current and past — JANI-MATTI SALO\n// recidency with mark niskanen\nmana contemporary, jersey city, nj, usA 1.2.2019-1.2.2020\n// public artwork with mark niskanen\nohikulkijalle (For The Passerby), 2019\nRepurposed advertising light sign (aluminum, plexiglass acrylic sheets, polycarbonate sheet, led lights) and vinyl. 160 x 20 x 160 cm.\nIn this piece, we combined a standard advertising light sign with naval traffic signage techniques. Each passerby will perceive it differently, depending on the direction and speed of their movement. The piece is located at the Lapinlahdenkatu underpass in the Baana bicycle corridor.\nCommissioned by HAM Helsinki Art Museum, For the Passerby is intended as a temporary artwork. The work will remain in place for the time being, and may eventually be transferred to another location in Helsinki. It is part of the HAM collection of public art.\nsapiens @ the finnish national theatre, helsinki, 11.9.-28.12.2019\nBased on Yuval Noah Harari’s international bestseller, Sapiens is an enchanting nature documentary about the human species. The performance takes a light-hearted, ironic and provocative look at the history of humankind, from the dawn of time to the present – and offers a glimpse into its future.\nDirection and choreography: anni klein and jarkko partanen, Adaptation and performance script: minna leino, set design: samuli laine, costume design: laura haapakangas, lighting design: jani-matti salo, sound design: heidi soidinsalo and jussi matikainen, CAST: Hanna Ahti, Iida Kuningas, Aksinja Lommi, Markku Maalismaa, Karin Pacius, Ilja Peltonen, Heikki Pitkänen, Johannes Purovaara, Antti Pääkkönen, Juha Varis. In partnership: The Finnish National Theatre, W A U H A U S, and Zodiak – Centre for New Dance.\nJussi Matikaisen ja Tomi Pekkolan musiikki sekä Heidi Soidinsalon vertikaaliset äänet, Laura Haapakankaan puvut ja Minttu Minkkisen ja Sanna Sucksdorffin naamiot nousevat Jani-Matti Salon kuvien kauneutta ja harmoniaa tukevien valojen avulla jokaista pientä piirtoa myöten katsojien tarkasteltaviksi. JA KAIKKEA sävyttää valtava intiimiys, käsin kosketeltavuus, fyysisyys, läsnäolo joka omalla tavallaan haraa totunnaista suuren näyttämön estetiikkaa vastaan. (maria säkö, helsingin sanomat 12.9.2019 www.hs.fi/kulttuuri/art-2000006236275.html)\nwinning the säde award for best lighting design of the year 2018\nSalon ja Niskasen valosuunnittelu Teater Viiruksen Den Andra Naturen -esitykseen on pelkistettyä ilmaisua, joka keskustelee teoksen sisällön kanssa. Suunnittelu perustuu toistuvaan, vahvaan rakenteeseen sekä tiukkaan valon laadun ja sävyn valintaan. Esityksen visuaalinen estetiikka on viimeistelty ja vaikuttavan vieraannuttava. Valo sekä esityksen kerroksellinen lavastus taipuvat yhteistyöhön asiokkaasti. Salolle myönnetään Säde-palkinto nyt toisen kerran.\nLea Moro: Their Limbs Their Lungs Their Legs @ theatre academy, helsinki, finland 18.1.-2.2.2019\nIn a gloomy space with a fantastic variety of green colors, nine performers explore and reconsider modes of bodily existence. Their limbs, lungs and legs are exposed and forgotten, sometimes an extension, sometimes a renewal of the surrounding musty scenography.\nChoreography: Lea Moro (guest), Co-Choreography and Dance: Matilda Aaltonen, Taru Aho, Anni Kaila, Ella Koikkalainen, Riikka Laurilehto, Janna Loukas, Aino Purhonen, Ilona Salonen ja Jussi Suomalainen, Dramaturgy: Per Ehrnström, Costume and Set Design: Corinna Helenelund (guest), Sound Design: Joonas Pernilä, Lighting Design: Jani-Matti Salo (guest)\nJani-Matti Salon valosuunnittelussa hämäryys ja kiiltävyys laittavat katsojan näkökyvyn tarkoituksellisesti koetukselle. (maria säkö, helsingin sanomat 20.1.2019 https://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000005971858.html)\nOckså ljudplaneringen är ett lärdomsprov signerat Joonas Pernilä, den böljar fram och tillbaka på ett synnerligen naturligt sätt och stöder hela tiden helheten, liksom även det fyndiga ljuset (Jani-Matti Salo) som låter allt bada i grönt. (Tove Djupsjöbacka, HBL, 26.1.2019 https://www.hbl.fi/artikel/gront-ar-skont/)\n23.4.2019 Culture Academy, Viljandi, estonia\n25.4.2019 Kanuti Gildi Saal, Tallinn, estonia\n8.-10.2019 Arsenic, Lausanne, switzerland\n// installation with mark niskanen\nmark niskanen & jani-matti salo: focal point @ helsinki art museum - ham, finland 22.11.2018 - 31.1.2019\nInstallation. 3:20 min. Arduino microcontroller, chair, headphones,microphone stands, pinspot lights, pressure sensor, and dimmer. Dimensions variable.\nmark niskanen & jani-matti salo: focal point @ ad astra exhibition, miami art week, mana wynwood, miami, usa 5.-9.12.2018\nmark niskanen & jani-matti salo: no names @ grand rapids art museum, michigan, usa 12.9.-14.10.2018\nLive audio stream, headphones, microphone, microphone stand, light bulb, chair, and dimmer. Dimensions variable.\nno names is a performance-installation that creates an intimate platform for communication between two people. unknowingly, by encountering the installation, a visitor becomes connected with a stranger. their conversation remains private. coincidently, the scene becomes a performance to those surrounding and observing the conversing participant.\nsupported by: frey foundation, Frame Contemporary Art Finland\n// set, lighting and video design with mark niskanen\nantti hietala: mount everest @ q-teatteri, helsinki, 19.9.-15.12.2018\nscript & direction: antti hietala, dramaturgy: jani volanen, actors: minna haapkylä, lotta kaihua, pirjo lonka, pyry nikkilä, paavo kinnunen, set, lighting design and video design: jani-matti salo and mark niskanen, sound design: kasperi laine, costume design: pirjo liiri-majava\nLavastus, puvut, maskit, valot, äänet ja sävellykset edustavat vahvasti Tunturikadun teatterin kokonaisvaltaista näyttämöllistä ajattelua ja ovat kaikki aivan ensiluokkaista työtä. (lauri meri, helsingin sanomat, 20.9.2018)\nSom sceniskt verk är föreställningen stilig. Ljusdesignen av Jani-Matti Salo och Mark Niskanen spelar med vitt skarpt ljus och lika skarpa skuggor, och deras gråa, minimalistiska scenografi inger en depressiv känsla så fort man ser den. (sonja mäkelä, HBL 21.9.2018)\nvisaalisesti mount everest on priimaa. NÄYTTÄMÖKUVA TUO MIELEEN ELOKUVAOHJAAJA ROY ANDERSSONIN. (MATTI TUOMeLA, TEATTERI & TANSSI + SIRKUS 6-7-2018)\nphoto: pate pesonius\nmark niskanen & jani-matti salo: talk to me @ helsinki festival, finland, 18.8.-1.9.2018\nLive audio stream, Digital screen, chair, headphones, microphone. Dimensions variable.\n// stage design with markus kontiainen, eino manner, mark niskanen, jooel jons\nlake jons @ flow festival, main stage, helsinki, 11.8.2018\nmark niskanen & jani-matti salo: when i’m gone, please delete my voice memos @ art quarter budapest, hungary, 31.5.2018\nLive audio stream, headphones, light bulbs, microphone, microphone stands, and dimmers. Dimensions variable.\nwhen i’m gone, please delete my voice memos is a performance-installation composed for light and sound, which is based on interferences of a skype conversation and on voice memos recorded on cell phones.\nsupported by: Trafó House of Contemporary Arts, Art Quarter Budapest and TelepART.\nProduction management by Let it Be! Art Agency.\nmiten koukuttava ja inhimillinen onkaan elävä valoa sykkivä mikrofoni, kuinka lähellä onkaan brooklynissä asuva keskustelukumppanini. pieni ihme. intiimi keskustelutila muotoutuu keskelle ei mitään – katolle, josta aukeaa näkymä etäällä olevaan budapestin keskustaan ja tonavaan. asettauduin toisten äärelle. poissaolevat ovat läsnä. (hanna helavuori 7.6.2018) https://www.tinfo.fi/fi/mita_teatterilla_voidaan_tehda_\nvideo: 235 AIR\nmana contemporary, jersey city, nj, usA 7.3.-1.5.2018\nmark niskanen & jani-matti salo: no names @ casa gallery, new york, usa, 24.3.2018\n// lighting and video design with mark niskanen\npipsa lonka: second nature @ teater viirus, helsinki, 3.3.-11.5.2018 and 2.3.-30.3.2019\nThe gaze of foreign species is what defines us as human, gives us the correct coordinates. How could they ever be communicated in our own language? It is only in the eyes of a stranger that we can read who and what we are.\ndirection: anni klein, set & costume design: laura haapakangas, sound design: heidi soidinsalo, lighting & video design: jani-matti salo and mark niskanen, actors: oskar pöysti, maria alroth, martin bahne, iida kuningas\nLongan esseistinen, vahvojen kuvien ja näennäisesti pienten, mutta hiljalleen volyymiaan kasvattavien havaintojen näytelmä tulkitaan Anni Kleinin ohjauksessa, Heidi Soidinsalon äänisuunnittelussa ja Laura Haapakankaan sekä Jani-Matti Salon ja Mark Niskasen visualisoinnissa tarkkojen kohtausten keskusteluksi. ☆☆☆☆☆ (maria säkö, helsingin sanomat 7.3.2018 www.hs.fi/kulttuuri/art-2000005594915.html)\nTämän kenties merkittävimmän nykytekstin kantaesitys, Den andra naturen Viiruksessa (ohjaus Anni Klein, äänisuunnittelu Heidi Soidinsalo, valosuunnittelu Jani-Matti Salo ja Mark Niskanen, lavastus- ja pukusuunnittelu Laura Haapakangas) tekee suvereenilla minimalistisella taituruudella ja herkkyydellä kunniaa tekstin luonnolle. Siinä, missä eläinolennon katse kohdistuu meihin kirkkaana, ihminen näyttäytyy esityksessä epämääräisenä, usein kuin teurastamon muoviseinien takaa, naamio kasvoillaan, ääni ja ruumis äänen lähteenä erotettuna toisistaan playbackaamalla. Tämä auditiivis-visuaalinen kylmä kliinisyys kehystää julmuuden ja kärsimyksen variaatioita. Mutta sen esityksellinen ele ei sorru saarnaamaan. (hanna helavuori, www.tinfo.fi/fi/Huomio_sukupuolittuneisiin_toimijuuksiin)\nJani-Matti Salo ja Mark Niskanen tekevät minimalistisen tyylikästä ja tarkkaa työtä esityksestä ja vuodesta toiseen, erityisen ansiokkaasti tässä Teater Viiruksen teoksessa Den Andra Naturen, yhteistyössä Laura Haapankankaan kerroksellisen lavastuksen kanssa. Sameiden muoviverhojen takana pehmeässä kelmeässä valossa näkyvät hahmot olivat erityisen hyytävän huikeita, ja kohtauksia leikkaava uskomaton kineettinen varjoteatteri osoittautui yhdeksi tavalliseksi pyöriväksi valovilkuksi kahden muoviverhon takana. Neroutta. (sadepalkinto.wordpress.com 20.12.2018)\n// lighting and stage design with matti pentikäinen\nceebrolistics @ tavastia, helsinki, 19.1.2018\n// lighting and stage design\npaperi t x pekka kuusisto x samuli kosminen @ savoy theatre, helsinki, 31.12.2017\nsound: teemu korpipää, ilari suonpää (monitors), lighting and stage design: jani-matti salo\nmark niskanen & jani-matti salo: no names @ miami art week, mana contemporary, 7.