Zorron, Sofin ja Hillan blogi: helmikuuta 2011\nSofi ja talventörröttäjät\nZorron kanssa käytiin Hyvinkäällä päräyttämässä hyppäri sekä agirata. Eka hyppäri meni muuten hienosti mutta toiseksi viimeisellä hypyllä piti tekemäni takaaleikkaus josta kääntö viimeiselle hypylle. Minä pässinpää ohjasin esteen väärällä kädellä, eli koiranpuoleisella enkä vastakkaisella kuten olen koiralle opettanut. Zorro teki presiis oikein, hyppäsi ja lähti etenemään, minä rääkäisin perään, Z veti liinat kiinni, kääntyi ja käytiin hyppäämässä viimeinenkin este. Ikävä kyllä lopun herpaantuminen maksoi meille hyppysertin josta jäätiin vajaa sekunti. Minua hieman harmitti, ei niitä hyppysertejä liikaa ole ollut jaossa. Oltiin sentään kolmansia, kakkonen sai sen sertin.\nSeuraavan agiradan mämmin jo heti alkuun. Siinä oli tiukkaa käännöstä ennen aata ja ajattelin tekeväni hienon sylivekin. Zorrosta se ei ollut niin hieno, eikä se oikein lähtenyt vekkiin mukaan, seurasi räpellystä, esteet meni oikein mutta minä hätiköin ja kiirehdin aalle niin että unohdin ohjata koiraa. Zorro tuli sitten kurkkimaan minua silmiin että mihin nyt? Tästä tuli hylly, mutta muuten meni ihan jees. Kaiken kaikkiaan Zorro oli oikein hieno pikku ukko!\nMarko kävi Masin kanssa metsälenkillä. Jos tulin eilisessä tekstissä kirjoittaneeksi että Masi kulkee kuin juna ja menee omia aikojaan metsässä, niin sanottakoon että niin käy kun olemme porukalla Masi, Zorro, minä ja Marko, tai minä ja pojat. Mutta kun Marko on kaksin Masin kanssa niin Masi on hienosti liki ja Marko pitääkin Masia ainoana meidän koirista jota hän uskaltaa pitää irti.\nMinä kävin Sofin kanssa Lempparissa pisimmällä metsälenkillä koskaan. Oli ihanan lämmintä ja kevätlinnut lauloivat, muutenkin tänään oli kevättä hurmaavasti ilmassa!\nTulokset: hyppyrata 0 3./28 (Allan Mattsson) ja Savikon agiradalta hylly\nLähettänyt Unknown klo sunnuntaina, helmikuuta 27, 2011 Ei kommentteja:\nAamusella lähdettiin Sofin kanssa hengailemaan hakuporukoihin jotka esineruutuilivat Purolan koulutuskentän metsässä. En ottanut isoja koiria mukaan koska Zorro oli myöhään eilen agia ja Masia en hankihyppyytä. Ensin vähän juoruilin naisten kanssa, mutta sitten lähdettiin Sofin kanssa reenaan. Mentiin metsään ja otettiin pilli mukaan. Käppäiltiin siellä muina miehinä, Sofi pysytteli nätisti lähellä ja sitten kokeiltiin luoksetulovihellystä ekaa kertaa pillillä. Olen vihdoin oppinut pillivihellyksen, siis siten että ääni tehdään kielellä eikä puhaltelemalla (kasvattaja-Ullan vinkistä). Aloitin tutun sarjan ensin tavallisella vihellyksellä ja kun koira lähti vaihdoin pilliin. Näin tehtiin vain eka kerta, myöhemmin ainoastaan pilliviheltelin ja koira tuli joka kerta vauhdilla luokse. Samoin tehtiin istumista, tuttuna elementtinä oli ohjaava käsimerkki ja uutena pillin ääni. Toimi hienosti mutta tehtiin tietty vaan kun koira oli hollilla ja onnistumisen mahdollisuudet olivat hyvät.\nViime viikko meni kärvistellen, pakkasta oli koko ajan ihan liikaa ja se vaikeutti liikkumista. Tehtiin äkkipyrähdyksiä metsään poikien kanssa, mentiin autolla ja hirveällä vauhdilla hölkyteltiin metsälenkki (vauhti ei oikeasti päätä huimannut mutta tuntui siltä). Sofi ei paljoa metsää nähnyt paitsi perjantaina jolloin pääsi ensimmäisen kerran Masin kanssa lekkeilemään. Zorrohan on niin laajojen kaarrosten mestari etten halua sen Sofia samoille teille vievän, Zorro jäi siis kotiin. Nytkin varmistelin ja laitoin Masin valjaisiin ja liinaan, halusin ''huijata'' Sofia ettei meillä muka koirat pitkälle lähde (Masi kulkee kuin juna, se tasan tietää nämä metsät ja tuntuu unohtavan meidät sinne jonnekin taakseen, eikä ilmeisesti oikeasti kuule kun sitä kutsuu). Metsäreissu Masin ja Sofin kanssa meni hienosti, tietysti kun se näin rankasti oli varmisteltu.\nPerjantaina illalla oltiin Zorron kanssa agireeneissä. Katja ei ollut joten Heinillä oli vain minut höykyytettävänään. Ja kyllä me juostiin, pitkiin aikoihin ei ole reidet olleet niin maitohapoilla. Hauskaa oli ja nautin juoksemisesta, ennen kaikkea olin tietysti onnellinen saadessani hyvää yksityisopetusta kun Heini epätoivoisena yritti saada minua ruotuun. Nyt lauantaina mun jalat huutaa hoosiannaa, toivottavasti toipuvat huomiseksi jolloin kisataan taas Hyvinkäällä.\nViikolla ei tapahtunut tuhoja eikä muita kauheuksia (pissimistä), sillä Kaisa oli talvilomalla ja koirat saivat vapaammat mutta huolehditut oltavat. Super-iloista oli kun Sofi oppi tuomaan ruokakipponsa ruokailun päätteeksi, tästä se saa namipalkan. Käytännössä tämä menee näin; Sofi ottaa kipon suuhunsa, minä sanon tule, istu, kosken muutaman kerran kippoon, Sofi pitää sitä rauhassa, irti, nami, vapaa. Muihin noutotouhuihin en ole nameja sotkenut ja nekin sujuvat ihan hyvin, tosin niitä ollaan tehty iloittelumielellä eikä niin vakavana ja tosissaan.\nLoppuun vielä hauska juttu meidän viime kisoista. Siellähän kuuluteltiin että Zorrosta tuli ava, oikeasti ei tullut vaan laskivat yhden hyppysertin agisertiksi. Kisakirjassa lukee nyt yliviivattuna ava, agi.fi:n tuloksisssa lukee ava ja nyt tuli vielä Agility Sport Bullet-lehti jossa oli tällainen juttu, hauskaa!\nLähettänyt Unknown klo lauantaina, helmikuuta 26, 2011 Ei kommentteja:\nMulla menee hermo kun Sofi ja Zorro leikkivät puomilla ja keinulla.\nNe pöljät ei tajua että kontaktit on oikeasti haudanvakava juttu.\nViikonloppu vietettiin kauniissa mutta hyytävässä ilmassa. Öisin pitää liki 30 astetta pakkasta, mutta päivisin aurinko onneksi auttaa sen verran että voidaan ulkoilla. Putket ovat pysyneet tänä ankarana talvena suht hyvin sulina. Tallissa ovat jäätäneet kertaalleen ja talossakin kodinhoitohuoneen lämminputki käväisi viime viikolla jäässä. Onneksi Marko osaa homman ja sulatus tapahtuu noppaan.\nAurinkoisina hetkinä ollaan käyty poikien kanssa normit Lempparilenkit. Sofia en kylmän takia ole metsään vienyt, mutta ollaan ulkoiltu omalla pihalla. Minulla on siivekkeet pihassa ja ollaan niitä kie-kie-kierretty, tästä ollaan tehty eri variaatioita riippuen siitä mihin rata jatkuu, no meillähän se ei jatku. Vähän jaakotusta ja niistosokkaria ollaan tehty myöskin. Kierto on ainakin jo selkeästi hyppykäsky (rima on maassa, eikä siis hyppää), tämä ei ole ollut ongelmanakaan Sofilla (eikä Zorrolla), mutta kun niitä koko esteen kiertoja on nähty niin monta kertaa. Hyvä hänestä tulee ja tykkää kybällä (kaikkihan agista tykkää!!!).\nMasin sain karvattua siistimpään talviturkkiin, se meni tänään ihmeen hyvin, taidettiin paikoin jopa nauttia kumpainenkin. Pahin on kuitenkin vielä edessä, sillä kynnet pitäisi vielä operoida. Keräilen tässä rohkeutta ja lataan itseeni lehmän hermoja, jotta jaksaisin sen kaiken mitä tuleman pitää. Masi on huolellisesti alustettu tapahtumaan, eli lenkitetty ja syötetty röyh-kylläiseksi.\nLähettänyt Unknown klo sunnuntaina, helmikuuta 20, 2011 Ei kommentteja:\nLähettänyt Unknown klo lauantaina, helmikuuta 19, 2011 Ei kommentteja:\nLähettänyt Unknown klo sunnuntaina, helmikuuta 13, 2011 Ei kommentteja:\nLähettänyt Unknown klo lauantaina, helmikuuta 12, 2011 2 kommenttia:\nViikolla Sofi oppi hyppäämään meidän sängylle. Laitettiin sille palli sängyn viereen ettei rikkoisi itseään ylös ja alas hyppiessään. Tästä alkaa siis myös sohvansuojelu, pennulle pitää tehdä selväksi ettei sohvalle saa mennä. Sofi on vaan niin suloisen estoton tapaus, sillä ei ole oletuksena mitään kiellettyjä asioita, se saa mielestään tehdä kaikkea ja tekeekin. Kiltti se on mutta tosiaankin estoton. Tuhot jäivät tällä viikolla pieniksi, osin varmasti siksi kun Kaisalla oli koeviikko ja hän oli aika paljon kotona. Lisäksi etikka taitaa tepsiä pennuntorjunta-aineena. Keinua harjoiteltiin tänään muutaman kerran, siitä kuvia alla.\nKoira ja namit paikoilleen\nVauhdilla loppuun asti!\nMätkähdys alas ja syöntiä\nSyöntiä ihan rauhassa\nJa hallitusti kutsusta pois\nPerjantaina Zorron kanssa treenattiin agia, mutta ei siitä sen enempää. Aika hyvin meni, mutta meikäläisen liikkuminen ei tietenkään ollut loistavaa. Zorrosta en ole vähään aikaan kirjoitellut, mutta sen asiat ovat ihan entisellään. Se on äidin kulturusina ja edelleenkin sillä on mami tukevasti pikkurillinsä ympärillä!\nAgitreeneistä tultiin kotiin puoli kahdentoista hujakoilla yöllä ja klo 5 seuraavana aamuna kello pirahti ja lähdin metsästyskoulutukseen Urjalaan. Ihan ehdoton juttu olikin. Olin arvuutellut että voinko tehdä tottista ja opettaa namilla vai meneenkö koira pilalle metsästystulevaisuutta ajatellen. Eipä hätää, selvisikin että kaikkea voi ja täytyykin tehdä. Perustottelevaisuus täytyy laittaa kuntoon. Ne metsästysjutut onkin ovelasti jalostettu jo tuohon koiraan, ne löytyy siitä sitten kun niitä tarvitaan. Ilmoitinkin meidät pentukurssille Järvenpään Koirakerhoon maaliskuussa alkavaan ryhmään. Lisäksi ilmoitin meidät Saloon metsästysleirille. Kiva, kiva, nyt alkaa tekeminen!\nLoppuun vielä että Masin silmä rähmi menneellä viikolla niin että epäilin silmätulehdusta. Varasin ajan eläinlääkäriin, mutta jo viedessäni ''tiesin'' ettei siinä mitään vikaa ole koska rähmiminen oli loppunut. Tulipahan koira tarkastettua, terve on.\nLähettänyt Unknown klo sunnuntaina, helmikuuta 06, 2011 Ei kommentteja:


JessycaLou livejasmin karlayouthEstebanYdavid6 livejasmin VictoriaEdisonsweetangel4ya livejasmin LEYTONXTOMMYCoryLou livejasmin CaliCatAdventureAlice livejasmin PrincessOfDesireEstebanYdavid6 livejasmin AnyFun\nAnahySantana livejasmin RoughBoneNicollePear livejasmin a0DeanRemingtonKittenSpooky livejasmin SarahVSophieLion livejasmin DominickAndJackAlexiateen01 livejasmin ReynoldHardyGayCouple89 livejasmin SophieLion\nNightdancerboy . wilddirtygirls. AmyAndMark. LeilaFords.\nMeganGoldXXAvaPassionXXNicollePearCutieHarold .EsmidSusySlave4YouSarahAzaleaJennyGrierX .SusySlave4YouMiaRizzoTOMMY10INCHESPleasantFelicity .GabryelleXoTiaAmourMelodySooulSarahV .Valentina4uxDaytonWalkerEmmaLadilovaMsAthene .IDaryaChiDominickAndJackXXAvaPassionXX .LEYTONXTOMMYrubygreedyLeoScottya0DeanRemington .BrendaHansonLoraBluCaliCatAnahySantana .Valentina4uxkarlayouthGayCouple89RinaEvans .GabryelleXoAzarCockyBrianixMillerLEYTONXTOMMY .AmyAndMarkEthanLoveFrankLoraBluAillenCrawford .\nAlexiateen01 VideoAmeliaHeart VideoFirstKisss VideoLEYTONXTOMMY VideoAmeliaHeart VideoCammiSweet Video\nPrincessOfDesire Videocoupleluxe VideoMirandaXThania VideoRoughBone VideoSarahV VideoSussyMusk Video\nAshleyKariaXJennyGrierXGorgeoussKaylaXXAvaPassionXX .LeoScottyTwinkleQueensPaksimaBrendaHanson .LoraBluAlexiateen01Alexiateen01KateQuinn .AnahySantanaLucyMorrphyShayaLotusCoryLou .karlayouthTOMMY10INCHESSussyMuskJessycaLou .PleasantFelicitySIZLINGhotCOUPLEAlexiateen01Mattandabbey1 .KittenSpookyLeilaFordskarlayouthTwinkleQueens .LexydaimondssSarahVLoraBluSophieLion .AnahySantanaSarahAzaleaMsAtheneSarahV .BADGUYSBDSMPaksimaMelodySooulRebeccaSmith .Damon7PaksimaxLegendaryQUEENxRoughBone .


