme hakemaan hevosia sisään. Kello oli seitsemän, talli oli saatu kuntoon. Annika ja Veera olivat tehneet pyöreistä ruisreikäleivistä, tomusokerista ja punaisesta silkkinauhasta kauniita koristeita tallin seinille ja yhden isomman oveen. Pauliina vei radion tallin puolelle ja raikasi yhä joululauluja. Talutin Pennyn talliin ja karsinassaan se hirnahti kuuluvasti - "tulin jo takaisin, kiitos huomistanne", se tuntui sanovan ja ravisti samalla lumet päältään harja heiluen. Naurahdin ja annoin sille omenan.\nTää oli enemmän tallipoikatyyppinen tarina kylläkin ;P\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Ti Marras 25, 2008 10:34 am\nAaaw, tuli oikeasti ihan pikkujoulumieli kun luki tätä, Santtuuu!\nOli ihana tosiaan lukea jotain tuollaista jouluista vaihteeksi. Talli oikeasti kiilsi puhtauttaan kun talliorjat pääsivät viimeinkin kotiin; kyllä hevosten kelpaa viettää joulunalusaikaa niinkin puhtaassa tallissa. Ai niin, kaamea tammasi Penny söi jo karsinan ovestaan sitä koristavan piparin, jouduttiin tekemään sille uusi ja harkitsemaan vakavasti, josko sen ympärille kietoisi paimenpoikaa. Ei ainakaan vielä kiedottu.\nMitä jos alkaisit suunnittelemaan sulle ja Pennylle jonkinnäköistä pientä näytösratsastusta tallin joulujuhlaan? Jos pysyt selässä ja käsi kestää, tietenkin. Oli se sitten koulua, maastakäsittelyä tai esteitä, musiikin kanssa tai ilman, niin olisi kivaa kuulla mitä saisit improvisoitua ja treenattua.\nJoulumielestä pisteitä 10\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Ti Joulu 02, 2008 4:15 pm\nAi niin, kaamea tammasi Penny söi jo karsinan ovestaan sitä koristavan piparin, jouduttiin tekemään sille uusi ja harkitsemaan vakavasti, josko sen ympärille kietoisi paimenpoikaa. Ei ainakaan vielä kiedottu.\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima Ma Joulu 15, 2008 8:09 pm\nVois olla ihan jees..\nAihe: Vs: Pennyn hoitis, Santun tarinoima


Mun härräkkä... - Page 24 - The Sportster and Buell Motorcycle Forum - The XLFORUM®\nSportster/Buell Model: 883/1470\nNo jos ei putkella oikein irtoa niin sitten vaan isompaa sylinteriä komee pelihän tuo...olis kiva kun tuon sportin vierellä olis joku tuon tapainen ajopyörä. Ei olis ajot yhden pyörän varassa.\nSylinterit vein h(i)omopalveluun ja sain kauhiat harrikka morkkaukset...melekoosia mulekeroota.\nJostakin pitäis pieraasta hyvä puntari millä sais kamppeet punnittua ja alkaa sitten kampiakselin painotushommiin.\nGood friend come and pay bails, but true friend sit beside you and say "F&%k...now we are scrued"\nFind all posts by NicNac\nIhme meininki... Noh, kusipäitä riittää.\nTuo kuulostaa mielenkiintoselta operaatiolta. Onkos jossakin netissä selostusta hommasta? Periaatteessa ymmärrän kyllä mikä on tavoite mutta olisi hauska tietää enemmän... Tiedolle voi olla käyttöä jos joskus saan itsestäni niin paljon irti että halkaisen ton rautiksen lohkot ja laitan sössön veivit.\nKyllä aika kattava painoitus dokumentti löytyy netistä...\nTilasin iibeistä puntarin...ei tämä painoitus periaatteessa tarvi olla kuin gramman tarkkuudella, mutta en tiedä montako kymmentä grammaa kotitalous vaakakin heittää...pitää piruuttansa koululla käydä tsekkaamas paljonko heittää oikein kunnon puntariin nähden\nHommaa siihen buelliin tää...on kyllä meleko komia putki. Meikällä ainakin valuu kuola\nJoo, äänet olis varmaan aika miehekkäät\nJossakin vaiheessa noita näkyi mielestäni hintaan $399 ebayssä, joten ei se varsinaisesti hinnallakaan olisi pilattu. Pitää nyt hetki vielä katsella jos löytäis tehtaan race canin jostain, mut parin kuukauden sisään joku rööri on varmaan hommattava.