-10.12.2017\nmikko hynninen, eeva muilu, jaakko pietiläinen, jani-matti salo, antti salminen, riikka thitz, masi tiitta and elina vainio: pet @ kiasma theatre, museum of contemporary art kiasma, helsinki, 6.-13.12.2017\nthe project is an attempt to contemplate on the experience of plastic.\nphoto: jani-matti salo, jaakko pietiläinen\nHoly Chaos @ SIC gallery, helsinki, 30.11.-2.12.2017\nworking group: sauli sirviö, elina izarra, are nikkinen, niroz haji, sawuli, iita järn, jani-matti salo, mark niskanen, tomi visakko, liisa raevaara, marjo savijärvi, annika turunen, jonna malaska, katja orpana, laura ihalainen\nphoto: tuomas linna, jani-matti salo\nM ALBUM RELEASE @ ELMUNBAARI, HELSINKI 5.10.2017\n// lighting and video design\nona kamu @ g livelab, helsinki 29.9.2017\nfinnish dance in focus 2017-2018\ncirkör - under @ dansens hus, stockholm, 3.-15.10.2017\ndirection: olle strandberg, scenography: tami salomon, costume design: lena lindgren, lighting design: jani-matti salo, sound design: andreas tendblad, dramaturgy: bodil persson, graphic design: sepidar hosseini, producer: sara de vylder\npå scenen ligger ett gigantiskt tyg - en luftballong eller fallskärm som glöder likt lava i jani-matti salos ljussättning. (anna ångström, svenska dagbladet 4.10.2017)\nscenografi och ljussättning är smart och effektiv. (örjan abrahamsson, dagens nyheter 16.9.2017)\nhår, på västerås teater, en tittskåpsteater byggd för klassiska talpjäser i början av förra seklet, pressar cirkus cirkör in vårldens stormar med sin enorma scenografi, sin utmanande dramaturgi, sin håftiga ljusdesign, sin suggestiva musik och sin enastående cirkuskonst. (birgit ahlberg-hyse, vlt 15.9.2017)\n14.9.-24.9.2017 västmanlands teater, västerås\n3.-15.10.2017 dansens hus, stockholm\n21.10.2017 hallunda folkets hus, stockholm\n26.-27.10.2017 jatka 78, prague, czech republic\n7.11.2017 vara konsertuhus, vara\n10-12.11.2017 stora scen, göteborg\n21.-23.11.2017 festival les boreales, france\n5.-6.12.2017 gävle teater, gävle\n8.-9.12.2017 ytterjärna kulturhus, ytterjärna\n14.-16.12.2017 eskilstuna teater, eskilstuna\n26.-29.12.2017 västmanlands teater, västerås\nmark niskanen & jani-matti salo: palmudisko @ urb festival, museum of contemporary art kiasma, helsinki, 2.-10.8.2017\nInstallation. A palm tree, speakers, video projector, spinner, Max/MSP patch. Dimensions variable.\nthe museum visitor is invited to play music of their choice for the palm tree. the visual environment and the movement of the palm tree reacts to each visitor's songs.\n// stage and lighting design\nbiniyam - baby we changing culture @ urb festival, museum of contemporary art kiasma, helsinki, 9.-10.8.2017\nmusic: biniyam, music: jaska stenroth, visuals: dermot gallagher, sound: joonas pehrsson, stage and lighting design: jani-matti salo\nphoto: simo karisalo, jani-matti salo\n// workshop with mark niskanen and sebastien ramirez\nsebastien ramirez, mark niskanen & jani-matti salo: urb lab @ museum of contemporary art kiasma, helsinki, 19.-22.6.2017\nsupported by: goethe institut helsinki\nmark niskanen & jani-matti salo: no names @ hangö teaterträff, hanko, 8.-10.6.2017\nars17 exhibition @ museum of contemporary art kiasma, helsinki, 31.3.2017-14.1.2018\nars17 is a major exhibition of international contemporary art on the theme of digital revolution. the exhibition showcases artists of the new millennium and offer a fresh approach to contemporary art by also expanding the viewing experience into the online realm.\nlighting design: heikki paasonen & jani-matti salo\n// lighting design with mark niskanen\nona kamu - se kaikki jää -album release concert @ WHS teatteri union, helsinki 31.3.2017\nona kamu, kalifornia keke\nlights: mark niskanen & jani-matti salo\nsound: ilari larjisto\n// spatial, lighting and video design\nona kamu kollektiivi: pyramid @ pannuhalli, zodiak - center for new dance, helsinki, 25.1.-2.2.2017\nOna Kamu Kollektiivi's Pyramid is the third and final part in a trilogy of performances launched in 2010. It centres on electronic music, motion and light. The music heard in Pyramid is composed of ultrasound, infrasound and electromagnetic waves recorded inside and on top of the Bosnian pyramids.\ndirection, music, text, motion, singing: ona kamu, motion and singing: janne marja-aho, spatial design, lighting and video design: jani-matti salo, sound design: jussi matikainen, costume design: tiina kaukanen, recording of the pyramids: heikki savolainen, producer: ulrika vilke\nKaapelitehtaan Pannuhallissa yleisö saa asettua säkkituoleihin keskelle tilaa, jossa Ona Kamu ja tanssija Janne Marja-aho liikkuvat. Siten pääsee myös osalliseksi Jani-Matti Salon valoteoksesta, joka tuntuu piirtävän esiin äänen väreilyt, spiraalit ja nykäykset, ikään kuin infraäänien ja sähkömagneettisten aaltojen nuotit. Huumaavaa, miten ne täydentävät toisiaan. Korkealta katosta lähtee ohut valokeila, joka levenee alaspäin. Aivan kuin koko esitys tapahtuisi pyramidin sisällä, sen parantavissa pohjakerroksissa. (...) Pyramidi-esitys ei kuitenkaan jää vain epämääräiseksi oleiluksi materiaalin kanssa, vaan koen, että esitys on itsessään vahva statement tieteen älyllisen uteliaisuuden ja taiteen unelmoivan voiman puolesta. Mielenkiintoista on myös ajatella Pyramidia suhteessa Zodiakin viime vuoden viimeiseen ensi-iltaan, Flashdanceen, jossa siinäkin liikuttiin installaation, tanssin ja valo- tai ääniteoksen välimaastossa. Siinä tarkasteltiin pimeyden mahdollisuuksia. (Maria Säkö, Helsingin Sanomat, 27.1.2017)\nGruppen Ona Kamu Kollektiivis storstilade men tillika intima och tilltalande Pyramidi, har elekrtonisk musik, ljus och rörelse som bärande element. Helheten är performanslikt framväxande men musikmässigt genomkomponerad. I uppspelet möts scen och publik mindre konventionellt och avsiktligt på ett inkluderance sätt. Pannhallen har gjorts till en klubbliknande miljö där publiken får röra sig fritt, såväl bland flankernas stolrader som själva scenens säckstolar. Publikens sporadiska rörelse och medvetenheten om eller upplevelsen av de andras reaktioner, blir en del av föreställningen. Den elektroniska musiken, med registrerat material från arkeologisk forskning av pyramiderna i Bosnien som utgångspunkt, blir ett slags stomme. Den resonerar i Jussi Matikainens ljuddesign, i Jani-Matti Salos rums- och ljusdesign, i Ona Kamus och Janne Marja-ahos sceniska agerande - och i publikens benmärg och medverande. Pulsen och incitamentet till 'rärelsen överallt' kommer tydligt från musiken. Tidvis blir det klart påtagligt i ljussättningen men sina skulpturala former och kalejdoskoplikt växlande mönster eller i Janne Marja-ahos och Ona Kamus fysiska agerande, tidvis mera subtilt, som något man kanske bara anar sig till. Ljusdesignen är lika markant som mångsidig och en upplevelse redan i sig. De växlande mönstren i svart-vitt färgar scen och publik i till exempel rutor, ränder, prickar, vågor, strålar eller kaskader. Frasen 'allt går som av sig själv' som spelas upp som en del av ljudvärlden, blir för mig ett slags nyckel till hela föreställningen. Helheten framstår motiverad och otvungen på ett sätt som gör att man även som åskådare lätt öppnar sig och blir mottaglig. Möjligheterna för avläsning är många och de växlar fint under föreställningens gång. (Jan-Peter Kaiku, HBL, 27.1.2017)\nOlemme todellakin kuin pyramidin tai salaisuuden sisällä, todistamassa eri taiteilijoiden luovuuksia. Ääni, valo ja liike ovat omia teoksiaan Kollektiivin teoksen sisällä, eri huoneita pyramidin uumenissa. Katsojalla on vapaa liikkuvuus näyttämötilassa, ja teosta havainnoikin helposti liikkumalla eri taiteilijoiden rekisterien välillä. Kukin tekijä kommunikoi taiteellaan niin yksityiskohtaisesti, että kokijan aistit uppoavat kunkin muodon sisälle ajoiksi. Samalla kokemus rakentuu innostavan hätäiseksi; aivan kuin olisi seikkailupelin tai tehtävän sisällä, missä on rajallinen määrä aikaa ratkaista pulma, jonka johtolankoja näyttämöelementit ovat. (...) Näyttämön kolme pääelementtiä; valo, ääni ja liike istuvat hyvin hajanaisesti yhteen riviin. Ne kiertävät kukin vaikuttavana teoksenaan yhteisen teosnimittäjän ympärillä planetaarisessa yhteydessä, mutta eivät asetu täydelliseen linjaan keskenään, yhteen tajunnanräjäyttävään kompositioon. Ne ikään kuin vastustavat yhdistymistä, mutta rakentuvat silti kohti yhteistä ylempää suuntaa. Ne hiipuvat näyttävästi pyramidinsa sisäiseen avaruuteen kuin yhdessä pidetty salaisuus.(Niko Hallikainen / Okulaari 1.2.2017) http://www.zodiak.fi/paivakirja/2017-02/okulaari-salaisuuden-maisemassa\nKumisevat bassojytinät ja särisevät äänimatot yhdistyvät mustavalkoiseen valokerrontaan, joka muuttaa tauotta areenan näyttämökuvaa. Laatikkokuviot rikkoutuvat sähköä väriseviksi langoiksi, kunnes energiaa ritisevä verkosto hajoaa ja tilan keskelle syttyy valkoista valoa sykkivä kehä. Taivaaseen ulottuvan valopyramidin suojassa esiintyjät kohtaavat erotakseen jälleen. Lopulta valoaallot huuhtovat mustan ja valkoisen, valon ja pimeän pois. (Raisa Rauhamaa, Teatteri ja Tanssi 2/2017)\nOlen harvoin tuntenut olevani oikeasti 'sisällä' jossain teoksessa. Toisaalta se on ollut myös tietoinen valinta - olen seurannut esityksiä mielelläni ulkopuolisena tarkkailijana. Onneksi uskoin etukäteisinfoa ja vaihdoin paikkaa pois pimeästä tilan reunoille asetetuista tuoleista valoilla rajattuun esitystilaan. Silloin iski kuin tuhat wolttia, koska samalla hetkellä tapahtui myös muutos tanssijan liikkeen volyymissä, valoissa ja äänissä ja minä pääsin sen sisään. Teoksen visuaalinen ja äänimaailma nielaisivat sisäänsä hyvällä tavalla. Jani-Matti Salon hienot valot olivat kuin valkoisen kohinan aaltomuotoja. Välillä ne taas muistuttivat 1960-luvun op-kangasta, joka väreili ja liikkui mattona ihmisten yllä ja lattialla. Hetkittäin olo oli kuin television lumisateessa, myrskyn silmässä tai sydänkäyrän sisällä, kun Ona Kamu ja Janne Marja-aho liikkuivat äänien ja valon sykkeen tahdissa ja siihen reagoiden. (Aino Kukkonen, Teatteri ja tanssi) http://www.teatteritanssi.fi/8813-sykkivan-pyramidin-sisalla\nphoto: jani-matti salo, mark niskanen, tanja ahola\n// performance with mark niskanen\nmark niskanen & jani-matti salo: tête-à-tête @ mana contemporary, mana bsmt, jersey city, usa, 17.12.2016\ntête-à-tête ('involving or happening between two people' or, literally, 'head-to-head') is an improvisatory, multi-modal live performance, which derives many of its components directly from each space where it is performed.