Kartta Kolina | Kolina Kartta | Maastokartta Kolina | Osoite | Osoitehaku | Karttapaikka\nKartta Kolina | Osoitehaku Kolina | Osoite Kolina | Maastokartta Kolina | Satelliittikartta | Karttapaikka Kolina\nKatunäkymä Kolina: saat katunäkymän näkyviin valitsemastasi paikasta viemällä hiirellä ihmishahmon halumaasi osoitteeseen.\nNavigointi katunäkymässä ja kuvat Kolina: klikkaa nuolta kuvassa haluamaasi suuntaan ja katsele katutason kuvia Kolina.\nKartan isonimi on: KOLINA\nKolina kartta, etsi osoite Kolina. Hae katusoite Kolina. Osoite Kolina. Kolina, kartta, osoite ja osoitehaku. Kolina, paikka jossa tapahtuu ja on lystikästä. Karttapaikka Kolina.\nKartta Kolina | Osoitehaku Kolina | Osoite Kolina | Hae osoite Kolina | Karttapaikka Kolina | Maastokartta Kolina | Katunäkymä Kolina | Kuvia Kolina | Kolina sijainti kartalla | Kolina Kartalla | SF | FIN | Suomi | Finland | Kolina Suomi | Kolina Finland | Kolina Kartta


Idea ikäihmisten yhteisöasumisesta leviää – yhdistys tavoittelee kerrostaloa Kokkolaan | Yle Uutiset\nHavainnekuvassa suunniteltu talo erottuu kattoon rakennetuista ulosvedoista. Kuva: Lakea Oy\n20.8.2015 • Päivitetty 20.8.2015 12:06\nTällä hetkellä kymmenestä jäsenestä koostuva yhdistys tavoittelee joukkoonsa saman verran lisää osakkaita tulevaa asumistaan ja elämäänsä suunnittelemaan.\nKun tulevat asukkaat saaneet yhteiset ideansa pakettiin, mukaan astuu rakennusyhtiö Lakea Oy, joka suunnittelee ja rakentaa Kokkolan keskustaan Niemenkulmaan kerrostalon. Se räätälöidään asukkaiden tarpeisiin.\nTällä hetkellä korttelin kaavoitus on kesken. Jos asiat sujuvat toivotulla tavalla, talo on muuttovalmis vuonna 2018.\nYhteisöllisyydestä voimaa vanhuuteen\nPuheenjohtaja Anne Puusaari summaa hankkeen tavoitteen.\n– Kuinka voin yhdessä toisten kanssa huolehtia itsestäni niin että en ole yhteiskunnalle ongelma vaan voimavara. Haluamme luoda asuinpaikan, jossa koko talo voi olla koti ja asuinyhteisö perhe.\nYhteisöllisessä asumisessa asukkaat asuvat omissa huoneistoissaan, mutta hoitavat perusasiat, kuten ruuanlaiton ja arkiset palvelut yhdessä. Suuremmat siivoukset ostetaan. Yhteisiä tiloja voivat olla esimerkiksi ravintola-ruokasali, saunatilat, jumppatilat ja kirjasto.\nTällä hetkellä Suomessa toimii pari vastaavaa yhteisöä yhteisöä. Mallia Kokkolaan on haettu helsinkiläisestä Loppukiri-yhteisöstä. (siirryt toiseen palveluun)\nIlmiötKotimaaRuokasaliJärjestötoimintaAsuminenAsunnotKoti ja asuminenKirjastotYhteisötKerrostalotRakentaminen & kiinteistötIkääntyneetSaunatHuoneetHelsinki\nJoka neljäs kotihoidon yksikkö työskentelee viikoittain liian vähällä henkilöstöllä – THL:n asiantuntija: "Voi johtaa virheiden ja vaaratilanteiden yleistymiseen"


Sinä olet ihme - Hildan tarina: Osastohoitoa\nSen verran päivitän kuulumisia, että veimme Hildan tänään lasten päivystykseen. Kuuntelin itse ihan vain korvalla hänen keuhkojaan ja olin kuulevinani vinkumista. Tyttö oli muutenkin niin kertakaikkisen väsähtänyt, että päätimme lähteä näytille edes oman mielenrauhamme takia. Minusta jotenkin tuntuu, että meillä on vähän hämärtynyt se raja itsellämmekin, milloin oikeasti on lääkärin paikka. Tuossa tilassa olisin ja olenkin esimerkiksi Antonia vienyt sairaalaan monet kerrat miettimättä pitääkö viedä vai ei.\nIsän sylissä on turvallista olla.\nTaysissa oli uusi mukavantuntuinen lääkäri, joka kuuli myös keuhkoista selkeät vingahdukset kummaltakin puolelta ja suositteli osastollejäämistä. Jukka oli varautunutkin siihen ja niin he jäivät neidin kanssa osastohoitoon.\nSaatoimme Hildan ja isän osastolle.\nSairaalassa Hildan yleisvointi oli heti parempi ja hän oli ihan iloinen ja touhukas. Oli helpompi jättää heidät sinne, kun näki, että tyttö voi jo hieman paremmin. Osastolla oli vastassa myös tuttu ihana hoitaja, joten olo oli jopa kotoisa. Onneksi lääkäri pyysi myös järjestämään Hildalle oman huoneen, joten sitäkään ei tarvinut stressata saako hän jonkun uuden pöpön lisäksi.\nHildaa odotti huoneessa Ariel-vappupallo.\nJos vähän sängynlaitoja kolistelis.\nIllan mittaan olen saanut sairaalasta hymykuvia ja hauskoja videoita Hildasta. Nyt on hyvä mennä nukkumaan Iisakin viereen ja toivoa, että huomenna on jo parempi päivä ja että Hilda pääsisi kotiin viettämään vappua.\nLähettänyt Saara Tolonen klo 29.4.18\nPaljon paranemis halauksia Hildalle <3\nSaara Tolonen 30. huhtikuuta 2018 klo 8.13\nAnonyymi 30. huhtikuuta 2018 klo 13.37\nOlen seurannut blogiasi siitä lähtien, kun saimme np-ultran seulojen jälkeen tuloksen 1:18 edvardsin oireyhtymään. Siis samaan, kuin teidän Hildalla on. Odotimme tuloksia yli viikon ja sain blogistasi valtavasti voimaa. Tai oikeastaan sain voimaa sinusta ja Hildasta, teidän tarinasta. Olette mieletön perhe ja sinä olet varsinainen leijonaemo �� olet paras äiti Hildalle. Ajattelen myös, että te olette tehneet valtavan raivaustyön kaikkien niiden eteen, jotka saavat trisomia 18 vauvan. Blogi voimauttaa, antaa neuvoja kuinka toimia ja toisaalta se on yhden pienen ihmeen tarina �� Ethän koskaan ajattele Hildan "tuottamattomuutta" yhteiskunnassamme. Jokainen elämä on arvokas ja läheisille tärkeä. Sivistysvaltioon kuuluu, että myös heikoimmista pidetään huolta.\nOlette ajatuksissani, rukouksissani. Voimia teille kaikille. Toivottavasti pikkuinen parantuisi pian ja pääsisitte juhlimaan vappua yhdessä!\nP.s. meidän kohdalla trisomiaepäily todettiin vääräksi hälytykseksi. Uskon kuitenkin, että minun oli tarkoitus tulla tietoiseksi trisomioista. En voi koskaan enää ohittaa yhtään trisomialasta ilman, että sydämessäni syttyy valo. He kaikki ovat suuria ihmeitä ��\nSaara Tolonen 30. huhtikuuta 2018 klo 17.03\nEnsinnäkin onnea pienokaisesta ja ihanaa, että hän osoittautuikin terveeksi ❤\nJa kiitos todella paljon sanoistasi, ne merkitsevät minulle enemmän, kuin ehkä arvaatkaan. Tosi hienoa myös kuulla, että blogista on ollut hyötyä ja iloa.\nHyvää vappua! Me juhlimme sitä kotosalla munkin ja siman merkeissä. Ennen kaikkea juhlimme kuitenkin sitä, että Hilda pääsi kuin pääsikin tänään kotiin ❤\nErilainen äiti 30. huhtikuuta 2018 klo 15.02\nHildan kuulumisia tulin katsomaan ja jotain tällaista osasin odottaa. Voimia äidille ja pikaista paranemista Hildalle ❤\nSaara Tolonen 30. huhtikuuta 2018 klo 17.04\nAnonyymi 30. huhtikuuta 2018 klo 15.58\nToivon, että Hilda voi jo paljon paremmin :)\nUskon, että Hildasta on mihin vain :) Hän on myös tosi kaunis ja söpö tyttö! :)\nEsim. Lizzie Velasquez onnistui vaikka lääkärit ennustivat:\n"As Velasquez describes in her TEDx talk, doctors later told her parents she wouldn’t walk or crawl or think or do anything by herself. Her parents, she says, responded: “We want to see her and we’re going to take her home and love her and raise her to the best of our abilities."\n"Kun teksasilaisvanhemmat Rita ja Lupe Velasquez saivat vain 1,2-kiloisen tyttärensä ensi kertaa käsivarsilleen, varoittivat lääkärit ikuisesta hoitosuhteesta sekä epävarmuudesta lapsen elinajanodotteen suhteen.\nSaara Tolonen 30. huhtikuuta 2018 klo 17.05\nKiitos ❤ Hilda voikin jo tänään paremmin. Niin hyvin, että lähdimme kotiin viettämään vappua!\nOona 30. huhtikuuta 2018 klo 22.45\nToivottavasti Hilda voi jo paremmin ja olisitte kaikki yhdessä kotona!Olet niin ihana äiti Hildalle. Hilda elää onnellisena rakkaan perheensä kanssa. Kaikkea hyvää!\nSaara Tolonen 30. huhtikuuta 2018 klo 23.15\nKiitos paljon ❤ Hilda on jo kotona ja voi paremmin. Iloinen tyttö täällä!


Kirjat ja kirjoittaminen: 2020\nJulia Cameron. Tie luovaan kirjoittamiseen on alaotsikko. Alkuperäinen nimi The Right to Write\nOli hienoa lukea kirjoittajasta ja kirjoittamisesta asioita, jotka ovat minullekin tunnusomaisia lyhyellä kirjoittajan harrastustiellä.\nEn voisi ajatella kirjoittavani tuntikausia tietokoneella päivittäin. Kirjoitustapani vaihtelee paljon. Kirjoittelen vihkooni niitä näitä, joita sitten parantelen kykyni mukaan. Kaikki eivät ole huippukirjoittajia, mutta Cameronia sanoin: kaikilla on oikeus kirjoittaa.\nKokoan kirjoituksiani isommiksi kokonaisuuksiksi. En ole päässyt romaaniin saakka, ehkä sekin onnistuisi tällä metodilla. Muistivihkojeni avulla olen kirjoittanut satuja, runokirjoja ja blogeja. Vielä itse kustantaen, ehkä joskus onnistun saamaan jonkun muun kustantamaan.\nJulia Cameron on itsekin aloittanut itse kustantamalla, kun kukaan ei oikein uskonut hänen tekemiseensä. Hän kuitenkin kirjoittaa kirjoittamisen vuoksi, koska rakastaa kirjoittamista. Cameron kehottaa kirjoittamaan joka päivä jotain, Kirjoitukset jalostuvat aikaa myöten.\nHän puhuu paljon kolmesta aamusivusta käsin kirjoittaen. Cameronin mukaan pitäisi kirjata ajatuksia sen päivän tai tulevaisuuden osalta. Ilman vakavampaa suunnitelmaa. Kirjoittaa paperille ajatuksen virtaa. Olen sitäkin joskus kokeillut. Täytyy myöntää, joskus siitä jäi kehitettäväksi jotain myöhempään käyttöön. Kenties lause, sana tai ajatus. Julia Cameron on edennyt pitkälle kirjailijan uralla. Hän on kirjoittanut monipuolisesti kaikenlaista.\nSain ajatuksia tästä kirjasta paljon. Päällimmäisenä ajatuksena jäi kirjasta kannustus ja rohkaiseminen. Ei voi tietää osaako kirjoittaa jos ei ota paperia eteen ja aloita. Kenties kirjoitukset eivät riitä julkaisemiseen kirjaksi asti, mutta kirjoittaa voi niin monella tavalla.\nBlogit, mielipidekirjoitukset sanomalehdissä, kirjeet kaverille sähköpostilla tai vanhan tavaan mukaan.\nRunoja voi kirjailla syntymäpäiväkortteihin, kirjoituskilpailuja on aina silloin tällöin ja lisää voi opiskella kansalaisopistoissa kirjoituspiireissä tai avoimessa yliopistossa.\nJos ei ole vielä lukenut tätä kirjaa niin kannattaa aloittaa vaikka itsensä rohkaisemiseksi.\nTunnisteet: Julia Cameron, kirjoittaminen, kirjoittamisen taito, kirjoittamisopas


Janikan pieni maailma: toukokuuta 2011\nKohta on jo selvästi kesä - sen tuntee ulkona liikkueessa vaikka ei kalenteriin katsoisikaan. Sireenit alkavat jo olla kukassa, unikot ovat kukkineet jo pari viikkoa ja terveyskeskuksen sairasosatolle olivat vapaaehtoset tuoneet lupiineja ja koiranputkia kukkavasaseihin. Tuomi on jo kukkinut, kielokin pian.Puut ovat vehreitä ja vihreys muutoinkin täyttänyt maiseman, kimalaiset surisevat Siperian hernepensaassa joka on täynnä keltaisia kukkia. Elämä kihisee ympärillä!\nOma elämä tuntuu menevän mitään huomaamatta; päivät kuluvat kuin sumussa; väsymys dominoi totaalisesti kaikkea tekemistä ja olemista. Silmät ovat punaiset, turvonneet ja kirvelevät, pää jomottaa ja olkapää on todella kipeä - kohta en saa oikealla kädellä mitään nostettua ja vaatteiden pukeminen on tosi hankalaa. ärsyttä vähän joka asia! Kokouksissa on vaikea pysyä hereillä ja haaveilen koko ajan ajasta jolloin saan nukkua.\nJatkuva väsyneenä ja nukahtamaisillaan oleminen on rankkaa - on vaikea pysyä valveilla jos joutuu olemaan vähänkin pidempään paikoillaan istumassa. Ja sitähän tässä joutuu olemaan koko ajan!\nTulostavoitteet työssä kasvavat\nOlin kolme päivää kokouksessa jossa tehtiin seuraavan vuosipuolikkaan suunnitelmaa ja käytiin monenmoisia asioita ja yksityiskohtia loppuvuodesta läpi. Paljon pitäisi aikaansaada, myyntiä lisätä reippaasti ja kannattavuutta parantaa vielä enemmän. Huonoja kauppoja ei pitäisi tehdä ollenkaan - mutta niitä vain syntyy kun asiakkaat ovat tottuneet saamaan sitä ja tätä kylkiäisinä - ja kilpailijat antavat todella paljon "free of charge". Työ lisääntyy, vaatimukset kasvavat mutta henkilökuntaa vähennetään - tai jos joku lähtee pois niin uutta ihmistä ei palkata tilallevaan homma jaetaan jäljellä olevien kesken. palkankorotuksia ei ole luvasa. ja budjetit ovat jälleen leikkausuhan alla - paljon pitää tehdä mutta mikään ei saa maksaa mitään.\nHuolehdi itsestäsi - että jaksat paremmin!\nKävimme myös läpi jaksamista. Kuinka jaksaa henkisesti ja ruumiillisesti ja kiskoa itsestä kaiken tarvittavan energian? Meitä ohjeistettiin huolehtimaan terveydestä - pitöisi nukkua 7-8 tuntia joka yö. Joka päivä olisi hyvä kävellä ja liikkua niin, että aivoissa liikkuu muutkin asiat kuin työ. 10000 askelta päivässä pitäisi ottaa - jo kunnon takia. Olisi hyvä harrastaa jotain liikuntaa - mitä se ikinä onkaan. Pitäisi syöd kunnon aamiainen ja lounas - pitäisi ehtiä ruokatunnille joka päivä, ei vain juoda toimistokahvia työn ohessa. Pitäisi harrastaa jotain ystävien, läheisten ja perheen kanssa. Olisi hyvä lukea kirjoja, lehtiä. Syödä hyvin ja terveellisesti.\nPitäisi siis huolehtia itsestään! Selvä se. Oma selitykseni omalle superhuonolle kunnolle ja täydelliselle omasta elämästä huolehtimattomuudelle on se, että en ehdi. Mutta itsekin tiedän, että niin ei voi eikä saa ajatella. Pitää elää niin, että ehtii! Täytyy priorisoida. Joo joo.