\nNyt on sylinterit saatu hoonauksesta. Aikalailla kaikki jäljet lähti. Toisen sylinterin helmaan jäi pientä knaarmua, mutta tuskin vaikuttaa mihinkään. Suomen hiomopalvelussa on nyt sitten nuolle sylintereille sopivat stressilevyt valmiiksi. Jätin ne sinne kun ne oli joutunu vielä hieman työstämään niitä tai oikeastaan pinnapulttien alle holkit jne. Mitäpä minä nuolla tekisin. Vein kannet samalla kun hain zylinderit niin venttiilien syvöötykseen.\nEilen sain punnittua kaikki liikkuvat osat ja tänään sitten tasapainotus puuhiin pitäis alkaa. Eilen tuli vain väsy\nNojoo. Eilen huvikseni halusin puntaroida vielä että näyttääkö meidän firman kirjevaaka mitenkä paljon samaa tuon mun halpiaasen kans. No ei sitten yhtään samaa Punnittin sitten kaikki osat tuolla kirjevaa-alla koska se näytti mäntien painon justiin samoin mitä mäntäkortissa ilmoittaa valmistaja.\nSinänsä tuolla ei olisi ollu mitään väliä koska lopulta tuo mun iibei vaaka näytteli niin keskimäärin väärin että meleko samanpainoinen bobwight olisi joka tapauksessa siihen tullu. Sain painon eilen tehtyä ja hiottua veiveille tilaa. Nyt seuraavaksi pitäis alkaa limppuja tasapainoon.\nOn vähän eroa alkup ja S&S:n välillä.\nMelko tarkasti tuli. Laskukaavalla sain 1173,9g.\nLähetä muuten ihmees sposti osoittees. Mullon sulle jonkunlainen korjausopas(ittekkään kummemmin tutustunu) ja parts katalooki.\nJos noi on ne PDF-versiot, niin mä löysin samat netistä


Hilleberg SAIVO - Partioaitta\nHilleberg Saivo - Hillebergin kupolitelttojen lippulaiva, joka on tehty kestämään vuoristo-olosuhteita.\nKolmen hengen kupoliteltta on itsestään seisova ja ainoastaan absidit vaativat ankkurointipisteet. Kupolirakenne sietää hyvin kovia tuulia ja lumikuormaa. Teltassa on Hillebergin äärimmäisen kestävä Kerlon 1800 -kangas ja 10 mm kaaret, joiden risteyskohdat auttavat myös tuulen sekä lumikuorman pitelemisessä. Teltassa on kaksi sisäänkäyntiä sekä kaksi eteistilaa varusteille. Hyvällä säällä eteisten liepeet voi kääriä kokonaan ylös. Teltassa on runsaasti, myrskynaruja ja sisäänkäynnit aukeavat myös sivusta, jolloin veden pääsy telttaan avoimen oven kautta on helpompi välttää. Sisäteltan pystytys ilman ulkotelttaa vaatii erillisen varustesarjan hankkimista.\nKerlon 1800 = 40D ripstop-nailoni, 5 500 mm\n100D nailoni, PU, 20 000 mm\n2x 100 x 170 cm / 2x 1,3 m²\n230 x 170 (160) cm / 3,7 m²


Hyvää tänään: Rauhallinen? Minäkö? Ehkäpä!\nValoa tulvi tänään ikkunasta kun heräsin. Toista kertaa. Ensimmäisen kerran heräsin neljältä enkä saanut unta. Nousin ja menin keittiöön lukemaan ja kun muut heräilivät menin rättiväsyneenä päikkäreille. Sitten heräsin klo 12 ja valo sokaisi minut :) Että nukkuminen on kyllä kova juttu!!!! Samoin herääminen valoon :)\nTalven ensimmäinen oikea yön yli pysynyt lumihan se siellä sokaisi. Varmasti ilahduttava asia ihan kenelle vain :) Harmi, en tullut ottaneeksi lumikuvia, mutta eiköhän sen luokan uutisesta ole kysymys, että koko facebook on lumikuvia täynnä jo. Ja voihan sitä jokainen kurkata ulos ihan irl myös! :)\nSe oli siis päivän valo. Ilo-teema liittyy tällä kertaa siihen minun yhteen harrastukseen jota vähän häpeilen. Ehkä suotta, mutta kuitenkin mulla on usein hieman kylähullun olo kun hiipparoin milloin haaremihousuissa, milloin tutussa ja pallosukkahousuissa tai muuten vain kirkkaihin väreihin pukeutuneena ja kyykin keräilemässä roskia (siis roskikseen, ihan vain tarkennuksena! Sellainen harrastus). Tällä kertaa syntyi vahingossa katsekontakti vastaantulevan tädin kanssa ja siinä kyykiessä se tuntui tosi nololta, todella superspurgulta ja megakyläsekopäältä. Nainen kuitenkin katsoi minua hyvin iloisena ja arvostaen ja sanoi "Kiitos kiitos!" ja hymyilin helpottuneena takaisin. Kylläpä tuli pienestä asiasta todella iloinen mieli!