\nsupported by: the finnish cultural foundation\nwauhaus: flashdance @ zodiak - center for new dance, helsinki, 7.12.-20.12.2016\nflashdancessa luodaan vaikuttava tila, jossa katsojat kohtaavat pimeyttä, heidän näkökenttäänsä rajoitetaan ja häiritään. (...) flashdancessa pimeys antaa mahdollisuuden kokea jotain muuta kuin itsestään selvää. (maria säkö, helsingin sanomat, 9.12.2016)\nutgångspunkten är enkel men snudd på genial. (...) vad som exakt sker där under skynket, hur effekterna riktigt skapas, förblir en gåta. men rum, ljus och ljud används underfundigt. tänk att mörker kan vara så mångsidigt, rymma så många skuggor, djup och kontraster! (isabella rothberg, hbl, 10.12.2016) http://www.hbl.fi/artikel/lysande-scenkonst-i-morkret/\none of the most memorable performances of 2016. (esitys-lehti 30.12.2016)\ninstallaation valot ja äänet olivat hivelevän hienosti toteutettuja. (raisa rauhamaa, teatteri ja tanssi 1/2017) http://www.teatteritanssi.fi/8770-muovin-hienot-muuvit/\n4.-8.12.2017 kanuti gildi saal, tallinn\nphoto: katri naukkarinen, jani-matti salo\nnoora dadu: fail @ baltic circle -festival, kiasma theatre, museum of contemporary art kiasma, helsinki, 17.11.2016 - 13.1.2017\n"in spring 2015, i created a performance for theatre takomo in helsinki. it was entitled my palestine, and in it i solved the crisis between palestine and israel. unfortunately, i forgot to tell the involved parties about the solution, with the result that the occupation, siege and violence continue to this day. i cannot say the performance was a success, but i nevertheless wanted to make a sequel. this is that sequel".\n– noora dadu\nthe title of the piece is fail. it is all about failure. no one who has achieved illumination has even been able to share their experience. no words ever truly hit their mark. the only truth is in being wrong and misunderstood. fail is a confession and a tribute to failure.\nscript and direction: noora dadu, on stage: noora dadu, eeva semerdjiev, visitors: emilia kokko aka turiseva tissi, teemu mäki, pauliina feodoroff, spatial design: jaakko pietiläinen, lighting design: jani-matti salo, sound: joonas pehrsson, dramaturgical support: teemu mäki, video: jonatan sundström, mask: riikka virtanen, eeva's costume: linda jännäri\nfail - virheellinen esitys sekä circon maneesissa esitetty hype-kollektiivin toteuttama, sara mellerin ohjaama ja käsikirjoittama father fucker ovat visuaalisuudellaan, lavastukseltaan ja videosuunnittelultaan tyrmäävän hienoja. (maria säkö, helsingin sanomat, 21.11.2016)\n☆☆☆☆☆ (voima, tuomas rantanen, 4.1.2017) http://uusi.voima.fi/blog/kulttuuriartikkeli/noora-dadun-failissa-epaonnistuminen-on-kaukana/\n6.7.2017 kajaanin runoviikko, kajaani\n4.-11.3.2019 the finnish national theatre, helsinki\nphoto: jani-matti salo, finnish natiotanal gallery / petri virtanen\n// performance-installation with kasperi laine, ville seppänen and heidi soidinsalo\nkasperi laine, jani-matti salo, ville seppänen, heidi soidinsalo: sound of music (in a box) @ väs30v, suvilahti, helsinki 5.11.2016\nweathered and burning piano, microphones\nphoto: jani-matti salo, petri tuohimaa\neeva muilu: 〰 〰 〰 @ moving in november -festival, zodiak - center for new dance,helsinki, 28.10.-3.11.2016\nyhtä lailla materiaaliselta vaikuttaa valo, joka tuntuu lämpönä ja hyväilee vartaloita. (...) teos ei hae harmoniaa vaan antaa kehojen, äänien ja valojen töröttää näyttämöllä. lopun kompromissittomuus muljauttaa tanssiteoksen vielä uusille urille. ei synny kaaosta eikä harmoniaa vaan jotain aivan uutta tapaa olla. välähdys tulevaisuudesta, siitä, miten voisimme olla ja hahmottaa maailmaa uudella tavalla. (maria säkö, helsingin sanomat, 31.10.2016)\ntanssin ja äänimaailman lisäksi pehmeät valot luovat tunnelmaa harmaaseen, pelkistettyyn tilaan. (...) muilu on kerännyt ympärilleen huipputiimin, joka onnistuu tehtävässään vietellä yleisö maailmaansa pienin, huomaamattomin teoin. (sara nyberg, teatteri& tanssi, 7/2016)\n// set and lighting design\nantti hietala: kevyttä mielihyvää @ q-teatteri, helsinki, 15.9.-13.12.2016\nscript & direction: antti hietala, dramaturgy: jani volanen, actors: tommi korpela, minna haapkylä, jussi nikkilä, jani volanen, pia andersson, set & lighting design: jani-matti salo, sound design: johanna storm, costume design: pirjo liiri-majava\nq-teatterin kevyttä mielihyvää tarjoaa katsojalle sitä, mitä otsikko lupaa. enemmänkin, vaikka odotukset antti hietalan ihanat ihmiset -kantaesityksen (2014) jälkeen ovat varsin korkealla. hietala sai tuolloin lea-palkinnon vuoden parhaasta näytelmäteoksesta, jani-matti salo taas palkittiin valosuunnittelusta ja lavastuksesta. kokonaisteos tekee jälleen vaikutuksen - näytelmä ja näyttämöllepano kulkevat käsi kädessä, tyylillä. (...) sama mielihyvä leijailee q-teatterin tyylipuhtaalla näyttämöllä. kohtaukset limittyvät toisiinsa suggestiivisten valopallojen ja värien hehkussa. (marketta marttila, teatteri& tanssi, 6/2016)\nkaksi vuotta sitten q-teatterissa sai ensi-iltansa antti hietalan ihanat ihmiset. nyt ensi-iltaan tullut kevyttä mielihyvää muistuttaa sitä monella tavalla, ultratyylikkäästä näyttämökuvasta lähtien. jani-matti salon lavastus kertoo näytelmästä jo ennen kuin yhtään repliikkiä on lausuttu: se on tätä päivää kaikessa vaaleudessaan, hillitty ja kliininen. ja kun näytelmä sitten alkaa, luo vuoroin punaisena ja kirkkaana palava suuri pyöreä valaisin merkkivalon kohtauksiin, jotka on viipaloitu samalla lailla tarkkarajaisen toistuviksi kuin kehysmäisen seinärakenteen reunat. (sanna kangasniemi, helsingin sanomat, 17.9.2016)\nviitteellisen viileää, hyvin toimeentulevien ihmisten trendikotia huuhtovat kohtausten vaihtuessa valaistuksen polttavan epätodelliset värit. (soila lehtonen, aamulehti, 17.9.2016)\nvalosuunnittelu oli tosi tosi tärkeässä roolissa, kiitos siitä jani-matti salo. punainen ja sininen valo vuorottelevat, kertoen ehkä jotain siitä missä ollaan. tässä vaiko jossain vaihtoehtoisessa todellisuudessa. kohtauksesta toiseen siirrytään tosi vaikuttavasti, valojen avulla. oikeastaan se valo- ja äänimaailma (jälkimmäinen johanna stormin käsialaa) on isompi osa esitystä kuin normaalisti. (paljonmeluateatterista.blogspot.fi, 15.9.2016)\nq-teatterin uuden kantaesityksen kevyttä mielihyvää näyttämökuva on kuin päivitetty versio keväällä nähdyn tavallisuuden aaveen maailmasta. jälleen kerran kehyksiin on rajattu niukasti sisustettu olohuone, jossa ruokapöytäkin on samassa kohdassa. ankean beigen sijaan jani-matti salon lavastus ja valot ovat kuitenkin korostetun tyylikkäät, valkoiset seinät ja lattia kiiltelevät rosottomina. voimakkaat valopinnat piirtävät henkilöt kuin paperinuket taustaa vasten. (katri kekäläinen, hämeen sanomat, 21.9.2016)\ndet som lyfte ihanat ihmiset var den snygga och ofta överraskande visualiseringen, kombinerad med skarp dialog och ett genuint intresse för bifigurernas livsöden. i kevyttä mielihyvää är det visuella uttrycket (signerat jani-matti salo) på samma häga nivå. (martin welander, hbl, 19.9.2016)\nkevyttä mielihyvää pompottelee katsojaa mennen tullen, hämää ja herättelee. kerrokselliset, pelkistetyt lavasteet, karu äänimaailma ja voimakkaat valot tukevat tarinaa olennaisesti, tai pikemminkin ne ovat osa sen keskeistä ydintä. (...) näytelmän eri osat toimivat keskenään tyylikkäästi ja kitkattomasti. kokonaisuus on hallittua, rautaisen ammattimaista teatteria, joka ammentaa olemuksensa häpeämättömästi juuri tästä ajasta. (suketus.blogspot.fi 1.10.2016)\nnäytelmän kaikki elementit pelaavat kauniisti yhdessä: skandinaavisen minimalistinen lavastus, huolellisen keskiluokkainen puvustus, vaikuttava valo- ja äänisuunnittelu, teemakappaleeksi muodostuva massive attackin paradise circus. (www.lily.fi/blogit/pikkuseikkoja 8.10.2016)\ntavallisuuden aaveen upea pastellinsävyinen maailma oli muuttunut nyt viileään ja tyyliteltyyn sinisen ja punaisen välillä vuorottelevaan maailmaan. pidin paljon siitä mitä jani-matti salo oli saanut aikaan lavastuksen suhteen. olohuone ruokapöydällä ja tyylikkäällä sohvalla ei kuulosta paljolta, mutta kun siihen maisemaan aseteltiin näyttelijät pirjo liiri-majavan puvustuksessa, niin vaikutelma oli sellainen woodyallenmäisen elegantti. (simo sahlman, www.lukupino.com 9.10.2016)\nscenen är ljus och fräsch. stiliga vita stolar runt ett bord, en dyr enkel soffa. ett mjukt ljusblått sken mot fondväggen. scenen, designad av jani-matti salo, är som hela föreställningen kevyttä mielihyvää snygg och distanserad. precis som personerna i sina enkla snygga kläder: kostymer och klänningar i grått, svart, beige. (...) scenbytena är snygga, snabba - lamporna släcks, ett dovt ljud hörs, och så börjar allt om igen, lite mer skruvat. även i övrigt är ljus- och ljuddesignen närmast fulländad, signerade salo och johanna storm. (sonja mäkelä, ny tid / www.nytid.fi, 14.10.2016)\nesityksen visuaalinen toteutus on äärimmäisen tyylikäs, varsinkin minna haapkylän asuista annan pukusuunnittelija pirjo liiri-majavalle täyden kympin! kaikki on viileää, vaurasta, puhdasta, särötöntä. kaikki paitsi ihmisen mieli.(tuula viitaniemi, yle / penkkitaiteilija, 20.10.2016)\nplussat: lavastus, puvustus ja erinomainen valosuunnittelu (marko kilpilampi, kulttuuritahdet.com, 1.11.2016)\nantti hietalan eriskummallinen ja viisas teksti taipuu miehen ohjauksessa näyttämölle tyylillä. lavastus ja valaistus hivelee silmää, kuten myös perinloistava cast. (jesse raatikainen, kulttuurishokki.blogspot.fi, 12.11.2016)\n// spatial and lighting design\nelina pirinen and rimpparemmi: you threw up jupiter @ full moon dance festival, pyhäjarvi, 27.7.2016, performances at rovaniemi city theatre 5.