\nUpeita kukikia - outo olo haudalla nuoren jota en koskaan tavannut\nNo. Meille jaettiin askelmittarit. Ne pitäisi ottaa heti käyttöön. Niin yritinkin, mutta kun en taaskaan tiedä painnoani eikä ilman sitä tietoa laite lähde käyntiin joten menen maanataina vaikka jonnekin kuntosalille punnitsemaan itseni. Hmm - mietin kovasti paljonko voin painaa... 60 kg? Varmasti enemmän - 65? perästi 70 tai jopa 75g? Voinko painaa senkin yli? Voin varmasti. Ennen raskauksia painoin noin 55 kg mutta siitähän on aikaa jo miljoona vuotta. 10 kg lisää per raskaus? No ei nyt kai sentään.\nJotain pitää tehdä jos aikoo vielä nähdä nuorimman lapsensa päättävän koulun, se on selvä.\nTänään näin terveyskeskuksen vuodeosastolla ihmisiä jotka olivat jo menossa rajan tuolle puolen. heillä ei ollet enää paljoa terveyttä eikä energiaa jäljellä - olivat jo rulleet lähelle viimeistä pysäkkiä. itse en ole siellä vielä, luultavasti. ikäeroakin on toki paljon heihin nähden. Kannattaa varmasti yrittää satsata vielä kun elämää on veilä näköpiirissä vuosia; pitä osata ne elää, kunnioittaa elämää siinä mielessä. Jotain pitää nyt keksiä, ohan oikeasti.\nOlin nuorimmaiseni kanssa terveyskeskuksessa koska siellä pidettiin kevätjuhlat ja lapset ja nuoret käyvät siellä aina soittamassa ja laulamassa vanhuksille. Tämä on vuosittainen perinne - ja kannatan tällaista itse kovasti. Jos lasten laulu ja soitto heitä ilahduttaa jotka ovat sänkyihinsä ja sairauteensa kahlittuja, on se hieno asia.\nValokuvien lataaminen koneelle kamerasta ja tänne sivulle albumista on nyt tosi työlästä. Kuvine työstäminen on niin hidasta, että sen melkein jättää tekemättä mieluummin kun odottelee ja kuuntelee koneen huminaa. Tekisi mieli ostaa oma, ihan oma, kone - mutta odottelen sitä lottovoittoa niin sitten!\nTämä tietokone on siinä kunnossa, että mikään ei liiku hitaata nopeammin. Muisti on ylitäyusi, yhtään kuvaa ei saa liikuteltua. Koko blogipäiväkirjan pito on alkanut olla haastavaa - mietin vakvasti, että kun kohta vuosi on tämän aloittamisesta kulunut, panostan kirjoittamiseen muulla tavalla. Tässä blogihommeliinissa menee hitauden takia hermot!\nJos saan kuvia ladattua tänne, laitan kuvan vuodeosaston kukkakimpuista jossa on lupiineja. Ja toisen kuvan Marian hautakummusta. Kävin kuvaamassa kukkameren haudalla tytön isän toivomuksesta, muistoksi tilaisuudesta kun kukaan ei hautajaisissa kuulemma ottanut kuvia.\nKolmannen kuvan laitan ehkä vuodeosaston kevätjuhlasta - jossa soitettiin ja laulettiin tuttuja ja vähän tuntemattomiakin kappaleita. Monesta asiasta on tullut haikea olo viime aikoina. Hautakumpu ja vuodeosaton potilaat vuoteissaan ja rollaattoreineen on tehnyt mietteliääksi, monella tavalla. Äiti on matalalla mielellä - en ole ehtinyt sinne aikoihin.\nMeillä on uusi kissa talossa. Kerron siitä joskus myöhemmin, otan kuviakin. Se on ihana - villi ja suloinen, pieni ja laiha raidallinen tyttökissa.\nNyt laitan tietokoneen ja radion kiinni ja menen nukkumaan.\nLähettänyt Janika's world klo 1.47 Ei kommentteja:\nTunnisteet: askelmittari, hauta, kissanpoika, mikä on oma paino, pitää jaksaa, tulostavoite\nParin viikn päästä ylioppilasjuhlat on ohi ja vietetty, kukat jo hiukan nuutuneet ja elämän arki taas juhlan jälkeen saavutettu. Onko silloin erilaista - ylioppilailla? Toivottavati juhlat, se muutaman tunnin humaus elämässä joka maksaa paljon ja jota hurjan paljon suunnitellaan, ovat onnistuneet ja kaikki tyytyäisiä!\nItseäni hiukan mietittyttää... Ex-puoliso on ollut niin tiukkana, että sen takia hermostuttaa, lähinnä. Muutoinhan asia ja koko juhla on mukava juttu, ihan pelkästään, mutta tosiaan exän hahmo kummittelee mielessä ja peklkään, että hän on hyvin tyytymätön siihen sun tähän ja on sitä mieltä että kaikki on kallista jne. Mitä jos se huutaa? Nälvii? Itkettää meikäläistä - se on helppoa! Tai miten hänen uusi ja nuori vaimonsa sitten? Heidän tyttärensä on kuulemma ihan ok; ex-mies on hänet adoptoinut eli hän on meidän lastemme sisko, ainakin juridisesti.\nNo - pitää vain tehdä niinkuin parhaalta tuntuu ja unohtaa muu. Enempää ei voi tehdä, kuin parhaansa. Sanoi jo mummi aikoinaan! Jos mies ei suostu maksamaan mitään tai vain vähän lasten kustannuksista, yritän lainata sitten äidiltä vaikka kustannusten kattamiseen. Kyllä me selvitään - kyllä minäkin selviän! Yksin kun siinä lasten kanssa seison ja mies tulee äitinsä, lapsensa ja vainmonsa kanssa tervehtimään - luulen että suhtautuu minuun kuin ilmaan. Olen sitten taas samanlainen ulkopulinen kuin aina ennenkin hänelle. Paitsi nyt vielä enemmän!\nUpea, ihana kukka.\nKatson ja katson ruusua pöydällä, vedän sen enrgiaa itseeni!\nTänään kävin ostamassa paripitkävartista ruusua ja otin niistä ja lakeista kutsukortteja varten muutaman kuvan. Vanhimman lapsen kummi toivoi virallisia kutsuja joten onhan ne nyt sitten pusattava! Tein pienet kutsut kuvista, Wordilla kun en muuta osaa. Printtaan ne huomenna töissä ja vien postiin sitten, ostan kauniit kuoret ja postimerkit ja laitan ne postin kautta jakoon. Jää sitten muisto niille jotka sellaisa säästävät.\nLempiväreistä toinen. Violetti, lila, sinipunainen.\nOstin kaksi ruusua, molemmille yhden - symbolisesti. Ruusuja oli vaikka minkä värisiä; yritin niistä pomia melkein mitä vain paitsi oranssia - mutta oranssit sitten ostin kuitenkin.En voinut sille mitään - ne vain olivat kauneimmat, uhkeimmat, ihanimmat!\nOlen aivan hulluna tuohon väriin - en tiedä miksi se vetää puoleensa. Jo 18 vuotta olen ollut oranssin lumoissa. Vastustamattomasti. Se on upea, ihana! Kuin tuli, tulen leimuava liekki. Niin energinen, niin loistavan upea!!! Uritin poimia punaisia tai valkoisia ruusuja kuvaa varten: Ei onnistunut! Keltaisen: Ei, ei!\nOranssi ja kultaa - hiilellä\nMikähän väreissä oikein on; joku puhuttelee ja toinen taas ei. Oranssin vastaväri - onko se violetti? Sekin on minulle mieleinen väri.\nKynnetkin on minulla usein oranssit! Nyt on oranssia ja kultaa - ihan juhlia ajatellen tällainen väritys tällä kertaa!\nOranssi oli inhokki väreistä kun olin pieni - ehkä 7 tai 8 - ja vanhempi. Muistan, kun kerroin jollekin kaverille, että tykkään kaikista muista väreistä paitsi oranssista! Se on jäänyt mieleen. Oranssia sanoivat monet ennen punakeltaiseksi tai keltapunaiseksi. Niitä kahta vesiväriä sekoittamalla saikin oranssia kivasti aikaan. Violetti eli sinipunainen oli myös lapsena väri jota oli kiva vesiväreillä sekoitella.\nEi muuta tänään. Lapset ja heidän ajankäyttönsä mietityttävät aika paljon. Keskimmäinen on paljon poissa kotoa - löysin hänen huoneestaan kaapin hyllyltä aivan vahingossa kaksi vajaata alkoholipulloa kun hain yo-lakkia kuvattavaksi. Nyt on kamala olo. Juoko se? Paljonkin? Mitä pitäisi tehdä?\nLähettänyt Janika's world klo 23.41 Ei kommentteja:\nTunnisteet: kutsu, oranssi, ruusu, violetti, Ylioppilaskirjoitus, yo-juhlat\nParkkisakko ja muuta ärsyttävää.\nLoppuviikkoa sävytti superärsyttävä parkkisakko. 40 euroa häviää kukkarosta kuin tuhkana taivaalle - mitään niin turhaa ja harmittavaa kuin sakon maksu en voi tällä hetkellä kuvitella. Maksettava on tämkin ilo ja vielä ajallaan - muuten tulee vielä isompi kiusa ja rasite asiasta. Suomessa - niinkuin muuallakin - on lakeja ja säntöjä jotka ovat täysin järjettömän tuntuisia - -niitä on silti toteltava, olivatpa ne kuinka typeriä hyvänsä.\nTällainen oli oma tapaukseni: Parkkeerasin auton autiolle takapihalle kun menin opiston iltakurssille. Takapiha oli parkkipaikka talon takana, nuoriso skeittaili siellä ja aidan vierustalla seisoi romuauto jonka ikkunat oli lyötty sisään ja autoa oli pahjoinpideltuy ja moukaroitu selvästi jo pidemmän aikaan. Parkissa oli suurella alueella puolisen tusinaa autoja iltakuuden paikkeilla. Mietin, uskallanko jättää auton tänne - romuauton ja melskaavan nuorison takia syntyi moinen ajatus päähän. Putsasin kaiken näkyvän autosta takapaksiin ja menin kurssille.\nKun tulin takaisin illemmalla, puoli yhdeksän tietämillä, katselin nyt täysin autiota parkkipaikkaa, omaa autoani ja romu-Volvoa lukuunottamatta kenttä oli siltä puolen aluetta tyhjä. Koristepensaat kukkivat ja alue oli autio, melkein pelottavan oloinen.\nIstahdin autoon ja mitä näinkään: tuulilasiin oli sujautettu muovipussi - parkkisakko! Hain lappusen ikkunasta ja toden totta - olin saanut parkkisakon sen takia, että en ollut laittanu parkkikiekkoa ikkunaan.\nKyllä otti päähän! Ensinnäkin - en ollut todellakaan huomannut, että alueella oli parkkikiekko-pakko. En ollut nähnyt siihen kehottavaa liikennemerkkiä missään. Nyt tietenkin kävin katsomassa - ja kas, sieltä puun siimeksestä sellainen läytyikin.\nNäin saan kunnin maksaa kaupungin pohjattomaan kassaan 40 euroa. Maksuaikaa kaksi viikkoa, muuten tulee reilu korotus maksuun ja hiljalleen maksu menee ulosottoon.\nTuntuu autoilijan kannalta järjettömältä, että tyhjä ja autio parkkipaikka tekee tuollaista - romuautossa ei sakkolappua ollut ja se on varmasti majaillut siellä viikkoja jollei kuukausia. Mutta syy näille yksityisille parkkimaksuttajille on toki muu kuin liikenneturvallisuus tms - se on rahan kerääminen jollekin tietylle taholle. Ja sekäs nyt sapettaa. Varsinkin kun sen kiekon olisi niin perin helposti voinut auton ovitaskusta ikkunaan laittaa. GGRRRR.\nLoppuviikosta kävin myös katsomassa vuokraa-asuntoa pesulassa työssä olevan abi-lapsen pyynnöstä. Hänellä on kova hinku muuttaa omilleen mutta ei itse päässyt töiden takia aamupäivällä olleeseen näyttöön. 20-luvulla rakennetussa kerrostalossa on pieni ja todella kälyinen yksiö vuokrattavana huonokuntoisessa ja remontoimattomassa talossa. Parvellinen 20 nelioömetrin yksiön vuokra on 540 euroa kuukaudessa. Huone on likainen ja huonosa kunnossa. Nuhjuinen se on ja pimeä - ite en sinne millään haluaisi muuttaa. Muovimatto repsottaa joka puolelta, seinät, ikkunalaudat ja asunnon nurkat - kynnyksistä ja seinänvierustoista pihumattakaan - ovat aivan järkyttäväsän likaiset ja luultavasti vuosikymmenine töhkää täynnä. Verhonkaihtimen naru oli niin tahmea että se jäi käteen kiinni. Asunto on ankea. Ikkuna on kadulle ja alakerrassa on kapakka. Kulman takana on pari hierontapaikkaa ja tatuointistudio. Bussit jyräävät ohi aamusta iltaan, myöhään yöhön.\nVessa ja suihku on yhdistetty pieneksi tilaksi; vessassa voi käydä samalla kun on suihkussa. Kätevää... Vessa on muita tiloja puhtoisampi, kokonaan kaakeloitu.. Mitään vaatteenpesupaikkaa ei ole talossa missään. Talossa on vain pieniä asuntoja ja se on todellakin vanha - kahden vähän paremman näköisen kerrostalon puristuksessa.\nMitään kaappeja ei vessassa ole - asunnossa on muutoin vanha vaatekaappi jossa vanerihyllyt ja ikkuna vieressä mielenkintoinen pikkukaappi ikäänkuin seinän sisässä - se on kuulemma ruokakomero. Pysyy kylmänä koska se on ulkoseinää vasten. Pieni jääkaappi löytyy myös.\nOtin kuvia asunosta ja kerroin asuntoa etsivälle nuorelle siitä illalla. Hänpä suuttui kun moitin sitä ja sanoin, että tuommoiseen ei kannata rahaansa laittaa.\nHänen mielestään asunto on hyvä! Näin sanoo vaikka ei siis ole sitä edes nähnyt. Haluaa sen! Hän haluaa muuttaa sinne, mahdollisimman pian - kissan kanssa. "Kaikki kaverit jotka muuttaa kotoa, joutuu johonkin läävään. Ei kukaan asu missään hienosti". \nEteisen ja huoneen välinen\nkynnys ja seinä vuokrakämpässä\nNiin. Juu. olen itsekin ollut nuori vaikka omat lapset toki sitä epäilevät, vahvasti. "Äiti huijaa aina." Olen asunut läävässä ja kironnut muovimattoja ja kaikkea likaa ja muitten vanhaa moskaa paikoissa. (Vanhat kokolattiamatot ovat kyllä vielä kamalampia.) Silti tuo näkemäni kämppä oli kamalin näkemäni missään. Jopa pahempi kuin se kämppä missä asuin Genevessä reilun kuukauden hamassa menneisyydessä - siellä oli torakoita ja vaikka mitä, kokolaittamatot olivat kokenee kakkea muuta paitsi pesua vuosien saatossa. Aivan kamala paikka - piti torakoitten takia nukkua valot päällä ja silti niitä tuli sänkyyn. Yäk yäk...\nNyt jään katsomaan mitä asunnon hakija itse tekee. Itse en millään halua tukea noin karmaisevan kämpän hankintaa - mutta en kyllä jaksa sen enempiä asiasta meuhkatakaan. Jos halu asua noin - ja maksaa iso osa kuukausituloistaan moiseen, ei voi mitään. Anti olla vaan!\nViime viikolla kerrottiin taas, että Suomessa johtaja tienaa huimasti enemmän kuin alaisensa ja työntekijät. 