Lucas Middelton //PÄIVITYS | Inhumane\nLucas Middelton //PÄIVITYS\nLucas Middelton //PÄIVITYS Apr 7, 2018 22:10:30 GMT 2\nPost by Flowy on Apr 7, 2018 22:10:30 GMT 2\nY o u g o t a t a s t e f o r b l o o d w h e n y o u w e r e l i c k i n g y o u r o w n w o u n d s.\nLucas Thomas Middelton\n11.05.1129, York, Englanti\nherätettiin eloon 21.02.2008\nasuu kotikartanossaan Yorkin laidalla\nm o o d b o a r d - i n s p i r a t i o n - t i m e l i n e\nthat I was t h e v i l l a i n\nOmalla aikakaudellaan Lucas oli fyysisesti sekä psyykkisesti hyvin vahva johtuen vaalitusta verilinjasta ja runsaasta joutilaisuudesta, jonka aikana voimia oli mahdollista harjoittaa loputtomiin. Puhdasverisenä vampyyrina muiden mieliin kajoaminen onnistui taidokkaasti, ja yhä taito on teknisesti hallussa, vaikka voimien herättely on ottanut paljon aikaa. Erityisesti fyysiset voimat ovat huvenneet, eikä mies pysty käyttämään voimiaan kauaa kerralla ilman lamaannuttavaa väsymystä ja päiviä kestävää heikotusta. Kuolemattomille luontaiset kyvyt ja herkemmät aistit ovat palautuneet moitteettomasti, mutta esimerkiksi oman kehonsa parantaminen on hidastunut huomattavasti.\nLucasin hallitsema kyky on moniulotteinen, eikä hänen henkilökohtainen voimansa ole koskaan tullut täysin kenenkään tietoon. Käytännössä vampyyri hallitsee illuusioita, joiden avulla hän pystyy siirtymään pitkienkin matkojen päähän omasta olinpaikastaan. Illuusioita hän pystyy luomaan ainoastaan itsestään, ja vaikka voima perustuu pääasiassa mielen manipulaatioon, kykenee hän ottamaan hetkellisesti illuusion haltuunsa, jolloin esimerkiksi asioiden koskettaminen ja esineisiin tarttuminen onnistuvat. Illuusion pystyy luomaan joko yhden henkilön nähtäväksi tai suuremmalle joukolle; vampyyri pystyy tekemään itsestään myös samanaikaisesti useamman version, mutta pidemmän matkan päähän siirtyminen onnistuu yleensä vain yhden illuusion välityksellä. Mieli siirtyy illuusion mukana pystyen aistimaan konkreettisesti asioita. Tällöin Lucasin fyysinen olemus vaatii kuitenkin rauhaa ja lepoa, eikä hän kykene toimimaan omassa kehossaan ja illuusion ruumiissa samaan aikaan, vaikka kosketuksen, äänet ja tuoksut hän tunteekin ensisijaisesti omassa fyysisessä ruumiissaan. Sen sijaan illuusioiden luominen elettävässä paikassa ja hetkessä sallii vampyyrin liikkumisen omassakin kehossaan.\nSo this was how you died; in w h i s p e r s that you did not hear.\nSydänkeskiajalla alkavan kesän kynnyksellä Lucas syntyi puhdasverisen sukuhaaran nuorimmaksi jälkeläiseksi Yorkin laitamilla Englannissa. Siihen aikaan arvostettu ja pitkään vampyyrimaailmassa vaikuttanut perhe oli tunnettu lähinnä verilinjan vanhimmasta edustajasta, joka 1100-luvulla tiedettiin parhaiten nimellä Elric. Vuosituhansia vanha vampyyrimies oli nainut nuorimman sisarensa – maanläheisen ja maanisen Diotin – niin kuin perinteisiin oli kuulunut; avioliitto ei ollut erityisen merkittävä muuta kuin verilinjan jatkumisen kannalta. Puhtaan veren säilymiseksi pariskunta olikin hankkinut jo aiemmin kaksi jälkeläistä, jotka olivat syntyneet satoja vuosia ennen perheen kuopusta. Sisarukset tunnettiin jossain vaiheessa perin englantilaisilla nimillä Mary ja Edward, mutta Lucas on tavannut heidät vain muutaman kerran elämässään, ja viimeisin kohtaaminen on tapahtunut 1600-luvun alkupuolella. Verilinjan jatkajiksi syntyneet sisarukset olivat muuttaneet tiettävästi Irlantiin jo ennen keskiaikaa luodakseen kokonaan oman yhteisönsä kauempana vanhemmistaan, eivätkä he vaikuttaneet kuin välillisesti Middeltonien elämään vuosisatojen kuluessa.\nElric ei ollut koskaan vastustellut jälkikasvunsa etääntymistä, olihan hän itsekin niin aikanaan tehnyt. Suvun johtohahmo suhtautui ylipäätään näennäisen välinpitämättömästi kaikkeen ympärillään tapahtuvaan, ja erityisesti Lucasin syntymän jälkeen hän pysyi mielellään poissa kotikartanoksi nimetyn maapaikan muurien sisäpuolelta ilotellen vaihtuvien rakastajattariensa kanssa maata kierrellen ja siinä sivussa pitäen yllä mutkikkaita suhdeverkostojaan. Perheenlisäys ei ylipäätään ollut toivottua muuta kuin Diotille, joka kaipasi elämäänsä sisältöä vuosisatojen tunnottomuuden ja yksinäisyyden jälkeen. Lucas itsessään ei ollut Elricille suuri ongelma, perheen johtohahmo oli vain tyystin keskittynyt omiin asioihinsa. Politiikassa aktiivisena pysytellyt mies huomasi hiljalleen muutoksen ympärillään; monet puhdasveriset mahtisuvut olivat luhistumassa, suorastaan kuolemassa, eikä noitien ja metsästäjien aikaansaamat levottomuudet varsinaisesti valaneet uskoa skeptiseen mieleen, joka oli aina kuvitellut jumaluudesta nauttivansa. Siksi koko perhe päätyi pitämään hyvin matalaa profiilia keskiajan loppupuolella irtaantuen lähes täysin aikansa seurapiireistä ja muista vampyyrisuvuista haluamatta luoda uusia liittoutumia.\nKoko lapsuutensa ajan Lucas oli Diotin nukke, lempilapsi ja silmäterä, jota ei saattanut päästää pois näkyvistä. Elämä kartanossa oli hallittua ja rajattua; vampyyrit liikkuivat vain vähän asuinseutunsa ulkopuolella, ja kaupungissa asuvien ihmisten teurastuksen sijaan oli Elric palkannut tiluksille pääasiassa kuolevaisista koostuvaa henkilökuntaa, jonka ainoa tehtävä oli toimia vampyyreille veripankkina ja säälimättömänä hupina. Juhlat olivat verisiä ja kestivät usein viikkoja, ja pitkän huvin jälkeen seurasi yleensä kuukauden kaamos, jolloin Middeltonien kartano uinahti hiljaisuuteen. Joutilaisuus tarjosi mahdollisuuksia ahmia tietoa ja sivistystä, eikä Lucas tuhlannut mielellään aikaansa pelkkiin lihallisiin nautintoihin, vaikka harvoin hän kokonaan kieltäytyi tarjotuista lahjuksista. Ylipäätään sisaruksien jo toteutunut kumppanuus sekä vaadittu jälkikasvu tarjosivat nuorukaiselle poikkeuksellisen ihanteellisen tilanteen valita mahdollisen elämänkumppaninsa itse. Diot halusi nuorimmaisensa elävän vapaata elämää – niin ironinen kuin hänen toiveensa olikin - ja mikäli poika koskaan päättäisi vakiintua, oli äidin mielestä eriarvoisen tärkeää solmia liitto joko niin kutsutusta rakkaudesta tai halusta, eikä suinkaan velvollisuudentunnosta. Suvun kaikki aiemmat liitot olivat tietenkin perustuneet sopimukseen ja pakkoon, eikä niillä ollut pohjimmiltaan suurtakaan vaikutusta kenenkään todelliseen elämään; ehkä siksi Lucas koki suurta haluttomuutta sitoutua näkyvästi kehenkään. Kaiken lisäksi hän oli tietoinen isänsä lukuisista rakastajattarista sekä lehtolapsista – joihin Lucasilla ei ole ollut koskaan mitään kontaktia – ja hänen kävi sääliksi äitiään, joka oli loputtoman yksinäinen huolimatta omista muunnetuistaan, jotka hänen vuodettaan silloin tällöin lämmittivät. Velvollisuudentunto ja lojaalius pitivät pojan lähellä äitiään, vaikka elämä tiiviissä yhteisössä alkoi vuosi vuodelta käydä turhan ahtaaksi.\n1400-luvun kauhut ja sukulaispojan aikaansaama kaaos ajoivat Elricin hulluuden partaalle. Koko silloinen seurue muutti pois Yorkista suunnaten Englannin eteläkärkeen pakoon ongelmia. Muutamat vuosikymmenet perhe eli linnoittautuneena rantahuvilalle, jonka Elric oli huijannut ihmismaailman aatelisilta. Noihin aikoihin he alkoivat käyttää sukunimeä Middelton, mikä teki merkittävän eron Irlantiin haarautuneeseen perheeseen – etenkin nuoremman polven Dorreniin ja Meredithiin. Piilottelu osoittautui nopeasti turhaksi, ja kaipuu takaisin Yorkin kotiin alkoi kasvaa niin Diotilla kuin aikuisuuteen varttuneella Lucasilla; lopulta vuosisadan puolivälissä äiti ja poika muuttivat takaisin kotitiluksille perheenpään jäädessä Coverackiin vielä muutamaksi vuosikymmeneksi odottamaan noitien ja metsästäjien massamurhien aiheuttaman kaaoksen tasaantumista. Vuonna 1456 Lucasin elämä muuttui ja hidastempoiselle oleskelulle tuli raju käännös. Lumoava Beatrice saapui Yorkiin mukanaan tarinoita itämaisesta eksotiikasta, yllään lukuisia jalokiviä ja vieraita tuoksuja. Avioliitto oli pikainen päätös, olihan vampyyritar varsin kiinnostunut puhdasverisen suvun jälkeläisestä, ja Lucas puolestaan näki tilaisuutensa vapauteen. Huhujen mukaan tuleva rouva Middelton oli puhdasveristä sukua, mahdollisesti vielä yksi sukunsa esi-isistä. Totuus ei ollut oikeasti tarua ihmeellisempää, mutta Beatrice piti mielellään yllä harhaluuloja ylväällä elämäntyylillään sekä valheellisilla tiedoilla, joita itse huhupuheiden siivin levitti – Lucas tiesi aina asioiden todellisen laidan antamatta vaimonsa kaksinaisille motiiveille koskaan suoranaista painoarvoa. Varsinaista romanttista, puhdasta rakkautta kaksikon välillä tuskin koskaan oli, mutta Lucas oppi vuosisatojen saatossa jumaloimaan Beatricea, vaikka tunteiden syvyys onkin paljastunut miehelle vasta nykyhetkessä.\nMatkustelu ja huvittelu olivat Beatricen suurimmat intohimot ja siten osa pariskunnan elämää; naisella oli kytköksiä ja residenssejä ympäri Eurooppaa, ja ajan saatossa kaksikko vakiinnuttikin asemiaan niin Pariisissa kuin Italiassa, vaikka heidän kotikartanonsa sijaitsikin aina 1600-luvun puolivälin jälkeen Yorkissa. Beatrice opetti Lucasin elämään kuolemattomuuden rajoilla: näyttelemään, huijaamaan, valehtelemaan, irrottelemaan ja nauttimaan elämän tuhansista sävystä. Lucas joutui antamaan vaimolleen periksi paljon, menihän ilakointi usein pidemmälle kuin mies olisi halunnut, mutta vuosien vieriessä hän löysi itsensä mitä odottamattomista yhtälöistä aina vain helpommin. Beatrice oli pakkomielteisen kiinnostunut ihmisistä, ja vaimonsa kautta myös Lucas löysi viimein viehtymyksen kuolevaisiin. Juhliminen sekä matkustaminen alkoivat vuosien varrella kuitenkin tympiä ailahtelevaa vampyyritarta, ja siksi he palasivatkin aikanaan Lucasin synnynkotiin Englantiin. Perheen perustaminen ei ollut koskaan kuulunut miehen ajatuksiin, mutta Beatricen halutessa epätoivoisesti elämäänsä uudenlaista syvyyttä – niin kuin Doit oli aikanaan tehnyt - suostui Lucas lopulta jatkamaan sukuaan. Brandon syntyi toukokuussa 1669 jääden yhteisymmärryksessä parin ainoaksi jälkeläiseksi.\nLopulta Lucas ja Beatrice elivät yhtisen matkansa kuolemattomuudesta nauttien, toisiinsa ja elämäänsä kiinni kasvaneina; heidän välillään ei ollut sijaa mustasukkaisuudelle, ei eripuralle, vaan kumpikin saattoi olla vapaa. Riehakas Bea toi esiin miehensä värikkäämmän puolen, kun taas Lucas rauhoitti ja tasapainotti kiihkeää vaimoaan antaen nimellistä turvaa ja ylellisyyttä. He tunsivat toisiaan kohtaan tarpeeksi kiintymystä ja kunnioitusta tarjotakseen toisilleen vapauden satunnaisiin, yleensä varsin merkityksettömiin rakastajiin. Erityisesti Beatrice piti mielellään elämässään ihmisrakastajia sekä vaihtelevia vampyyrikumppaneita, joita harvemmin näkyi Middeltonien kartanon sisäpuolella. Lucas oli maltillisempi aina siihen päivään asti, kun hän tapasi Rick Richmondin – riutuneen ja kaltoin kohdellun pojan, joka oli sotkeutunut aikansa huumausainebisnekseen ja alamaailman rikollisuuteen 1800-luvun puolivälin tietämillä.\nJo Brandonin syntymän ja aloilleen asettumisen jälkeen Lucas löysi Elricin viehätyksen vaikuttaa vampyyrimaailman käänteisiin. Vampyyrien Neuvoston jo aiemmin vahvistunut asema kiinnosti puhdasveristä, joka tiesi monen kaltaisensa toimivan yhteistyössä vanhan organisaation kanssa. Lucasin motiivit olivat erilaiset, sillä hän halusi taata mieluummin rauhallisen elinympäristön, jossa valtaa ei käytetty kyseenalaisesti; hän halusi tarjota ihmisille mahdollisuuden parempaan elämään vampyyrien rinnalla eikä käyttää heitä kertakäyttöisinä tarpeiden tyydyttäjinä. Kiinnostus ihmisten hyödyllisyydestä muina kuin saaliseläiminä ei herättänyt oitis vastustusta, ovathan vampyyrit aina eläneet ihmismaailman sisässä. Varsinainen yhteistyö Neuvoston kanssa ei kuitenkaan koskaan tuottanut suurempia tuloksia – kytkös oli lähinnä muodollinen – ja siksi Lucas tutustui omin päin ihmismaailmaan uskoen sokeasti omiin aatteisiinsa. Ilman varsinaista päämäärää hän vaelsi usein Yorkin kaduilla jopa päiväsaikaan tehden myös tutkimusmatkojaan muihin Englannin kaupunkeihin sekä Ranskaan. Yksinäisillä kävelyillään hän törmäsi lopulta Rickiin. Poika oli silloin vielä kovin nuori, eksynyt ihminen, jota kohtaan vampyyri tunsi poikkeuksellisen voimakasta myötätuntoa. Yhteys syntyi odottamatta herättäen puhdasverisessä omia aatteitaan ruokkivan roihun. Lucas tapasi Rickiä usein kadulla ostaen hänelle ruokaa ja lämmikkeitä, ennen kuin avasi pojalle ovet kotiinsa tarjoten yösijan ja ruokaa pyrkien lähinnä uskottelemaan itselleen, ettei maailman tarvinnut olla niin mustavalkoinen.