-26.10.2016\nchoreography: elina pirinen, lighting and spatial design: jani-matti salo, sound design: miksa koponen, costume design: kaija maunula, dramaturgy: heidi väätänen, pianist: anna laakso, performers: henri haakana, atte herd, helmi järvensivu, laura kallas, anni pilhjärta, elina tähtelä and aino voutilainen, producer: rimpparemmi\nvastapainona muun ilmaisun yllätyksellisyydelle jani-matti salon intensiivinen tila- ja valosuunnittelu piirtää esitykselle niin selkeän kaaren kuin vain voi. (tenka issakainen, lapin kansa 7.10.2016)\nmusiikille, valoille ja tekstille löytyi sama rytmi. teoksessa oli hyvin paljon erilaisia kerroksia ja monimuotoisia nyansseja, eikä se jäänyt niin yksiselitteisiksi kuin ensivaikutelma antoi ymmärtää. erittäin mielenkiintoinen ja uutta ajattelua sisältävä teos. (raija ilo, keskipohjanmaa 29.7.2016)\n27.7.2016 full moon dance festival, pyhäjärvi\n5.-26.10.2016 rovaniemi city theatre, rovaniemi\n22.9.2017 dance theatre minimi, sotku, kuopio\nmark niskanen & jani-matti salo: tête-à-tête @ mana contemporary, chicago, usa, 7.4.2016\nvideo: mark niskanen\n// workshop with mark niskanen, mana contemporary, jersey city, nj, usA\npost-mj era institute of consciousness: ruumiinvalvojaiset (wake) @ tiivistämö, baltic circle festival 2015, helsinki, 14.-15.11.2015\nruumiinvalvojaiset (wake) is a club night and a performance focusing on the influences of the death of michael jackson. the entity is inspired by the absence of the complex icon and the eras he represented, and the effects it has on mankind. in order to explore these effects, wake suggests an answer in collective celebration and mourning, from dusk till dawn. dj's niko likainen, kristiina männikkö and antti salonen tune the space with music inspired by michael jackson and his legacy. participants are asked to bring a concrete object or other offering to place it on the mj memorial altar during the night. the wake is organized by post-mj era institute of consciousness, which is a research body run by individuals who grew up within the pop culture of the 80's and 90's. the mission behind the institute is to articulate the influences of the spectacle through the mythical terrain created by michael jackson.\nlook-a-like michael: jan havia, sound design: ilpo heikkinen, dancer: anne hiekkaranta, direction: ossi koskelainen, set design: samuli laine, costume design: suvi matinaro, lighting design: jani-matti salo, choreography / direction: emmi venna, dance group: emilia kallioinen, iiris laakso, marlon moilanen, corinne mustonen, pauliina sjöberg\nolisiko tapahtumaa voinut mitenkään arvioida? onko se edes ajateltavissa taiteena? minun kohdallani kyse oli lähinnä juomisesta, tupakoimisesta ja ihmisten tapaamisesta. hauskaa oli, mutta yhtä hyvin olisi voinut olla jotain muutakin. aamu kuuden seitsemän aikoihin suvilahden aukiolla esillä ollut arkku poltettiin. lähdin hoipertelemaan laskuhumalassa kotiin. päässäni hakkasi yksi lause: elämä taideteoksena. se oli ainoa asia, mikä tapahtumasta tuli mieleen. kahden itseisarvon yhteensulautuminen. se tuli mahdolliseksi, sillä ruumiinvalvojaiset tuntui hetkellisesti häivyttävän seinien lisäksi myös ääriviivat - kaiken institutionaalisen. situaatiossa, kuten debord olisi asian ilmaissut, onnistuttiin puhkomaan spektaakkelin läpi - luomaan merkityksetön, individuaaliton ja kommunikaatioton tyhjiö, jonka läpi saattoi hetken koskettaa niin elämän kuin taiteenkin perustaa. ainoa tapa saattaa se paperille lähtee oman kokemuksen purkamisesta. auringon sammuminen ei unohtunut, mutta hetken se tuntui ihan hyväksyttävältä. (matti tuomela, http://mustekala.info/sivusilma/taide-ja-kritiikki-eraana-kurinjalkeisena-lauantaina/)\none of the 8 most rousing performances of 2015. (esitys-lehti 15.12.2015)\nima iduozee: purple nights @ kulturhuset stadsteatern, klarascenen, stockholm, 30.10.-13.12.2015\npurple nights is the illusive landscape on which images of the past are revived and brought to life. vanished, forgotten and distorted memories are gradually unveiled in this dreamlike poem of utopia.\nthrough physical acts of remembrance and invocation, the three performers manifest reflections of the past and present. it is the subtle bond between music, lighting and movement design that merge into one, an open text for free association.\nchoreography: ima iduozee, set and lighting design: jani-matti salo, sound design: hans appelqvist, costume design: sven haraldson, dancers: pekka louhio, matthew branham, erik nyberg\nljuset är flott orkestrerat av jani-matti salo. (anna ångström, svenska dagbladet 1.11.2015) http://www.svd.se/ima-iduozee-gor-starkast-intryck-i-eget-solo\nnya verket 'purple nights' för tre dansare utgör ena halvan av en helaftonsföreställning på klarascenen och väcker fantasin till liv med hjälp av jani-matti salos ljusdesign. (johanna paulsson, dagens nyheter 2.11.2015) http://www.dn.se/kultur-noje/scenrecensioner/purple-nights-och-this-is-the-title-pa-klarascenen/\nof haloes - the politics of perfection @ kiasma theatre, helsinki, 25.9.-9.10.2015\nwhat do haloes tell about our physical and political being in the world? of haloes - the politics of perfection is a performance that allows you to listen to a concert, have tea backstage, be present/absent, dream, and learn to see haloes.\nworking group: aune kallinen, jenni koistinen, laura murtomaa, jani-matti salo, ragni grönblom-jolly, gesa piper, arttu palmio, katri puranen, tuomas norvio, heikki laitinen, daniel nyman, ville kabrell, eeti nieminen, jonathan hilli, nicolas rehn, katarina angeria.\nkatsojat makaavat jani-matti salon suunnittelemien valokehien alla, näiden tiheärytminen tuike tuottaa aistimuksen ajan leviämisestä. tilassa syntyy tunne eriytymättömyydestä. (niko hallikainen / teatteri & tanssi 7/2015)\nihan ensimmäiseksi kiasma-teatterin sädekehistä - täydellisen politiikka -esitystapahtumassa tekee vaikutuksen tilan valoisuus ja heleys. ja yhtä kaunis on koko esitystapahtuma, joka on täynnä antautumisia, loistamista, rakkautta. (...) sädekehistä on mitä vahvimmin juuri beuysin ajattelun perillinen. ihmisyys itsessään on sädekehistä-esitystapahtumassa taidetta. pesukohtauksessa alastomat vartalot sivellään valolla kuin beuysin hunajalla. vartalot hohtavat lähes ylimaallisen kauniisti ja asettuvat kultaiseen leikkaukseen. (...) toisinajattelu mielletään usein jonkinlaiseksi vastarannankiiskenä olemiseksi, oppositioon asettumiseksi. kiasma-teatterin sädekehistä - täydellisen politiikka ei tarjota täyskäännöstä. juuri siksi sädekehistä on äärimmäisen tärkeä esitys, joka muuttaa poliittisen teatterin suuntaa. pieni liike on se, mitä tarvitaan. (maria säkö, helsingin sanomat 30.9.2015)\nbojana kunstin ajatuksien demonstraationa minulle näyttäytyi sädekehistä - täydellisen politiikka -esitystapahtuma kiasmassa. me tutkimme sitä, kuka 'me' kollektiivina olemme. tapahtuma on yhtä aikaa avautuvia mahdollisuuksia olla eri tavoin yhteydessä tilaan ja valoon, ääniin, toisiimme, myös etäällä tampereella, ja vaeltaa kiasma-teatterin eri tiloissa, aistia, sitä, mikä ympärillä avautuu. miten autuuttavaa! matkakumppanina giorgio agambenin teksti 'sädekehät'. minut pysähdytti ajatus sädekehästä vyöhykkeenä, jossa laajaksi saadaan ylimääräinen mahdollisuus, kun kaikki mahdollisuudet on kadotettu. (hanna helavuori / tinfo 1.10.2015)\npost-mj era institute of consciousness: neverland @ urb15 festival, kiasma theatre, museum of contemporary art kiasma, helsinki,helsinki, 30.7.-1.8.2015\nneverland is a gathering for honoring the life work of michael jackson and for creative reassessment of its importance.\nbehind neverland is post -mj era institute of consciousness. it is an institute of individuals grown up within the pop culture of the 80s and 90s and its mission is to articulate the influences of contemporary spectacle industries through an analysis of michael jackson's mythical career. neverland leads the seminar participants to the center of the grandiose and analytical - and invites them to the ferris wheel of self-reflection.\nlook-a-like michael: jan havia, sound design: ilpo heikkinen, dancer: anne hiekkaranta, direction: ossi koskelainen, set design: samuli laine, costume design: suvi matinaro, lighting design: jani-matti salo, choreography / direction: emmi venna, dance group: emilia kallioinen, iiris laakso, marlon moilanen, corinne mustonen, pauliina sjöberg, pietari vappula.\nseminaari koostuu esitelmistä, dramatisoiduista osista sekä lavashow'sta. esitys on dramaturgialtaan hitusen hapero ja sekava. silti on heti sanottava, että työryhmän luoma estetiikka on hienosäätönsä vuoksi komeaa: se liukuu koulunäytelmämäisestä demonstroinnista spektaakkelin imuun, älyllisestä viileydestä liikuttaviin lapsuusmuistoihin. neverland tuhlailee sävyjä, säveliä, hetkiä, liikkeitä, ajatuksia. se on kaunis ja antelias esitys.(maria säkö, helsingin sanomat 1.8.2015) http://www.hs.fi/arviot/teatteri/a1438314835915\nkasperi laine, jani-matti salo, ville seppänen, heidi soidinsalo: the sound of music (in a box) @ prague quadrennial of design for performance and space, weather station, 18.-28.6.2015\nthe sound of music (in a box) is an installation exhibiting weathered instruments both in collorado-mansfeld palace and a cargo container in ovocny trh in the international exhibition prague quadrennial of design for performance and space 2015, pq15.\nthe finnish group kasperi laine, jani-matti salo, ville seppänen, and heidi soidinsalo will create an installation to feature and create sound art and contemporary music. their aim is to open up possibilities for understanding that the line between music and sound art can be very broad and hold within it incredibly interesting possibilities for listening and enjoying sounds.\nto achieve this, the group has planted instruments around finland during the summer of 2014 and left them there for an entire year. their aim is to see what the effect of all four seasons will be, and how the instruments' personalities will change during their time spent outdoors.\nthe installation at the cargo container will center around a piano, that has spent a year by the sea in south-eastern finland. the piano can no longer be played in a traditional manner, but its sounds and voice can be found in other ways. the duration of the year and the effect of its surroundings can be heard in its unusual creaks, grunts and whispers that have replaced the normal tones of a piano.\nthe questions that arise from this year-long experiment are: how can one play an instrument, that cannot be used in its original way? what kind of unexpected sounds will it give if treated with an open mind? what has the instrument been listening to during its year outside, and can we hear that experience through its new tones?