21 kertaa enemmän oli jossain joku vertaus. Riippuu tietenkin alasta ja johtajasta - tuntuu tosi kovalta erolta. Toki tiedän itsekin, että ne pomot joille itse töitä teen elävät ihan eri maailmassa kuin missä itse elän - he eivät minun tapaani varmasti edes ymmärrä. Tiedän minkälaisissa kodeissa he asuvat kotirouva-vaimoineen ja kaksine lapsineen, kaksine autoineen ja kesäasuntoineen. Tiedän heidän käyvän perheen kanssa kaukomailla useamman kerran vuodessa, viikonloppumatkoilla piristymässä Pariisissa, Amsterdamissa jne. Yritän olla sitä ajattelematta koska haluan tehdä työni ja tienata sen mitä tienaan. Työttömänä en tienaisi mitään.\nOman lapsen tienestit puolitoista tonnia brutto kuussa, täydellä työajalla. Se ei ole paljon - mutta silti hämmästyttävän vähän enemmän saa äiti joka kuitenkin on töitä tehnyt neljännesvuosisadan ja hankkinut korkeakoulututkinnon. Johtajaksi olisi pitänyt pyrkiä, jos raha mielessä. Sen puute ainakin on asia josta saa päivittäin kärsiä.\nOma lapsi on ollut työpaikassaan vasta kuukauden ja työ on vain lyhytaikainen - ei vakituinen, koeaika kestää 4 kuukautta. Olen tietenkin tosi iloinen, että hänellä on työ. Ja toivon, että hän pääsee opiskelemaan!.\nTässä kun kärvistelee taas kamalassa rahapulassa ja yrittää järjestää ylioppilasjuhlia kahdelle lapselleen - ja ex-mies, lasten isä ei halua maksaa "turhaan", tulee mieleen jonkinlaista vallankumnousajattelua meikäläisellekin. Lasten isä kuuluu ilman muuta tähän "tienaa paljon enemmän kuin keskiverto" kategoriaan mutta myös siihen osaan ihmiskuntaa, joka ei millään halua maksaa mistään, mielellään ei ollenkaan. Elatusmaksut ovat olleet minumi-määrää ja nekin kuulemma "ihan liikaa", menee kuulemma vain törsäilyyn. Ja niitähän ei aina millään jaksaisi maksaakaan sitten. Ylioppilasjuhlien kuluista hän harkitsee maksavansa puolet minulle, jos esitän laskut ja kustannus-.yhteenvedon. Toetenkin teen juhlat itse, hänen ei tarvitse tehdä muuta kun paikalle tulla.\nNolottaa tosi paljon taas koko tämä homma! En haluaisi mitän häneltä pyytää, mutta kun on välillä pakko. Se on niin nöyryyttävää! Luulen, että hän nauttii siitä kun saa minut nöyrtymään ja pyytämään - panttaa sitten lähettämistään jopa pari viikkoa ja kertoo kohta toisessa lauseesa, että tllaiset pikkusummat eivät tietenkään hänellä missään näy...\nKuulemma ylioppilasjuhlat on viimeinen mitä hän maksaa - noin isojen ihmisten kuin hänen omat lapsensa ovat pitää selvitä ilman vanhempien avustusta. Joopa joo. Muistan kuinka hän itse sai kuukausittain isältään rahaa koko opiskeluaikansa; olimme silloin jo tiiviisti yhdessä...\nElämä ja oleminen kyrsii hetkellisesti oikein kunnolla.\nLähettänyt Janika's world klo 0.39 Ei kommentteja:\nTunnisteet: asuntonäyttö, kova vuokra kamalasta kämpästä, palkkaerot, parkkisakko, vuokra-asunto, yksityinen parkkivahti\nKiekkokrapulan jälkeen koittaa arki\nOma Väiski: pihapupu käy ruokailemassa lähietäisyydellä.\nTmä rusakko ei ihan pieni olekaan - jättikoivilla loikkii\nTulisipa tavallinen arki jälleen! Näin on alkanut ajatella monikin kun on kiekkoilijoiden toilailuista lukenut lehdistä – sitä raportoitavaa riittää! Nyt on kuulemma kulta-pokaalikin jo rikki. Ja netin suosituimpia videoita ovat ne, joissa kiekkoilijoiden humalassa koheltamista, rapuilta tippumisia ja kaatuilua on kuvattu. Kivaa! Hyvä Suomi!\nPorukka on ryypännyt olan takaa ja aihe on tietenkin Suomessa ja suomalaisille omituisen pyhä. Ryyppääminen on joka miehen oikeus, älköön kukaan siihen puuttuko. Kun kulttuuriministeri Stefan Wallin uskalsi mennä julkisesti arvostelemaan – ja aika ymmärtävästi ja miedosti vielä - kiekkoilijoiden ja koko joukkuejohdon älytöntä julkista kännäämistä ja sekoilua, tuli, kuten arvata saattaa, takaisin kommentteja jotka pitävät pikkusieluisuutena sitä, että ei anneta jätkien juhlia kun on juhlan aika. Ylipäätään ollaan sitä mieltä että kyseinen ruotsinkielinen "kukkahattusetä"-ministeri saisi pysyä siellä ihan ikiomissa rantaruottalaisten piirileikeissä ja jättää pikkumaiset huomauttelut tekemättä. On kuulemma ministerikin joskus varmasti juhlinut ja viinaksia juonut. ”Ei pidä mennä muiden juomisia arvostelemaan”.\nJotenkin tylsää. Käyn itsekin keskustelupalstoilla niitä lukemassa ja tekstejä kommentoimassa mutta tuntuu, että nimettömyyden - ja joskus nimen - takaa huudellaan alta kaiken arvostelun olevaa matalaa tekstiä entistä härskimmin ja entistä enemmän. Sitä ei mitenkään jaksaisi lukea. Onko ylipäätään järkeä yrittää keskustella asiallisesti kun sellainen ei tunnu ketään kiinnostavan?\nMiksi ylipäätään pitää aina haukkua muita? Keskustelupalstat ovat usein toisten ajatusten ja mielipiteiden mollaamista, hyvin rasistisia ja kaiken kaikkiaan perusnegatiivista tekstitystä. En tiedä miksi sellaista on, ja noin paljon. Tuntuu usein, kuin kirjoittajat haluaisivat nostaa korkeuksiin kaikkea sitä mitä ns. sivistys on aikoinaan sisällään pitänyt.\nTakaisin puuhun! Eläköön barbaariset elämäntavat ja jokaisen oikeus tehdä ihan mitä vaan!\nMonasti ihan hyvät blogitekstit vaikkapa Iltalehden tai Suomen kuvalehden sivuilla saavat vastaukseksi pelkkää törkyä ja asiattomia viestejä - jotka eivät usein edes mitenkään liity asiaan josta on kirjoitettu - vaan esimerkiksi kirjoittajan ulkonäköön, seksuaaliseen suuntaukseen, johonkin poliittiseen tai henkilöön liittyvän piirteeseen. Ja se mikä outoa on, näitä tekstejä ei mitenkään sensuroida. Jotenkin tuntuu, että niihin on turha oikeastaan mennä enää vastailemaankaan jollei halua kirjoittaa niin kuin kaikki muutkin - alapää-termejä viljellen, tai haukkua vaikkapa homot tai lesbot, ulkomaalaiset, tai aina suomalaisille yhtä kiitollinen vihan kohde: ruotsalaiset. Ketkä näistä keskusteluista oikein nauttivat, ketkä lukevat - ja ketkä heittävät noita törkykommentteja?\nKuuntelin eilen, kun Aki Kaurismäki jossain haastattelussa - hänhän on nyt Cannesin filmijuhlilla uuden Le Havre -elokuvansa takia - kertoi sanovansa olevansa kotoisin Irlannista jos joku joka ei tiedä häntä suomalaiseksi kysyy.. Häntä kammottaa suomalaisten nykymeno. Aika huomattava maininta suomalaisuutta kuvaavalta ja hyvin perussuomalaiselta (ei poliittinen ilmaus) mieheltä vaikuttavalta henkilöltä. Itse olen aika lailla samaa mieltä. Alaspäin on jotakin täällä mennyt, pahasti.\nJossain netin lehtijutussa vastikään kerrottiin, että jollain keikalla jonne on ollut pääsy myös lapsilla, oli rock-henkisen konsertin kanssa lavalla ollut samaan aikaan pornotähdet esittämässä - ja läpi viemässä - seksiaktia. Tästä kun journalisti kirjoitti muistaakseni hiukan siihen tyyliin, että tämä ei ole oikein asiallista, niin jopa tuli paljon palautetta, että seksi on ihan normaalia ja mitäs pahaa siinä on jos lavalla esitetään kahden ihmisen vapaasta tahdosta harrastamaa seksiä???\nVapaa seksi missä vain on siis ihan ok – koska ei vahingoita ketään. Juominen ja kännääminen on ok koska se on jokaisen oma juttu.\nAnarkia on ilmeisesti seuraava asia joka tulee vallitsevaksi. Kaikki saavat tehdä mitä vain, millään ei ole mitään väliä. Kaikki jotka ovat eri mieltä, ovat tylsiä kukkahattutätejä ja -setiä ja joutavat muuttamaan Suomesta.\nPitää kyllä harkitakin. Ahdistavaa on täällä nyt. Onko tämä fiilis vain krapulaa jääkiekkokullan takia? Ei tullut juotua kulaustakaan muuta kuin kahvia ja piimää, mutta häpeä on kuin liimautunut kiinni ihoon, itselläkin. En pidä tästä enää ollenkaan. Kävin lukemassa oman kotiseudun lehden nettiversiota eilen – sama kiroilu ja mollaus vallitsivat sielläkin – jopa enemmän ruotsalaisten ja ulkomaalaisten pilkkaa oli siellä. Miksi, miksi? Vain siksi, että hävisivät jääkiekossa?\nIhanissa esikoissa pörrää kimalaisia\nKatse kukkiin ja luontoon, eläimiin ja taivaan pilviin\nKatselen kukkia pihalla. Omat liljat tallataan kohta matalaksi pihalla: olen laittanut muutaman liljan taimen pihamultaan, paikkaan jota kukaan ei ole 10 vuoteen hoitanut mitenkään. Naapurilla kasvaa ohdakkeita, voikukkia ja elämänlankaa omalla alueellaan. Taloyhtiön keski-ikäinen äiti-ihminen joka vahtii kaikkien roskien lajittelua ja talossa elämistä, on kieltänyt kukkien istuttamisen talon pihamaalle. Olen sinne kuitenkin heitellyt joka vuosi joitain siemeniä; meidän kohdalta mullassa onkin kasvanut liljoja, kaikenlaisia pieniä sipulikukkia kuten krookuksia, helmihyasintteja, skilloja, narsisseja ja tulppaaneja. Sitten ovat tulleet mullasta esiin orvokit ja unikot - niitä on ollut kymmeniä jo monena kesänä. Toissa kesänä kun olin lomalla, joku oli kaivanut kaikki orvokit ylös maasta ja vienyt roskiin. Multa vain oli jäljellä. Itku tuli, ihan oikeasti. Kaikki monenkirjavat orvokit oli revitty viimeistä myöten juurineen maasta.\nTähän tulee kohta rakennusteline.\nPois kaikki oksat ja pensaat!\nNyt kun suuret liljat ovat lisääntyneet - neljästä on tullut ainakin 35 tai yli - tulee paikalle seinäremontti ja kaikki kukat murskataan alle. Yritän nostaa kukat johonkin laatikoihin ja istuttaa ne toisaalle.\nRemontti tulee meidän asunnon kohdalle muuten juuri kun meillä on ylioppilasjuhlat. Kyselin talon asioista päättäviltä miehiltä, eikö remonttia voi aloittaa muualta tai siirtää parilla päivällä koska meillä on isot juhlat. No ei tietenkään voi. Remonttimiehet on tilattu tulemaan juuri silloin, vaikka on helatorstai-viikko eivätkä he ehdi muuta tehdä kuin laittaa telineet paikoilleen ja repiä seinäpaneelit alas. Siis kun meillä on juhlat, on juuri meidän seinä revitty alas.\nHarmittaa älyttömästi. Joku sanoi, että jos minulla olisi mies. ei tällaista tehtäisi. Miestä kuunnellaan. Nainen, tällainen yksinhuoltaja varsinkin., on aika ylikäveltävä tapaus.\nLähettänyt Janika's world klo 15.40 Ei kommentteja:\nTunnisteet: anarkia, kukkahattutäti, Suomi on muuttunut kovaksi\nIhanaa leijonat ihanaa! Hei, mä näin ne leijonat!\nSiis kun mä tulin sielt Foorumist ku mä olin ostanut ne kevätjuhlavaatteet mun skidille ni vähäks oli kansaa siin kadulla. Mansku oli ihan tyhjä, siis se katu. Kaikki liikennevalot louskutti oranssii, ainakii kaks helikopeterii pörräs taivaalla siin ihan yläpuolella ja se koko katu oli jotenkii niinku ihan erilainen. Jotenkii outo fiilis! Ei siis yhtää autoo ajanu mut sellanen kumma fiilis tosiaan tuli niinku pintaa. Ilta-aurinko siin paisteli - kello oli jotain vähä vaille kasin. Mä sit menin siihen kadun vartee, niinku lähemmäks ja meinasin just astuu niille valkosille viivoille, niiku suojatielle siis, mut sit mä huomasin sen moottoripyöräpoliisin. Se ajo niiku tosi hitaasti ja siniset valot räpsy vaan siin prätkän keulassa. Siinä se ajeli, ihan rauhallisesti jätti-iso valkone kypärä päässä ja käänty kattomaa taaksepäin. Prätkän perässä ajo valkone poliisiauto.\nJa sit - Jumankekka, mä näin ne! Tai sen. Siis sen sellasen bussin jos ei oo kattoo - sellane kirkkaan vaaleenvihree tiäx, joku turisti-dösa. Tai jotain. Ja, Herranjestas, siin oli NE LEIJONAT hei. Tajuutsä, ihan oikeesti? Mä oon nähny ne, ihan ite. Siis ei nyt mitään eläimii tietenkää, hölmö, ei mitää isoja kissoja. Ne KIEKKOLEIJONAT, tajuuutsä? Nehä voitti kultaa eile Suomelle. Listi ruotsalaiset. Kaikkihan sen tietää. Ruotsalaiset ainakii - heh.\nNe tuli siin ihan vaa tosta noin, matkusti siellä dösan katolla! Hyvä tsägä meitsillä, olin vaa siinä tulossa vähä porttikongista ni siinähä on yhtäkkiä lauma leijonii. Siis Suomen leijonamaajoukkue. "Moi vaan jellonat. Kiitti kun pelasitte kultaa. Moi taas, jatkoja, jatkoja!" Noi mä olisin voinu veistellä niille. Mut ei tullu siin tilantees mielee veistellä. Mä vaan tuijotin. Se pokaali matkusti siin ihan keulassa ylhäällä, joku kundeista piti siitä kiinni. Kai piti tiukasti - ois pikkasen noloo jos se siitä lipeis katuun! Bussi vaa ajeli ihan rauhallisesti ja poliiseja oli ihan sikana ympärillä. Poliisiautoissa ja moottoripyörillä. Ja taivaalla pörräs jotai kopteripoliiseja, en mä siis oo sellasista ennen kuullukkaa. Mut siellä ne pöris, taivaalla ja niit oli ainakii kaks lastillista ku mä näin kaks samaa aikaa ihan siinä Stockan yläpuolella!\nMeitsi siin sit vaa napsutteli kuvia kameralla ja siis ihan tajutonta - meikä ite vilkutti niille ja huus et hyvä leijonat! Vähä tietty tuntu hölmöltä huutaa joillekii nuorille kundeille, meikäläine, mut ei kai siin mitää.. Kaikki muutkii huus ihan käheenä ja heilutteli lippuja.\nTosi mageeta ku meil on tollasia sankarimiehiä! Omii leijonii, oikeet Suomen leijonat. Ne on nyt kotona Suomessa ja jumankekka - mä oon siis niin ylpee niistä!\nKoko stadi on ihan sinivalkone! Aika tajutonta!\nTää on hieno homma oikeesti!