\nJa toisestakin samaan teemaan liittyen tuli heti korttelin seuraava ilahduttava asia. Aika paljonhan kyykkään sieltä maasta tyhjiä tupakka-askeja ja joskus mietin, että onpa ajattelemattomia nuo tupakoitsijat. Tällä kertaa asialla oli kuitenkin ollut luova, taiteellinen ja tarkkasorminen tupakoitsija:\nIlonaiheita riittää kun osaa iloita pienimmistäkin pilkahduksista! :)\nEntäpä rauha? Rauhaa todellakin soisin itselleni, mutta tämänhetkisessä hulinassa se on kyllä aika harvinaista herkkua. Niin, olen siis... no... energinen touhottaja ja tapani toimia on tehdä täysillä ja koko sydämellä, usein vielä liian monta asiaa kerrallaan. Mitä enemmän vauhtia, sitä enemmän innostun ja vauhditan lisää. Mutta rauhahan voi olla myös suhteellinen käsite, ja siinä mielessä koen kyllä rauhaa. Meiningin keskellä koen kummallisesti uudenlaisena tunteena, että jonkunlainen perusrauha alkaa versoa sisältäpäin. Mistähän se oikein tulee?\nJollakin lailla olen alkanut hahmottamaan omaa olemista laajemmasta perspektiivistä. Enkä tarkoita mitään masentavaa "pieru saharassa"-perspektiiviä, vaan se liittyy siihen miksi me ihmiset olemme täällä pallolla, ja ennen kaikkea millaisia asioita olen itse täällä pallolla oppimassa ja tekemässä. Harmillisesti tämä(kin) on vielä niin abstraktilla tasolla omassa päässäni (vai oliko se sydämessä sittenkin?) etten osaa pukea sitä riittävän uskottavasti sanoiksi. No, sen verran voin sanoa, että elämä tuntuu todella tarkoitukselliselta, mielenkiintoiselta ja jännältä tämän asian oivallettuani. Ja samalla kyllä hieman pelottavalta kun oivalsin kuinka valtava vastuu jokaisella on oman elämänsä suhteen. Vastuuhan kyllä toisaalta tarkoittaa juuri mahdollisuuksia vaikka ja mihin! Toivottavasti onnistun palaamaan näihin mietteisiin joskus ja kuulostamaan selväjärkiseltä ja normaalilta. ;D\nKaksi uteliasta pallontallaajaa. Uteliaisuus on myös yksi elämänilon peruspalikoista :)\nLähettänyt BEZ klo 16.10


Panda perinteisiä suklaarusinoita Suklaayhdistyksen arvioitavana\nTuotteen Panda perinteisiä suklaarusinoita valmistusmaa on Suomi. Se on saanut jäseniltä pistekeskiarvon 2,00 eikä se täytä top 100 -listan kriteerejä. Katso lisäksi vierailijoiden arviot tuotteesta ja kaikki Panda -tuotteet. Tuote kuuluu Suklaalevyraadissa tuoteryhmiin Rasiat, pussit & yksittäiskäärityt, Suklaakuorrutteiset.\nPanda ei nyt tunnu löytävän suklaarusinoilleen sopivaa nimeä, ensin oli suklaarusina, sitten smoothie suklaarusina ja nyt perinteisiä suklaarusinoita. Myös pakkauskoot ovat vaihdelleet, ja smoothie-sarjan 65-grammaisen askin jälkeen on palattu 80-grammaiseen, tosin saa näitä myös 300g pussissa. Luullakseni kyseessä on kuitenkin yksi ja sama tuote, jota on valmistettu vuodesta 1972.\nJos miettii ensin brändiä ja pakkauskokoa, niin minusta tuo 65-grammainen on kyllä parempi kerta-annos kuin 80-grammainen. Smoothie-nimestä luopumisessa olen kyllä samaa mieltä, se ei kertonut tuotteesta mitään.\nRusinat ovat kooltaan pieniä ja maitosuklaata on kuorrutteena 44%. Maitosuklaassa on pandan suklaan outo ominaismaku, joka tosin osittain peittyy kuivahedelmän kirpsakalla maulla. Rusinat ovat kooltaan pieniä, eivätkä valitettavasti ole kovinkaan meheviä, ja kovettuneita pieniä rusinanpalasia kaivautuu ikävästi hampaiden väliin. Kyllähän näitä nyt söi, ja vähän nostalginen olo näitä napostellessa tuli, mutta jotenkin ei nyt vain maku yltänyt sille tasolle kun etukäteen legendaariselta tuotteelta odotin. Olisiko reseptissä sitten kuitenkin muuttunut jokin, tai rusinoiden laadussa tingitty? Tiedä häntä, kuitenkin vain kaksi pistettä.