\nVuodet kuluivat ja Rick kasvoi aikuiseksi muuttuen vampyyrin silmissä kiehtovammaksi – syytä Lucas ei koskaan osannut kunnolla määrittää. Vetovoima ei ollut pelkästään fyysistä eikä toisaalta puhtaasti pelkkää janoa, mutta puhdasverinen ei ikinä tehnyt merkittävää aloitetta halutessaan pysyä kaltoin kohdellulle sielulle lähinnä isällisenä mentorina. Rick oli kuitenkin vain ihminen ja taipuvainen ajautumaan ongelmiin, vanhoihin tapoihinsa, joita vampyyri ei koskaan kunnolla ymmärtänyt. Lucas seurasi suojattiaan alamaailman syövereihin pyrkien pelastamaan pojan kuolevaisten vaaroilta, siinä koskaan kokonaan onnistumatta. Lopulta eräänä yönä 1800-luvun puolivälissä Lucas löysi Rickin tiedottomana paikallisesta porttolasta; ihminen oli nauttinut kuolettavan annoksen aikansa päihteitä, eikä paluuta enää ollut. Kyseistä yötä Lucas on katunut omalla kieroutuneella tavallaan koko elämänsä, muuttihan hän Rickin tyystin itsekkäistä syistä määritellen heidän kummankin elämälleen odottamattoman, niin karikkoisen suunnan.\nRick oli Lucasin ensimmäinen muutettu, joka jäi henkiin ja sai nauttia puhdasverisen verta. Muutos ihmisestä kuolemattomaksi yön pedoksi ei ollut pojalle kivuton, mutta Lucas oli kärsivällinen opettaessaan suojatilleen kaiken uudesta maailmasta. Nuori vampyyri palasi Middeltonien kartanon suojiin asumaan kuin perheenjäsen, ja mitä enemmän Lucas kasvavaa syyllisyyttä tunsi, sitä tiukemmin hän Rickiin takertui. On mahdoton sanoa, milloin yliluonnollinen side sai osakseen romanttisen sävyn, olihan puhdasverinen tuntenut nuorukaiseen kiistatonta vetoa aina. Rickistä muodostui nopeasti Lucasille paljon enemmän kuin muunnettu, rakastaja tai edes sielunkumppani; oli vain vähän sanoja, jotka olisivat pystyneet kuvaamaan puhdasverisen kokemia tunteita täysin autenttisesti. Beatrice kutsui Rickiä miehensä elämän rakkaudeksi kuin kiusallaan, vaikka suhde ei koskaan ollut muuta kuin näkymätön – yksikään salaisuus ei kuitenkaan pysynyt piilossa Bealta, eikä Lucas kaiketi koskaan niin edes tarkoittanut. Aiemmin mustasukkaisuus oli ollut heidän kodissaan vain taru, jonka uusi muunnettu niin julmasti särki. Lucas tietenkin oivalsi aikanaan, ettei elämänkumppaninsa hyytävä kylmäkiskoisuus johtunut samanlaisesta mustasukkaisuudesta kuin Rick tunsi Beatricea kohtaan; nainen oli kateellinen siitä, miten Lucasilla oli mahdollisuus luoda jotain, mitä hän itse ei kyennyt koskaan kokonaan saavuttamaan. Osittain tästä syystä Rick lähetettiin asumaan omaan asuntoon kaupunkiin, mikä lopulta osoittautui pojan pelastukseksi.\nLucas ei koskaan ollut isänsä tavoin arka kohtaamaan konflikteja, eikä hän siksi pelännyt Dorrenia ja Meredithiä, jotka aikanaan ottivat yhteyden setäänsä piiloteltuaan maan alla ikuisuuksia. Tapaamiset eivät olleet pitkiä vampyyrien elinkaaressa, mutta kartanon portit olivat aina avoinna viehkeille, mystisille vieraille. Satunnaiset käynnit paljastivat kerta kerralta enemmän siitä tuntemattomasta maailmasta, josta Lucas oli ollut tietoinen, mutta ei koskaan utelias. Dorren oli jo tuolloin oikukas, mutta rakastettu vieras, joka kaikessa salamyhkäisyydessään herätti vanhan kartanon juhlaväen aina eloon. Viimeisimmälle vierailulleen mies saapui kuitenkin yksin mukanaan valonarka pyyntö. Lucas kieltäytyi vain harvoin palveluksista, eikä hän olisi koskaan kääntänyt selkäänsä veljenpojalleen, vaikka vaisto kuiskutteli korvaan hirmusäkeitä. Palvelus oli laadultaan monisäikeinen, mutta muuta miehen ei tarvinnut tehdä kuin säilyttää kallisarvoinen sormus piilossa – vastaavia koruja oli lippaassa useita, mutta vain yksi oli oikea. Poikkeuksellisesti Dorren – joka tunnettiin jo silloin ainoastaan Dorian Raiganina – katosi aamunkoitteeseen jälkiä jättämättä. Salaperäinen sormus säilöttiin paikkaan, josta sitä ei löydettäisi, ja väärennökset viljeltiin ympäri kartanoa Beatricen neuvojen mukaan – eihän Lucas koskaan jättänyt vaimoaan syrjään elämässään.\nVarsin yltäkylläinen ja huoleton elämä särkyi vain kuukausia Dorianin vierailun jälkeen ennen 1900-luvun vaihdetta. Joukko Neuvoston eturivin tähtiä saapui juhliin heidän kotiinsa muuttaen nautintojentäyteisen illan kuoleman alttariksi. Waylandien, Crawfordien ja heidän tukijoidensa seassa asteli Ricardo McAvery, joka voimillaan oli eristänyt koko kartanon kahliten uhrinsa ansaan. Lucasin muistoissa uhkaava tilanne kesti ikuisuuden ja samalla silmänräpäyksen kätyreiden penkoessa talon tappaen ristikuulustelun edetessä ensin Beatricen, myöhemmin Brandonin ja lopulta viimeisenä valttikorttinaan Lucasin. Todellisuudessa Brandon pystyi pakenemaan, mutta sen Lucas sai kuulla vasta sata vuotta myöhemmin Ricardon herättäessä miehen henkiin samoista epätoivoisista syistä kuin oli aikanaan hänet murhannutkin; huhu Dorianin kuolemattomuuskorusta oli tehnyt neuvostolaisista ahneita ja pelokkaita, ja Ricardo – voimakkainta verta kantava puhdasverinen – oli suuremmassa pulassa kuin koskaan. Murhan ja henkiinheräämisen todelliset syyt kiteytyivät Lucasin mielessä aina kuolemattomuuskoruihin, mutta totuuden kieroutuneimmat säikeet eivät koskaan valoon astuneet, eikä puhdasverinen itse niitä esiin edes kaivaa halunnut.\nHenkiinherääminen on kaikkein usvaisin osa Lucasin elämää. Vuonna 2008 kuihtunut ruumis siirrettiin syrjäiseen ja eristettyyn kartanoon, jossa Ricardo elvytti kuolleen takasin eloon omalla verellään ja magiallaan. Elpymistä seurasi kuukausien eristys vankeudessa, jonne McAvery raahasi seuraajineen ihmisiä tyhjiin juotavaksi. Lucas ei kyennyt kyseenalaistamaan raivokkaita, herätettyjä aistejaan, ja omasta mielentilastaan johtuen he kävivät vain vähän järjellisiä keskusteluja. Kuukausien kuluessa mies tietenkin elpyi kylliksi saaden takaisin jonkin verran omia anastettuja voimiaan ja itsehillintäänsä, minkä turvin hän saattoi käsitellä saamiaan niukkasanaisia informaatioita; hän oli ollut kuolleena yli sata vuotta, mutta koko tuon ajan Brandon oli ollut elossa. Ricardo kertoi auliisti murhayön tapahtumista, ja miten oli omasta tahdostaan säästänyt nuorimman Middeltonin hengen muokaten pojan muistoja; antanut karkulaiselle uuden identiteetin ja elämän. Lucas nieli kaiken ristiriitaisessa tunnemyrskyssään, mutta lupautui huolimattomasti pysymään kaukana Willingtonin Akatemiasta, eikä koskaan etsisi poikaansa käsiinsä.\nRicardon kuolema vapautti Lucasin vankilastaan, mutta edessä avautuva maailma oli kaaos, eikä puhdasverinen osannut elää. Hän pysyi hylätyllä kartanolla yrittäessään totutella uuteen maailmaan ja kyltymättömiin himoihinsa; iho ei enää sietänyt laisinkaan auringon valoa, eikä hän pystynyt hillitsemään janoaan ihmisten lähellä. Näkymättömissä Lucas ei pysynyt pelosta Neuvostoa kohtaan – sillä tappajiaan hän ei koskaan oppinut pelkäämään – mutta totuttelu otti oman aikansa. Menetettyään koko elämänsä, paluu elävien kirjoihin ei ollut kivutonta. Ikuisuudelta tuntuneen toipumisen jälkeen Lucas kohdisti kaiken toivonsa Rickiin, jonka elossa olemisen selvittämisestä muodostui ainoa oleellinen kiinnekohta. Kaikki haudatut tunteet roihahtivat eloon peittäen alleen vain murto-osan siitä syyllisyydestä, jota hän tunsi aiheutettuaan välillisesti Beatricen kuoleman. Vaimon läsnäolo on siitä lähtein ollut miehen mielessä voimakkaampaa kuin koskaan aiemmin.\nSuojattinsa etsiminen tuotti lopulta tulosta johdattaen yksinäisen sielun Willingtonin Akatemiaan. Lupauksen rikkominen oli vaikeaa miehelle, joka yleensä oli tottunut pitämään sanansa ja jopa kuolemaan niiden puolesta. Lucasilla ei kuitenkaan ollut enää mitään menetettävää eikä velkaa Ricardolle, ja siksi hän hakeutui sisälle ihmisten ja vampyyrien oppilaitokseen palatakseen muunnettunsa luokse sekä tavatakseen pitkän eron jälkeen poikansa. Kouluun kirjautumisen jälkeen elämä on saanut lukuisia odottamattomia käänteitä, joista vähäisin ei suinkaan ole ollut Dorian Raiganin paluu maan päälle – saapuihan sukulaispoika salaisuuksia ja katkeruutta kantaen.\nI didn’t change. You just never knew me.\nPerusolemukseltaan Lucas on rauhallinen ja syrjäänvetäytyvä tarkkailija, joka ei tee mielellään itsestään numeroa. Puhdasveriseksi hän on kummallisen vaatimaton, suorastaan huomaamaton, eikä vampyyri ole koskaan nauttinut kaiken keskipisteenä olemisesta. Jo nuorena Lucas oli enemmän melankoliaan taipuvainen pohdiskelija kuin supliikki seuramies, joka tarvitsi koko ajan yleisöä ympärilleen. Hillitty, asiallinen ja etiketteihin nojaava käytös ovat kiistatta yhdistettävissä pitkään elämään ja satojen vuosien joutilaisuuteen; äidin dramaattisen ja ailahtelevan luonteen vastapainoksi vaadittiin jo varhaisessa vaiheessa vakautta sekä kärsivällisyyttä, eikä rooli koskaan kokonaan pois hartioilta karissut. Toisaalta yksitoikkoinen nuoruus opetti vampyyrille paljon nöyryydestä, elämästä ja hänestä itsestään. Aikuiselämän polveilevat ja lopulta hyvin traagiset vaiheet ovat vaikuttaneet hänen nykyiseen persoonaansa, joka on muovaantunut vuosien saatossa niin monin eri tavoin, ettei Lucas osaa itsekään nimetä sielunsa todellisia sävyjä. Suurin osa käytösnormeista on opeteltuja, elämään aikanaan sulautuneita piirteitä ja malleja.\nLuontainen karisma korostuu herrasmiehelle tyypillisessä käytöskoodistossa ja arvokkuudessa, joka välittyy lähinnä nykyisin suorasta ryhdistä ja eleiden levollisuudesta. Ystävällisyys on pintapuolista, mutta ei suinkaan valheellista; Lucas on aina ollut muita eläviä olentoja kohtaan kunnioittava. Avuliaisuus on vilpitöntä, mikä toisinaan luo illuusion inhimillisyydestä. Vampyyri on toki odottamattoman empaattinen ja myötätuntoinen, mutta tunneskaala vain harvoin yltää puhtaasti sydänjuuriin asti. Lucas ymmärtää asioita loputtomasti tarjoten eksyneille sieluille apuaan, mutta syvempi yhteys jää usein hienoisen viileäksi, miltei mekaaniseksi. Muiden virheille ja eriäville aatteille ollaan myötämielisiä, mutta on helppo sallia heikkouksia niille, jotka eivät itseään kunnolla kosketa. Siksi Lucas on aina ollut armottomampi perheelleen ja läheisilleen, vaikka juuri heitä kohtaan mies on solminut niin vahvan lojaaliuden, jota ei herkästi pysty särkemään. Puhdasverinen on hyvin uskollinen ja kuuluisa luotettavuudestaan; hän on sanojensa mittainen mies, mikä on monesti koitunut hänen turmiokseen – kirjaimellisesti.\nMoraalin käsite on Lucasille ylipäätään tärkeä, joskin äärimmäisen kompleksinen; vampyyri uskoo hyveelliseen arvoihin, anteeksiantoon ja henkiseen kasvuun, eikä hänen silmissään kukaan ole toinen toistaan pyhempi. Ongelmaksi usein sattuu vain muodostumaan varsin kieroutunut ymmärrys oikeasta ja väärästä. Rajat ovat usein liukuvia, eikä Lucas koe oikeudekseen puuttua muiden toimintamalleihin, ellei tilanne saa absurdeja mittasuhteita. Toisinaan omaa lähipiiriä suojellaan sokeana, mutta jos rangaistus on oikeutettu, tuleeko siihen edes puuttua, olipa kyseessä kuka tahansa? Oikeudenmukaisuus näyttelee pääroolia vampyyrin moraalidilemmassa, mikä vain korostaa oikeudentunnon ironiaa; eihän vampyyri suinkaan aina noudata omia sisäisiä arvojaan. Voisikin ennemmin väittää Lucasin suhtautuvan intohimoisesti vaalimiinsa arvoihin, joskin niiden merkitys tuntuu oleellisemmalta miehen omassa mielessä kuin elettävässä elämässä. Mietiskely ja suurten kysymysten pyöritteleminen kuuluvat joka tapauksessa miehen arkipäiväiseen eloon, vaikka hän ei aatteitaan muiden kuultaville alinomaa toisi. Vanhahtavista arvoistaan huolimatta Lucas on varsin liberaali, eikä hänellä ole tapana paheksua muiden valintoja; arvostelu säästetään itselle ja omille läheisille, joskin on huomattava, ettei hän ilmaise paheksuntaansa aina erityisen suoraan ja selkeästi.