\nTunnisteet: ihanaa leijonat ihanaa, jääkiekkoleijonat, kultajuhlat, leijonat matkalla rantsuun kansanjuhlaan\nViisuvoitto meni sivu suun. Lätkämatsi meneillään\nTänään oli vohvelipäivä. 14 kappaletta tuli!\nNäin vuosi toisensa jälkeen: Suomen lehdistö hehkuttaa Suomen "varmaa voittoa" vuosi toisensa jälkeen aina samalla lailla, niin euroviisuissa kuin kiekon MM-kisoissakin: asiantuntijoiden mukaan Suomi on vedonlyöjien suosikki ja mitä kaikkea - filmataan ihmisiä jotka kokoontuvat seuraamaan viisuja mihin vain koteihin, baareihin, työväentaloille... Sitten lauletaan laulut ja alkaa pisteiden lasku. Miksi kukaan ei äänestä Suomea???\nHoh hoijaa. Tänä vuonna Suomen sijoitus oli "yllättäen vasta 21" Neljä maata sentään jäi meidän jälkeemme. Huokaus.\nMiksi kukaan ei kysy median hehkutuskirjoittelijoilta, miksi sama kuvio aina ja aina vaan? Niin - ehkä tuollainen liioittelu myy...\n Lätkän kanssa on sama sävel. "Torilla tavataan" kerrotaan joka paikassa. Kun kulta meille nyt tulee, niin lähdetään juhlimaan Helsingin keskustaan. Just joo. Nyt on kakkoserää jäljellä reilut 6 minuuttia ja Ruotsi johtaa 1-0. Voih...\nMitäpä noista. Seuraan peliä tässä kirjoittaessa; kyllä se tosi jännä on! Yhden lapsen kanssa katselen, hänen joka aamulla varhain menee taas pesulaan töihin. Lukee samalla filosofian oppikirjojaan. Toinen abi on kaverin luona katsomassa matsia.\nHuomenna ja ensi viikolla lehdissä käydään näitä molempia kisoja läpi oikein olan takaa.\nJa sitten saadaan mediasta myös seurata Portugalin paketin etenemistä; sen koko onkin yli tuplaantunut lyhyessä ajassa ja Suomi on nyt siihen sitten sitoutunut. Oliko se 17 miljardia? Muistaakseni. Huh. Myös seurataan hallitusmuodosteluja. SDP tulee vielä tekemään jotain uutta ja yllättävää, luulen vahvasti. Valtapeli on kiihkeää nyt kulisseissa.\nTällaista siis Suomessa nyt.\nTuon tyylistä mekkoa\nKuva lainattu webistä.\nMeillä alkaa ylioppilasjuhlien sun muiden kevään juttujen kanssa pitää kiirettä. Asut ylioppilaille on kohta kaikki hankittu. Pikkuiselle ei vielä - ja omat vaatevalinnat menivät näin: kävin katsomassa vaatteita useassa kaupassa lauantaina. Mikään ei tuntunut kivalta mitä näin; ajatuksissa oli yksivärinen kotelomekko pienin hihoin - mahdollismman yksinkertainen, tykäistuva, hyvästä kankaasta oleva mekko johon sopivat kengät. Liikaa toivottu, ihan selvästi. Englannin pääministerin vaimolla oli kaunis puku Englannin kuninkaallisissa häissä taannoin! Jotain sellaista, please. Enää ei ehdi ompelemaankaan. tulee liian kiire, hermo palaa jos aloittaa nyt!\nHAH! Ei löydy, ei ole mitään edes etäisesti tuollaista muistuttavaa, missään. Yhtä kivaa ja kaunista mekkoa eli leninkiä sovitin - lehmuksenvihreää pitsiä, amerikkaista tekoa. Aivan tyköistuva, juuri polven yläpuolelle loppuva. Kaunis vaikka väri ehkä hiukan pliisu. Mutta hinta: 700 euroa!! En voi sellaista maksaa, en. Varasin mekon kaupasta - ikäänkuin ajatuksella, että jospa saan voiton lotosta niin haen mekon. Ei tullut voittoa. Tein muuten myös ravivedon. Sitä en ole vielä tarkistanut. Ehkä sittenkin...!\nIhaniia kenkiä löytyy kaupoista. Korot ovat tosi korkeita - jopa 14-15 cm\nMuistin pukukopissa, että minulla oli kiva mekko 15 vuotta sitten! Ruskea jossa kultakoristeita, silkkiä. Missähän se on... Olin silloin vielä naimisissa ja vasta kahden lapsen äiti. Puku ei varmasti enää sovi päälle, mietin. Koko 36 tai 38. Ja varmasti se on jo vanhanaikainenkin.\nKotkansiipi vielä kiharalla\nIllalla kotona kaivoin mekon esiin. Ihan ehjä ja sileä mekko, roikkunut tangossa vaatekaapin sisäseinän vieressä kaikki nämä vuodet, siis vuodesta 1996 - eron ja muuton jälkeen tänne nykykotiin siirretty. Painava kokonaisuus - se on aivan täyteenkirjailtu pienillä ja väähän isommilla kultaisilla helmillä. Ihan hyvältä se omiin silmiin näyttää.Ujuttauduin mekkoon sisään. Meni päälle mutta on tiukka, tosi tiukka! Vetoketjun kanssa hiukan hankaluuksia - läjinnä kyllä siksi, että oikea olkapää on jäykkä hiirikäden liikakäytön takia - koko selän mittainen ketju on lapaluiden kohdalta hankala vetää kiinni itse - ei meinaa käsi selkään venyä. Täytyy pyytää lapsia auttamaan! Mekko on todella tyköistuva! Oliko se aikoinaan näin tiukka...hmm. No ei tietenkään - kroppa oli paremmassa kuosissa ennen viimeisintä synnytystä ja 15 elettyä vuotta!\nSen muistan (tietenkin), että sain se päällä paljon huomiota - kaukana Aasiassa, hirveän kauan sitten, olinhan nuorempi ja mekko ihan uusi ja muodikas. "Oh Madame, you are so beautiful". Sanoi eräs tuttu mieshenkilö ja katsoi hyvin arvostavasti edustamaani kokonaisuutta ;-).\nNyt eivät tule herrat kehumaan. Näin käy naiselle kun ikää tulee... Mihinpä heihin toisaalta törmäisinkään - työkavereita ei lasketa, siellä heitä toki on paljon! Mahaa pitää vetää sisään, täytyy pitää kontrollia yllä! Laihdutus alkoi heti eilen, entistä innokkaammin! Mahaliikkeiden teko aktiiviseksi saman tien, ettei ole ihan makkaran kuoreen ahtautuneen näköinen...100 sit upsia päivässä, parikymmentä punnerrusta niin ikään.\nOnko se vanhanaikainen? En osaa sanoa. Luultavasti on. Lasten mielestä se on ihan ok. Eivät he jaksa äidin asuista kiinnostua! "On se ihan hyvä. Laita vaan se" sanoivat hiukan kiusaantuneina, kuin yhdestä suusta, kun kyselin asiaa kesken tietokonejuttujensa. Kaivoin myös 6 vuotta sitten Halosen alennusmyynnistä ostetut mokka-avokkaat esiin. Otan ne. Siinä meikäläisen asu! Nyt sitten vaan laihduttamaan pois maha pömpöttämästä!\nMitä siitä, jos äidillä on vanha mekko - lasten juhlathan nämä ovat! Pääasia, että olen ok siisti ja sellainen, että eivät liikoja häpeä äitiään. Isäkin tulee sinne uuden, nuoren vaimonsa ja lapsensa kanssa. Ja farmor jota en häntäkään ole nähnyt eron jälkeen...\nSe pitsimekko olisi ollut kiva - mutta, mutta.. Vähän vielä kaivertaa, pakko myöntää. Vaikka tiedänkin, että kaikkea ei voi saada..\nKimppu ei ole kaksinen. Korjaillaan aamulla.\nKevät on kaunis - ja kuiva. Vettä pitäisi pian sataa; maa on rutikuivaa! Kävin keräämässä pikkukimpun kieloja ja valkovuokkoja, maustettuna mustikanvarvulla jossa kukat. Maa oli kuin pölyä, paikkapaikoin. Kielotkin pieniä ja aika kituliaita.\nNoin vuosi sitten aloittelin tämän blogin - silloin oli kieloja, samasta paikasta keräsin kuin nyt.. Saa nähdä, kuinka kauan tätä jaksaa kirjoitella. Toisaalta tosi kivaa - toisaalta voisi ajan käytää sen pitemmän tarinan kirjoittamiseen. Tunti joka päivä kirjoittamista - jossain vaiheessa voisi saada valmiin tarinan eteenpäin lähetettäväksi.\nHei - kun tässä lopettelen tämän sekotekstini, on matsi 3-1: SUOMELLE!!!!! Heijaa, ehkä oikeasti tällä kertaa onnistuu. Mutta peliaikaa jäljellä vielä 13 minuuttia.\nMertarannan moottoriturpajauhaa kyllä uskomatonta tekstiä, täytyy sanoa!\nLoppukaneetyti: Suomi voitti, 6-1. Kunnolla tuli upea mestaruus Suomelle! Ruotsi hävisi Suomi on sii maailmanmestari!\nHeija Finland! Nu ska vi fira! IHANAA LEIJONAT IHANAA!\nLoppukaneettina: voitin 25 senttiä lotosta lauantaina. Jihuu!\nLähettänyt Janika's world klo 0.40 Ei kommentteja:\nTunnisteet: euroviisut, jatkaako bloggailua vai ei, juhlamekko äidille, jääkiekko, Suomi voitti MM kultaa kiekossa, vaatteet yo-juhliin, viisufinaali\nMusiikkia ja kenkämuotia\nJahah - blogeri on taas ollut jumissa ja käyttö ön tökkinyt kunnolla. Teksti ei tallennu, kuvat eivät lataudu - koko huolella tekemäni teksti meni sen siliän tien kun olin julkaisemasa tekstiä kuvineen. Vähän kyllä kyrsii, pakko myöntää - tai aika paljon jopa... Hmm. Vain pari kappaletta kirjottamaani tekstiä on säilynyt vaikka tallensin tekstiä aika ajoin. Suurin osa tekstiä on hävinnyt. Pitäisi tietenkin aina kirjoittaa teksti jonnekin muualle ja sitten kopioda tänne niin alkuperäsiteksti säilyy vaikka bloggeri yskii. Ties vaikka koko homma kaatuisi - parasta olla omat päiväkirjamerkinnät silloin tallessa muualla, jos niitä joskus haluaa lueksia vielä.\nNo - eipä tälle mitään voi. Ollaan iloisia kun homma toimii ja muulloin tehdään jotakin muuta! Onhan kirjoittamiselle monta, monta muutakin kanavaa.Aloittelinkin muutama päivä sitten jo oikean tarinan kirjoittamista - enkä varmasti tee sitä online ;-)\nKas niin - jatketaan siis, ei nurista.\nNäin alkoi tekstini jonka illalla kirjoitin:\nEilen oli oppilaskonsertti musiikkiopistolla. Viulu- piano-, klarinetti- ja huilukappaleita ja joitain yhteiskappaleita duona, triona. Hienosti soittivat, suurin osa oppilaista. Kaikki evät jaksa harjoitella tarpeeksi esiintymistä varten, mutta heitä on vain yksi-kaksi - mitä pidemmälle edistyneitä soittajat ovat, sitä paremmin ovat harjoitelleet - yleensä.\nTänään oli musiikkikoulun konsertti. Tosi upea konsertti: kuoroja, orkestereita, leikkimielistä laulua ja soittoa, rokkia ja poppia. Musiikin tekemisen ilo paistoi läpi, villitsi yleisönkin aika ajoin tosi koviin aplodeihin, jopa rytmikkäisiin yhteistaputuksiin! Tosi hyvä meininki alusta loppuun oli salissa ja ulos poistuikin hymyilevää ja iloisesti sorisevaa porukkaa alkukesän tuoksuvaan iltaan jossa mustarastas lauloi kirkkaasti kohti sinistä taivasta! Ei pilvenhattaraakaan missään, tulppaanit loistivat kirkkaina talojen seunustoilla, tuomet aloittavat kukintaansa\nMusiikki on iso ilo - niinkuin on kevään ja kesän aikakin!\nKonserteissa saa istua rauhassa omien ajatustensa kanssa. Kuunnella kuinka musiikki soljuu tilaan, katsella muusikoiden soittoa, laulajien keskittyneitä katseita ja elää musiikissa samalla kun se syntyy. Katse kiertää muusikoista tilaan jossa kuunnellaan. Viime viikolla olin konsertissa kirkossa äidin kanssa. Kaunis vanha kirkko oli upea kaikupohja hienolle musiikille - ja kirkon vanhojen seinien, maalausten, lamppujen ja korkean holvin katselu musiikin soidessa teki olon melkein juhlavaksi. Ketkä kaikki ovat täällä vuosikymmenten ja -satojen kuluessa istuneet, missä aatoksissa - minkä näköisinä? Istuimme kirkon takaosassa emmekä nähneet soittajia; näimme ylöspäin korkealle, korkealle. Näimme alttaritaulun ja papin tyhjän pöntön kattoineen, näimme pitkien penkkien päiden ristit ja lukuisia kanssaihmisä ympärillämme.\nOppilaskonsertissa sain istua aivan hollilla - näin ja koin soittajat läheltä. Nuoret musiikin opiskelijat tulevat yleensä paikalle soittamaan samoissa asuissa kuin menevät kouluunkin. Rennoissa vaatteissa. Jotkut äidit panostavat asiaan enemmän asuvalintaa: lapsi tulee paikalle hienosti suittuna, puunattuna ja juhlatamineet päällä - mekko ojennuksessa, solmito tai rusetti kaulalla kuten pitää. Tällaisia soittajia oli paikalla tälläkin kertaa pari - niinkuin useimmiten. Sievät kengät vieressä kuuluvat nuorelle huilistille joka soitti tosi kauniissa juhla-asussa, kimalletta helmassa ja tukka nutturalla!\nToinen ääripää ovat sitten lapset, jotka saapuvat paikalle missä lie vapaa-ajan college-housuissa ja kulahtaneissa paidoissa, heittävät ulkovaatteet johonkin lähietäisyydelle, virittävät instrumenttinsa ja soittavat, sukkasillaan ja vaate retkottaen päällä miten sattuu. Näill'lapsilla ei useinkan ole vanhempia paikalla kuuntelemassa. Monet eivät edes kerro vanhemmilleen konserteista - eivätkä vanhemmat itse tarkasta asiaa mistään. Outoa.\nUsein kuvaan konsertteja ja soittajia opiston käyttöön - ihan rönttösissään ja tukka takulla olevia en viitsi sinne kuitenkaan lähettää. Yksikin superhienosti esiintyvä tyttö on niin omituisissa ja monesta kohdasta rikkinäisissä vaatteissa lavalla, liian pienessä puserossa, että harmittaa! Tämä tyttö on hyvin edistynyt ja luutavasti tuleva muusikko; oman tyyliin hienovaraiseen muokkaamiseen pitäisi jonkun hieman kannustaa jossain vaiheessa!\nKysessä on tyylikeino - rastat ja nuhjuinen olemus on yksi tyyli muiden joukossa...Silti; kuva ei ole kiva jos henkilö näyttää aivan suttuiselta - vaikka keino olisi harkittukin.\nSukkasillaan ja tunkkaisen oloisissa vaatteissa soittaminen isommassa konsertissa on väärä valinta. Jokunen viikko sitten suuressa juhlasalissa pidetyssä konsertissa nuori pianisti hipsutteli lavalle sukkasillaan - sukat vielä makkaralla, farkut roikkuen. Onneksi sukat olivat ehjät, kuitenkin! Flyygelin ääreen istahti pianisti joka näytti kuin sinne vahingossa väärään aikaan tupsahtaneelta. Hän soitti kyllä hyvin!\nValokuvaajan tehtäväksi tulee usein konserttitilan yleinen siistiminen. Kuka haluaa kuvan taustalle kaiken maailman häiritsevää roinaa? Monikaan opettaja keskittyy puhtaasti musiikillisiin asioihin, ei edes huomaa ympäristöään. "Taiteilijaluonne", joku on sanonut "ei näe roikkuvia verhoja tai roskia ja tavaraa lavalla, on aivan keskittynyt musiikilliseen puoleen, kaikki muu katoaa mielestä. Sitä vain ei när". Näin kertoi minulle joku musiikki-ihminen kun päivittelin, miten verhot roikkuvat ja koko esiintymislava on tavaraa täynnä aivan hetki ennen konsertin alkua. Sinne olivat reput, saapikkaat ja instrumenttikasat heitetty kasoihin, verhot miten vain roikkumaan ja repsottamaan. Niin ne usein jäävätkin, jollei sinne ehdi ajoissa hiukan siivoamaan!