Onko Kreikka unohtunut sijoittajien pelkosalkusta? - Nordnet\nOnko Kreikka unohtunut sijoittajien pelkosalkusta?\nTuloskausi on meneillään ja katseet kohdistuvat jälleen kerran yritysten tulevaisuuden näkymiin. Yritysten tulosohjeistukset ovat edelleen varovaisia, kun tulosten läpinäkyvyys on heikkoa.\nOsakkeiden kurssikehitys on ollut positiivista mm. globaalin talouden elpymisen ja parantuneiden tulosten myötä. Osakkeiden kurssitasoon heijastuu kaikki informaatio, mikä liittyy tulevaisuuteen. Viime vuonna suurta huolta aiheuttaneet Kreikan ja Irlannin velkakriisit tuntuvat jo valtaosin unohtuneen sijoittajien pelkosalkusta. Päivän kysymys kuuluu, onko esimerkiksi Kreikan kriisi ohi? Jos ei, niin mitkä ovat kriisin ja siihen käytettyjen lääkkeiden vaikutukset esimerkiksi osakemarkkinoihin. Vastaus on ilmeinen – yksi merkittävä osakemarkkinoita nostava tekijä on ollut keskuspankkien elvyttävä rahapolitiikka (mm. setelirahoitus) ja poikkeuksellisen matala korkotaso.\nFinanssikriisi näkyy edelleen parhaiten Eurooppalaisten pankkien alavireisissä kursseissa ja vaikeutena saada rahoitusta markkinoilta. Syykin on selvä: sijoittajien luottamus Euroopan pankkeihin on heikkoa, kun pankkien taseissa on mm. jättimäiset saatavat velkaisimmista euromaista eli ns. PIGS-maista (Kreikka, Irlanti, Portugali ja Espanja). Saksalaisilla ja Ranskalaisilla pankeilla on jo arviolta 550 miljardin euron saatavat em. maista. Tappioita tulee ennemmin tai myöhemmin. Kuinka paljon ja milloin, askarruttaa sijoittajia.\nEuromaiden ja Kansainvälisen valuuttarahaston Kreikalle vuonna 2010 antama hätärahoitus ei ratkaise Kreikan valtavia velkaongelmia. Luvatut lainat ainoastaan viivyttävät ylivelkaantuneen Kreikan totuuden hetkeä eli todennäköistä maksukyvyttömyyttä tai ”konkurssia”. Euromaat lupautuivat toukokuussa 2010 lainaamaan vararikon partaalla olevalle Kreikalle 80 miljardia euroa seuraavan kolmen vuoden aikana. Kansainvälinen valuuttarahasto IMF lupasi lainata vielä 30 miljardia. Suomen osuus on noin 1,5 miljardia euroa.\nLuvattu hätälaina auttaa Kreikan lisäksi myös ”kriisimaan” rahoittajia, joita ovat mm. Saksan ja Ranskan suuret pankit. Hätälaina ei siis torju Kreikkaa uhkaavaa vararikkoa, vaan ainoastaan lykkää totuuden hetkeä ja antaa Kreikan rahoittajille aikaa turvata saataviaan ja pääomittaa pankkeja tulevien tappioiden kestämiseksi. Näyttääkin siltä, että Kreikan tukipaketin yksi merkittävä motiivi oli ja on edelleen pelastaa koko pankkijärjestelmän romahdus Euroopassa. Uusi pankkikriisi Euroopassa alkaisi muistuttaa tuomiopäivää.