\nPohdiskelijana puhdasverinen haluaisi punnita valintojaan aina tarkasti, ja siksi hän olettaa toisinaan sokeasti muiden kykenevän samaan. Varsin idealistinen ajatus siitä, miten omia tekoja ei tarvitsisi koskaan katua, on muodostunut yhdeksi suurimmaksi ristiriidaksi miehen sielussa; eihän Lucas juuri muuta tunnetta tunnekaan sisällään kuin syyllisyyttä ja katumusta. Omassa melankoliassa vellominen selittänee surumielistä olemusta, mutta katkeruus ei siitä huolimatta tulvi läpi kehon silmiinpistävänä hyökynä. Kiistämättä Lucas on taipuvainen jonkintasoiseen itsesääliin, ja silti suurin osa raskaista tuntemuksista säilötään huolella sydämen lokeroihin. Kaikki tunteet suodattuvat tarkasti läpi mielen, eikä mies ole erityisen halukas avaamaan sydäntään kenelle hyvänsä. Useimmiten sanoihin ja eleisiin kätkeytyy ripaus piilotettua aitoutta, ja silti vampyyri saattaa puhua omista traagisista vaiheistaan tyystin tyynesti antamatta tunteilleen valtaa. Itsehillintä on aina ollut äärimmilleen hyvä, kunnes kerran sattuu katkeamaan; silloin tunteikkuus on ylitse vyöryvää ja hallitsematonta. Herkkyys ei ole hänelle erityisen suuri tabu, eikä Lucas ole ilmeetön tai kylmäkiskoinen; tunteille vain on aikansa ja paikkansa. Läheisille omien ajatusten ja tuntemusten kertominen on ollut aina vaivatonta, vaikka vampyyri onkin taipuvainen äänettömään kärsimykseen.\nVuosisadat, vaikeat perhesuhteet ja elämää hallinneet läheiset ovat tehneet Lucasista suunnattoman kärsivällisen. Suuttuminen sanan kaikessa merkityksessä vaatii yleensä suurempaa dramatiikkaa tai julmuutta, ja silloinkin vampyyri onnistuu usein säilyttämään seesteisyytensä. Henkilökohtaiset loukkaukset ja piikit otetaan usein vastaan sellaisinaan, eikä vampyyri hermostu herkästi edes rajummassa yhteenotossa. Jos Lucas kuitenkin malttinsa menettää, saattavat hänen reaktionsa rikkoa kaikki mielikuvat miehen persoonasta; kykeneehän hän mitä julmimpiin fyysisiin tekoihin. Huutamisen tai äänensä korottamisen sijaan puhdasverinen turvautuu helpommin väkivaltaan, liki fyysiseen alistamiseen ja muiden koskemattomuuden rikkomiseen. Silmittömän raivon vallassa hän ei näe eikä kuule ympäristöään, vaan täysin sokeutuneena antautuu vaistojensa vietäväksi. Vastaavia mustia hetkiä hänellä on ollut pitkässä elämässään vain muutamia, mutta niiden olemassaolo ei ole koskaan unohtunut. Äkkipikaisen synkkä puoli on kaikessa harvinaisuudessaan kuin ihon alla uinuva peto – sen esiin houkutteleminen voi olla haastavaa, mutta suurin vaikeus piilee herätetyn raivon tukahduttamisessa. Niin rauhallinen kuin Lucas tavanomaisesti kaikissa tilanteissa onkin, saattaa hänessä toisinaan huomata levottomuuden väreitä. Suurimmassa tunnekuohussa sanojen rytmi on tyytymätön, sävy terävämpi ja valmis ravistelemaan konservatiivisuuden rajoja. Anteeksi pyytäminen – puolestaan – ei tuota vampyyrille ongelmaa, ja mies toimii usein sovittelijana myös muille. Nöyrtyminen ei aina ole läpinäkyvää, nauttiihan Lucas asemasta, jossa on toisinaan varaa olla vaativa.\nKanssaeläjiensä asema, laji kuin maine ovat puhdasveriselle usein yhdentekeviä. Käytöstapoja itse kunnioittavana miehenä hän ei pahastu saadessaan osakseen verilinjalleen tyypillistä nöyristelyä ja arvostusta, mutta hienovaraisin elein hän tekee nopeasti selväksi, ettei etiketille ole suurta tarvetta. Niin helposti kuin Lucas hukkuukin massaan, on hän usein kahdenkeskisissä tilanteissa intensiivinen ja tilannetta hallitseva osapuoli. Kylmää jäätä jäljittelevä katse on lämmin ja lempeä, eikä ole ollenkaan poikkeuksellista nähdä miehen huulilla vilpitöntä ja miellyttävää hymyä, joka yltää aitona silmiin asti. Ystävällisyys on välitöntä, eikä mies tee yleensä tuttavuuksista henkilökohtaisia; jos joku osoittaa huonoa käytöstä, Lucas ei ota asiasta itseensä. Päinvastoin hänellä on tapana rohkaista muita ja toimia tarpeen vaatiessa äänettömänä kuuntelijana; elämänkokemus on tuonut vampyyrille viisautta, jonka jakaminen muiden kanssa tuntuu luontevalta. Lucas on miellyttävyyteensä nähden armottoman rehellinen ja suorapuheinen, ja vaikka pääasiassa terävätkin huomiot löytävät pehmeämmän ulkomuodon huulille tipahtaessa, ei mies kuitenkaan peittele mielipiteitään. Visiotaan hän ei kuitenkaan tarjoile vaan huvin vuoksi, vältteleehän hän ensisijaisesti konflikteja.\nViettelevyys on Lucasilla enemmän luontainen ominaisuus kuin tarkkaan harkittu piirre; flirttailu on usein miltei tahatonta ja kohteliasta, eikä mies oli tavanomaisessa kanssakäymisessä koskaan päällekäyvä. Seksuaalisuus on jälleen yksi kompastuskivi, jonka problematiikkaan vampyyri huomaa usein sotkeutuvansa. Halut ovat hyvin usein ristiriidassa tunteiden kanssa, ja halutessaan välttää yhteydenottoja, pidättäytyy Lucas helposti lihallisista nautinnoista. Tässäkin miehellä on kuitenkin kaksi ääripäätä; hillitty seesteisyys, joka särkyessään savuttaa kyltymättömät mittasuhteet. Niin vaikeaa kuin fyysisyys on hänelle toisinaan ajatuksen tasolla, ei Lucas silti ole kömpelö tai arka – päinvastoin. Itsevarmuus on läsnä jokaisessa hetkessä, vaikka piirre ei ole erityisen alleviivaava. Rohkeus toimia on hienovaraisempaa piiloutuen harhaanjohtavasti hienoisen haluttomuuden verhoon; Lucas on toimijana hitaammin lämpenevä, ja hän ottaa usein tarvitsemansa ajan olematta kuitenkaan tiedoton omista mahdollisuuksistaan.\nKaikessa raukeudessaan Lucas on helposti lähestyttävä vahvasta verestään huolimatta, mutta kaiken isällisen lempeyden taakse kätkeytyy kokonaan toinen, paljon synkempi maailma. Elämä on opettanut varovaiseksi ja pidättyväisemmäksi, joskin arkuuden sijaan miehen olemus huokuu enemmän tietoisuutta. Hän hallitsee puhetilanteet ja konfliktit useimmiten hyvin, mutta hillinnän pettäessä – olipa halu mikä hyvänsä – katoaa kontrolli kokonaan. Maineeltaan puhdasverinen on kaiketi kuuluisa epäitsekkyydestään; muiden puolesta kuoleminen ei ole hänen kohdallaan vain pelkkä fraasi, onhan niin tapahtunut todella. Uhrautuvaisuus on Lucasille varsin tyypillistä, mutta lopulta hän sortuu helposti itsekkäisiin valintoihin, joita perustellaan taitavasti omilla korkeimmilla aatteillaan ja arvoillaan. Ulkokuori peittää taitavasti kyseenalaisemman kuvan sielunmaailmasta; voiko petollinen sydän todella koskaan olla aidon pyyteetön?\nA man with charm is a very dangerous thing.\nSuonissa virtaava puhdas veri määrittelee vampyyrin ulkoista olemusta maalaten katsojan silmiin kaunistellun kuvan tummasta ja surumielisestä olennosta. Karismaattinen komeus kulkee suvussa, eikä Lucas tee linjassaan poikkeusta; mustanpuhuvat piirteet yhdistyvät vaivattomasti kalpeuteen ja pitkiin, hoikkiin raajoihin, joiden liikkeet ovat hiljaisia ja hallittuja. Olemus on kiistatta viileä, kenties jopa luotaantyöntävän pelottava, ellei huomaa silmien takana palavaa lämmintä hehkua. Kuoleman tuntu leijailee vampyyrin ympärillä kuin tuoksu luoden hienoisen ristiriidan kaiken houkuttelevan ja kiistatta kauniin, mutta samalla vieroksutun välille.\nLucasin kasvonpiirteet ovat veistoksellisen arvokkaat, miltei suorastaan veitsellä valellut korostaen kokonaisuudessaan hoikkaa olemusta. Ihon alta kuultava luusto tekee piirteistä terävät ja äärimmäisen kulmikkaat; edukseen erottuvat poskiluiden kaaret ja jyrkkä leuka, joka alleviivaa kasvojen kapeutta. Leukapielissä on kiistatta maskuliinista muotoa, ja sama vahvalinjaisuus jatkuu nenän suoruudessa ja huulien selkeärajaisuudessa. Suu ei ole erityisen pieni, mutta muodoltaan varsin yksityiskohdaton. Poskiluiden korkeus on huomattava, mutta ei silmiinpistävä. Nykyisellään leukapieliä reunustaa usein tummanpuhuva, mutta siistitty sänki. Tummat kulmakarvat hapuilevat synkeää mustaa, jota tiheiden ripsien sävy mukailee koristaen intensiivisiä, hyvin valppaita silmiä. Iiriksille piirtyvä sävy on kirkkaan jäänsininen, hyvin vaalea ja hätkähdyttävä korostaen poikkeuksetta miehen paikoittain pelottavaa olemusta, vaikka katse niin poikkeuksetta onkin lempeä, lähes lämmin. Ystävällisyyteen sekoittuu helposti surumielisyys, vaikka Lucas on yleisesti taitava hallitsemaan näytettävät tunteensa. Hymy välkehtii huulilla herkemmin silkan kohteliaisuuden nimissä.\nTummuus jatkuu mustissa hiuksissa, jotka ovat lyhyet ja leikkaukseltaan nykyisin varsin siistit. Otsalle valahtavat pidemmät suortuvat ovat useimmiten vedetty hillitysti sivuun tai entistä todennäköisemmin orjallisesti taaksepäin päätä myötäillen. Suortuvat ovat takaa ja sivuilta selkeästi lyhemmät, mutta eivät kuitenkaan olemattomat. Huolettomuus kuvastaa olemusta ainoastaan omissa oloissa, jolloin säntillisyys on vaihtunut luonnollisuuteen. Ylipäätään Lucasin olemus on kokonaisuudessaan varsin huoliteltu. Vaatteet edustavat klassisempaa tyyliä, vaikka pukujen sijaan vampyyri pukeutuu mielellään myös neuleisiin ja jossain määrin nykyisin myös farkkuihin. Tummanpuhuva huomaamattomuus on avain miehen asuvalintoihin, vaikka ensisilmäyksellä kuka tahansa saattaakin huomata tyylin olevan oikeastaan tarkasti suunniteltu, jopa trendikäs. Muotia Lucas ei erityisesti seuraa, mutta hän pitää istuvista vaatteista ja suoraviivaisesta selkeydestä. Hänen tavaramerkikseen voisi sanoa pitkät ja näyttävillä kauluksilla sonnustetut villakangastakit, jotka korvataan lämpimimpinä vuodenaikoina vastaavilla kangastakeilla. Mies ei kammoa asusteita, mutta hyvin usein hänet nähdään varsin pelkistettynä, pelkkiin kankaisiin nojaavana herrasmiehenä. Poikkeuksena toki vasemmassa nimettömässä kiiltelevä kultainen vihkisormus.\nLucas on ollut vartaloltaan aina hoikka, mutta enemmän maskuliinisella tavalla; nykyisin laihuus on huomattavasti korostuneempaa. Lihakset erottuvat silti vaalean ihon alta hienoisesti, eivätkä luurajat kuulla läpi muuta kuin ranteista, solisluista ja kehon taivekohdista. Hinteläksi vampyyria ei kaikesta huolimatta voi kutsua, onhan hän kokonaisuudessaan kookas leveine hartioineen ja pitkine raajoineen. Pituutta Lucasilla on 190 senttimetriä, ja vartalonsa hän kantaa aina ryhdikkäästi liikehtien useimmiten hiljaa ja huomaamatta, vailla kiirettä. Hänellä ei ole tatuointeja, saati lävistyksiä, eikä merkittäviä arpia, jotka eivät olisi ajan saatossa kokonaan parantuneet. Puhdasverisen puheääni on varsin matala, jossain määrin jopa käheä. Sanoja tanssitetaan liikkeitä mukaillen rauhallisesti ja hillitysti, ja vaikka nykymaailmaan sulautuminen on lopulta onnistunut kiitettävästi, puhuu Lucas usein aavistuksen vanhahtavasti käyttäen mieluusti yläluokkaan yhdistettävää kirjakieltä. Aksentti on brittiläinen vailla erityistä murretta.\nThe b l o o d on my teeth begins to taste like a poem,\nlike religion, like the way you look at me.\nMaine ja suhtautuminen\nKäyttää edelleen vihkisormusta\nHallitsee huonosti nykyään verenjanonsa eikä siedä laisinkaan luonnonvaloa\nMusikaalinen, soittaa pianoa pääasiallisena instrumenttinaan, mutta hallitsee myös viulun ja huilun\nEi välttele alkoholia, mutta esiintyy harvoin humalassa\nEi erityisemmin pidä ruoasta, tottunut kuitenkin nauttimaan teestä ja sen perinteikkäimmistä kylkiäisistä\nLukee puuduttavan paljon kirjallisuutta; kertomakirjallisuuden lisäksi nauttii menneiden vuosisatojen filosofeista ja runoista\nMenettänyt käytännössä kaiken omaisuutensa. Hallitsi aikanaan mittavaa henkilökuntaa ja rajattua joukkoa seuraajia, jotka olivat pääasiassa Beatricen käsialaa. Nykyisin Lucas ei ole yhteydessä enää kehenkään heistä, ja suurin osa palvelusväestä sai surmansa perheen murhailtana\nAlkuperäisistä Middeltoneista tiettävästi kukaan ei ole kuollut; niin Lucasin vanhemmat kuin sisarukset ovat kadonneet, mutta viimeisimmän tiedon mukaan todennäköisesti yhä elossa. Missään kontaktissa he eivät ole olleet toisiinsa moneen sataan vuoteen.