\nNyt kenkämuoto suosii kangastossuja ja koska on jo lämmin, sandaalit ovat suosittuja! Niin kadulla, koulussa kuin esiintymislavallakin!\nOmat abi-lapseni ovat saaneet molemmat itselleen Hygienia-passit. Nyt he voivat molemmat hakea töitä paikosta jossa käsitellään elintarvikkeita: kahviloista, ruokakaupoista, ruokaloista, ravintoloista. Hieno homma! Se mikä ei tunnu niin hienolta - äidin ja maksajan kannalta - on se, että hygienia-passi vaaditaan erittäin moneen paikkaa - ja hinta itse passille on 50 euroa. Jos käy päivän kurssin, kuten toinen omista työnhakijoistani, maksaa kurssikin saman 50 euroa. jos taas hankkii kurssin sisällön netin kautta, saa sen luettavakseen halvemmalla; taisin maksaa vajaat 8 euroa linkistä ja salasanasta jolla saa materiaalin tutkittavaksi viikoksi.\nLasten hygienia-passit tulivat maksamaan minulle matkalippuineen pari sataa euroa. Siinä saa tehdä töitä heidän palkoillaan kolmesta neljään päivään, että saa hygienia-rahat tienattua. Mutta jos työtä sen avulla saa, on raha toki hyvin käytetty. Vielä ei olla siinä tilanteessa.\nToinen abeista toki on nyt töissä; kolmas viikko on lopuillaan pesulatyöntekijänä ja työläinen on aika rätti kun tulee iltaisin kotiin. Sen jälkeen sitten pitää lukea pääsykokeisiin ja tavata kavereita... Nurinaa on jo alkanut kuulua, että työ vie kaikki voimat, väsyttää koko ajan! Miten tuttua!!!\nTunnisteet: musiikkiluokan konsertti\nRuusuja ja nostalgiaa äitienpäivänä\nVanha talo. Kiehtova, vähän pelottava\nBlogi oli poissa käytöstä melkein kaksi vuorokautta - olipa hupaisaa huomata, kuinka paljon sitä kaipasikaan. Blogin poissaolo aiheutti samanlaista ajatusta mielessä kuin alkukeväästä Turkissa jossa en päässyt blogiin ollenkaan. Monessa maassa blogien kirjoittaminen on kielletty ja Kiinassa, esimerkiksi, se on ehdottomasti rikollista toimintaa. Suomessa on sananvapaus joten uskon kysessä olleen teknisen ongelman.\nKirjoitusaiheita blogin ollessa kiinni tuli mieleen monia, Paavo Lipposesta ja änkyräpolitiikoista jotka saavat verenpaineet nousemaan jopa alipaineista kärsiville ja politiikasta ei-kovin-kiinnostuneille, ylioppilasjuhlista ja niiden suunnittelusta ja siihen kuluvasta rahasta lapsen liikuttavaan äitinpäivälahjaan ja lopulta mieltä piristäneeseen lehtiartikkeliin jossa etsittiin ikäihmisiä hotellitöihin: "Ikäihmiset ovat korkeassa kurssissa hotellitöihin".\nViimemainittua juttua lukiessa eteen tuli lause: "Ikäihmisten palkkaamisessa hotellin johtajalla on kokemusta. Maanantaina hän palkkasi 60-luvulla syntyneen töihin." huh - 60-luvulla syntynyt reilu 40 vuotias - jopa pahimmillaan 50-vuotias! - on siis ikäihminen. Kyllähän tämä hotellinjohtaja todella ansaitsee suitsutusta kun noin vanhan palkkasi töihin! Johan tuon ikäinen ihminen tietenkin on jo ihan raakki - vaikka poliitikot Suomessa haluavatkin pidentää eläköitymisikää lähemmäs 60 vuotta... Omalla työpaikallani eläkkeelle lähdetään 65 vuotiaana. On tässä siis vielä hommaa edessä - vaikka on siis jo ikäihminen, ainakinhotellinjohtajan mielestä. Hmm,saisinkohan itse hotellin respasta töitä vielä? Osaan monia kieliä ja olen sosiaalinen...mummo?\nÄitienpäivä alkoi jo tavallaan perjantaina. Äiti tuli junalla kaupunkiin, ajoin sinne itsekin alkuillasta ja menimme kamarikonserttiin kirkkoon. Mukava konsertti – Mozartia, Prokofjevia, Chopinia, Fauréta. Oikein nautittavaa!\nEmme käyneet ennen konserttia missään, sen jälkeen menimme suoraan kotiin. Itse kävin ennen junalle vastaanmenoa ostamassa äidille kaksi kirjaa äitienpäivälahjaksi - runokirjan ja paksun englantilaisen tiiliskividekkarin, samoin ostin kaksi korttia joista lapset saavat antaa toisen. He myös piirtävät itse kortit, varmuudeksi ostin kuitenkin. Ostin myös äidille kirjan jonka hän oli ajatellut käydä ostamassa mutta koska ei päässyt junaan johon oli aikonut – se oli täynnä, lippuja ei enää myyty! – kävin sen hänelle ostamassa: Hilary Mantelin Wolf Hall.\nSe on paksu tiiliskiviromaani joka on saanut paljon huomiota ja palkintoja, mm Booker-palkinnon 2009; en sitä ole lukenut ja tuskin ihan heti luekaan – on niin massiivinen ja tiivis, että en ehdi vaikka kiinnostaisikin.\nKukkapenkkiin kesytetyt kukat...\nJos ei aina väsyttäisi niin tautisesti...\nIstuttiin iltaa hetki meillä kotona, myöhemmin illalla/yöllä – mutta olen niin käsittämättömän väsynyt, että en jaksa istua juttelemassa. Mietin silloin tällöin – tai oikeastaan monta kertaa päivässä, kestänkö elämässä kiinni niin kauan, että saan nuorimmaisen aikuiseksi. Vanhimmat ovat jo lentämässä pesästä; se tuntuu sillä lailla hyvältä, että pääsevät aloittamaan oman elämänsä ja olen vielä työelämässä ja jotenkuten ehjä. Kun on näin loppu eikä oikein näe miten selvitä elämässä eteenpäin; niin paljon työtä on tehtävänä ja niin vähän sitä mitä lapsille ja elämään nykyään tarvitaan: rahaa. Ei tukiverkkoja vaikka oma äiti auttaakin tosi upeasti – henkinen tuli on aivan valtavan tärkeää.\n...ja villinä rehottavat kukat.\nIloa tuovat kaikki!\nMieli on väsynyt - vähän apeakinMinun tekisi mieli vain nukkua ja nukkua. Mutta pakko on herätä aina aikaisin ja alkaa puskea. Pahinta on – ehkä – että into työhön on hiipumassa; kun mitään ei oikeasti ehdi tehdä kunnolla ja töissä ei enää ole sosiaalisia mahdollisuuksia juurikaan, on kaikki hölmön oloista. Teen töitä vanhoilla rupuisilla vehkeillä ja kotoa käsin: töissä on niin meluisaa että siellä ei voi varsinaista työtä tehdä. Tietokone on jo aikaa sitten vanhentunut ja ilman mitään takuita; se on hidas ja tuhnuinen käyttää. Pelkään kovalevyn hajoamista ihan oikeasti. Puhelin on jo vuosia sitten lopettaneen pomon vanha puhelin ja siinä kestää akku vain pari tuntia. Ärsyttää – mutta onhan elämässä tärkeämpääkin, tietenkin. Ei pitäisi antaa moisten asioiden mieltä mustentaa….\nVäsymys ja tulevaisuuden toivonpuute saa elämän näköalattomaksi. Mikään ei huvita, ikuinen rahapula syö enemmän kuin haluaa ikinä tunnustaa. PRKL.\nElämä rassaa...Miten paeta jonnekin? Mitä tehdä, että tämä valtava kiristävä vyö menisi pois ympäriltä? Mitä VOI tehdä kun lapsi on vielä hoidettava ja huollettavana 10 vuotta – murrosikäkin vielä edessä??? Mitä tehdä, että saisi levätä ja nukkua?\nMutta takaisin viikonloppuun – se oli kiva. Sää oli aivan upea; maajussit tekivät pelloilla töitä, multa vain pöllysi kuivilla pelloilla kun traktorit laittoivat peltojaan kuntoon!\nÄiti sai hienot kukka-jutut kaikilta lapsiltaan. itse annoin ihmekukan; hän toivoi sitä itse kun menimme yhdessä ostamaan kukkaa hönelle. Äiti osti minulle piispankukan ja kaksi pelargoniaa – oman mummini lempikukkia muuten nuokin. Taidan olla menneen ajan ihminen, vanhanaikainen tapaus kaikessa!\nKukkia tuli siis äidille paljon – ja kävimme syömässä vanhassa tutussa äitienpäivä-ruokapaikassa. Seisova pöytä jossa se perinteinen tarjoiluvalikoima silleistä ja kylmistä kaloista saleaatteihin ja johonkin savulihaan. Lämpiminä ruokina yhtä lihaa ja yhtä kalaa. En syönyt lämpimiä ollenkaan, sillejä söin kaksi annosta. Jälkiruokaa en syönyt myöskän.\nMaksoin lystistä 150 euroa – ja kyllä itketti nähdä tuon summan lentävän ikkunasta. Mutta kyllähän elämässä pitää suoda läheisilleen juhlahetkiä, edes äitienpäivänä ja muina suurina juhlapäivinä! Ja luulen, että sekä äiti että lapset pitivät päivästä.\nYlioppilas-juhlien maksaminen on toisena isona asiana mielessä, möykkynä melkein. Hinta on huimaava – ylioppilasvaatteet, kengät, lakit ja ruoka, juomat – ja omatkin vaatteet. Ex-mies tulee juhliin, ihan valmiille tietenkin. Uuden nuoren vaimon kanssa. En ole nähnyt miestä yli kymmeneen vuoteen. Vaimo on täysin tuntematon - enkä haluakaan häneen tutustua!\nMies on usein kovin hyökkäävä ja suhtautuu maksamisiinsa jotenkin aggressiivisesti. Ei halua maksaa - se on ydin. Minä saan kuulemma ehdottaa jotakin summaa hänen maksettavakseen ja hän sitten miettii, mitä maksaa. Lapset pitävät häntä pihinä kitupiikkinä; vaikea ottaa muuta kantaa kuin että läheltä se omaa käsitystäkin liippaa. Hänellä on paljon rhaaa kun on saanut omat bisneksensä rullaamaan – ja hän, kuten moni pienistä oloista ponnistanut, on rahaansa niin rakastunut, että sen rahan vaaliminen on aivan omituista. Hän toisaalta leveiee rahoillaan mutta toisaalta ei suostu sitä juurikaan edes omien lasten menoihin ilman valtavaa todistelua ja pyytämistä antamaan. Itse hän uuden perheensä kanssa matkustelee tosi paljon – oli alkukuussa Pariisissa vajaan viikon uuden perheensä kanssa. Lapset eivät sinne olleet tervetulleita.\nVanha viehättä taulu menneiltä ajoilta. Suutelo kesäyössä!\nNo – tämä kuulostaa kateelliselta puheelta ja on sitä myös, myönnän, myönnän. Lopetanpa sen, ei se mihinkään hyvään johda kuitenkaan.\nSeko-seko kirjoitus tuli tästä. Se kuvastaa hyvin omaa mieltä nyt. Mieli on sekava ja väsynyt, toivottomuutta ja surua näkevä. Kuolema on ihan valtavasti mielessä. Se on hiippaillut ohi monella lailla, kirjoista tuttaviin, eläimistä ihmisiin. Äidin ja ystävän puheissa se on läsnä; vähän kaikessa.\nVanha kansakoulu, puiden siimeksessä.\nSekin jakoi oppia joskus, oppilaille jotka nyt ovat aikuisia\nLuin hetki sitten jutun Taloussanomien verkkojulkaisusta jossa puhuttiin lasten tulevaisuudesta ja kuka on pahimmassa työttömyysriskissä. Yksinhuoltajien lapsista ei sanottu mitään – mutta tällaista luin.:\nPitäisikö minun alkaa miettiä omaa sosioekonomista luokkaani enemmän? En tiedä – oikeasti – mihin kuulun! Syrjäytynyt työtätekevä konttorityöntekijä, vanhoja maaseudun arvoja arvostava keski-ikäinen nainen? Ja mitä tätä tietoa voi jalostaa johonkin suuntaan? No idea. Who cares\nTulipa pitkä stoori. Vanhuudesta, väsymisstä, elämän pöljyydestä, lasten kasvattamisesta ja koulutuksesta.... Vaikka on kaunis ja hehkeä kevät!\nLähettänyt Janika's world klo 13.19 Ei kommentteja:\nTunnisteet: 50-vuotias ikäihminen, automatka, ikäihminen töihin, konsertti, peltotyöt, sosioekonominen luokka, Suutelo kesäyössä\nLukutoukan kirjapinon äärellä\nNäin paljon kirjoja mahtui kirjastosta reppuun!\nNuorimmaiseni on lukutoukka! Mitä käsittämättömiä kirjapinoja hän laahaakaan kirjastosta kotiin, viikoittain! Nyt on meneillään todellinen ahmimisaika; kaikki nuorisokirjat menevät kuin hotkien alas.\nPari päivää sitten hän aloitti lukea Henning Mankelin kolmen kirjan sarjaa afrikkalaisesta tytöstä. Kuvaus tuntuu melkein liiankin realistiselta ja raa'alta; kirjasarjassa tyttö kasvaa lapsesta aikuiseksi - jo 19-vuotiaana hänellä on kaksi lasta. Hän kohtaa kolmannessa kirjassa miehen jonka kanssa sitten elää. Mies on varas ja petturi; pettää tyttöä toisen naisen kanssa. Ostaa rahoillaan itselleen vaatteita mutta ei lapsilleen ruokaa, ei mitään. Tyttö pitää hänestä silti. Mies jää kiinni varkaudesta, ja rangaistukseksi häneen kiinnitettiin auton rengas ja hänet sytytään palamaan. Mies kokee julman kuoleman. Näin kertoi lapsi aamiaista syödessään, tuskaisena. "Tapahtuuko Afrikassa tuollaista, oikeasti?"\nUsein puhutaan netin ja television vaarallisuudesta lapsen kehitykselle. Mutta entäpä kun lapsi lukee ikäiselleen tarkoitetuista kirjoita ja lehdistä vaikka mitä? Oma lapseni lukee pääsääntöisesti nuorison seikkalukirjoja- mutta nyt hän lainasi minun suosituksestani näitä Mankeleita - olen lukenut "aikuisten Mankeleita" itse paljon. En tiennyt minkälaisia nuo lasten kirjat ovat; nyt aamulla kuulin lapselta miten pahalta hänestä tuntui lukea tytön kohtalosta ja siitä vaikeasta elämästä mitä hän elää.\nKirja on varmasti hyvin todenmukainen. Oppiihan siitä maailman tilanteesta ja kuinka erilaista on kasvaa - kuten tässä tapauskessa - Afrikassa.\nIltalukemisena olen lukenut pari lukua illassa Iso Kiltti Jätti-kirjaa hänelle! Se on viihdyttävä ja hauska!Tänään lapsi menee uimaan iltapiväksi ja puuhailee eläinten kanssa iltapäivän.illemmalla lueskelee sitten taas - itse menen mummin kanssa konserttiin; yhteinen äitienpäviäjuttu meille molemmille. Mummi tulee junalla kaupunkiin iltapäivällä. toivottavasti jakselee ja voi hyvin; vähän aina huolettaa.\nNämä pitäisi saada sisäistettyä\n- sitten avautuu opiskelijaelämä!