\nKreikan velkataakka totaalisen kestämätön\nKreikalla on julkista velkaa lähes 140 % bkt:sta (EU:n komission ennuste vuodelle 2011) ja budjettialijäämä oli arviolta 15 % bkt:sta vuonna 2010. Laskeva bkt ja budjettialijäämät eli lisääntyvät velat tulevat entisestään lisäämään jo nyt jättimäistä velkataakkaa. Jos ja kun Kreikan julkinen velka ylittää 150 % bkt:sta, esimerkiksi 5 %:n korolla Kreikan bkt:sta 7,5 % valuu ulkomaisten rahoittajien taskuun. Siihen Kreikalla ei ole varaa, kun julkisen sektorin jättileikkaukset tulevat supistamaan jo ennestään lamassa olevaa taloutta. Kreikka on siis joutumassa sellaiselle matokuurille, että toimenpiteiden (menoleikkaukset ja verojen korotukset) läpivienti alkaa olla poliittisesti mahdotonta.\nKreikka tarvitsee siis lainaa sekä talouden alijäämän hoitamiseen että erääntyviin lainoihin. On hyvin mahdollista, että 110 miljardin euron lainalupaus ei riitä Kreikalle. Ja vaikka riittäisi, Kreikan rahoitusasema on sanalla sanoen toivoton.\nMuistettakoon vielä, että Euroopan unionin vakaus-, ja kasvusopimuksen mukaan vuosittaisen budjettialijäämän on oltava pienempi kuin 3 % ja julkisen velan oltava alle 60 % bkt:sta. Sopimusta ei noudateta ja sopimusrikkomuksesta ei ole aiheutunut sanktioita. Mielenkiintoinen sopimus.\nIlman Euromaiden ja IMF:n kriisirahoitusta Kreikka olisi jo mennyt vararikkoon, kun Kreikan valtio ei olisi pystynyt jälleenrahoittamaan erääntyviä lainojaan (noin 70 miljardia euroa 3 vuoden aikana). Kreikan lopullista kohtaloa on vaikea ennustaa, mutta seuraavassa pari vaihtoehtoa:\nKreikka eroaa rahaliitosta ja ottaa käyttöön vanhan valuuttansa Drakman  Seurauksena todennäköisesti talletuspako, pankkikriisi ja rahoitusmarkkinoiden kaaos Kreikassa. Drakman kurssi romahtaisi ja romahtaneella Drakmalla olisi entistä vaikeampi maksaa jättimäisiä euromääräisiä lainoja takaisin. Velkojat kirjaisivat valtavia luottotappioita.\nKreikan velkojen ”hallittu” uudelleenjärjestely. Kun Kreikka on euromaa ja EMU:n jäsen, se ei voi pyrkiä veloistaan eroon omaa valuuttaansa heikentämällä, mikä on ollut maan tapa Euroopassa kautta historian. Ainoa selviytymiskeino voisi olla velkojen uudelleenjärjestely. Velkojat (mukaan lukien Suomi) joutuisivat kirjaamaan luottotappiota saatavistaan tai Suomi voisi mahdollisesti ottaa osan velasta omalle (veronmaksajien) vastuulleen. Tässä vaihtoehdossa todennäköisesti myös yksityiset sijoittajat laitetaan maksumiehiksi.\nEnemmistö suursijoittajista uskoo, että Kreikka tulee maksukyvyttömäksi\nUutistoimisto Bloombergin tekemään kyselyyn osallistuneista sijoittajista 59 prosenttia arveli, että yksi tai useampi euromaa eroaa valuutta-alueesta vuoteen 2016 mennessä. Lukuun sisältyy 11 prosentin osuus vastaajista, joiden mukaan yksi maa eroaa vuoden sisällä.\nLähes kolme neljännestä vastaajista uskoi, että Kreikka ajautuu lopulta maksukyvyttömäksi ja 53 prosenttia oli sitä mieltä, että todennäköisesti Irlannille käy samoin.