\nAlun perin Lucasia kutsuttiin nimellä “Lugus”, joka tarkoittaa kelttiläisessä mytologiassa valoa. Nimi sai useampia variaatioita vuosisatojen kuluessa, mutta kristinuskon myötä vampyyri vakiintui käyttämään nimen nykyistä muotoa. Peitenimiä hänellä on ollut ihmismaailmassa lukuisia, mutta muista sukunsa yksilöistä poiketen hän ei ole koskaan varsinaisesti vaihtanut kutsumanimeään\nMiddelton poikkeaa kirjoitusasultaan tunnetummasta variantista “Middleton”. Tarina kertoo, että Elric olisi sanellut nimen väärin vahingossa, mikä kuuluu myös sukunimen ääntötavassa\nOh, how clear everything becomes the more you allow your eyes to see.\nPelaaja & hahmo: Flowy\nfc: Helder Afonso\nLast Edit: Jun 30, 2021 11:31:30 GMT 2 by Flowy\nLucas Middelton //PÄIVITYS Oct 13, 2019 18:16:14 GMT 2\nPost by Flowy on Oct 13, 2019 18:16:14 GMT 2\nWidows, ghosts and lovers sit and sing in the dark\narched marrow of me.\nMonia vuosisatoja kestänyt avioliitto purkautui Middeltonien perheen murhaan eikä aviopari ole tosiaan nykyhetkessä tavannut. Rakkaus Beaa kohtaan roihahti uudelleen liekkeihin kiistatta kuvitellun kuoleman kullatessa muistot ja nostalgian piirtäessä sydämeen silkkisiä tuntuja. Kerran menetetty vaimo nähdään yhä oman elämän jatkeena – oman peilikuvan kääntöpuolena, eikä kiintymys ole koskaan kokonaan kuollut. Lucas uskoo tuntevansa elämänsä naisen kuin oman sielunsa kavahtamatta ainuttakaan kierouden synkistämää sopukkaa. Ennen kaikkea Bea on uskottu ja luotettu, heidän poikansa äiti ja siksi korvaamaton.\nVälit ainoaan poikaan ovat heikot, joskin nykyisellään hiljalleen elpyvät. Kaksikon välille revennyttä kuilua on mahdoton kokonaan kasaan kursia, kärsiihän Brandon amnesiasta eikä Lucasilla enää muuta olekaan kuin muistoja. Pojan hätkähdyttävä yhdennäköisyys omaan peilikuvaan on aiheuttanut ristiriitaisen kontrastin siihen, miten vieraaksi muistoissa yhä kirkkaana elävä sisin on muuttunut. Eripurasta huolimatta pojasta välitetään yhä, vaikka tunnetasolla Lucas on joutunut kohtaamaan pettymyksen aikaansaaman viileyden niin omalta kuin poikansakin suunnalta.\nveljenpoika, asuintoveri, liittolainen\nKiistatta kompleksisin suhde Lucasilla on Dorian Raiganiin – sisaruksiensa jälkeläiseen, joka sai aikanaan suvun suurimmatkin polvilleen. Menneisyyden monisyisiin käänteisiin kiteytyy ongelman erehtymätön ydin; Dorian liittyy kaikkeen kammottavaan, jota Lucas on elämässään kokenut. Pelon ja inhon sijaan tunne sydämen takana on lähinnä hurmaantunut, eikä hän ole kykenevä astumaan sivuun veljenpojan lamaannuttavasta vaikutuspiiristä edes tiedostaessaan, kuinka vaarallisen olennon kanssa nykyisin asuinsijansa jakaa. Toisaalta omissa heikoissa kantimissa roikkunut elämä elpyi nimenomaan Dorianin avustuksella, ja päätettyään palata takaisin elävien maailmaan, myi Lucas käytännössä sielunsa miehelle, joka on kaiken tuhon ja toivon alkulähde. Kaikesta kyseenalaisesta huolimatta – tai juuri siitä johtuen – pohjimmainen tunne on yhä kiintymys ja kunnioitus, vaikka Lucas tietääkin kaiken lopulta turmiollista valhetta olevan.\nKaksikon välit ovat olleet etäisen neutraalit aina, vaikka Calderin rooli Neuvoston kirkkaimman kruunun jatkeena on kiistatta mutkistanut asioita. Niin kuin kaikkiin sukulaisiinsa, suhtautuu Lucas serkkuunsa hienoisella varauksella pysyen suosiolla tämän elinpiirin ulottumattomissa.\nOdottamatta elämään pyrähtänyt nainen osoittautui kaikessa salaperäisyydessään merkittäväksi tietolähteeksi kuolleeksi luullun vaimon olinpaikasta. Tiedonjyvien metsästäminen johti äkisti odottamattomaan kiivauteen, joka helli rikkinäistä sydäntä suloisella unohduksella. Fyysisen kemian kipinä takasi suhteen nautinnollisemman aspektin, eikä Lucas ole edes yrittänyt salata hurmostaan – Mazea ei silti omaksi koskaan kutsuttaisi, saati vaadittaisi. Lyhyessä ajassa laululintu on kiistatta onnistunut luikertelemaan ikiaikaiseen mieleen jättäen jälkeensä onttoa kaipuuta, jolle puhdasverinen ei ole nimeä osannut antaa. Lihallisten ilojen ohella kylmäverinen tappaja on kulkenut miehen rinnalla suorittamassa monenlaisia velvoitteita, ja onpa Maze jo kerran miltei hengestään luopunut Dorianin edessä. Kohtalokas sattumus osoitti jälleen miehen heikoimman kohdan, ja vaikka rakastajatar pelastettiin pyyteettömästi, on vahvatahtoisen olennon suojeleminen onnistunut repimään irti sydänalasta ristiriitaisen viheliäitä tuntemuksia – onhan naisella ollut tapana Lucasin synkkyyttä mieluusti ruokkia.\nmuutettu, kadotettu rakastettu\nAikanaan ihmispoika pelastettiin varmalta tuholta vampyyriksi muuttamalla, vaikka armahduksen sijaan oma oikukas sydän muutosta lietsoi. Elämän rakkaudeksi Rick aikanaan niin pyhästi nimettiin, ja nimenomaan muutettu ensimmäisenä käsiin etsittiin kuolleista herättyään. Tie onneen olisi ollut mutkaton, ellei menneisyyden haamut olisi kalmaisia käsiään nilkkoihin kietonut; suojatin muistia muokattiin ja poika matkoihinsa lähetettiin kerrankin epäitsekkäistä syistä, ansaitsihan Rick elossa pysyä. Kaipaus lienee sydämeen ikuisesti pesiytynyt, eikä kiintymyksen laatu koskaan laimentunut, vaikka menetys väliaikaisesti syvemmän siteen julkeasti katkoi.\nVaikean elämäntilanteen konkreettinen luomus on jälleen yksi uusi taakka tummuneen sydämen uumenissa. Georgieen on pidetty säännöllisesti yhteyttä puremasta saakka viikoittain, ja vaikkei virhettä kyetä kumoamaan, on Lucas yrittänyt tarjota muutetulleen tukeaan ja apuaan. Välit ovat ongelmallisuudestaan huolimatta neutraalin hyvät.\nYhteinen yö ei ole mielestä kokonaan hälvennyt, vaikka huuman kohtalokkaat seuraukset eivät ole vielä luojalle valjenneet. Arlo muistutti jo ihmisenä valtavan paljon kadotettua rakastettua, mikä alun perin kiinnostuksen niin äkkinäisesti ylipäätään herätti.\nKuolleista herättyään yksi ihmisuhri jäi vahingossa eloon, eikä puhdasverinen ole itse tietoinen virheestään. Mickin olemassa olosta miehellä ei ole pienintäkään aavistusta.\ntuttava, asuintoveri, Dorianin liittolainen\nAilahteleva metsästäjä on tuttu jo menneisyyden kuiskeista, vaikka fyysisen muodon mystisen kuolematon mies sai vasta vähän aikaa sitten. Kaksikkoa yhdistää odottamattoman nurinkurisesti kiintymys Dorianiin, ja vaikka Belamie ei tunteistaan avoin olekaan ollut, on Lucas tietoinen asuintovereidensa keskinäisestä suhteesta. Synkkäsieluiseen ihmiseen suhtaudutaan suurella kiinnostuksella, eikä miehen oikkuja ole opittu pelkäämään, luuleehan puhdasverinen kykenevänsä näkemään paksun kuoren alle. Huolimatta tietynlaisesta kireydestä, pitää Lucas Belamieta lähipiiriinsä kuuluvana liittolaisena – kenties jopa ystävänä.\ntuttava, asuintoveri, Dorianin muutettu\nViehättävä pariisitar tuli tutuksi jo yhteisiltä akatemia-ajoilta lunastaen vaivatta paikkansa Lucasin mielen sopukoissa. Paljon myöhemmin nainen palasi takaisin Englantiin, eikä kotikartanoonsa muuttanut puhdasverinen nähnyt mitään syytä olla majoittamatta Cocoa residenssiinsä. Sivistyneen intensiivistä vampyyritarta pidetään suuresti arvossa, ja saattaapa mies tuntea poikkeuksellista yhteenkuuluvuutta monista eroista huolimatta; yhteiset intressit ja maailmankatsomus ovat tarjonneet mielekkäitä keskusteluja valaisemaan synkkiä öitä. Toistaiseksi Lucas ei ole tietoinen naisen alkuperästä.\nasuintoveri, Dorianin muutettu\nYksi veljenpojan tuoreimmista muutetuista majoitettiin muiden mukana kartanon siimekseen, ja kiistatta juuri Ezra on ollut kaikkein näkyvin osa arkipäivän kaaosta. Erityisen läheinen Lucas ei pojan kanssa ole, mutta pitää mielellään silmällä Dorianin aikaansaannoksia kuin kieroutuneesta velvoitteesta.\nasuintoveri, Dorianin muutettu, holhottu\nLucas oli paikalla, kun Dorian muutti Thomasin vampyyriksi – ehkä siksi mies tuntee olevansa osittain vastuussa ihmiselämän riistosta. Niin ikään Thomas sai oman huoneen kotikartanon siimeksestä, ja varsin tietoisena puoliverisen tulevasta kohtalosta on puhdasverinen pyrkinyt pitämään poikaa tiiviisti silmällä. Suhde on pohjimmiltaan varsin neutraali, vaikka Lucas ei ole täysin varma, miten Thomas häneen suhtautuu.\nnoita, auttaja, kollega\nDorianin vanhana tuttuna muinainen noita suostui auttamaan Beatricen jäljittämisessä. Naiselle ollaan yhä palvelus velkaa, ja vaikka Lucas suhtautuu kiistatta maageihin varauksella, ollaan Constancelle äärimmäisen kiitollisia.\nJälleen yksi Dorianin muuttama ihmispolo, jota ei henkilökohtaisesti erityisen hyvin tunneta, mutta jonka vaiheita on etäältä surumielisenä seurattu.\nAkatemiassa Aida kertoi auliisti ongelmistaan, joita Lucas lupasi selvittää, ennen kuin itse oppilaitoksesta katosi. Surumielistä tyttöä ei ole hetkeen kohdattu, mutta suhtautuminen vähäveriseen on ollut alusta asti lämpimän ystävämielinen. Lucasin siirryttyä Willingtoniin opettajaksi, on mies pitänyt Aidaa silmällä.\nIkiaikainen lajitoveri on aina herättänyt hienoista kiinnostusta, vaikka kaksikon välit eivät erityisen syvälliset ole koskaan olleet; keskinäinen kunnioitus on silti olemassa.\nSuhtautuminen McAveryihin on ollut syystä varauksellista, eikä Lucas siksi ole tehnyt erityisen aktiivista tuttavuutta suvun viimeiseen yksilöön. Pojan kumppanina Briseisiä pidetään silti arvossa, ja kaiketi kiitollisuutta tunnetaan siitä, miten nainen on Brandonia kohdellut – ja peräti suojellut.\nneuvoston johtaja, entinen liittolainen\nEnnen kuolemaansa Neuvoston kanssa yhteistyössä toimiessaan suhde johtohahmoon oli varsin kunnioittava, joskaan ei koskaan erityisen läheinen. Murhan ja henkiinheräämisen jälkeen Lucas on pitänyt etäisyyttä Christopheriin tuntematta kuitenkaan suurta katkeruutta petoksesta, joka aikanaan hänen koko elämänsä tuhosi. Pelko ongelmiin ajautumisesta on saanut hänet silti välttelemään yhteyksiä koko organisaatioon.\nperustajasuvut & organisaatio\nKoko Neuvostoon suhtaudutaan nykyisin varauksella, ja Lucas on pyrkinyt pitämään matalaa profiilia sekä etäisyyttä organisaatioon ja sen edustajiin. Erityistä katkeruutta ei tunneta, mutta liittolaisuuden katkeamisen jälkeen intressit välien selvittelyyn ovat olleet yhtä lailla heikkoja.\nei vielä suurempaa mielipidettä\nAbby, Aiden Wayland, Alexander Ronanov, Cayden Wayland, Cedric Wayland, Edwina Úlfar Einardottir, Heinrich Finkel, Kael Bault, Seyrena Wayland, Theobold Dashwood, Wolf Müller\nLast Edit: Sept 12, 2021 21:53:50 GMT 2 by Flowy