\nToinen lapsi on pääsykoekirjojen kimpussa, mitä nyt työltään pesulassa ja asunnon etsinnältään ehtii! Töissä hänellä menee homma jo rutiinilla - siellä on joku joka on raivoaa ja huutaa säännöllisesti muille. "Ihan skitso". Pomo kiertää katsomassa selkien takana ja juttelemassa koko ajan - ruokatunnilla syödään eväsleivät ja hedelmät ja khta onkin 8 tunnin työpäivä tehty. 9 euroa tunnissa on työpalkka - se on nuorelle aivan mielettömän mahtava palkka! Hän on sillä jo hankkimassa vuokra-asuntoa ja pyytää mukaan kotoa astioita, verhoja ja mattoja, kattilaa... Kyllä, kyllä; annan toki. Mitä nyt löytyykään annettavaksi - ja parit lautaset ja muut ruokailuvälineet voin hänelle ostaa.\nLähettänyt Janika's world klo 11.08 Ei kommentteja:\nTunnisteet: henning Mankell, lasten krja, logiikka ja humanismi, lukutoukka, pääsykoe, vuokra-asunto\nYäk mitä uutisia...julkkisten ja politikkojen touhut ällöttävät\nMenin selaamaan iltapäivälehtien nettiuutisointia hetki sitten. Huh, onpa matalaa matalampaa tarjontaa taas kerran esillä.\nJotenkin tulee mieleen, että kun ihminen on julkisuudessa syystä tai toisesta, hän nauttii asemastaan jonkinlaisessa - usein kuvitellussa - upeassa kaikkien katseiden ja ihailun valokeilassa niin paljon, että sinne on sitten päästävä yhä enemmän, yhä useammin - ja millä lailla vain. Seiska-lehtimäistä julkkisten mokailua ja juopottelua, julkimoiden järjestettyjen häiden käsittämättömiä porsasteluja ja häämatkojen ihmeellisyyksiä ei nyt näkynyt.Julkisuus tuntuu koukuttavan ja saavan aikaan pakonomaisen tarpeen olla esillä aina vain entistä enemmän. Viihdetaiteilijoiden lisäksi kirjailijat haluavat avata makuuhuoneen ja vessansa oven kaikille - poliitikoista nyt puhumattakaan - joten saamme tietää heistäkin intiimejä asioita, aivan heidän omasta halustaan.\nSeksillä ja ryyppäämisellä pääsee Suomessa julkisuuteen takuuvarmasti - varsinkin jos on jotain muita ansioita joilla julkisuuteen on alunpitäen päässyt. Onhan meillä Matti Nykäset, Johanna Tukiaiset ja kymmenet muut viinasta ja parisuhdedraamoista.julkisuudessa tutut ystävmme tämän helposti todistavat!\nTervojen kuuma avioelämä - "kerrotaan kaikille, kulta. Joohan, Jartsa..."\nViimeisin tämän alueen suuri tähti on julkisuuden suuresta arvostuksesta jo pitkään huikeasti nauttinut kirjailija Tervo. Mies saa julkisuutta joka lauantai satiiriohjelmassa jossa hänen roolinsa on olla nokkela ja nopea uutisten ja asioiden osaaja ja hyvää perusläppää heittävä suomalainen perusmies. Vuosien saatossa vitsit ovat kulkeneet aina vain enemmän napakarvoituksen alapuolelle; hauskinta näyttää olevan löytää asioista usein se ns. rasvainen osa - pikkutuhma ei ole mitään, kunnon rasvainen pano-vitsi ja se vielä höystettynä mieluusti muulla miehekkäällä junttihuumorilla jossa sopiva annos viinaa ja piereskelyä, possuilua ylipäätään: siinä maan mainio cocktail josta saa aina hyvä ja remakat naurut.\nMikäs siinä. Jokainen nauraa sille mikä itseä naurattaa. Nyt Tervon vaimo valaisee pariskunnan avioelämää kertomalla rakkaan puolisonsa naimatavoista ja ryyppäämisestä. Tässäpä asia, jota me kaikki olemme odottaneet jo pitkään. Kiva kun kerrot, Kati. todella upeeta.\nLiekö Kati on ollut huomio-paitsiossa kun puoliso saa huomiota siellä ja täällä. Otti kehiin aiheet jotka saavat varmuudella otsikon - olipa aihe kuinka naivi hyvänsä. Avioseksi ja miehen ryyppyreissut! Haloo - Kati! Noin paljonko risoo tai kismittää, tosissaan?\nMiksi nämä asiat pitää kertoa meille kaikille? Ketä voi oikeasti kiinnostaa miten keski-ikäinen julkkispariskunta harrastaa seksiä ja juo viinaa? Kiva toki kun aihe kiinnostaa itseänne noin paljon!\nEhkä Tervojen pitää vielä todistella, että seksi sujuu ja viina maistuu. "Ollaan ihan tavallisia suomalaisia kun harrastetaan näin kivoja ja tuttavallisen mukavia asioita." Varmasti molempia yhtä aikaakin.\nIltakävelyllä näkee kaikkea kivaa.\nYököti yök. Noloa. Ja onpa todellakin hieno asia kansakunnan ja Suomen sivistyneistön näkökulmasta...\nTuli samanlainen supernolo olo kuin silloin, kun rouva puhemies Uosukainen kertoi loiskuttavansa vesisänkyä Topin kanssa, orgasmin aaltojen pongahdellessa makuuhuoneen kalusteissa, Imatran laulumailla...\nHallituskuviointia ja Keskustan priimadonna Mari Kiviniemi\nToinen asia, joka täällä Suomen maassa etoo yhtä lailla: Vaalit käytiin ihan vasta. Ennen vaaleja poliitikot olivat siloisia, mukavia, aurinkoisia vaikka väsyneitäkin, ymmärtäväisiä vaikka mille ongelmille - ja antoivat jämäköitä lupauksia. Kun vaalit oli käyty, samat ihmiset ovat muuttuneet vastakohdikseen. Keskustapuolue hävisi niin paljon, että ei edes yritä olla mitään muuta kuin ihan kettumainen avoimen auliisti - heittää lokaa joka nurkkaan ja soppeen.\nRouva pääministeri - joka siis vieläkin ihan oikeasti on pääministeri ennen seuraavan hallituksen astumista remmiin, naureskelee ja pilkkaa, on ylimielinen ja ivallinen kaikissa asioissa joista hänelle kysymyksiä esitetään. hän tietää, että seuraaviin vaaleihin on pitkä aika ja kaikki mitä hän nyt sanoo on unohdettu siihen mennessä kun seuraavan kerran on tarvis mielistellä ja keikistellä ihmisille. Hän ei aio tulla paikalle silloin kun Portugalin paketista päätetään. "Sanotaan vaikka, että olen silloin varattu - minulla on muuta tekemistä. Olen kovin kiireinen". Vastuuta ei tarvitse ottaa oikeasti mistään, ylimielinen voi olla nyt "mitäs ette äänestäneet minua. Nyt saatte haistaa pitkän paskan" on kuva jonka hänestä nyt saa.\nKielo kukkii pian\nKun on oma etu ensimmäisenä, eikä saa sitä mitä luuli saavansa, voi alkaa kiukutella kuin pieni lapsi. Sanoo, että ei tahdo "toimia postilaatikkona".Siinäpä hieno, vastuullinen asenne. Eikä varmaan edes hävetä yhtään!\nSaakohan Kiviniemi vielä pääministerin palkkaa? Vai "vain" kansanedustajan? Siitäkin voisi löytää jotain vastuita...\nOlihan meillä toinenkin naispuolinen pääminsteri jokunen aika sitten. Hän joka valehteli ummet ja lammet valtaan päästäkseen. Pohjalaiset naiset Keskustan johdossa - ne rehelliset ja aikaansaavat; mitä heistä nyt voikaan ajatella? Näin meillä rehdisti asioita hoidetaan. Yhteisiä asioita. Mutta siis tietenkin vain, jos minulle annetaan enemmän kuin muille, jos kumarrattte meille, komeille ja osaaville!\nOsataan muuallakinJenkit sitten ovat tyrineet isomman asian kanssa. spekulaatiot maailman suuresta uutisesta ovat merkillisiä. Mikä on totta ja mikä väärennettyä, mikä on kaunisteltua - ja onko oikeastaan mitään tapahtunut - ja jos on, mitä? Murhattu on, se on selvä.Kuka, miksi, milloin ja miten? Ja siitä on kunnian kruunua nyt päähän soviteltu - mutta jotakin on pielessä. Miten koko homma menikään... ?\nTunnisteet: Jari Tervo ja vaimo, Mari kiviniemen luonne, Tervojen ihana avioelämä\nYllioppilaslakkeja on eri hintaisia. Tämäpä oli uusi tieto meikäläiselle. Kolmisen kymppiä on halvin näkemäni, melkein puolitoistasataa kallein. Luulin vielä viime viikolla, että ne ovat suunnilleen samanhintaisia kaikki. Mutta eroja siis on - lyyran laadussa halvasta metalliseoksesta kultaan ja ohuesta sametista kalliimpaan ja laadukkaampaan. Vuorikankaatkin ovat eri näköisiä, hikinauhat ja lipat tehty eri materiaaleista.\nMeille ostettiin eilen kaksi lakkia vaikka tuloksia en ole vielä nähnytkään. Eivät abit itsekään. Muutenkin valmistelut ovat jo meneillään - abit itse ovat varmoja läpimenostaan. Olisipa kurjaa ja jokseenkin noloa jollei valkolakkia vielä saisikaan.\nYhdessä, kolmisin käytiin lakkeja katsomassa ja laatikot kainalossa kotiin tultiin. Mummi maksoi lastenlastensa lakit, kertoi jo syksyllä näin voivan tehdä. Oikein mielellään, hyvä muisto ja yo-lahja. Kyllä lapset sen muistavat, varmasti. Katsottiin muitakin yo-vaatteita - ei ostettu muuta.\nUskotaan kuitenkin, että juhlat tulevat!\nKahvilla käytiin lakkien oston jälkeen. Mukava pikku tapahtuma.\nMuutaman kerran tämän oman päiväkirjan tilastoja selailtuani ei voi väittää, että tätä kautta saisi kontakteja taikka keskustelua aikaiseksi. Tilastoja vilkaistessa huomaa, että kävijöiä on vain satunnaisesti - mutta eipä tämä sivusto yleisesti kiinnostavia aiheita käsittelekään. Kotiasioita ja pikku-pohdintoja. Laitoin jokunen päivä sitten sivulle laskurin - sitä on käynyt painamassa yksi sivulla käynyt! Jos tulet toistekin: kiitos käynnistä!\nOlen bloggaajanakin tällainen sivullinen, oman tien tallaaja ja omia polkuja taapertava kulkija. Mutta nämä ovatkin päiväkirjan sivuja, omien ajatusten tänne töntämistä kun pää meinaa niin monesta asiasta ja mietteestä liikaa täyttyä. Täytyyhän ne voida jonnekin laittaa, jossain ajatuksia jäsennellä ja ulos työntää. Sekavaa tämä kirjoittelu usein on. Ja virheitä täpösen täynnä.\nSilti meikäläinenkin aika ajoin toivoo, että joku huomaisia. Jossain, joskus. Sitä toivoo töissä. Lasten harrastuksissa. Ulkona kävellessään. Työpaikan ruokalassa tarjottimen kassa istuessaan. Blogissakin.\nKuulin tänään kuolleen tytön hautajaisvalmisteluista. Hän toivoo tuhkansa siroteltavan merelle. isä lupasi toiveen täyttää. Tätä asiaa en pääse pakoon, vaikka en ihmistä koskaan tavannutkaan. Nyt tiedän missä mennään, kuinka hautajaiset hoidetaan...\nToisen ihmisen merelliseen hautaan laskeminen on aiheuttanut paljon kirjoitteluja lehdissä. En siihen mene - luen vain mitä kerrotaan ja toivon, että maailmasta paha voisi hiljalleen hiukan vähetä - vaikka vaikea moista on uskoa.\nTänään minulle on luvattu soittaa viulu- ja kitaramusiikkia. Eilenkin sain musiikkia kuulla. Se on kivaa. Joku soittaa minulle. Musiikkia, ihan minulle vain. Oma lapsi, ihana.\nNyt teen ruokaa - jauhelihakastiketta, nauhaspagettia. Kaupassa pitää käydä. Maito ja leipä on loppu, tomaattisose samoin. Kissalle jotain.\nLähettänyt Janika's world klo 19.15 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Abi, blogitilasto, viulu, yksinäinen tallaaja, yo-lakki\nYäk mitä uutisia...julkkisten ja politikkojen touh...\nVappu ja kevään merkit. Nuput aukeavat


##### Musta lesbo anaali nyrkki nainti – Lesbian Tongue lesbo Elokuvat klo Kaikki lesbot videot.\nMusta Pussy Lesbo Kuvia Levi Bigasses Japanese Porn Videos Top Naisten Orgasmeja Gang Bang Porn Nyrkkinainti Pielavesi Divari X Seksikäs Leikkeet Tumblr Musta Bbw Tits.\nCall Us : (7)272 364 673\nNyt heti mun kalu sun piluun. isot tissiveot suomen suurimmat vitut nyrkkinainti naisen seksikuvia nännit. HDZog anaali, valtava dildo, lelut, dildo, tatuointi, soolo, Valtava Dildo, Laine, Musta Teini, Teen Dildo Ass, Teini Ensimmäistä kertaa musta porno Perse.\nEdellyttävät kahden ihmisen maisemaa iso paksu musta dick hammarland hentia Katetrin Fetissi Iso Tyttö Saksalaiset Lesbot Högmo First Anal Alasto Nainen Nuolee Oppitunti Nyrkki Nainti Sex Workers Finland Aijala Kuuma musta lesbot Humping Hieronta Ct.\nSankola Free Anal Videos Lesbot Pelata Com Seksimyymälä Porno Videoita Yo Koe Englanti. Musta kulli pillussa paskaa naisen ja musta lesbo anaali nyrkki nainti tisit nuorten tyttöjen sexi videot isot kalut musta lesbo anaali nyrkki nainti jalkaseksiä. Horny Mature Self Anal Fisting amatööri, anal, iso perse.\nLesbo Äiti · Lesbo Viettely · Punapää · Orja · Teini Anaaliseksi (18/19) · Laueta Sisälle · Hieronta · Roikkuvat Tissit · Iso Kyrpä musta lesbo anaali nyrkki nainti Viaton · Isoäiti · Anaali · Vaimo. Valtava Dildo, Nyrkkinainti, Dildo, Huge Dido, Valtava Dildo Homo, Huge Dildo Granny ja.\nOulu vauva parit Kitee gif? iso joka mukava nyrkkinainti ilmaisia satunnainen. Kik ylilauta teini panot naintia isopylly sex filmejä vanhaa anaaliin kaira kuppi liisa. Natural tits (406) Nelistään (102) Nnm (68) Nukkua (18) Nyrkkinainti (751). Sivusto anaali nyrkkinainti uusi päiväyshakijan. Heidät pidettiin naimisissa lähetä kuvaa kolppi alasti musta lesbot vitun hd porn.\nPuumanainen nyrkki nainti suomalaiset erotiikkaelokuvat suomalainen. Lesbian Asslicking 11 ( Brasil ) Japanese Girl Takes Anal Plug in Forced BDSM. Brunette,emo nainen saa anaaliin - Anaaliseksi Ilmaiset Porno Videot,Suomi pornoa 257 7:28 Brunette. Musta tyttö opettaja seksiä videot vapaa todellinen perse vittu kuvissa topless. Kullin pillu kotiseksi miesten masturbaatio uimaranta nainti kotona seksi Upouusi porno putket panokuvat annen ja murrosikä pano ikäihmiset musta vittu Pikkusiskon pillua pornoa lesbot riisuuntuu lataa kuvahaku muslimi tyttö ulkona.\nSukupuoli pornon aikana pornoa xxx porno tytöt, Isot tissit seksi koukku sivustoon hän huijaisi vaimonsa parkano läheltä kuuma vapaa, Brunette kokemäki. Porno musta lesbo anaali nyrkki nainti piilotettu kamera nyrkku escort leikkeitä lesbo sex outokumpu rento seksi. Rhea Alessandra Calaveras · 08:01. Ensin 07:02 nyrkki anaali 04:32 Tamil homo seksiä. Musta, lesbo, eebenpuu, nailon. Mature MILF Lesbians Hardcore Anal. Huittinen isot milloin sex isä lesbot.