\nRahoitusmarkkinat (luottojohdannaisten hinnoittelu) ja suursijoittajat ovat siis varsin yksimielisiä Kreikan kohtalosta. IMF:n tutkijat olivat aivan päinvastaista mieltä tutkimuksessaan, jossa todetaan, että, valtioiden vararikkoja ei ole odotettavissa, ei edes Kreikassa.\nPoliitikkojen vastuu ja rooli\nPoliitikot ovat olleet oikeassa kertoessaan, että Kreikan ja Irlannin tuki on välttämätöntä. Ilman tukea Eurooppa olisi pankkikriisissä, mikä rapauttaisi talouden orastavan nousun – pankkeja kaatuisi dominoefektin seurauksena, pörssikurssit romahtaisivat, työttömyys lisääntyisi, budjettialijäämät kasvaisivat verotulojen ehtyessä jne. Suomen johtavat poliitikot tekivät siis aivan oikein osallistuessaan talkoisiin, sillä muiden vaihtoehtojen seuraukset olisivat olleet katastrofaaliset.\nJotakin jäi kuitenkin kertomatta. Vaikka tuki olikin välttämätön Euroopan pelastamiseksi, on kansalaisten aliarvioimista jättää selvästi kertomatta, että esim. Kreikan lainoittamiseen liittyy potentiaalinen ja jopa todennäköinen ”luottotappioriski”. Kuinka suuri, jää nähtäväksi. Kansalaisten on helpompi hyväksyä vastaisuuden ”luottotappiot”, jos niiden mahdollisuudesta on etukäteen avoimesti informoitu. Ainakin itse uskon vakaasti, että jos vastakkain ovat totaalinen katastrofi tai Suomen bkt:hen suhteutettuna pieni ”luottotappio”, kansalaiset valitsisivat hammasta purren jälkimmäisen.\nKreikka on aiheuttanut ja tulee varmasti vielä aiheuttamaan suurta levottomuutta pääomamarkkinoilla. Kreikan toiminta EU:ssa on ollut täysin edesvastuutonta alusta pitäen, kun jopa kansantalouden kirjanpito oli väärennetty. Pelastaja on kuitenkin löytynyt, kun eurooppalainen veronmaksaja kustantaa kreikkalaisten törkeät ylilyönnit. Muita maksumiehiä ei ole löytynyt. Eurooppalaisen veronmaksajan piikki ei kuitenkaan ole loputon.\nTällä hetkellä sijoittajien epävarmuus näkyy pääomamarkkinoilla ja jonkinlaista poliittista ratkaisua odotetaan euromaiden velkaongelmiin. Eurooppa on valinnut hitaan kituuttamisen tien, mutta joskus kertarysäys voi olla parempi ja jopa halvempi vaihtoehto eli sekä heikkoja maita että pankkeja pitäisi asettaa selvitystilaan.\nMyös Suomi velkaantuu ennätysvauhtia ja leikkauslistoista puhuminen on poliitikoille vastenmielistä, jopa mahdotonta. Elintasoamme pidetään yllä vain velkaa ottamalla. Melkein kaikki puolueet tarjoavat samaa tehotonta lääkettä sairauden hoitoon – korotetaan veroja, otetaan lisää velkaa ja talouden kasvu hoitaa loput. Suomen hallituksen ja eduskunnan työskentelyä voi verrata Titaniciin – jäävuori havaittu edessä ja pitäisi kääntyä 45 astetta, jotta laiva ei törmäisi. Hallitus alkaa miettiä eri vaihtoehtoja ja lopulta päädytään kompromissiin, että laivaa käännetään 3 astetta. Liian vähän ja liian myöhään.