Tuomarien kirja - Linnunrata.org\n▲ ▼Tuom. 1. luku Vanha Testamentti 1933\n7. Silloin Adoni-Besek sanoi: "Seitsemänkymmentä kuningasta, joilta oli hakattu peukalot ja isotvarpaat, kokosi muruja minun pöytäni alta; niinkuin minä olen tehnyt, niin on Jumala minulle maksanut". Ja he veivät hänet Jerusalemiin, ja siellä hän kuoli.\n▲ ▼Tuom. 2. luku Vanha Testamentti 1933\n1. Ja Herran enkeli tuli Gilgalista ylös Bookimiin. Ja hän sanoi: "Minä johdatin teidät Egyptistä ja toin teidät maahan, jonka minä valalla vannoen olin luvannut teidän isillenne, ja sanoin: Minä en riko liittoani teidän kanssanne ikinä.\n2. Te taas älkää tehkö liittoa tämän maan asukasten kanssa, vaan kukistakaa heidän alttarinsa. Mutta te ette ole kuulleet minun ääntäni. Mitä olettekaan tehneet!\n3. Niinpä minä nyt sanon teille: Minä en karkoita heitä teidän tieltänne, vaan heistä tulee teille ahdistajat, ja heidän jumalansa tulevat teille ansaksi."\n4. Ja kun Herran enkeli oli puhunut nämä sanat kaikille israelilaisille, korotti kansa äänensä ja itki.\n▲ ▼Tuom. 3. luku Vanha Testamentti 1933\n1. Nämä ovat ne kansat, jotka Herra jätti paikoilleen koetellakseen niiden kautta Israelia, kaikkia niitä, jotka eivät olleet kokeneet mitään kaikista Kanaanin sodista -\n19. Mutta itse hän kääntyi takaisin Gilgalin luona olevilta jumalankuvilta ja käski sanoa: "Minulla on salaista asiaa sinulle, kuningas". Niin tämä sanoi: "Hiljaa!" Ja kaikki, jotka seisoivat hänen luonaan, menivät hänen luotaan ulos.\n20. Kun Eehud oli tullut hänen luoksensa, hänen istuessaan yksin viileässä yläsalissaan, sanoi Eehud: "Minulla on sinulle sana Jumalalta". Silloin hän nousi istuimeltaan,\n24. Hänen mentyään tulivat kuninkaan palvelijat, ja kun he näkivät, että yläsalin ovet olivat lukitut, niin he ajattelivat: "Varmaankin hän on tarpeellaan viileässä kammiossa".\n28. Ja hän sanoi heille: "Seuratkaa minua, sillä Herra antaa teidän vihollisenne, mooabilaiset, teidän käsiinne". Silloin he laskeutuivat hänen jäljessään alas, valtasivat mooabilaisten tieltä Jordanin kahlauspaikat eivätkä päästäneet ketään yli.\n▲ ▼Tuom. 4. luku Vanha Testamentti 1933\n5. Hänen oli tapana istua Deboran-palmun alla, Raaman ja Beetelin välillä, Efraimin vuoristossa, ja israelilaiset menivät hänen luoksensa oikeutta saamaan.\n6. Hän lähetti kutsumaan Baarakin, Abinoamin pojan, Naftalin Kedeksestä, ja hän sanoi hänelle: "Näin käskee Herra, Israelin Jumala: Lähde ja mene Taaborin vuorelle ja ota mukaasi kymmenentuhatta miestä naftalilaisia ja sebulonilaisia.\n8. Niin Baarak sanoi hänelle: "Jos sinä lähdet minun kanssani, niin minäkin lähden; mutta jos sinä et lähde minun kanssani, niin en minäkään lähde".\n9. Hän vastasi: "Minä lähden sinun kanssasi; mutta kunnia siitä retkestä, jolle lähdet, ei tule sinulle, vaan Herra on myyvä Siiseran naisen käsiin". Niin Debora nousi ja lähti Baarakin kanssa Kedekseen.\n14. Silloin Debora sanoi Baarakille: "Nouse, sillä tämä on se päivä, jona Herra antaa Siiseran sinun käsiisi; onhan Herra lähtenyt sinun edelläsi". Niin Baarak laskeutui Taaborin vuorelta, ja kymmenentuhatta miestä hänen jäljessään.\n16. Mutta Baarak ajoi takaa sotavaunuja ja sotajoukkoa Haroset-Goojimiin saakka. Ja koko Siiseran joukko kaatui miekan terään; ei ainoakaan pelastunut.\n17. Mutta Siisera oli paennut jalkaisin Jaaelin, keeniläisen Heberin vaimon, teltalle; sillä Jaabinin, Haasorin kuninkaan, ja keeniläisen Heberin perheen välillä oli rauha.\n18. Ja Jaael meni Siiseraa vastaan ja sanoi hänelle: "Poikkea, herrani, poikkea minun luokseni, älä pelkää". Ja hän poikkesi hänen luoksensa telttaan, ja hän peitti hänet peitteellä.\n19. Ja hän sanoi hänelle: "Anna minulle vähän vettä juodakseni, sillä minun on jano". Niin hän avasi maitoleilin ja antoi hänen juoda ja peitti hänet.\n20. Ja hän sanoi hänelle: "Asetu teltan ovelle; ja jos joku tulee ja kysyy sinulta ja sanoo: Onko täällä ketään? niin vastaa: Ei ole.\n22. Ja katso, silloin Baarak tuli ajaen Siiseraa takaa; ja Jaael meni häntä vastaan ja sanoi hänelle: "Tule, minä näytän sinulle miehen, jota etsit". Ja hän tuli hänen luoksensa, ja katso, Siisera makasi kuolleena, vaarna ohimossaan.\n▲ ▼Tuom. 5. luku Vanha Testamentti 1933\n28. Siiseran äiti katselee ikkunasta ja huutaa ristikon läpi: Miksi viipyvät hänen sotavaununsa tulemasta? Miksi ovat hänen valjakkonsa askeleet niin hitaat?\n30. Varmaankin he ovat saaneet saalista ja jakavat sitä: tytön, kaksikin mieheen, kirjavaa kangasta saaliiksi Siiseralle, kirjavaa kangasta, kirjaeltua vaatetta saaliiksi, kaksi kirjaeltua, kirjavaa huivia saatujen saalisten kaulaan.\n▲ ▼Tuom. 6. luku Vanha Testamentti 1933\n13. Niin Gideon vastasi hänelle: "Oi, Herrani, jos Herra on meidän kanssamme, miksi sitten kaikki tämä on meitä kohdannut? Ja missä ovat kaikki hänen ihmeelliset tekonsa, joista isämme ovat meille kertoneet sanoen: Herra on johdattanut meidät tänne Egyptistä? Mutta nyt Herra on hyljännyt meidät ja antanut meidät Midianin kouriin."\n14. Silloin Herra kääntyi häneen ja sanoi: "Mene tässä voimassasi ja vapauta Israel Midianin kourista; minä lähetän sinut".\n16. Herra sanoi hänelle: "Minä olen sinun kanssasi, ja sinä voitat midianilaiset niinkuin yhden ainoan miehen".\n18. Älä poistu täältä, ennenkuin minä tulen takaisin sinun luoksesi ja tuon uhrilahjani ja panen sen eteesi." Hän sanoi: "Minä jään, kunnes sinä tulet takaisin".\n20. Mutta Jumalan enkeli sanoi hänelle: "Ota liha ja happamattomat leivät ja pane ne tälle kalliolle ja vuodata liemi". Ja hän teki niin.\n24. Silloin Gideon rakensi siihen Herralle alttarin ja pani sen nimeksi: "Herra on rauha". Se on vielä tänäkin päivänä abieserilaisten Ofrassa.\n28. Kun kaupungin miehet varhain seuraavana aamuna nousivat, niin katso, Baalin alttari oli kukistettu ja asera-karsikko sen vierestä hakattu maahan, ja se toinen härkä oli uhrattu polttouhriksi vastarakennetulla alttarilla.\n29. Niin he sanoivat toinen toiselleen: "Kuka on tämän tehnyt?" Ja kun he tutkivat ja tiedustelivat, niin sanottiin: "Gideon, Jooaan poika, on sen tehnyt".\n30. Silloin kaupungin miehet sanoivat Jooaalle: "Tuo tänne poikasi, hänen täytyy kuolla, sillä hän on kukistanut Baalin alttarin ja hakannut maahan asera-karsikon sen vierestä".\n32. Sinä päivänä Gideon sai nimekseen Jerubbaal, sillä sanottiin: "Baal ajakoon itse asiansa häntä vastaan, koska hän on kukistanut hänen alttarinsa".\n37. niin katso, minä panen nämä kerityt villat puimatantereelle: jos kastetta tulee ainoastaan villoihin ja kaikki maa muuten jää kuivaksi, niin minä siitä tiedän, että sinä minun kädelläni vapautat Israelin, niinkuin olet puhunut".\n▲ ▼Tuom. 7. luku Vanha Testamentti 1933\n2. Mutta Herra sanoi Gideonille: "Sinulla on kanssasi liian paljon väkeä, antaakseni Midianin heidän käsiinsä; muuten Israel voisi kerskua minua vastaan ja sanoa: Oma käteni vapautti minut.\n3. Julista siis kansan kuullen näin: Se, joka pelkää ja on arka, palatkoon takaisin ja väistyköön Gileadin vuorilta." Niin kansasta palasi takaisin kaksikymmentäkaksi tuhatta, ja kymmenentuhatta jäi.\n4. Ja Herra sanoi Gideonille: "Vielä on väkeä liian paljon; vie heidät alas veden ääreen, niin minä siellä heidät sinulle tutkin. Se, josta minä sinulle sanon: Tämä lähteköön sinun kanssasi, se lähteköön kanssasi; mutta jokainen, josta minä sinulle sanon: Tämä älköön lähtekö sinun kanssasi, se älköön lähtekö."\n5. Niin hän vei väen alas veden ääreen. Ja Herra sanoi Gideonille: "Aseta erikseen jokainen, joka latkii vettä kielellään, niinkuin koira latkii, ja samoin jokainen, joka laskeutuu polvilleen juodaksensa".\n7. Silloin Herra sanoi Gideonille: "Niillä kolmellasadalla miehellä, jotka latkivat, minä vapautan teidät ja annan Midianin sinun käsiisi; kaikki muu väki menköön kukin kotiinsa".\n14. Niin toinen vastasi ja sanoi: "Se ei ole mikään muu kuin israelilaisen Gideonin, Jooaan pojan, miekka; Jumala antaa hänen käsiinsä Midianin ja koko leirin".\n15. Kun Gideon oli kuullut kertomuksen unesta ja sen selityksen, niin hän kumartaen rukoili, palasi sitten takaisin Israelin leiriin ja sanoi: "Nouskaa, sillä Herra antaa midianilaisten leirin teidän käsiinne".\n18. Kun minä ja kaikki, jotka ovat minun kanssani, puhallamme pasunoihin, niin puhaltakaa tekin pasunoihin kaikkialla leirin ympärillä ja huutakaa: Herran ja Gideonin puolesta!"\n20. Niin ne kolme joukkoa puhalsivat pasunoihin, murskasivat saviruukut, tempasivat vasempaan käteensä tulisoihdut ja oikeaan pasunat, puhalsivat niihin ja huusivat: "Herran ja Gideonin miekka!"\n24. Ja Gideon oli lähettänyt sanansaattajia koko Efraimin vuoristoon, sanomaan: "Tulkaa alas midianilaisia vastaan ja vallatkaa heidän tieltään vedet aina Beet-Baaraan asti sekä Jordan". Niin kaikki Efraimin miehet kutsuttiin koolle, ja he valtasivat vedet aina Beet-Baaraan asti sekä Jordanin.\n▲ ▼Tuom. 8. luku Vanha Testamentti 1933\n5. Ja hän sanoi Sukkotin miehille: "Antakaa joitakin leipäkakkuja väelle, joka seuraa minua, sillä he ovat uuvuksissa; minä olen ajamassa takaa midianilaisten kuninkaita Sebahia ja Salmunnaa".\n7. Gideon vastasi: "Hyvä! Kun Herra antaa Sebahin ja Salmunnan minun käsiini, puin minä teidän lihanne rikki erämaan orjantappuroilla ja orjanruoskilla."\n8. Ja hän nousi sieltä Penueliin ja puhui heille samalla tavalla. Ja Penuelin miehet vastasivat hänelle samoin, kuin Sukkotin miehet olivat vastanneet.\n9. Niin hän sanoi myös Penuelin miehille: "Jahka palaan voittajana, kukistan minä tämän tornin".\n15. Kun hän sitten tuli Sukkotin miesten luo, sanoi hän: "Tässä ovat nyt Sebah ja Salmunna, joilla te pilkkasitte minua sanoen: Onko sinulla sitten jo Sebahin ja Salmunnan nyrkki kädessäsi, että me antaisimme leipää sinun uupuneille miehillesi?"\n18. Sitten hän sanoi Sebahille ja Salmunnalle: "Minkä näköisiä ne miehet olivat, jotka te tapoitte Taaborilla?" He vastasivat: "Ne olivat niinkuin sinä; jokainen oli varreltaan kuin kuninkaan poika".\n20. Ja hän sanoi Jeterille, esikoiselleen: "Nouse ja surmaa heidät". Mutta nuorukainen ei paljastanut miekkaansa, sillä hän pelkäsi, koska oli vielä nuori.\n21. Silloin sanoivat Sebah ja Salmunna: "Nouse sinä ja pistä meidät kuoliaaksi, sillä miehellä on miehen voima". Niin Gideon nousi ja surmasi Sebahin ja Salmunnan. Ja hän otti heidän kameliensa kaulasta puolikuukorut.\n22. Niin Israelin miehet sanoivat Gideonille: "Hallitse sinä meitä, sekä sinä itse että sinun poikasi ja poikasi poika; sillä sinä olet vapauttanut meidät Midianin käsistä".\n23. Mutta Gideon vastasi heille: "En minä hallitse teitä, eikä minun poikani ole hallitseva teitä; Herra on teitä hallitseva".\n24. Ja Gideon sanoi heille: "Yhtä minä pyydän teiltä: antakoon kukin minulle heiltä saaliiksi saamansa nenärenkaan". Heikäläisillä näet on kultaiset nenärenkaat, koska ovat ismaelilaisia.\n25. Niin he vastasivat: "Annamme mielellämme". Ja he levittivät vaipan ja heittivät siihen kukin saaliiksi saamansa nenärenkaan.\n33. Mutta kun Gideon oli kuollut, niin israelilaiset lähtivät jälleen haureudessa kulkemaan baalien jäljessä ja ottivat Baal-Beritin jumalaksensa.\n34. Eivätkä israelilaiset enää muistaneet Herraa, Jumalaansa, joka oli pelastanut heidät kaikkien heidän vihollistensa käsistä, jotka asuivat heidän ympärillään.\n35. Eivät he myöskään tehneet Jerubbaalin, Gideonin, perheelle laupeutta kaiken sen hyvän tähden, mitä hän oli tehnyt Israelille.\n▲ ▼Tuom. 9. luku Vanha Testamentti 1933\n1. Mutta Abimelek, Jerubbaalin poika, meni Sikemiin äitinsä veljien luo ja puhui heille sekä kaikille, jotka olivat sukua hänen äitinsä isän perheelle, ja sanoi:\n2. "Puhukaa kaikkien Sikemin miesten kuullen: Kumpi teille on parempi, sekö, että teitä hallitsee seitsemänkymmentä miestä, kaikki Jerubbaalin pojat, vai että teitä hallitsee yksi mies? Ja muistakaa, että minä olen teidän luutanne ja lihaanne."\n3. Niin hänen äitinsä veljet puhuivat hänen puolestaan kaikkien Sikemin miesten kuullen kaiken tämän. Ja heidän sydämensä taipui Abimelekin puolelle, sillä he sanoivat: "Hän on meidän veljemme".\n8. Puut lähtivät voitelemaan itsellensä kuningasta. Ja he sanoivat öljypuulle: Ole sinä meidän kuninkaamme.\n9. Mutta öljypuu vastasi heille: Jättäisinkö lihavuuteni, josta jumalat ja ihmiset minua ylistävät, mennäkseni huojumaan ylempänä muita puita!\n10. Niin puut sanoivat viikunapuulle: Tule sinä ja ole meidän kuninkaamme.\n11. Mutta viikunapuu vastasi heille: Jättäisinkö makeuteni ja hyvät antimeni, mennäkseni huojumaan ylempänä muita puita!\n12. Niin puut sanoivat viinipuulle: Tule sinä ja ole meidän kuninkaamme.\n13. Mutta viinipuu vastasi heille: Jättäisinkö mehuni, joka saa jumalat ja ihmiset iloisiksi, mennäkseni huojumaan ylempänä muita puita!\n14. Niin kaikki puut sanoivat orjantappuralle: Tule sinä ja ole meidän kuninkaamme.\n15. Ja orjantappura vastasi puille: Jos todella aiotte voidella minut kuninkaaksenne, niin tulkaa ja etsikää suojaa minun varjossani; mutta ellette, niin tuli lähtee orjantappurasta ja kuluttaa Libanonin setrit.\n25. Ja Sikemin miehet asettivat vuorten kukkuloille väijyjiä, ja nämä ryöstivät jokaisen, joka kulki sitä tietä heidän ohitsensa. Se kerrottiin Abimelekille.\n26. Mutta Gaal, Ebedin poika, tuli veljineen, ja he poikkesivat Sikemiin; ja Sikemin miehet luottivat häneen.\n29. Olisipa minulla tuo kansa vallassani, niin minä toimittaisin pois Abimelekin; ja Abimelekista hän sanoi: Lisää sotajoukkoasi ja tule!"\n36. Kun Gaal näki väen, sanoi hän Sebulille: "Katso, väkeä tulee alas vuorten kukkuloilta". Mutta Sebul vastasi hänelle: "Vuorten varjot näyttävät sinusta miehiltä".