\nsupported by: kone foundation, finnish cultural foundation, avek, kiasma theatre\nhow does a piano sound after spending a year on the beach? the finnish installation the sound of music (in a box) answers that question. listeners put on headsets to discover the completely different sound of the weather-battered piano: it scratches and snarls. the installation offers a very vivid depiction of the pq's theme this year: sharedspace: music weather politics. sodja lotker explains that it refers to the fact that theater is a social space, which reacts to what is happening in its surroundings. it also links scenography with aesthetics, ethics and nature: all these things are larger than the theater, she added. (deutsche welle 24.6.2015)\nprague quadrennial 2015 awards: golden medal for using media in performance design and a nomination for the best exposition. (weather station. staging sound.) although sound is the focus of this exhibition, the jury was struck by how sound, video, still images and material objects are combined here, as a way both of documenting as well as creating work. this provides a rich and complex communication of ideas and a sophisticated appreciation of what media in combination can do.\njanne saarakkala: talking head @ kiasma theatre, museum of contemporary art kiasma, helsinki, 13.5.-30.5.2015\nconcept and performance: janne saarakkala, actress and audience participation: helena ryti, set and costume design: paula koivunen, lighting design: jani-matti salo & heikki paasonen, sound: joonas pehrsson\nphoto: jani-matti salo, finnish natiotal gallery / pirje mykkänen\nnoora dadu: my palestine @ ryhmäteatteri, helsinki, 19.-29.5.2015\nmy palestine is noora dadu’s passionate and moving testimony about her father’s land, the promised and occupied land of palestine. it is one woman’s journey to her roots.\nmy palestine was born out of frustration with all the simplifying and polarizing, disconnected scraps of information which year after year repeat stereotypes of the middle east and keep up the myth of an eternal, unresolvable conflict. dadu unveils the structures behind the conflict and gives us facts, shows how it was in the past and continues in the present. she wants to give answers.\nthe staggeringly intense performance is spiced up with piercing humor. it sketches the broader context and tells about the people living their lives with it. noora dadu and iida-maria heinonen carry the story forward side by side.\nscript & direction: noora dadu, performers: noora dadu and iida-maria heinonen, set design: jaakko pietiläinen, lighting design: jani-matti salo, sound: joonas outakoski, videos and investigation: teemu mäki, producers: noora dadu, sara nyberg / teatteri takomo\n28.3.-11.4.2015 teatteri takomo, helsinki\n19.-29.5.2015 ryhmäteatteri, helsinki\n5.9.2015 lainsuojattomat-festival, kehräämö, pori\n6.-7.8.2016 tampere theatre festival, md, tampere\nphoto: jani-matti salo, mitro härkönen\nwinning the säde award for best lighting design of the year 2014\n“Jani-Matti Salo’s stylish space-and-lighting scheme for this production of Lovely People worked astonishingly well. The lighting design was a bull’s-eye: clinically spare yet spatially generous, it left plenty of breathing room. Meticulous cuts and transitions created dramaturgy, building up a perfect composition. The video served as a masterful, nuanced extension of the lighting. Each carefully considered element was tapped for its full potential in supporting the unified aesthetic.”\ncompagnie wang ramirez: felahikum @ théâtre de l'archipel, perpignan, france 20.-23.1.2015\ndirection and choreography: sébastien ramirez, dancers: honji wang and rocio molina, sound design: jean-philippe barrios, set design: thomas penanguer, lighting design: jani-matti salo, costume design: soo-hi song, technical director: cyril mulon, producer: dirk korell\n(...) les modulations lumineuses conçues par le très talentueux jani-matti salo, mises en èuvre par cyril mulon. la lumière sépare donc les différents temps de l´opus, communique son énergie aux interprètes, réchauffe la salle lorsque besoin est et dévoile le mur du fond de scène, surface accidentée et abstraite virant ocre jaune et finissant par évoquer un paysage urbain.(nicolas villodre, www.flamencoweb.fr 22.3.2014)\n20.-23.1.2015 théâtre de l'archipel, perpignan, france\n27.1.2015 scéne national de narbonne, france\n5.-6.3.2015 mercat de les flors, barcelona, spain\n18.-19.3.2015 théâtre national de chaillot, paris, france\n31.3.2015 scéne national de alés, france\n18.-30.4.2016 steps biennale, switzerland\n19.4.2016 dampfzentrale, bern, switzerland\n21.4.2016 théâtre de l'octogone, pully, switzerland\n23.4.2016 théâtre palace, biel, switzerland\n27.-28.4.2016 theater gessnerallee, zürich, switzerland\n30.4.2016 salle des fêtes de lignon/geneva, switzerland\n11.-12.7.2017 colours international dance festival, stuttgart, germany\nphoto: jani-matti salo, studione\nkimmo modig: court of helburg @ baltic circle-festival, theatre toivo, helsinki 9.-16.11.2014\nlive-set design: georges jacotey, lighting design: jani-matti salo, last words: melanie jame wolf\nkasperi laine, jani-matti salo, ville seppänen, heidi soidinsalo: the sound of music (in a box)@ muu gallery and the concert at hietalahti square, helsinki, 2.-12.10.2014\nwinter: elina pirinen and jani-matti salo, spring: matti pitkänen and anssi salminen, summer: kasperi laine and petro niiniluoto, fall: jone takamäki and lauri hyvärinen\nthe sound of music (in a box) is a part of weather station - an exploratory event playing with the performative potential of sound & sound art, in muu gallery, helsinki, 3.-12.10.2014. weather station is also a phase préliminaire for the finnish pavillion in the international exhibition prague quadrennial of design for performance and space 2015, pq15. the main themes of pq15 are music, weather and politics, of which finland has chosen weather. weather station and the pavillion are organized by the finnish oistat centre. more info: www.containedmusic.fi\nphoto: jani-matti salo, uupi tirronen\nantti hietala: lovely people @ q-teatteri, helsinki, 18.9.-14.12.2014\nscript & direction: antti hietala, dramaturgy: jani volanen, actors: elina hietala, jussi nikkilä, minna haapkylä, jani volanen, set & lighting design: jani-matti salo, sound design: timo muurinen, costume design: pirjo liiri-majava\nsäde award 2014 - best lighting design in finland: jani-matti salon tila-valo-ratkaisu esitykseen ihanat ihmiset oli todella tyylikäs ja toimiva. valosuunnitelma oli harvinaisen ilmava, hengittävä ja pelkistetyssä kliinisyydessään osuva. tarkat leikkaukset ja siirtymät loivat dramaturgiaa ja rakensivat kokonaisuutta täydellisesti. videota käytettiin taiten ja hienoeleisesti valon jatkeena. harkituista elementeistä otettiin kaikki irti, silti pysyen yhtenäisessä estetiikassa. (sadepalkinto.blogspot.fi 8.3.2015)\nihanat ihmiset on syksyn tyylikkäin draama (...) jani-matti salon lavastus on niin kertakaikkisen toimiva, että yksin se saa haukkomaan henkeä koko kaksituntisen esityksen ajan. (lauri meri, helsingin sanomat, 20.9.2014)\njani-matti salon ultratyylikäs, steriilin valkoinen näyttämökuva on täydellinen ja armoton kehys ihmisen raadollisuudelle (...) esityksen tiukka rytmi on hietalan ohjauksen ja jani-matti salon valaistuksen tulos. toistot, yhä uudelleen alkavat kohtaukset ja kiihtyvä tempo kasvattavat katsojankin sisuksissa paineen ja kysymyksiä. tai oikeastaan vain yhtä kysymystä: miksi? miksi me uudestaan ja uudestaan satutamme toisiamme? (ilona kangas, turun sanomat, 22.9.2014)\nihanat ihmiset är en visuellt knivskarp föreställning (...) den audiovisuella helheten är i det närmaste fulländad. jani-matti salos knivskarpa scenografi och ljus samverkar kongenialt med timo muurinens ljud och musik. (martin welander, hbl 23.9.2014)\n(...) lavastus on pelkistetty ja moderni. jani-matti salon valot ovat selkeät ja piirtävät rajaa henkilöiden sisäisen ja ulkoisen maailman, olemisen eri tilojen välille. teemat nousevat esiin värien avulla, ihanien ihmisten koti on puhtaan valkoinen ja yökerho paheen punainen. esityksen suuri ansio on sen visuaalisuus. tarinan lomassa voi tehdä pienen matkan tuntemattomaan. visuaalisuus tukee käsikirjoitusta, jossa juoni ja henkilöiden sisäinen maailma risteävät, limittyvät ja irtautuvat toisistaan. (terhi tarvainen, demokraatti 24.9.2014)\nockså jani-matti salos scenografi med känsla för detaljer förtjänar att uppmärksammas. parets vita drömhem har något spänt och sterilt över sig. och då det under första akten blommar friska blommor i en vas slokar buketten olycksbådande under andra akten. just den här detaljen känns symboliskt talande, tätt sammanlänkad med pjäsens budskap. (anna von bonsdorff, nytid 6.10.2014)\nnäin tarkkaa ja nyansoitua näyttelemistä, tilan, ajan ja vuorovaikutuksen juhlaa harvoin näkee. (marketta mattila, teatteri & tanssi 6-2014)\nesityksen puitteet taas ovat huikeat. ensinnäkin valaistus toimii täydellisesti. tilasta ja tunnelmasta toiseen siirrytään käytännössä lähes pelkästään valojen ja musiikin voimin. lavastus on varsin pelkistettyä, mutta juuri tähän näytelmään sopivaa. erityistä huomiota kannattaa kiinnittää erikoisefekteihin. ne oli toteutettu erittäin taitavasti ja tekivät minuun suuren vaikutuksen. kaikesta huomaa, että esitystä on ollut tekemässä erittäin ammattitaitoinen tiimi. haluan mainita heidät tässä myös nimeltä. lavastuksesta ja valosuunnittelusta vastaa siis jani-matti salo. erinomaista työtä. (meri liukkonen, extempore.blogit.fi 19.9.2014)\njani-matti salon kylmä ja kolkko lavastus (erittäin varakkaan pariskunnan koti) kuvaa hienosti hahmojen mielenmaisemaa, mikä tuo mieleen michael haneken elokuvat. missään ei ole mitään kodikasta, ja ihmiset näyttäytyvät ympäristöstään irrallisina ja eksyneinä. (tuukka hämäläinen, www.obskuuri.net 2.10.2014)\nesitys on kaunis. designia ja 1970-lukua henkivä asunto on tyylikäs, valot heijastuvat vaaleille laajoille pinnoille. valkealle lattialle vesimelonilla on tilaa räjähtää kappaleiksi. asekin näyttää kädessä veistokselliselta. (anu ala-korpela, aamulehti 20.9.2014)\ntässä näytelmässä oli hyvin elokuvallista estetiikkaa: lavastus, valaistus, puvustus, ilmaisu ja etenkin musiikki. en tiedä voiko olla tulematta mieleen david lynchin elokuvat (...) puhdasta inspiraatiota, puhtaita kokemuksia, kauneutta jonka usein kuvittelee kadonneen menneisyyteen. (ilpo koponen, astangajoogi.blogspot.fi 21.11.2014)\nroolisuoritukset päästään myös tekemään hienoissa puitteissa. kliininen asunto toimii vähäeleisyydessään kiinnostavana näyttämönä kaikelle sille hieman nyrjähtäneelle, mikä lavalla tapahtuu. kohtauksia rytmittävät älykkäästi suunnitellut ja tehokkaat valot, pimeän näyttämön valaistuessa ei voi olla varma mitä seuraavaksi tapahtuu. lavastuksesta ja valosuunnittelusta saa kiittää jani-matti saloa. (...) ihanat ihmiset oli todella tyylikäs kokonaisuus ja uskon sen kivunneen välittömästi tämän vuoden suosikkiesityksieni joukkoon. bravo. (linnea / kujerruksia, pigeonnaire.blogspot.fi 4.10.2014)\nloistavan ja tyylikkään lavastuksen sekä valosuunnittelun on tehnyt jani-matti salo. ***** (www.kulttuuritahdet.com 11.11.2014)\nvalopilkku on, että tuotteistamistrendistä huolimatta teatterisyksyyn on syntynyt taiteellisia voittoja. q-teatterin ihanat ihmiset on säpsäyttävää teatteria nykyhetken mielentilasta, se jättää jäljen aikaan. (iltalehti, pääkirjoitus 24.9.2014)\n// spatial and lighting design with heikki paasonen\neeva muilu, masi tiitta, anna mustonen, satu herrala: nature dances @ pannuhalli, zodiak - center for new dance, helsinki festival, 20.