Roi D'inverne | IS RAVIT\nVALMENTAJA: Janne Ulmas\nOMISTAJA: MustikkamaaKari, Turku\nVOITTOSUMMA 108591 €\n2010 8 1 2 1 1860 16,6 ke\n2009 21 1 1 3 5590 12,7 aly 14,9 ke\n2008 13 0 1 1 21398 12,3 aly 13,2 ke\n2007 14 3 1 1 28739 12,1 aly 16,5 pi\n2006 12 0 3 4 32097 14,0 ake 15,2 ke\nYHT 83 7 11 13 108591 12,1 aly 13,2 ke\nRata AX BÅ BÅ DA F GÄ H L LA P SV T TK VN ÖS Lähtörata 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 Matka lyhyt keski keskipitkä pitkä KMA auto voltti Ohj. S Visuri M Husu J Ulmas S Markkula M Forss A Teivainen H Koivunen T Perttunen K Venäläinen A Moilanen G Antonsen J Kontio Valm. J Ulmas R Bergh\n2100 8 m17,9a 3,7 0 S Visuri J Ulmas\n2100 hpl ma hpl 38,1 0 M Husu J Ulmas\n2140 7 m16,8a 2,9 0 M Husu J Ulmas\n2100 2 m16,0a 4,1 300 M Husu J Ulmas\n2100 3 m17,3a 3,4 360 S Visuri J Ulmas\n2120 0 0,0 0 J Ulmas J Ulmas\n2120 2 16,6 7,6 400 S Markkula J Ulmas\n2120 1 17,2 2,3 800 S Markkula J Ulmas\n3120 12 18,1 71,3 0 S Markkula J Ulmas\nH 16.12.09 6\n4120 p p 0,0 0 M Forss J Ulmas\n1609 6 14,5a 13,7 0 M Forss J Ulmas\nT 10.11.09 8\n2100 1 17,5a 9,2 1500 M Forss J Ulmas\n1609 7 16,6a 20,0 0 A Teivainen J Ulmas\nTK 30.10.09 6\n2100 4 15,3a 31,0 300 S Markkula J Ulmas\n2120 7 19,1 24,1 0 H Koivunen J Ulmas\n3120 p p 0,0 0 S Markkula J Ulmas\n2100 10 14,9a 100,1 0 T Perttunen J Ulmas\n3120 11 17,1 80,6 0 S Markkula J Ulmas\n1640 p a p 0,0 0 K Venäläinen J Ulmas\nLA 08.08.09 8\n2100 8 14,8a 42,0 0 A Moilanen J Ulmas\n1609 2 14,5a 4,1 800 A Moilanen J Ulmas\n2100 7 14,1a 24,0 0 A Moilanen J Ulmas\n3120 7 17,1 12,5 0 A Teivainen J Ulmas\n1640 7 13,0a 36,6 0 A Moilanen J Ulmas\n3120 3 15,9 34,5 1500 A Moilanen J Ulmas\n1609 7 12,7a 22,1 0 A Moilanen J Ulmas\nH 03.06.09 3\n2120 3 14,9 13,3 900 A Moilanen J Ulmas\n2100 10 18,5ax 108,9 0 J Ulmas J Ulmas\n2140 3 16,2a 14,8 450 A Moilanen J Ulmas\n2100 7 14,0a 78,2 0 J Ulmas J Ulmas\nP 17.04.09 7\n2120 7 17,6 8,9 0 J Ulmas J Ulmas\n2120 5 18,3 14,7 140 J Ulmas J Ulmas\n2120 9 17,0 12,8 0 J Ulmas J Ulmas\nDA 29.10.08 2\n2140 0 15,8 17,7 0 U Eriksson\nÖS 10.10.08 4\n1640 4 14,4 31,1 736 U Eriksson\nGÄ 28.09.08 8\n1640 hll x hll 17,3 0 U Ohlsson\nBÅ 28.06.08 10\n2140 0 14,4 52,2 0 R Bergh\nSV 17.05.08 10\n2140 0 13,9 41,8 0 U Ohlsson R Bergh\nDA 10.05.08 2\n3200 0 16,8 4,2 0 U Eriksson R Bergh\nVN 02.02.08 7\n2700 2 15,4 73,0 11500 P Vercruysse R Bergh\nVN 26.01.08 5\n2175 3 13,2 13,0 6500 M Abrivard R Bergh\nVN 06.01.08 6\n2700 0 100,0 0 P Vercruysse R Bergh\n2140 0 a 49,6 0 G Antonsen\nBÅ 05.04.07 5\n2140 1 17,8a 2,3 2206 G Antonsen\nAX 18.11.06 9\n2140 0 16,3a 6,2 0 J Kontio\n1609 0 a 2,4 0 J Bazire R Bergh


Turku on ollut vuoden 2011 Euroopan kulttuuripääkaupunki. Tapahtumarikkaan vuoden aikana kaupunki on saanut muun muassa monia näyttäviä julkisia taideteoksia – viimeisin niistä, vanhan telakkanosturin jättikokoinen videoteos vihittiin käyttöön juuri joulun alla. Riitta Vauras kävi nosturivideon julkistamistilaisuudessa ja kysyi mikä on Turun kulttuuripääkaupunkivuoden kokonaissaldo.