\n37. Gaal puhui taas ja sanoi: "Katso, väkeä tulee alas Maannavalta; ja toinen joukko tulee Tietäjätammelta päin".\n38. Silloin Sebul sanoi hänelle: "Missä on nyt sinun suuri suusi, kun sanoit: Mikä on Abimelek, että me häntä palvelisimme? Siinä on nyt se väki, jota halveksit. Mene nyt ja taistele heitä vastaan."\n48. niin Abimelek nousi Salmonin vuorelle, hän ja kaikki väki, joka oli hänen kanssaan. Ja Abimelek otti kirveen käteensä ja löi poikki puunoksan, nosti ja pani sen olalleen ja sanoi väelle, joka oli hänen kanssaan: "Mitä näitte minun tekevän, se tehkää tekin joutuin".\n54. Silloin hän heti huusi palvelijalle, joka kantoi hänen aseitansa, ja sanoi hänelle: "Paljasta miekkasi ja surmaa minut, ettei minusta sanottaisi: Nainen tappoi hänet". Ja hänen palvelijansa lävisti hänet, ja hän kuoli.\n▲ ▼Tuom. 10. luku Vanha Testamentti 1933\n5. Ja Jaair kuoli, ja hänet haudattiin Kaamoniin.\n6. Mutta israelilaiset tekivät jälleen sitä, mikä oli pahaa Herran silmissä, ja palvelivat baaleja ja astarteja ja Aramin jumalia, Siidonin jumalia, Mooabin jumalia, ammonilaisten jumalia ja filistealaisten jumalia, ja he hylkäsivät Herran eivätkä palvelleet häntä.\n9. Ja ammonilaiset menivät Jordanin yli taistelemaan myöskin Juudaa, Benjaminia ja Efraimin heimoa vastaan, ja niin Israel joutui suureen ahdinkoon.\n10. Silloin israelilaiset huusivat Herraa sanoen: "Me olemme tehneet syntiä sinua vastaan, sillä me olemme hyljänneet oman Jumalamme ja palvelleet baaleja".\n13. Mutta te hylkäsitte minut ja palvelitte muita jumalia; sentähden en minä enää teitä pelasta.\n14. Menkää ja huutakaa avuksenne niitä jumalia, jotka olette valinneet; pelastakoot ne teidät ahdinkonne aikana."\n15. Niin israelilaiset sanoivat Herralle: "Me olemme syntiä tehneet; tee sinä meille aivan niinkuin hyväksi näet, kunhan vain tänä päivänä autat meitä".\n16. Ja he poistivat vieraat jumalat keskuudestaan ja palvelivat Herraa. Silloin hän ei enää kärsinyt, että Israelia vaivattiin.\n▲ ▼Tuom. 11. luku Vanha Testamentti 1933\n2. Mutta Gileadin vaimo synnytti hänelle poikia, ja kun tämän vaimon pojat kasvoivat suuriksi, niin he karkoittivat Jeftan ja sanoivat hänelle: "Et sinä saa perintöosaa meidän isämme talossa, sillä sinä olet toisen naisen poika".\n6. Ja he sanoivat Jeftalle: "Tule ja rupea meidän päälliköksemme, sotiaksemme ammonilaisia vastaan".\n8. Gileadin vanhimmat sanoivat Jeftalle: "Juuri sentähden olemme nyt tulleet jälleen sinun luoksesi; ja jos sinä tulet meidän kanssamme ja ryhdyt taistelemaan ammonilaisia vastaan, niin sinä olet oleva meidän, kaikkien Gileadin asukasten, päämies".\n9. Jefta vastasi Gileadin vanhimmille: "Jos te viette minut takaisin, taistelemaan ammonilaisia vastaan, ja Herra antaa heidät minun valtaani, niin minä rupean teidän päämieheksenne".\n10. Silloin Gileadin vanhimmat sanoivat Jeftalle: "Herra kuulee meidän välipuheemme; totisesti, me teemme kaiken, mitä sinä sanoit".\n13. Niin ammonilaisten kuningas vastasi Jeftan sanansaattajille: "Ottihan Israel tullessaan Egyptistä minun maani Arnonista Jabbokiin ja Jordaniin asti; anna se nyt hyvällä takaisin".\n16. Sillä tullessaan Egyptistä Israel kulki erämaan kautta Kaislamerelle saakka ja tuli Kaadekseen.\n17. Ja Israel lähetti sanansaattajia Edomin kuninkaan luo sanomaan: Salli minun kulkea maasi läpi. Mutta Edomin kuningas ei kuullut heitä. Ja he lähettivät sanan myöskin Mooabin kuninkaalle, mutta ei hänkään suostunut. Niin Israel asettui Kaadekseen.\n19. Silloin Israel lähetti sanansaattajia Siihoniin, amorilaisten kuninkaan, Hesbonin kuninkaan, luo, ja Israel käski sanoa hänelle: Salli meidän kulkea maasi läpi määräpaikkaamme.\n25. Vai oletko sinä parempi kuin Baalak, Sipporin poika, Mooabin kuningas? Rakensiko hän riitaa Israelin kanssa, tahi ryhtyikö hän sotaan heitä vastaan?\n26. Israel on nyt asunut Hesbonissa ja sen tytärkaupungeissa, Aroerissa ja sen tytärkaupungeissa ja kaikissa Arnonin varrella olevissa kaupungeissa kolmesataa vuotta. Miksi te ette sen ajan kuluessa ole ottaneet niitä pois?\n31. niin tulkoon kuka tulkoonkin minua vastaan taloni ovesta, kun minä voittajana palaan ammonilaisten luota, hän on oleva Herran, ja minä uhraan hänet polttouhriksi".\n35. Nähdessään hänet hän repäisi vaatteensa ja sanoi: "Voi, tyttäreni, nyt sinä masennat minut maahan, nyt sinä syökset minut onnettomuuteen! Sillä minä avasin suuni Herralle enkä voi sanaani peruuttaa."\n36. Niin hän vastasi hänelle: "Isäni, jos sinä avasit suusi Herralle, niin tee minulle, niinkuin suusi on puhunut, koska Herra on antanut sinun kostaa vihollisillesi, ammonilaisille".\n37. Sitten hän sanoi isällensä: "Myönnettäköön minulle kuitenkin tämä: jätä minut vapauteeni kahdeksi kuukaudeksi, että minä yhdessä ystävättärieni kanssa menen vuorille itkemään neitsyyttäni".\n▲ ▼Tuom. 12. luku Vanha Testamentti 1933\n4. Ja Jefta kokosi kaikki Gileadin miehet ja ryhtyi taisteluun Efraimia vastaan; ja Gileadin miehet voittivat efraimilaiset, jotka olivat sanoneet: "Te olette karkureita Efraimista; Gilead on Efraimin ja Manassen keskessä".\n6. niin he sanoivat hänelle: "Sano shibbolet". Jos hän sanoi "sibbolet", kun ei osannut ääntää oikein, ottivat he hänet kiinni ja tappoivat Jordanin kahlauspaikoilla. Niin kaatui silloin Efraimista neljäkymmentäkaksi tuhatta.\n▲ ▼Tuom. 13. luku Vanha Testamentti 1933\n7. Ja hän sanoi minulle: Katso, sinä tulet raskaaksi ja synnytät pojan; älä siis juo viiniä ja väkijuomaa äläkä syö mitään saastaista, sillä poika on oleva Jumalan nasiiri äitinsä kohdusta aina kuolinpäiväänsä asti."\n8. Silloin Maanoah rukoili Herraa ja sanoi: "Oi Herra, salli Jumalan miehen, jonka lähetit, vielä tulla luoksemme opettamaan meille, mitä meidän on tehtävä pojalle, joka on syntyvä".\n10. Niin vaimo juoksi nopeasti ilmoittamaan miehellensä ja sanoi hänelle: "Katso, sama mies, joka äsken kävi luonani, ilmestyi minulle".\n11. Niin Maanoah nousi ja seurasi vaimoaan. Ja kun hän tuli miehen luo, sanoi hän tälle: "Sinäkö olet se mies, joka puhuttelit tätä vaimoa?" Hän vastasi: "Minä".\n12. Silloin Maanoah sanoi: "Kun sanasi käy toteen, miten sitten on meneteltävä pojan kanssa ja mitä hänelle on tehtävä?"\n14. älköön syökö mitään, mikä viiniköynnöksestä tulee, viiniä ja väkijuomaa hän älköön juoko älköönkä syökö mitään saastaista. Noudattakoon hän kaikkea, mitä minä olen käskenyt hänen noudattaa."\n15. Ja Maanoah sanoi Herran enkelille: "Salli meidän pidättää sinua valmistaaksemme sinulle vohlan".\n16. Mutta Herran enkeli vastasi Maanoahille: "Vaikka sinä pidättäisitkin minut, en minä kuitenkaan söisi sinun ruokaasi; mutta jos tahdot valmistaa polttouhrin, niin uhraa se Herralle". Sillä Maanoah ei tiennyt häntä Herran enkeliksi.\n18. Herran enkeli vastasi hänelle: "Minkätähden kysyt minun nimeäni? Se on ihmeellinen."\n19. Niin Maanoah otti vohlan ja ruokauhrin ja uhrasi sen kalliolla Herralle. Ja Herra teki ihmeen Maanoahin ja hänen vaimonsa nähden:\n22. Niin Maanoah sanoi vaimolleen: "Me olemme kuoleman omat, sillä olemme nähneet Jumalan".\n23. Mutta hänen vaimonsa vastasi hänelle: "Jos Herra tahtoisi surmata meidät, ei hän olisi ottanut meiltä vastaan polttouhria ja ruokauhria eikä antanut meidän nähdä tätä kaikkea eikä antanut meidän juuri nyt tätä kuulla".\n24. Ja vaimo synnytti pojan ja antoi hänelle nimen Simson; ja poika kasvoi, ja Herra siunasi häntä.\n25. Ja Herran henki alkoi hänessä vaikuttaa Daanin leirissä, Soran ja Estaolin välillä.\n▲ ▼Tuom. 14. luku Vanha Testamentti 1933\n2. Niin hän tuli sieltä ja kertoi sen isälleen ja äidilleen ja sanoi: "Minä näin Timnassa naisen, filistealaisten tyttäriä; ottakaa hänet nyt minulle vaimoksi".\n3. Hänen isänsä ja äitinsä sanoivat hänelle: "Eikö ole yhtään naista veljiesi tyttärien joukossa ja minun koko kansassani, kun aiot mennä ottamaan vaimon ympärileikkaamattomien filistealaisten joukosta?" Mutta Simson sanoi isälleen: "Ota hänet minulle, sillä hän on mieluinen minun silmissäni".\n11. Mutta kun he näkivät hänet, valitsivat he kolmekymmentä sulhaspoikaa olemaan hänen kanssaan.\n12. Niin Simson sanoi heille: "Minä panen teille arvoituksen; jos selitätte sen minulle seitsemän pitopäivän kuluessa ja arvaatte oikein, niin minä annan teille kolmekymmentä aivinapaitaa ja kolmekymmentä juhlapukua.\n13. Mutta ellette voi sitä minulle selittää, niin te annatte minulle kolmekymmentä aivinapaitaa ja kolmekymmentä juhlapukua." Ja he sanoivat hänelle: "Lausu arvoituksesi, että saamme sen kuulla".\n14. Silloin hän sanoi heille: "Lähti syötävä syömäristä, lähti väkevästä makea". Mutta he eivät voineet kolmeen päivään selittää arvoitusta.\n16. Niin Simsonin vaimo ahdisti häntä itkullaan ja sanoi: "Sinähän vihaat minua etkä rakasta; sinä olet pannut arvoituksen minun kansalaisilleni etkä selitä sitä minulle". Mutta hän vastasi hänelle: "En ole selittänyt sitä edes isälleni enkä äidilleni, sinulleko sen selittäisin!"\n17. Niin hän ahdisti häntä itkullaan ne seitsemän päivää, jotka heidän pitonsa kestivät. Mutta seitsemäntenä päivänä Simson selitti hänelle, koska vaimo häntä ahdisti. Ja vaimo selitti arvoituksen kansalaisilleen.\n18. Niin kaupungin miehet sanoivat hänelle seitsemäntenä päivänä, ennenkuin aurinko laski: "Mikä on makeampaa kuin hunaja, ja mikä leijonaa väkevämpi?" Hän vastasi heille: "Ellette olisi kyntäneet minun vasikallani, ette olisi arvoitustani arvanneet".\n▲ ▼Tuom. 15. luku Vanha Testamentti 1933\n1. Jonkun ajan kuluttua, nisunleikkuuaikana, tuli Simson katsomaan vaimoansa, tuomisinaan vohla, ja sanoi: "Minä menen vaimoni luo sisähuoneeseen". Mutta tämän isä ei sallinut hänen mennä,\n2. vaan sanoi: "Minä tosiaankin luulin, että olit ruvennut vihaamaan häntä, ja annoin hänet sinun sulhaspojallesi. Mutta onhan hänen nuorempi sisarensa häntä kauniimpi, sinä saat hänet toisen sijaan".\n3. Mutta Simson vastasi heille: "Nyt minä en tule syynalaiseksi filistealaisista, vaikka teenkin heille pahaa".\n6. Niin filistealaiset kysyivät: "Kuka tämän on tehnyt?" Vastattiin: "Simson, timnalaisen vävy, koska tämä otti hänen vaimonsa ja antoi sen hänen sulhaspojalleen". Niin filistealaiset menivät ja polttivat sekä vaimon että hänen isänsä tulessa.\n7. Mutta Simson sanoi heille: "Koska te näin teette, niin totisesti minä en lakkaa, ennenkuin olen kostanut teille".\n10. Ja Juudan miehet kysyivät: "Miksi te olette tulleet meitä vastaan?" He vastasivat: "Me olemme tulleet sitomaan Simsonin tehdäksemme hänelle, niinkuin hän teki meille".\n11. Niin kolmetuhatta miestä Juudasta meni Eetamin kallioluolalle, ja he sanoivat Simsonille: "Etkö tiedä, että filistealaiset hallitsevat meitä; mitä oletkaan meille tehnyt!" Hän vastasi heille: "Niinkuin he tekivät minulle, niin minäkin tein heille".\n12. He sanoivat hänelle: "Me tulimme sitomaan sinut antaaksemme sinut filistealaisten käsiin". Mutta Simson sanoi heille: "Vannokaa minulle, ettette itse lyö minua kuoliaaksi".\n13. Niin he vastasivat hänelle sanoen: "Emme lyö; me ainoastaan sidomme sinut ja annamme sinut heidän käsiinsä, mutta emme sinua surmaa". Ja he sitoivat hänet kahdella uudella köydellä ja veivät hänet pois kalliolta.\n▲ ▼Tuom. 16. luku Vanha Testamentti 1933\n2. Kun gassalaisille kerrottiin, että Simson oli tullut sinne, niin he piirittivät hänet ja väijyivät häntä koko yön kaupungin portilla. Mutta he olivat hiljaa koko yön, ajatellen: "Kun aamu valkenee, surmaamme hänet".\n3. Ja Simson makasi siellä puoliyöhön asti. Mutta puoliyön aikana hän nousi, tarttui kaupungin portin oviin ja molempiin pihtipieliin, nosti ne salpoineen paikaltansa, asetti hartioilleen ja vei ne sen vuoren laelle, joka on vastapäätä Hebronia.\n5. Niin filistealaisten ruhtinaat tulivat naisen luo ja sanoivat hänelle: "Viekoittele hänet ja ota selko, missä hänen suuri voimansa on ja miten voisimme voittaa hänet, että saisimme hänet sidotuksi ja masennetuksi; niin me annamme sinulle kukin tuhat ja sata hopeasekeliä".\n6. Silloin Delila sanoi Simsonille: "Ilmaise minulle, missä sinun suuri voimasi on ja miten sinut voidaan sitoa ja masentaa".