-28.8.2014\nthese flowers before me contain the dream of a dance. it could be named ‘the light falling on white flowers’. a dance that would be a subtle translation of the light and the whiteness.\n– isadora duncan: the dance of the future (1903)\nnature dances is a stage collaboration between choreographers satu herrala, eeva muilu, anna mustonen and masi tiitta. it explores the nature of dance, nature in dance, and the nature of four artists meeting to make a dance together. throughout the history of dance, the relationship of the dancer's body and its movements to nature and what is considered natural has been in a state of change. with nature dances the choreographer-dancers want to participate in this continuum dance the nature of 2014.\nchoreography, performance: eeva muilu, masi tiitta, anna mustonen, satu herrala, lighting and spatial design: heikki paasonen & jani-matti salo, costume design: laura haapakangas, production: zodiak - center for new dance, helsinki festival, wilderness dance\nheikki paasonen ja jani-matti salo luovat valo- ja tilasuunnittelullaan pannuhalliin esteettistä paisuttelua välttäen luonnon niin kokonaisvaltaisesti, ettei yleisö pääse sitä pakoon. lopun tunnelmassa voi aavistaa ilmastonmuutoksen uhat: vuodenaikoja ei kohta enää ole, eipä juuri säätilojen vaihteluakaan, kelmeä hämärä hallitsee. (maria säkö, helsingin sanomat 22.8.2014) http://www.hs.fi/arviot/tanssi/luonnon+tila+pakottaa+rehellisyyteen/a1408596578990\nteos saa paljon irti pannuhallista, joka muuntautuu esitys toisensa jälkeen teosten ehdoilla. nyt heikki paasosen ja jani-matti salon suunnittelema näyttämö työntyy nuolen muodossa katsomoon halkaisten sen kahtia. yläikkunoista kajastaa oikullisen arvaamaton luonnonvalo, jonka kanssa valotekniikka leikkii vaivihkaa. tanssijat nostelevat käsiään yläilmoihin sormeilemaan valoa ja kaatuilevat maata vasten. ihmiskeho kurottautuu aina korkeammalle, romahtaa, maatuu ja nousee yrittämään uudestaan. teos kiertää elämän alkamisen ja päättymisen vastavuoroisuudessa. vaikka kehot luovuttavat ja kasvit lakastuvat, luonnon kiertokulku ei pysähdy eikä katso taakseen. (niko hallikainen, teatteri & tanssi 5/2014)\nona kamu kollektiivi: seksiä klo 16.25 @ the finnish national theatre, omapohja, helsinki, 23.4-3.5.2014\nmusic, choreography & performance: ona kamu, performers & script: ona kamu, tero jaartti, tarja heinula, sound design: joonas pehrsson, set & costume design: markus tsokkinen, lighting design: jani-matti salo, producer: ulrika vilke & emilia liesmäki\njani-matti salon valojen avulla näyttämöä venytetään intensiiviseksi ja ulottuvuuksiaan suuremmaksi. (maria säkö, helsingin sanomat 25.4.2014)\n// lighting and spatial design\norganic synthetic @ zodiak - center for new dance, helsinki 8.-16.4.2014\nmikko hyvönen makes different versions of his piece organic synthetic for theatre venues and forests/parks/wasteland locations.\nchoreography, performance: mikko hyvönen, sound design: pauli riikonen, costume design: henna-riikka taskinen, lighting and spatial design: jani-matti salo, production: zodiak - center for new dance, lehtovaara & companions, mikko hyvönen\n11.-12.10.2014 @ mousonturm, frankfurt\n// lighting design, set design with teemu mäki\nteemu mäki & niina hosiasluoma: teoreema (rakkausnäytelmä) @ takomo theatre, helsinki 28.3.-19.4.2014\nperformers: noora dadu, eero enqvist, joanna haartti, pinja hahtola, hanna raiskinmäki, choreography: jenni urpilainen, lighting design: jani-matti salo, costume design: paula koivunen, direction: teemu mäki & niina hosiasluoma, set design: teemu mäki & jani-matti salo, co-production: circus maximus & takomo theatre\nteemu mäen yhdessä taitelijakollektiivin kanssa maalaamat suuret naivistis-realistiset, eri tyylejä ja elementtejä sarjakuvamaisesti yhdistelevät suurikokoiset maalaukset ovat keskeisessä osassa esitystä. maalaukset muodostavat yhdessä punaisen kokolattiamaton ja jani-matti salon selkeissä kontrasteissaan puhuttelevien valojen kanssa esityksen tehokkaan ja pelkistetyn tilaratkaisun.(eeva kemppi, turun sanomat 6.4.2014 http://www.ts.fi/kulttuuri/nayttamotaide/615410/rakkaudesta+ja+rahasta)\nvalojen aavemaisuus piirtää näyttelijät tarkasti esiin. (maria säkö, helsingin sanomat 31.3.2014 http://www.hs.fi/kulttuuri/a1396150436953)\nmikko hyvönen - entertainments @ forêt de soignes, brussels, belgium, 21.9.2013\n"i love watching trees and birds, at least the ones that are in the air. sometimes i wish i were an animal instead of a human being, but at the same time i'm allergic to pollen, animals, fruit and nuts. what kind of a love-hate relationship is this? what can humans be in the middle ground between nature on one hand and artificiality on the other; between culture, art, entertainment, science, gene manipulation and robotics?" - mikko hyvönen\nchoreography, performance: mikko hyvönen, lighting and spatial design: jani-matti salo, sound design: pauli riikonen, production: zodiak - center for new dance, lehtovaara & companions, mikko hyvönen\nfree time - tomi's going to leave his girlfriend today @ kiasma urb13-festival, stoa, helsinki 6.-7.8.2013\ntomi’s got an unpleasant evening ahead.\ntonight he is going to meet his girlfriend and break up.\nhe needs to think of something to do during the day.\nand keep his cool.\nfree time is a new group of young men from all around finland, with their roots in street dance among other things. the group was founded in december 2012. they are also friends who get together to play video games, go to the sauna, and rap.\nspend your free time with us.\nlife happens mostly in free time.\nwork group: tero hytönen, simeoni juoperi, aleksi kyllönen, tatu leinonen, tuomas määttä, jani-matti salo, tuomo tapanila, antti uimonen, juho vuoristo\nkahdeksan nuorta miestä tanssimassa itse tekemäänsä koreografiaa? keskenään? kyllä. enpä olisi uskonut tätä päivää todistavani. miesten moton mukaisesti elämä tapahtuu pääasiassa vapaa-ajalla. nuorten venkoilu ja asioiden venyttely tulee ilmiselväksi. maan vetovoima on julma ja ylösnousu unen turvasatamasta koltiaisille kova. yllättävintä teoksessa on sen kaikenlainen - yllätyksellisyys. eläinaiheiset t-paidat ja ääniraidalta kuultavat lainaukset pekka töpöhäntä -animaatioelokuvasta. pekka autiovuoren tulkitseman monnin tokaisut kissan parhaasta komistuksesta, hännästä. voisiko nuoren miehen aikuistumiseen liittyvää itsepohdiskelua symbolisemmin kielellistää? toivoisin teoksen pakolliseksi oppimääräksi yläkoululaisille. (helsingin sanomat / jussi tossavainen 8.8.2013)\ntänä vuonna stoassa nähtiin kolmesta pienteoksesta koostuva kokonaisuus, jonka ehdottomasti mielenkiintoisin esitys oli tuliterän, kymmenen nuoren miehen muodostaman vapaa aika -ryhmän esitys tänään tomi jättää tyttöystävänsä. vaikka viime joulukuussa perustettu ryhmä on uusi, ovat sen eri puolella suomea asuvat jäsenet toimineet katutanssin parissa jo pitkään. ryhmätyönä tehdyn esityksen kiinnostavinta antia oli sen selvä teatterillinen ote. teoksessa oli rakenne ja päämäärä, ja tanssi palveli sisältöä, eikä ollut vain tanssia tanssimisen vuoksi. silti onnistuttiin säilyttämään katutanssiin kuuluva battle-ajatus sooloinen. tyypillisen vauhdikkuuden sijasta pääpaino oli liikkeiden hidastuksessa ja toistossa. minua viehätti myös esityksen absurdi sävy ja vino huumori, jotka näkyivät ennen kaikkea äänitaustan koosteessa. siinä kuultiin tekstipätkiä niin muumeista kuin pekka töpöhännästä ja myös summertimea vanhana suomenkielisenä versiona. hyvin paljon tapahtui myös täydessä hiljaisuudessa, mikä antoi monenlaisia merkityksiä kahdeksan lavalla olleen miehen toimille lukemattomien tyhjien pahvimukien seassa. (annikki alku / demari 9.8.2013)\nphoto: jani-matti salo, liina aalto-setälä\ncharles baudelaire: pahan kukat - kuhan pakat @ kajaanin runoviikko, kajaani city theatre, 7.7.2013\ndirection: pauliina hulkko, actor: jussi johnsson, lighting design: jani-matti salo\nkokonaisuus tarjoaa ylenpalttisesti myös visuaalista nautintoa. valosuunnittelu tukee ja kuljettaa esitystä tunnelmasta toiseen. (kainuun sanomat/aino tiirikkala 9.7.2013)\npimeys @ korjaamo, helsinki 25.5.2013\nsound: paavo malmberg, lights: jani-matti salo\n25.5.2013 korjaamo, helsinki\n2.10.2013 tavastia, helsinki\n9.11.2013 nosturi, helsinki\n31.1.2015 tavastia, helsinki\n3.3.2017 korjaamo, espoo\n17.8.2017 tavastia, helsinki\nurho @ kiasma theatre, museum of contemporary art kiasma, helsinki, 20.3.-17.4.2013\nurho is here. urho is watching. urho is wondering.\nthe old ghost in a new body questions our conception of leadership, politics, gender, and “sisu”.