\n7. Simson vastasi hänelle: "Jos minut sidotaan seitsemällä tuoreella jänteellä, jotka eivät ole kuivuneet, niin minä tulen heikoksi ja olen niinkuin muutkin ihmiset".\n8. Niin filistealaisten ruhtinaat toivat naiselle seitsemän tuoretta jännettä, jotka eivät olleet kuivuneet, ja hän sitoi hänet niillä.\n11. Niin hän sanoi hänelle: "Jos minut sidotaan uusilla köysillä, joilla ei ole tehty työtä, niin minä tulen heikoksi ja olen niinkuin muutkin ihmiset".\n13. Niin Delila sanoi Simsonille: "Sinä olet tähän asti minua pettänyt ja valhetellut minulle; ilmaise minulle, miten sinut voidaan sitoa". Niin hän vastasi hänelle: "Jos kudot minun pääni seitsemän palmikkoa kankaan loimiin".\n15. Niin nainen sanoi hänelle: "Kuinka sinä saatat sanoa: Minä rakastan sinua, vaikka sydämesi ei ole minun kanssani? Jo kolme kertaa olet pettänyt minut etkä ole minulle ilmaissut, missä sinun suuri voimasi on."\n17. ja paljasti hänelle koko sydämensä ja sanoi hänelle: "Ei ole partaveitsi minun päätäni koskettanut, sillä minä olen Jumalan nasiiri äitini kohdusta asti; jos minun hiukseni ajetaan, niin voimani poistuu minusta, ja minä tulen heikoksi ja olen niinkuin kaikki muutkin ihmiset".\n18. Kun Delila huomasi, että hän oli paljastanut hänelle koko sydämensä, niin hän lähetti kutsumaan filistealaisten ruhtinaat sanoen: "Nyt tulkaa, sillä hän on paljastanut minulle koko sydämensä". Niin filistealaisten ruhtinaat tulivat hänen luoksensa tuoden mukanaan rahat.\n20. Ja Delila sanoi: "Filistealaiset ovat kimpussasi, Simson!" Kun hän heräsi unestaan, niin hän ajatteli: "Kyllä minä selviydyn niinkuin aina ennenkin ja pudistan itseni vapaaksi". Eikä hän tiennyt, että Herra oli poistunut hänestä.\n23. Niin filistealaisten ruhtinaat kokoontuivat uhraamaan suurta uhria jumalalleen Daagonille ja iloa pitämään, sillä he sanoivat: "Meidän jumalamme on antanut vihollisemme Simsonin meidän käsiimme".\n24. Kun kansa näki hänet, niin he ylistivät jumalaansa, sillä he sanoivat: "Meidän jumalamme on antanut käsiimme vihollisemme, maamme hävittäjän, sen, joka surmasi meistä niin monta".\n25. Ja kun heidän sydämensä olivat tulleet iloisiksi, niin he sanoivat: "Noutakaa Simson huvittamaan meitä". Niin Simson noudettiin vankilasta huvittamaan heitä. Ja he asettivat hänet seisomaan pylvästen väliin.\n26. Silloin Simson sanoi palvelijalle, joka piti kiinni hänen kädestään: "Päästä minut tunnustelemaan pylväitä, joiden varassa rakennus on, nojatakseni niihin".\n▲ ▼Tuom. 17. luku Vanha Testamentti 1933\n2. Hän sanoi äidillensä: "Ne tuhat ja sata hopeasekeliä, jotka sinulta otettiin ja joiden tähden sinä lausuit vannotuksen minunkin kuulteni, katso, ne rahat ovat minulla; minä ne otin". Silloin sanoi hänen äitinsä: "Herra siunatkoon sinua, poikani!"\n9. Miika kysyi häneltä: "Mistä sinä tulet?" Hän vastasi: "Minä olen leeviläinen Juudan Beetlehemistä ja vaellan asuakseni muukalaisena, missä vain sopii".\n10. Miika sanoi hänelle: "Asetu minun luokseni ja tule minun isäkseni ja papikseni, niin minä annan sinulle vuosittain kymmenen hopeasekeliä ja vaatetuksen ja elatuksesi". Niin leeviläinen tuli.\n13. Ja Miika sanoi: "Nyt minä tiedän, että Herra tekee minulle hyvää, sillä minulla on pappina leeviläinen".\n▲ ▼Tuom. 18. luku Vanha Testamentti 1933\n2. Ja daanilaiset lähettivät sukukuntansa keskuudesta viisi miestä, sotakuntoisia miehiä Sorasta ja Estaolista, vakoilemaan maata ja tutkimaan sitä; he sanoivat heille: "Menkää tutkimaan maata". Ja nämä tulivat Efraimin vuoristoon, Miikan talolle asti, ja yöpyivät sinne.\n4. Hän vastasi heille: "Niin ja niin teki Miika minulle ja palkkasi minut papiksensa".\n5. Ja he sanoivat hänelle: "Kysy Jumalalta, että saisimme tietää, onnistuuko matka, jolla me olemme".\n24. Hän vastasi: "Te olette ottaneet minun jumalani, jotka minä olen teettänyt, ja papin, ja menette matkoihinne. Mitä on minulla enää jäljellä? Ja kuinka te vielä kysytte minulta: Mikä sinun on?"\n25. Mutta daanilaiset sanoivat hänelle: "Herkeä huutamasta meille, muuten miehet ärtyvät ja käyvät kimppuunne, ja te menetätte henkenne, sekä sinä että sinun perheesi".\n▲ ▼Tuom. 19. luku Vanha Testamentti 1933\n5. Neljäntenä päivänä hän varhain aamulla nousi lähteäkseen; mutta naisen isä sanoi vävyllensä: "Vahvista itseäsi leipäpalalla; sitten saatte lähteä".\n6. Niin he istuivat, söivät ja joivat molemmat yhdessä. Sitten naisen isä sanoi miehelle: "Suostu jäämään yöksi, ja olkoon sydämesi iloinen".\n8. Viidentenä päivänä hän varhain aamulla nousi lähteäksensä, mutta naisen isä sanoi hänelle: "Vahvista itseäsi, ja viipykää iltapäivään asti". Niin he söivät toistensa kanssa.\n11. Kun he olivat Jebuksen luona ja päivä oli kohta laskemassa, sanoi palvelija isännälleen: "Tule, poiketkaamme tuohon jebusilaisten kaupunkiin ja yöpykäämme sinne".\n12. Mutta hänen isäntänsä vastasi hänelle: "Emme poikkea vieraitten kaupunkiin, jotka eivät ole israelilaisia, vaan menemme edelleen Gibeaan asti".\n13. Ja hän sanoi palvelijallensa: "Tule, pyrkikäämme toiseen paikkaan, yöpykäämme Gibeaan tai Raamaan".\n22. Ja kun he olivat ilahduttamassa sydäntänsä, niin katso, kaupungin miehet, kelvottomat miehet, piirittivät talon, kolkuttivat ovelle ja sanoivat vanhalle miehelle, talon isännälle, näin: "Tuo tänne se mies, joka tuli sinun taloosi, ryhtyäksemme häneen".\n▲ ▼Tuom. 20. luku Vanha Testamentti 1933\n3. Ja benjaminilaiset saivat kuulla, että israelilaiset olivat menneet Mispaan. Ja israelilaiset sanoivat: "Kertokaa, kuinka tämä pahateko tapahtui".\n18. Ja he nousivat ja lähtivät Beeteliin ja kysyivät Jumalalta. Israelilaiset sanoivat: "Kenen meistä on ensiksi lähdettävä taistelemaan benjaminilaisia vastaan?" Herra vastasi: "Juuda ensiksi".\n23. Sillä kun israelilaiset menivät ja itkivät Herran edessä iltaan asti ja kysyivät Herralta sanoen: "Onko minun vielä ryhdyttävä taisteluun veljiäni, benjaminilaisia, vastaan?" niin Herra vastasi: "Menkää heitä vastaan".\n28. ja Piinehas, Aaronin pojan Eleasarin poika, seisoi siihen aikaan sen edessä - ja sanoivat: "Onko minun vielä lähdettävä taisteluun veljiäni, benjaminilaisia, vastaan, vai onko minun siitä luovuttava?" Herra vastasi: "Lähtekää; sillä huomenna minä annan heidät sinun käsiisi".\n32. Ja benjaminilaiset sanoivat: "Me voitimme heidät nyt niinkuin ennenkin"; mutta israelilaiset sanoivat: "Paetkaamme ja eristäkäämme heidät kaupungista valtateille".\n▲ ▼Tuom. 21. luku Vanha Testamentti 1933\n1. Israelin miehet olivat vannoneet Mispassa ja sanoneet: "Ei kukaan meistä anna tytärtään benjaminilaiselle vaimoksi".\n5. Ja israelilaiset sanoivat: "Onko yhdessäkään Israelin sukukunnassa ketään, joka ei ole tullut seurakunnan kanssa tänne Herran eteen?" Sillä siitä, joka ei tulisi Herran luo Mispaan, oli vannottu ankara vala: "Hän on kuolemalla rangaistava".\n10. Niin kansa lähetti sinne kaksitoistatuhatta sotakuntoista miestä ja käski heitä sanoen: "Menkää ja surmatkaa miekan terällä Gileadin Jaabeksen asukkaat vaimoineen ja lapsineen.\n19. Niin he sanoivat: "Katso, joka vuosi vietetään Herran juhla Siilossa, joka on pohjoiseen päin Beetelistä, auringonnousuun päin siitä valtatiestä, joka vie Beetelistä Sikemiin, ja etelään päin Lebonasta".\n22. Ja kun heidän isänsä tai veljensä tulevat valittamaan meille, niin me sanomme heille: Lahjoittakaa heidät meille, sillä ei kukaan meistä ole ottanut sodassa vaimoa. Ettehän te ole itse antaneet niitä heille; muuten olisitte joutuneet vikapäiksi."\nTuom. ▲Vanha Testamentti. Käännös 1933


Voima-5-2013 • 28.5.2013 09:16\nVoima-5-2013 28.5.2013 09:16 Kirjoittanut voima\nDisney omii legot Pikku muovinpalasillakin on oikeus yksityisyyteen. Valokuvaaja ei saa koota taidekirjaa kuvistaan, koska niissä on Disneyn omistamia Tähtien sota -legoja.\nJulkisen sanan neuvoston päätös koskien asiavirhettä artikkelissa "Kurituspolitiikan… Langettava 5778/KULTTI/15 Voima Asia: virheen korjaus Lehdessä oli olennainen asiavirhe. Toimitus ei saanut kantelijan korjauspyyntöä ja oikaisi virheen vasta, kun…


Videotuomarit: Tämä mies on Leijonien superhärkä - Videotuomarit - Ilta-Sanomat\nOluesta saattaa olla elimistölle hyötyäkin, väitöstutkimus kertoo\nVideotuomarit: Tämä mies on Leijonien superhärkä\nNyt toistetaan: Videotuomarit Saksa-Suomi: "Mitään ei ole vielä saavutettu"\nJulkaistu: 14.5.2014 11:40\nSuomen voitto Saksasta oli ns. pakollinen. Pisteet tulivat tarpeeseen, mutta koko MM-turnauksen kannalta paljon suurempi asia on se tapa, jolla voitto otettiin.\nSuomi oli alusta saakka erittäin valmis pelaamaan ja hyvin latautunut. Esitys oli kokonaisuutena täysin suvereeni suhteessa Saksaan - joka tosin oli hämmästyttävän heikko.\nViisikkopelaaminen oli viimeinkin kelpo tasolla, mutta kaikkein tärkeintä on kuitenkin se, että Leijonien tärkein pelaaja otti ruorista kaksin käsin kiinni ja alkoi ohjata laivaa.\nMiehen nimi on Petri Kontiolahttp://www.is.fi/haku/?search-term=petri+kontiola.\nVideotuomarit Vesa Rantanenhttp://www.is.fi/haku/?search-term=vesa+rantanen ja Tuomas Nyholmhttp://www.is.fi/haku/?search-term=tuomas+nyholm hehkuttavat Konnaa ja ruotivat myös muiden Leijonien avainpelaajien suoritustasoa.\nLeijonien luottopakki: Sormet pois paniikkinappulalta\nPuolustaja Tuukka Mäntylä sanoi, että Leijonien avausvoitto helpotti tunnelmia varmasti suomalaisissa kotikatsomoissakin.\nLeijona julkaisi huojentavan kuvan – ”Jormakka on hengissä”\nSunnuntaina Venäjää vastaan aivotärähdyksen saaneen Leijonien Pekka Jormakan voimat ovat palautumassa.\nLeijonien hyökkääjä Minskin yleisöstä: "Todella äänekäs"\nLeijonien neloskentän keskushyökkääjä Petteri Wirtanen oli muiden lailla huojentunut MM-kisojen avausvoitosta.\nLeijonapakki Marttinen: "Oliko se pakkovoitto?"\nJyri Marttinen on pelaaja, joka antaa tekojen puhua puolestaan. Näin kävi myös Saksan kaadon jälkeen.\nHelpottunut Lehterä Saksa-voitosta: "Näin meidän kuuluisi pelata koko ajan"\nSuomen avausmaalin syöttänyt Jori Lehterä kommentoi Saksan kaatoa helpottuneisuutta äänessään.\nOtteluanalyysi: Leijonien voittotili auki - pelissä vielä tekemistä Aloitteellinen ja tehokas Suomi otti MM-kisojen avausvoiton sysisurkeasta Saksasta. Voitosta huolimatta Suomen pelissä on edelleen selkeitä ongelmakohtia.\n"Suomesta on tullut jääkiekon pikkumaa"\nVideotuomarit: Oliko jättipommi Jormakan oma vika?\nNyt on ison pohdinnan paikka: ”Mihin Marjamäen Leijonat on oikein matkalla?”\nSuora arvio Leijonien Ruotsi-välierästä – ”Se ei ollut romahdus vaan looginen tulos”\nSynkkä kokonaiskuva Leijonista USA-puolivälierän alla – ”En haluaisi maalailla piruja seinille”\nLeijonien ongelmat tulivat esiin julmalla tavalla – ”Ei irtoa enää kovin paljon riemua”\nLeijonien MM-menestyksen yksi tärkeimmistä palasista ratkesi äitienpäivänä – ”Se ei muutu enää kirveelläkään”


Pekka oli koulun liikuntatunnilla. Jotenkin hän horjahti pallopelin tiimellyksessä ja kaatui. Kädessä tuntui viiltävä kipu. Pekka jäi voihkimaan siihen, eikä päässyt enää itse ylös.\nOpettaja tuli auttamaan. Käteen on sattunut pahasti. Pekka piti viedä lääkäriin. Kädestä otettiin röntgenkuva. Siinä oli luunmurtuma. Käteen pantiin kipsi. Tietysti se oli oikea käsi.\nNyt Pekka ei voinut syödä kipsatulla kädellään. Kirjoittamisesta ei tullut mitään koulussa. Kotona hän ei voinut pelata edes tietokonepelejä vasemmalla kädellä. Hiiri ei osunut oikeaan paikkaan. Huomenna olisi liikuntatunnilla uimista. Siihenkään ei Pekka voisi osallistua kipseineen.\nTerveys on suuri Jumalan lahja. Usein emme sitä vaan muista silloin, kun olemme terveitä. Pekkakin oli voinut tehdä tähän asti kaikkea. Vasta nyt hän huomasi, miten ihana asia olisi, jos molemmat kädet olisivat terveet. Onneksi Pekan käsi paranisi muutamassa viikossa.\nRaamatussa kerrotaan kymmenestä miehestä, jotka sairastivat vakavaa pitaalitautia. Jeesus paransi heidät kaikki, mutta vain yksi palasi kiittämään Jeesusta. Muistatko sinä kiittää Jumalaa terveydestäsi?


Aivan kuin naisvoimassa ei olisi jo riittävästi kummasteltavaa, piti lähteä Tampereelle saakka miesenergiaa etsimään. Opiskeluaikainen ystäväni nimittäin kutsui minut kylään kotiseudulleen tarkastamaan Tampereen Teatterikesän tarjontaa.\nEnsin suuntasimme Tampere-talolle tsekkaamaan tanskalaisen Neander-ryhmän BLAM!-nimisen teatteriproduktion, jossa ei puhuttu vaan kirjaimellisesti hypittiin seinille. BLAM!, jota ryhmä luonnehtii lauseella ’Die Hard Meets the Office’, on yhdistelmä mimiikkaa, parkouria, sirkusta, akrobatiaa ja tanssia. Liike ja kehollisuus ovat esityksen juttu, ja siksi sen ainokaisiin kolmeen sanaan why!!?, cut ja fuck latautuu paljon painoa.\nNäyttämöllä elehtii, ilmehtii, kikkailee, pyörii, kiipeää, kaatuu, hyppää, ryömii, keinuu, heittää volttia ja leipoo toisiaan lättyyn neljä toimistorottaa lopen kyllästyneinä harmaaseen kynänpyörittelyynsä ja toimiston nurkassa raksuttavaan, keskinkertaisuuden ylimpään symboliin, faksiin. Kun kireän, mutta omia paheitaan piilottelevan pomon silmä välttää, alkavat tämän kolme alaista kuvitella itsensä toimintaelokuvien sankareiksi.\nHiirimäisen pysähtynyt uneliaisuus väistyy, kun miehet filmaavat kuvitteellisella kameralla toimintaleffoista tuttuja stunttitemppuja. Rei’ittäjät muuttuvat konekivääreiksi, kun toimistoon pölähtävät vuoronperää paikalle Terminaattorin, RoboCopin ja Rambon kaltaiset hahmot. Meno kiihtyy, sankarit ja viholliset ampuvat ja tulevat ammutuiksi tuhdeilla aseilla, ruumiit lennähtelevät seinille tai kierähtelevät toimiston sermien ja pöytien yli. Esityksen alun vaisu tunnelma kiihtyy loppua kohden. Toimiston lattiasta tulee seinä, pomosta sankari muiden mukana ja valtavan loppurymistelyn jälkeen tunnelma muuttuu kiihkeäksi tanssiksi äijämusiikin tahtiin.\nYhden ketterimmistä rooleista veti esityksen ohjannut islantilaissyntinen Kristján Ingimarsson, joka tunnetaan Tanskassa niin poliittisen kuin kokeellisenkin teatterin tekijänä. Aamulehden toimittaja Minna Ohtamaa on päässyt jututtamaan poikamaisen kujeilevaa, 46-vuotiasta Ingimarssonia, joka kertoo ottaneensa toimintaelokuvat esityksen aiheeksi, koska ihailee kyseisten leffojen liikekieltä (Aamulehti/Ihmiset, 9.8.2014).\nBLAM! edustaa tyylikästä miesenergiaa. Esityksen luulisi kelpaavan vaativammallekin nuorelle miehelle, jonka kaltaisia ei teatterin katsomossa tavallisesti tapaa. Nautin itsekin esityksen vauhdista ja miesten taitavasta akrobatiasta. Olisin tosin saanut kohelluksesta enemmän irti, jos kuuluisin toimintaelokuvien ystäviin ja olisin paremmin tunnistanut näyttelijöiden metamorfoosien kohteet. Itse asiassa pidän toimintaleffoja äärimmäisen haukotuttavina enkä muista, että olisin jaksanut katsoa ainuttakaan lajityypin elokuvaa loppuun asti. Tämän kuitenkin jaksoin ja varsin mielelläni vieläpä.\nSeuraavana iltana suuntasimme TT Frenckelliin tarkistamaan, mitä Jussi Parviaisen näytelmälle Jumalan rakastaja on tapahtunut kolmessakymmenessä vuodessa. Testosteroni turskahteli entiseen malliin, rautaa nousi ja näyttelijöiden ponnistus kuului ja tuntui varmasti takariville asti. Näytelmästä oli tullut entistä ajankohtaisempi.\nPitänee paikkaansa väite, että Jumalan rakastaja oli 80-luvulla edellä aikaansa. Siihen aikaan oman kehon, fyysisen olemuksen ja äärimmilleen viedyn yksilöllisyyden palvonta ja narsismi vähän jokaista itsekeskeistä persoonallisuutta selittävänä käsitteenä nostivat treenattuja päitään. Nyt omaan peilikuvaan tuijottaminen - tai sanoisiko oman kännykkäkameran linssiin tuijottaminen - on jokamiehen ja jokanaisen velvollisuus mikäli mielii olla olemassa ja kuulua jengiin. Sisältä hukassa oleva voima korvataan ulkokuoren kiillolla ja houkuttelevuudella. Kehon hallinta todistaa itsensä voittamista. Jumala kenties löytyy ihmisestä itsestään, mutta Juska Paarman tapauksessa ulkoisen muodon maailmasta, täydellisestä kehosta.\nKokkolan kaupunginteatterin version Jumalan rakastajasta on ohjannut Sakari Hokkanen ja vuoteen 2013 sen on sovittanut dramaturgi ja näytelmäkirjailija Jussi Moila. Käsiohjelmassa Moila kertoo, että vuoden 2013 versiossa alkuperäisesityksen provosoiva väkivalta ja aidontuntuinen seksi on haluttu ohittaa, sillä itse tarinan ei haluttu peittyvän väkivaltaan ja seksiin. Luen ohjelmasta, että tässä sovituksessa sen sijaan korostetaan ”ihmisten yksinäisyyttä ja vieraantumista ruumiistaan sekä maailman ”pornoistumista”: seksin muuttumista ulkoa nähdyksi sisältä koetun sijasta”.\nMoila kertoo edelleen näytelmän kuvaavan suomalaista miestä ja tämän roolia yhteiskunnallisessa murroksessa. ”Juska hylkää Jumalan ja omat juurensa ja yrittää luoda itse itsensä. Hän jauhautuu markkinatalouden yksilökultin ja konservatiivisen luterilaisen moraalin väliin: yrittää olla oma jumalansa mutta hajoaa syyllisyyteen”, Moila jatkaa käsiohjelman tekstissä.\nJuska Paarman osan vetäjä, näyttelijä Mikko Virtanen on rakentanut oman kehonsa uudelleen fyysisesti ja esteettisesti vaativaa pääroolia varten. (Älkäämme muuten unohtako kolmoisroolia vetänyttä Seppo Merviää, joka esittää näytelmässä Juskan peilikuvaa, tämän bodariesikuvaa sekä naismaista vaatesuunnittelijaa. Merviä vetää näytelmässä fyysisesti yhtä ansiokasta roolia.) Treeniajastaan Virtanen on pitänyt blogia, josta voi lukea että hänen suhteensa omaan kehoon muuttui ja vaiheeseen liittyi myös sairaalloisia oman ruumiin itsetarkkailun muotoja. Kuinka helppoa onkaan kehittää itselleen syömishäiriö, treenaamisen tai laihduttamisen pakko, jonka pohjalla on valehteleva kehonkuva.\nJuska Paarma taistelee mitättömyyden tunteen, eksistentiaalisen yksinäisyyden, ulkoisen ja sisäisen jumalansa etsinnän, seksuaalisen kyvyn ja impotenssin, homofobian sekä hybriksen kohtalonpyörässä. Veren maku suussaan Juska riuhtoo rautaa katkeamispisteeseen asti. Hän löytää äärimmäisen kipupisteensä, henkinen kantti katkeaa, Juska ristiinnaulitsee itsensä kehollisuuden Golgatalle ja luisuminen mielen pimeyteen ja yli-ihmisenä elämisen harhaan alkaa. Juskasta tulee ihailemansa David-patsas, ulkoisesti täydellinen jumalankuva, sisäisesti silkkaa silkkoa. Piinaava itseinho ja yksinäisyys vääristyvät vallaksi hallita toisten olemassaolon oikeutusta.\n80-luvun Jumalan rakastajan yksityiskohtia en enää kovin tarkasti muista, onhan näkemästäni esityksestä kulunut jo 30 vuotta. Ajassa kylläkin on muuttunut paljon: alastomuus näyttämöllä ei enää ole sensaatio ja itsekorostuksen välineet ovat mullistuneet täysin. Instagrammit, selfiet, tinderit, oman viehätysvoiman kuvalliset testaamiset ja kuntosalijäsenyydet ovat kaikkien ulottuvilla.\nJumalan rakastajan lailla edellä aikaansa oli myös Pekka Lehdon ohjaama Jussi Parviaisen elämän kriisimonologi Yksinteoin vuodelta 1990. Faktan ja fiktion rajamailla liikkuva itsetilitys kun on tehty ennen some-aikakautta.\nBLAM! pallottelee miehen kehollisuudella kevyen komiikan ja sulavan liikkeen keinoin. Jumalan rakastaja taas ryömii pohjamudissa, tähtää tarkasti kohteeseensa, ampuu järeästi ja jää vaivaamaan mieltä.\nEi kahta ilman kolmatta. Auringonlaskun viilennettyä terassit (oli ihana hellepäivän ilta) pohdimme Jack the Roosterin vessassa ystäväni kanssa, mihin suunnata seuraavaksi. ”Eiköhän lähdetä katsomaan Vaavia”, ehdotin vain leikilläni, sillä tiesin ettei ystäväni erityisesti punkista piittaa. Aliarvioin ystäväni laaja-alaisuutta, sillä tämä olikin heti valmis. Kumijalka alle ja Pispalaan Vastavirta-klubille.\nLavalla soitteli jo Karanteeni. Tungimme vessapaperia korviimme, koska korvatulpat eivät näköjään ikinä seuraa mukanani. Karanteenin jälkeen soitti salolainen Vaavi ja meno vain parani kun lauteille nousi alun perin kouvolalainen Loose Prick.\nYleisössä on paljon oman ikäisiäni 70-80 -lukujen vaihteen punkmuistojaan nostalgisoivia hemmoja. Vasta kun istuimme Vastavirrassa, muistin että juuri samainen ystäväni oli kylläkin tutustuttanut minut 70-luvun lopussa tamperelaiseen opiskelija-asuntola Rastin kellarissa sijainneeseen I-Klubiin, tuohon kaikkien myöhempien tamperelaisten punk-klubien iskään.\nMiesvoimalla kulttuurimatkani Manseen oli alkanut ja siihen se oli myös päättyvä. Täysikuun kuumottaessa yön mustaamalla taivaalla matkalla Vastavirta-klubilta ystäväni kotiin tilitti nuori taksikuski Latela-kielellään eli Tampereen murteella perinpohjaisesti päänsärkyään ja muuta terveydentilaansa sekä tyttöystävänsä kissan sairastumisesta aiheutunutta stressiään. Miesenergia sai encorensa ja matka sujui poikkeuksellisen rattoisasti.\nLähettänyt Leffa Floor klo 5.25\nBullerinan muotokuva Näköjään on tavakseni tullut...\nMiesenergiaa Mansessa Aivan kuin naisvoimassa ei o...\nDBTL – rokkireleistä pikeepaitaan Alkavat tämän ke...


Mustin ja Mirrin uutuustuotteet lemmikeille! | Musti ja Mirri\nLittle&Bigger Puppy Basics narurengas aqua\nJoustava talutin (1)\nRapeat herkkupalat (3)\nBasic Celebrations keraaminen kuppi, musta\nBasic Celebrations keraaminen kuppi, vihreä\nLittle&Bigger Chenille koiran neule, punainen\nLittle&Bigger Tasty Feast puppuccino ja donitsi 2-pack\nRosewood Lux kalkkunatryffeli koirille\nBark-a-Boo Alpine Retreat Triangle peura\nBasic Reflective Heijastinkassi\nMeow&Me Christmas Lodge pesukarhu kicker\nMustin ja Mirrin uutuustuotteet lemmikeille! | Musti ja Mirri - Copyright © 2020 Musti ja Mirri Oy


10.5.1816 Gustaf Robert Brunow 12899. * Kaarinassa 7.3.1799. Vht: tilanomistaja Halikon Lempilässä, everstiluutnantti Johan Gustaf Brunow († 1821) ja hänen 1. puolisonsa Katarina Sofia Fock. Yksityistodistus s.d. Pääsykuulustelu 9.5.1816. Ylioppilas Turussa 10.5.1816 [Brunow] Gust. Rob. Nob. Ostrob. _ 1074. Pohjalaisen osakunnan jäsen 11.5.1816  Gustavus Robertus Brunow, d. 11 Maji Natus die 7 Martii 1799. | Tullförvaltare i Brahestad. Tuomarintutkinto 10.6.1822. Turun hovioikeuden auskultantti 19.6.1822. — Senaatin talousosaston ylim. kamarikirjuri 1824, sotilastoimituskunnan kamarikirjuri 1828. Raahen tullinhoitaja 1832, Haminan 1859, ero 1868. † Haminassa 23.6.1873.\nPso: 1830 Vilhelmina Fredrika Gedner († 1885).\nVeli: sotakomissariaatin kanslisti, luutnantti Karl Gustaf Brunow 12190 (yo 1808, † 1831).\nLanko: riikalainen sensori, hovineuvos Moritz Gedner 13416 (yo 1820, † 1868).\nYksityistod. antaja s.d.: Erik Gustaf Ehrström 12093.\n/ Isoisä Karl Gustaf Brunow * Sääksmäellä 15.12.1712, "Student i Uppsala", mutta nimeä ei mainita Uppsalan yliopiston matrikkelissa, Turun hovioikeuden auskultantti 1731, viimein hovioikeudensihteeri, † Kakskerrassa 14.6.1772. /\nViittauksia: HYK ms., Index s. 32a; HYK ms., Pohj. osak. matr. #1870; HYKA TAA Da, Konsistorin registratuura 1822 (13.6.1822, Todistus oikeusvirkoja varten); HYKA TAA Ef, Ylioppilaiden kirjoittautumisasiakirjat v. 1816; HYKA TAA He, Ekestubben rahaston stipendihakemukset 1797–1827 (9.11.1821); KA Ansioluettelokokoelma; TMA Turun HO, Luettelo auskultanteista 1750–1896 #883. — V. Lagus, Studentmatrikel II (1892–95) s. 552 (CLXVII); E. Kojonen, Pohjalaisen osakunnan nimikirja V 1809–1827 (1957) #1870. — G. Heinricius, Skildringar från Åbo akademi 1808–1828. SSLS 101 (1911) s. 63; A. Bergholm, Keisarillisen Suomen hallituskonseljin ja senaatin puheenjohtajat, jäsenet ja virkamiehet 1809–1909 (1912) s. 175; G. Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor I (1925) s. 640 (Brunow Tab. 7); T. Carpelan, Ättartavlor I A–G (1954) s. 163 (Brunow Tab. 7).\nYrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Gustaf Robert Brunow. Verkkojulkaisu 2005 <https://ylioppilasmatrikkeli.helsinki.fi/henkilo.php?id=12899>. Luettu 22.5.2022.\nBrunow, Gust. Rob. Nob. Ostrob. p. 1074 || Ob. 1870: 11.5.1816 [10.5]. Hans bror p. 962. Född 7.3.1799 (3.6) i Lappo. Betyg 13.6.1822 till rätteg.v. Ausk. i Åbo hofr. 19.6. E. o. kammarskr. i senaten 1824, ordin. s. å. Tullförvaltare i Brahestad 1832, i F:hamn 1859. Afsked 1868. Död 23.6.1873 i F:hamn.