\ntext: henriikka himma, actress: alma pöysti, direction: enrico stolzenburg, sound design: kristian ekholm, spatial and lighting design: jani-matti salo, costume design: monika hartl, fotos and videos: frank a. unger, choreography: carl knif, petri tuominen, producer: anna-emilie lindberg\nsen, minkä esitys kiteyttämisessä ja syvyydessä menettää, se kuitenkin voittaa tilan, äänien, kuvien ja muodon myötä. ja sen se totisesti tekee erityisen tyylikkäästi! urhon tapa käyttää näyttämöä muistuttaa ranskalaista ja belgialaista nykyavantgardeteatteria esineiden ja nukkeilmaisun luontevassa käytössä. (helsingin sanomat / maria säkö 22.3.2013)\njani-matti salon ote urho:n valo- ja tilasuunnittelussa on vaikuttavaa seurattavaa. alma pöystin esittämä monologi kohoaa tilaa suuremmaksi, ja salon kädenjälki tuntuu antavan alman esittämälle urho-hahmolle tunniksi rajattoman mielen topografian menettämättä keskittymistä hetkeksikään. jani-matti salon työskentelyä on ilo seurata niin konseptuaalisella, narratiivisella kuin ihan puhtaan esteettisellä tasolla. (sadepalkinto.blogspot.fi 15.4.2013)\n6.6.2013 hangö teaterträff, hanko\nphoto: jani-matti salo, frank a. unger\nkimmo hakola: akseli @ sibeliustalo, lahti, 8.12.2013\nlibretto: pekka hako, conductor: ville matvejeff, direction: vilppu kiljunen, visualisation: kimmo viskari, lighting design: jani-matti salo, orchestra: avanti!, production: risto hirvonen / finnish chamber opera\n28.2.-17.3.2013 ateneum, helsinki\n11.-12.8.2013 sigyn-sali, turku\n6.10.2013 carelia-sali, joensuu\n13.10.2013 kuusamotalo, kuusamo\n13.11.2013 verkatehdas, hämeenlinna\n8.12.2013 sibeliustalo, lahti\n// installation with heikki paasonen\nheikki paasonen & jani-matti salo: linear array @ museum of contemporary art kiasma, helsinki, 4.1.-28.2.2013\nlinear array is a spatial light installation that has been created by heikki paasonen and jani-matti salo. dozens of fluorescent lamps light up the facades of kiasma and sanomatalo, highlighting the architectural rhythms and forms. all the lamps used for the installation are recyclable.\n// spatial and lighting design, performance\npastoral symphony - amor mundi @ takomo theatre, helsinki 17.-25.11.2012\ndirection: laura murtomaa, sound design: tuomas norvio, lighting & spatial design: jani-matti salo, performers: laura murtomaa, tuomas norvio & jani-matti salo\npastoraalisinfonian valot ovat vähän oudot eli varsin osuvat esityksen kokonaisuuteen. vaikka valonlähteitä ei tarpeistona kovin paljoa käytetä tyrkylläolosta huolimatta, ne ovat tilan ja tunnelman luojina olennainen osa esitystä. yksinkertaisin keinoin toteutetut efektit palauttavat paatuneenkin hilavitkutinharrastajan perusasiaan: ajatteluun. salo on valosuunnittelun yksinkertaisimmilla keinoilla luonut pakahduttavanriemukkaaseen esitykseen pakahduttavanriemukkaat valot. (sadepalkinto.blogspot.fi 28.12.2012)\nlind & ojanen: heidi klein @ baltic circle 2012-festival / tiivistämö, helsinki, 7.-11.11.2012\nheidi klein is a performance about names. it is a personal story about the lives of heidi soidinsalo (formerly lind) and anni klein (formerly ojanen). both artists changed their last names for this performance. during the performance klein attempts to create a new artistic identity to better suite her new name by surfing on the internet and browsing through e-mails, videos and websites found via her personal computer. soidinsalo tries to deconstruct johanna spyri's children's story "heidi" using noise music and sound art. the audience is also given a choice of two other optional soundtracks; philosophers tuomas nevanlinna and jukka relander discussing the performance's themes in the form of a radio talkshow, and johanna spyri's story of heidi in its unblemished form. each member of the audience is given a headset, so that they can freely choose what they would like to listen to. the visual and auditive collage attempts to create a metaphor of the human identity's multilayered nature and parallel structure.\nconcept & performance: anni klein (formerly ojanen) & heidi soidinsalo (formerly lind), lighting & spatial design: jani-matti salo, video design: ville vierikko\non tour: 25.5.2013 blaue frau festival, helsinki\nmonimediallinen teos salli katsojan liikkumisen. tämä sai luoda, leikata ja miksata tapahtumasta kokonaisuutensa. koin kauniita, hauskoja ja yllättäviä hetkiä editoidessani omaa kuulokuva-liiketila-koreografiaani. koin tapahtuman, jossa tekijyys todella luovutettiin katsojalle. olin huikaistunut esityksen moniaistisesta ja käsitteellisestä annista. (teatteri & tanssi / marja silde 1/2013)\n// lighting design, visuals\nbetrayal at bespin @ savoy theatre, helsinki, 19.10.2013\nlights & visuals: jani-matti salo\n27.4.2012 semifinal, helsinki\n27.11.2012 kuudeslinja, helsinki\n30.6.2013 tuska open air metal festival, helsinki\n19.10.2013 savoy theatre, helsinki\nphoto: marco manzi photography, jani-matti salo\nfinnish chamber opera: five women in a chapel @ helsinki festival, sellosali, espoo, 1.-2.9.2012\ndirection: vilppu kiljunen, direction-assistant: mirva koivukangas, set design: sampo pyhälä, lighting design: jani-matti salo, costume design: marja uusitalo\ncomposer: uljas pulkkis, script: arto seppälä, libretto: erik sjöderblom, orchestra: chamber orchestra of lapland, conductor: john storgårds, soloists: hedvig paulig, eeva-maria kopp, virpi räisänen, riikka rantanen, eeva-kaarina vilke, producer: risto hirvonen\n7.-8.9.2012 @ korundi, rovaniemi\nima iduozee - this is the title @ kulturhuset stadsteatern, stockholm, sweden 30.10.-13.12.2015\non a blindingly white dance floor this is the title unfolds with fluid elegance. the distinctive approach to movement comes from choreographer ima iduozee’s background in both breakdance and contemporary techniques. as we watch his sculpted and ever-moving body, he becomes a prisoner of the precise space he has created for himself. subtle lighting and sound design complete this minimalist world where the power and grace of the performer captivate our imaginations and senses.\nsound design: kasperi laine, lighting & spatial design: jani-matti salo, assistant of lighting designer: milla martikainen, coaching: kaisa torkkel\njani-matti salon valaistuksen ja kasperi laineen musiikin kanssa teoksesta tulee ehjä kokonaisuus, jonka rytmi koostuu pyrähdyksistä ja pysähdyksistä. (helsingin sanomat / jussi tossavainen 2.8.2012)\ndet är ett av de märkligaste framträdanden jag någonsin sett. (popmani.se / madeleine longo 9.5.2013\nden fluorescerande dansmattan blir en tabula rasa, ett oskrivet blad där kroppen graviterar mot golvet och söker samspelet med både skuggor och ljud. både energin och eftertanken uppstår i dialog med kasperi laines skrivbordstechno. estetiken är subtil och suggestiv som en electronicavideo av chris cunningham, nästan lite hotfull med sin sterilt upplysta scenplats. det skapar ett hypnotiserande kraftfält kring iduozees koreografi, abstrakt men ändå högst konkret och gripande i sin meditativa balansakt mellan gatusmart och graciöst. (johanna paulsson, dagens nyheter 2.11.2015) http://www.dn.se/kultur-noje/scenrecensioner/purple-nights-och-this-is-the-title-pa-klarascenen/\n31.7.-1.8.2012 stoa, helsinki\n3.-4.5.2013 dansens hus, stockholm, sweden\n8.6.2013 june events, paris, france\n27.9.2013 tanssin aika, jyväskyla city theatre\n19.7.2014 teatro a corte, teatro astra, torino, italy\n14.9.2014 manilla, turku\n13.12.2014 ice hot nordic dance platform, oslo, norway\n3.7.2015 julidans, amsterdam, netherlands\n30.10.-13.12.2015 kulturhuset stadsteatern, stockholm, sweden\n5.11.2015 quatrain, haute-goulaine, france\n7.11.2015 l'espace de retz, machecoul, france\n10.11.2015 carre d'argent, pont-chateau, france\n1.12.2015 le théâtre, scéne nationale de saint-nazaire, france\n14.2.2016 yokohama dance collection, tokyo, japan\n24.-27.2.2016 national art center, ottawa, canada\n24.4.2016 aerowaves, depo (large), pilsen, czech republic\n2.-.4.6.2016 tanz ist -festival, spielboden dornbirn, austria\n10.8.2016 hämeenlinna city theatre, hämeenlinna\nwurm (heidi soidinsalo & miikka ahlman) @ pop up art house, helsinki 16.5.2014\n12.5.2012 pixelache club / dubrovnik, helsinki\n14.6.2012 titanik gallery, turku\n18.7.2012 siltanen, helsinki\n23.8.2012 magito, helsinki\n23.3.2013 loikka club, dubrovnik, helsinki\n4.4.2013 space for free arts / university of the arts, helsinki\n30.11.2013 kattilahalli, helsinki\n6.12.2013 diana scen / pop up art house, helsinki\n16.5.2014 diana scen / pop up art house, helsinki\n14.11.2014 diana scen / baltic circle festival club, helsinki\n// lighting design, spatial design with aune kallinen\naune kallinen, laura murtomaa, jenni koistinen: social movement @ kiasma theatre, museum of contemporary art kiasma, helsinki, 9.-23.5.2012\nsocial movement is a performative attempt to understand the potential for a polyphonic, conflicting, gentle, carnivalistic and autonomous community or society.\nperformers: seidi haarla, pirjo häkkinen, aune kallinen, maija kauhanen, jenni koistinen, pirjo koljonen, laura murtomaa, anne nimell, fine art: jaana kokko, lighting design: jani-matti salo, sound: maura korhonen & glen loit, spatial design: aune kallinen & jani-matti salo\nyhteiskunnallista liikettä on suomalaisen esitystaiteen 2000-luvun helmi. (helsingin sanomat / maria säkö 12.5.2012 http://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000002529582.html)\nphoto: jani-matti salo, finnish national gallery / pirje mykkänen\n// lighting and spatial design with heikki paasonen\nlive art society: napoleon pink horse @ kiasma theatre, museum of contemporary art kiasma, helsinki, 24.3.-1.4.2012\nnapoleon pink horse works like a band. a dancer, actor, writer and musician form a quartet, where each artist’s area of expertise is approached as an instrument.\nperformers: elina pirinen, tuukka vasama, miikka ahlman, timo heinonen, lighting & spatial design: heikki paasonen & jani-matti salo, live sound: timo muurinen, producer: eeva kemppi / live art society\nphoto: finnish national gallery / pirje mykkänen, heikki paasonen\nlight as a feather, green as an apple @ pannuhalli / zodiak - center for new dance, helsinki 28.2.-7.3.2012\nchoreography: veli lehtovaara & maria ferreira silva, lighting design: jani-matti salo, sound design: oula susi, costume design: veera-maija murtola\nvaloilla rakennetaan pannuhallin karusta tilasta meditatiivinen paikka. (helsingin sanomat / marja hannula 1.3.2012)\njani-matti salon valosuunnittelu veli lehtovaaran ja maria ferreira silvan esitykseen light as a feather, green as an apple on äärimmäisen tarkkaa ja hienovaraista työtä. valon suhdetta esitykseen ja sitä ympäröivään tilaan voi vain kuvata hienona kokonaisuutena joka osoittaa tarkkuudessa ja herkkyydessään suunnittelijan erinomaisen kyvyn tuoda esityksestä ja sitä ympäröivästä tilasta temaattisesti voimakkaita piirteitä. (sadepalkinto.blogspot.fi 1.3.2012)\ntarkkuus, ajattelu ja hienovaraisuus. kokonaisvaltainen ote näkyy työssä kautta linjan. tässä, kuten pastoraalisinfoniassa, valonkäyttö on selvästi tarkkaan mietittyä. ei mitään turhaa kikkailua. suunnittelun motivaationa ei ole ensisijaisesti hienojen kuvien rakentaminen nykytekniikan mahdollistamin keinoin, vaan juuret ulottuvat syvemmälle, jopa filosofisiin kerrostumiin. (sadepalkinto.blogspot.fi 7.1.2013)\n27.-28.4.2012 springdance festival, utrecht, holland\n11.5.2012 bouge b 2012, singel, antwerp, belgium\n27.-28.11.2012 november next festival, kortijk, belgium\n7.12.2012 opek, leuven, belgium\n8.-9.12.2012 december dance festival, brugge, belgium\n29.3.2013 de kern, wilrijk, belgium\n30.3.2013 theater malpertuis, tielt, belgium\nphoto: elina brotherus, jani-matti salo\n// installation with timo muurinen\ntimo muurinen & jani-matti salo: kiasma 5th floor @ museum of contemporary art kiasma, helsinki 31.12.2011-1.1.2012\nthe installation is a study of how the experience of space is affected by materials, sounds and the spectator's movements. the work was inspired by the idea of a dialogue between light and space by kiasma's designer, architect steven holl. according to holl, space without light is oblivion. a layout of kiasma is projected on a wall. a cursor moves over the picture, changing the lighting and soundscape in the gallery.\nvideo: timo muurinen and jani-matti salo\n// video, lighting and spatial design\n13 @ theatre academy of finland, helsinki, 24.11.-1.12.2011\nchoreography: harri kuorelahti, video, lighting & spatial design: jani-matti salo, sound design: timo muurinen, costume design: metti nordin\nphoto: sanna kaesma\nsébastien ramirez & hyun-jung wang: true blue market @ urb11 festival, stoa, helsinki, 2.-3.8.2011\nchor. sébastien ramirez (fr) and hyun-jung wang (de), lighting & spatial design: jani-matti salo, sound design: jean-philippe barrios, costume design: annette tamminen, producers: mikael aaltonen (urb/kiasma) and dirk korell (moov'n aktion, fr)\nvisuaalisesti esitys oli kurinalaisen askeettinen (...) valkolattiaista näyttämötilaa linjasivat ja rajasivat jani-matti salon valon ja varjon vaihtelua käyttavät geometriset valotilanteet. (uutispäivä demari / annikki alku 5.8.2011)\ntrue blue market on täydellisen kompakti tanssiteos. kolmen vartin kestossa siinä on kaikki olennainen eikä mitään liikaa (...) upea minimalismi on voimissaan niin koreografiassa, musiikissa kuin visuaalisessa mustavalkoisessa ylöspanossa. (helsingin sanomat / jussi tossavainen 4.8.2011)\n2.-3.8.2011 stoa, helsink, finland\n10.5.2012 dansens hus, stockholm, sweden\n31.8.2012 tanztheater festival, hanovre, germany\n21.2.2014 auditorium parco della musica, rome, italy\nona kamu - solutasolla @ takomo theatre helsinki 9.4.-18.5.2011\ndramaturgy: minna harjuniemi, set design: markus tsokkinen, lighting design: jani-matti salo, sound design: joonas pehrsson, costume design: annette tamminen, producer: emilia liesmäki\nihmisessä on moninaisia soluja aina yli metrin mittaisista hermosoluista minimaalisiin punasoluihin. sama mittakaavojen vaihtelu näkyy esityksessä. lavalle syntyy monta päällekkäistä, toisensa läpäisevää tilaa. markus tsokkisen suunnittelema näyttämökuva laajenee ja syvenee aluksi valosuunnittelun ja lopulta takaosan fantasianäkymän avulla.(helsingin sanomat / maria säkö 14.4.2011)\n21.5.2012 theatre telakka, tampere\n13.5.2013 the finnish national theatre, helsinki\naune kallinen & laura murtomaa - national project, social trilogy, part 3 @ /theare.now-festival, kiasma theatre, museum of contemporary art kiasma, helsinki, 15.-16.10.2010\nNational Project reminisces about current and well-worn Finnish myths, remembers them wrong and makes up the rest. It finds and creates national paradoxes. It puts a log into a woman's hand, removes her national dress, takes her money, language, gender, and continent and then gravely asks which part of the Western imperial heritage belongs to Finland. And then we find ourselves in Africa, the birthplace of man, in the beginning of time and the core of the Finnish national soul. Pop music plays and the American flag flies.\nThe performance centres on the ideas of being separate and connected, being involved and uninvolved. It invites the audience to drink coffee and eat traditional carelian pastry while seeking a postmodern approach to issues related to (national) identity, community, and coming together: How has the identity of those in power and those looking for power been built? Who gets heard today, in this country, in this world? Who is left without a voice? Who can vote and on what? Who and what do the defence forces defend? In what way is Finland my home country? And why does she need to undress?\nconsept & performers: aune kallinen and laura murtomaa, fine art: jaana kokko, lighting design: jani-matti salo\nesityksessä on mukana jaana kokon monikulttuurisuutta tarkastelevia maalauksia, mutta myös kallinen, murtomaa ja valosuunnittelija jani-matti salo onnistuvat luomaan näyttämölle vahvoiksi pelkistettyjä kuvia ja asetelmia. ne nähdessämme tiedostamme, että ne kuuluvat suomalaiskansalliseen taiteeseen, että olemme nähneet ne monesti ennenkin. mutta samalla niissä on jotain todella vierasta, outoa. (www.skenet.fi / laura kimari 17.5.2011)\ntakomo theatre, helsinki 15.-20.5.2011\nfinnish chamber opera: nisi dominus and other church music by antonio vivaldi @ finnish national opera, helsinki, 18.-20.10.2010\ndirection: kristina helin, conductor: aapo häkkinen, solists: tuomas katajala, seppo lampela, lumen valo, lighting design: jani-matti salo, producer: risto hirvonen\nona kamu - elektromys @ flow festival helsinki 14.8.2010\npixelache-festival, helsinki 2010\nflow festival, helsinki 2010\nsuomenlinna, helsinki 2010\nart goes kapakka, helsinki 2013\nunited snakes - all matters (demo) @ urb10 festival, kiasma theatre, museum of contemporary art kiasma, helsinki, 5.-6.8.2010\ndirection: arja tiili & teemu mäki, performers: arja tiili, petri kanerva, kasperi laine, kaisa niemi and jani-matti salo, lighting design: jani-matti salo, sound design: kasperi laine\nonnistunut dramaturgia tihentää puristavaa tunnetta loppua kohden, jolloin kukaan katsomossa ei varmasti ole ilman mielipidettä. niiden joilla on ääni ja mahdollisuus puhua, on inhimillisyyden ja ihmisyyden nimissä käytettävä ääntään. united snakes -ryhmä tekee sen: se ei vain puhu, vaan kertoo, julistaa ja huutaa meidät ihmiset heräämään. (helsingin sanomat; mika saarelainen 7.8.2010)\nurb-festivalen har verkligen etablerat sig som en viktig scen för dansverk av en speciell typ, som inte alltid får njuta av annars.----- demor brukar vara spännande att följa med – i bästa fall kan man tillåta sig att modigt hantera ett spretigare material då inte allting måste vara slutgiltigt och finslipat. denna gång arbetade man kring temat makt med hjälp av text, videosnuttar och en charmig rap.”---arja tiilis stil att hantera nutidsdansen med humor och stark scennärvaro har jag alltid gillat, liksom de “referenser till populärkulturen” som hon enligt programbladet tycker om att leka med, denna gång fick bland annat åke blomqvists legendariska discoundervisningsnutt vara med på ett hörn. (huvudstadbladet; tove djupsjöbacka 7.8.2010)\nphoto: teemu mäki\nflow mo - response @ urb09 festival, kiasma theatre, museum of contemporary art kiasma, helsiki\nresponse looks at the possibilities of combining the movement of dance with moving image. the work’s final form is achieved as the re - sult of an open process where each member of the artist group has an equal chance of affecting the end product. growing side by side with urb, flow-mo approaches breakdance from a new perspective. the interplay between dancers in terms of improvisation, the mood of a certain moment, and the reactions of the audience are explored. video designer petri ruikka approaches breakdance through mov - ing image. he explores the real-time merging of image with move - ment, and the whole that this creates. at what point are dialogue and a common space between the two created?\ndance and choreography: flow mo, video design: petri ruikka, sound design: taneli bruun, lighting design: jani-matti salo\nstoa, helsinki 2010\ndansens hus, stockholm 2010\nof(f) course @ alexander theatre, helsinki 2.2.2009\ndirection & choreography: reija wäre, sound design/dj: risto roman, lighting design: jani-matti salo\nstoa, helsinki 2007 & 2008\nastoria hall, helsinki 2008\nalexander theatre, helsinki 2009\ntampere theatre festival, tampere 2010\nfinnish national opera, helsinki 2011\nhop helsinki / kaapelitehdas, helsinki 2013\nstoa, helsinki 2014\njyväskylä city theatre, jyväskylä 2014\nlinnateatteri, turku 2014\ntampereen työväen teatteri, tampere 2014\n// installation with liisa kyrönseppä\nliisa kyrönseppä & jani-matti salo: fluid light @ museum of contemporary art kiasma, helsinki, 20.-21.9.2008\nflow-mo - ovet – behind doors @ dansens hus, stora scen, stockholm, sweden, 11.5.2008\novet – behind doors presents six brief moments within six unique realities. the process that lead to the work was initiated by the observation and interpretation of the individual and the multi-faceted reality. the goal that was set was to explore the motion of b-boying and find new interpretations and ways of expression within that motion and to break clichés often related to the style of dance. in this work b-boying is presented in the form it originated in before the commercial exposure and exploitation in the 1980s – as a solo dance. ovet - behind doors is the sixth dance theater piece of the group flow mo. earlier works have been performed all over europe and in the henry fonda theater in los angeles.\ndance & choreography: flow-mo, lighting and video design: jani-matti salo\ndansens hus, stockholm 11.5.2008\njyväskylä city theatre, jyväskylä 8.7.2008\nkiasma theatre, urb08, helsinki 8.-9.8.2008\nrinneradio: värähtelyä! audiovisual performance @ pixelache-festival, kiasma theatre, helsinki, 31.3.2007\nmusicians: juuso hannukainen, aleksi myllykoski, iro haarla, tapani rinne, verneri lumi, visuals: merja nieminen, lights: jani-matti salo, sound: timo muurinen