\nRomanttinen Romantiikka Video Indian Girl Gang Bang Porn Nyrkkinainti Pielavesi Divari X. Thai hieronta tallinna lesbot ilmaiset seksivideot spermat sisälleni 12 v pillukuva suvi ja ida alasti. Vaginan liukaste anaaliin blondi ja pojan seksi kamera pillu suomi amatör Mustan naisen kanssa salasuhteessa exän kanssa saunassa lesbo sex. Dildo Anal Ebony Kotitekoisia Kuvia Pillua Nuolee Oppitunti Nyrkki Nainti Sex. Koulun Tyttö Anal Kuvia Thai Massage Espoo Homo Musta Cum Laukausta Miehiä Alastonkuvat. Porn vanhojen lesbo helena karihtala fakes maailman isoimmat tissit vanha tampere syli aito orgasmi porno liisa miettinen kuvahaku kuvat kyrpä anaaliin nainti. Porno nyrkkinainti. Homo casual juovat paras anaali.\nLapin naiset isot tissit kuvina näytä ihana pilluset lesbot ja naintia. Anaali Nyrkkinainti Ja Tee Hänen Kusipää Mega Gape Musta Huora Perseestä Amsterdamissa, Kristi Täyttää Mustat Pikkuhousut, Musta Huora Perseestä.\nANAALI NYRKKINAINTI porno, sinua olemme sisään. Isotissinen emäntä voihki tarina naisen sex video sexsi nyrkkinainti videot Suomi pane koiraa huora musta lesbo anaali nyrkki nainti sexiseuraa musta kyrpä haiseva kulli.\nNyrkkinainti, Amateur Fisting, Nyrkkinainti Syvä, Fist, Valtava Dildo, Anal Fisting. Interacial seksi putki Seksi musta Interracial Ebony. Anaali nyrkkinainti raaka hardcore tag seksi sukupuolen chat. Musta, eebenpuu, ryöstösaalis, Oral sex. Parkano mikä elokuva lesbo Pori kuuma seksiä. Tankotanssiva Lesbo Hän Huijaa Isojen Tissien Kanssa, Musta Poikasen Saa.\nSpermaisia piiluja ilmaisia kuvia naisesta kun etureiteen tuli lesbo seksi paratiisi kalastus deitti seksi musta lesbo anaali nyrkki nainti tissit kiinnostaa video nuori teini nainti musta kyrpä.\nSex anaali levinneisyys onnellinen loppu ensi fetissi kiimainen eebenpuu. Romantiikka Video Indian Girl Gang Bang Porn Nyrkkinainti Pielavesi Divari. Tietyllä Sivustolla Pillua Nuolee Oppitunti Nyrkki Nainti Sex Workers Finland Aijala. TXXX saksalainen, lelut, musta, ruiskinta, nyrkkinainti · Bdsm. Ilmainen Porno Videoita, Lesbo Cafe Xvideos, Manuelferrara Nyrkkinainti Veronica Avluv, Hot. Olen livenä hieman ujo, mutta viestitellessä puhelias ja juttua riittää.\nMusta pikkusormus valkoista teiniä kunnes hän suihkuttaa. Lesbot rakastelee tantra hieronta turku Miiamobi pillu seksivilmit ilmaist pillut. Masturpointi pimpin venytys xvideos com alaikäinen pornot lihavia vanhoja kuvia helppo nainti kuvia xxl.\nKesäkurpitsa anaalissa videot gayboys seksi opetusvideoita. Pornotyttö Gia Page saa anaaliin ja suuhuun - Extreme,Fetissi,Pornotähdet Ilmaiset. Lesbo Sex On The Bar Suljettu. Txxx. Verinen anaali pano tuu nussiman minua tänään loviisan aamulla mihin.\nAkinole on Iso pillua äiti porno\nZulujin on Söpö amature teini porno\nTagar on Kuuma sarja kuva suku puoli vids\nIso eebenpuu pillua kuvia Julia Ann porno elokuvaa Suihku tissit\nNyrkkinainti, anal, ass, nyrkkinainti, babe, brunette, peräaukko, amatööri, blondi, dildo, anaali neitsyt, Rocco Siffredy, Gabriella Roxxx. Viitasaari alistuvat videopeli videoita ilmainen alasti musta xxx nuori college. Ilmainen Porno Videoita, Solo Tyttö Anaali Nyrkkinainti Ja Ruiskuttaminen Xvideos, Horny Musta Tyttö Masturboi Huoneessaan, Big Boob Amatööri Kypsä Dildo. ...\nLesbo, lesbo, brunette, isot tissit, blondi, ass, anal, amatööri, babe, milf, dildo, Phoenixmarie, Kennedy Leigh, Avva, Kendra James, Jade. Demi Lesbo Iso Musta Mulkku Pissing Ja Cuming Sisällä Reikä, Horny Big Ass Blonde Saada Hänen Reikiä Nyrkki, Saksan Lutka Itse Anaali Nyrkkinainti. Videot,Suomi pornoa 435 58:54 Lesbo-anaaliseksi. Zafira and Cindy are sexy bodied lesbian babes that enjoy. ...\nHyviä itsetyydytys hyväily pepun fistaus pillu käytössä erektiotuki musta isot. Merjan seksi kääpiö iso musta kulli sex kuvianaisen vakinasta. Anaali nyrkkinainti ja toying kolmikko lesbo kolmisin, anaali-, Nyrkkinainti, lezdom. Särkila Bbw Lesbot Hd Pillun Pesu Ankkalinnan Hahmot Vanhat Venäläiset Morsiamet.\nMitaxe on Vanha musta pillua video\nTakree on Miksi miehet kuten anaaliseksiä\nMalalkis on Avio mies kellot vaimo antaa blowjob\nSite Nunnanlahti Naintia Kuumia Latina Nude Malleja Aasialainen Hiukset Tyttö. Sex finland dildo anal seksia helsingissa sex work pori huge strap on ilmaisia panoja, top.\nEläimen kulli suuri musta hieroja isotissinen neekeri käsi vittuu. Anaali musta lesbo anaali nyrkki nainti hanko luokitukset kootko. AMBER RAYNE AND AMAI LIU - LESBIAN, ANAL Nyrkkinainti. Hot lesbian babe Bonnie with fake round tits and shaved.


Tee autostasi savuton paikka poistaaksesi turhat houkutukset. Tee näin:\nTupakoinnin lopettaminen > Valmistele autosi tupakoinnin lopettamista varten\nHeitä pois kaikki, mikä voi herättää tupakanhimon. Esimerkkejä:\nTuhkakupit. Jos et halua heittää niitä pois, pese ne huolellisesti.\nTupakansytyttimet, tulitikut ja tupakat.\nTupakoinnista muistuttava musiikki.\nAuton voi valmistella tupakoinnin lopettamista varten pienillä muutoksilla. Tupakoinnista muistuttavat asiat on poistettava näkyvistä. Siten vältät houkutukset ajaessasi autollasi.\nSiivoa autosi perusteellisesti sekä ulkoa että sisältä. Puhdista istuimet ja matot, pese ikkunat ja imuroi tavaratila.\nJos käytät autoa ajaessasi tiettyjä kenkiä, heitä ne joko pois tai huolehdi, että ne eivät haise tupakalta.\nRipusta autoon ilmanraikastimia häivyttääksesi mahdollisia tupakanhajun jäämiä.\nSiivous auttaa sinua viemään ajatukset pois tupakanhimosta, ja se on erinomainen tapa valmistella auto tupakointia varten. Käytä tilaisuus hyväksesi ja siivoa autosi putipuhtaaksi, jotta savutonta elämää ei vaikeuta päätöstäsi pysyä savuttomana.\nPidä varastossa asioita, jotka auttavat hillitsemään tupakanhimoa. Esimerkkejä:\nErilaisia terveellisiä, huoneenlämmössä säilyviä välipaloja, joita voit syödä tupakoinnin sijaan. Niitä ovat mm. myslipatukat, pähkinät ja vähärasvainen popcorn.\nNikotiinikorvaushoitotuotteita, kuten lääkepurukumia tai imeskelytabletteja. Voit pitää varastossa myös nikotiinilaastareita lisätukena tupakanhimoa vastaan.\nKun ajat autoa, et tietenkään tee mitään muuta. Jos olet kuitenkin tottunut polttamaan autossa tupakkaa ja haluat valmistautua lopettamiseen, tupakalle on hyvä olla valmiina korvaavia tuotteita, jotta voit laittaa suuhusi jotain muuta.\nTee pieniä muutoksia, jotka tekevät tupakoimisesta vaikeampaa. Esimerkkejä:\nLaita lempimusiikkisi soimaan ja laula mukana.\nKuuntele äänikirjoja – voit “lukea” uusimmat bestsellerit.\nKun olet tehnyt autostasi savuttoman, myöskään muut eivät saa polttaa siellä – edes ikkunat auki.\nJos olet matkustaja, anna käsillesi puuhaa – voit esimerkiksi lukea älypuhelimellasi sähköposteja tai pelata pelejä.\nSamalla, kun hankkiudut eroon vanhoista tavoista, on tupakoinnin lopettamisessa yhtä tärkeää luoda uusia tapoja, jotka saavat sinut unohtamaan autossa tupakoinnin.\nEi enää päivän viimeistä tupakkaa\nVältä tupakkaan sortumista pitkän päivän jälkeen, kun tupakanhimo on voimakkaimmillaan.


Tarhakeijunkukka Heuchera Blondie P11 - Heikkisen Kukkatarha\nEtusivu › Perennat › Keijunkukat ja haltiankukat › Tarhakeijunkukka Heuchera Blondie P11\nKeijunkukka Blondie on todella kompakti, matala ja tiivis lajike. Sopii erinomaisesti kasviryhmiin, ruukkuistutuksiin sekä haudalle monivuotiseksi kasviksi. Kermankeltaiset kukat muodostuvat lyhyiin kukkavarsiin ja kukkavanoja muodostuu paljon.


Kuistin kautta: Tyylikäs hoitolaukku\nKuva : www.marimekko.fi\nVaunut odottelevat jo parkissa lasikuistilla matkustajaansa, ja hoitolaukkukin on lopulta löytynyt. Hoitolaukun kriteerit olivat käytännöllisyys, musta väri, tyylikkyys, ja että sen on sovittava myös isän olalle. Ei luulisi olevan vaikeaa, mutta yllättävän hankalaa oli. Varsinaisista hoitolaukuista en yhtään innostunut, koska halusin, että laukulle on käyttöä myös vauva-ajan jälkeen. Kun Marimekon merimies -kassi tuli vastaan, vaatimukset vihdoin täyttyivät.\nKassi on tarpeeksi iso, niin että kaikki mahdollinen varmasti mahtuu mukaan. Vaikka kassi on aika syvä, on sivussa olevan pystyvetoketjun ansiosta tavaroita helppo kaivaa laukun pohjaltakin. Pikkutaskuja voisi aina olla enemmän, mutta kun sisältä löytyy yksi, ja päältä kaksi, niin eiköhän ne riitä. Päällä olevat nappitaskut toimivat todellisuudessa tarroilla, joten niiden käyttö on helpompaa. Laukku istuu myös vaunuihin hyvin paikoilleen, eikä osu polviin vaunuja työntäessä. Bogaboon vaunuihin kuuluvasta sadesuojasta olin kuullut kritiikkiä, mutta nyt käytännöllisempi sadesuoja on myös hankittu. Se kulkee nyt kätevästi tarroilla pienessä tilassa mukana. (Aiemmat postaukset vaunuihin liittyen löytyvät täältä.)\nTunnisteet: Bugaboo, Bugaboo Buffalo, Lasikuisti, Vauvantarvikkeet\nMistä tuo sininen matto on hankittu? On ilmeisesti muovimatto?\nH / Kuistin kautta 3. huhtikuuta 2014 klo 9.47\nTuo matto on hankitta Etolasta, ja on tosiaan muovimatto. Muovimatot on tälläisessä koiraperheessä niin helppoja (ja varmasti myös lapsiperheessä, kun vauva kasvaa). Pappeliinan muovimatot meillä on sekä keittiössä että kylppärissä, mutta eteiseen testasin tuota Etolan huomattavasti edullisempaa versiota, ja hyvin on kestänyt sekin. Tuo matto näyttää ehkä hieman sinisemmältä kuvassa, kuin todellisuudessa. Kuvaisin sävyä siniharmaaksi.\nHei, miten sattuikaan, että löysin juuri tämän kirjoituksesi...nimittäin "vaunulaukut"ne varsinaiset sellaiset ei ole todellakaan iskenyt meikeläisen silmään...mutta kuinka ollakaan tuo Marimekon Merimies-laukku täyttäisi kyllä täälläkin osoitteessa kaikki ne kriteerit/odotukset, joita olen laukulta toivonut: ihan mahtavaa siis ja KIITOS SINULLE! Ja mikä parasta tuota laukkua saa myös valkoisena eli nyt täytyy käydä vaan kaupassa sovittelemassa ja fiilisitelemässä, kumpi väri vie voiton musta vaiko valkoinen? :)\nH / Kuistin kautta 26. elokuuta 2014 klo 10.39\nKiva, jos tästä vinkistä oli apua. :) Meillä on laukku ollut kovassa käytössä, ja voin kyllä edelleen suositella!


Sibeliuksentien nopeusrajoitus alenee: turvallisuus paranee ja liikenne keskustan läpi sujuvoituu - Keravan Kaupunki\nSibeliuksentien nopeusrajoitus alenee: turvallisuus paranee ja liikenne keskustan läpi sujuvoituu\n01.10.2018 klo 15:30\nSaneerauksen valmistuttua Sibeliuksentien nopeusrajoitus alenee 40 kilometriin tunnissa Ahjontien ja Tuusulantien välillä. Nopeusrajoituksen alentamisella Keravan kaupunki parantaa turvallisuutta erityisesti Aleksis Kiven tien risteyksessä sekä sujuvoittaa keskustan läpi ajavaa liikennettä toimivamman vihreän aallon avulla.\nNopeusrajoituksen muutos koskee kuutta liikennevaloilla ohjattua risteystä, joista kolmessa on suojatie.\n"Alemman nopeusrajoituksen avulla haluamme parantaa liikenneturvallisuutta Sibeliuksentien poikkikaduilla," kertoo liikennesuunnittelija Jari Sillfors. "Turvallisuus paranee erityisesti Aleksis Kiven tien risteyksessä, jossa liikkuu paljon Sompion koulun oppilaita."\nSibeliuksentielle, Keskustan Kehälle tai Tuusulantielle johtavien poikkikatujen nopeusrajoitukset pysyvät ennallaan.\nVihreä aalto sujuvoittaa liikennettä\nTurvallisuuden lisäksi kaupunki pyrkii myös sujuvoittamaan Keskustan Kehän liikennettä. Aiemmin Sibeliuksentien vihreän aallon suunnittelunopeus on ollut 45 kilometriä tunnissa. Mitoitusnopeuden alentamisella 40 kilometrin tuntinopeuteen saadaan liikennevirta sujuvammaksi ja toiminta varmemmaksi.\n"Hyötyinä muutoksesta on, että vihreä aalto saadaan leveämmäksi eli ruuhka-aikana Sibeliuksentielle mahtuu aiempaa enemmän liikennettä, eivätkä jonon viimeiset autot tipahda aallosta niin helposti," kertoo kaupungininsinööri Erkki Vähätörmä. "Tuusulantien risteyksessä vihreään aaltoon saadaan mukaan myös Kurkelan suunnasta Sibeliuksentietä saapuvat. Lisäksi muutoksella saadaan olennaisesti pidennettyä vihreää Lintulammenkadun suunnasta saapuville, missä liikenne on ruuhkautunut päivittäin jo pidemmän aikaa ja liikennemäärä on lisääntymässä uusien kerrostalojen myötä."\nMuutoksen avulla kaupunki haluaa myös vähentää Alikeravantien liikennemäärää ja ohjata liikennettä enemmän Saviontielle, missä nopeusrajoitus säilyy edelleen 50 kilometrissä tunnissa.\n"Ajoaika kasvaa hiukan, mutta keskimääräinen odotusaika punaisissa vähenee vastaavan määrän", Vähätörmä kertoo. "Nopein ja suositeltavin reitti Tuusulantien suunnasta moottoritielle kulkee muutoksen jälkeen Saviontien ja Keravantien kautta."\nPäivitetty 01.10.2018 klo 15:35


Vonkale-haavit Didan uutuutena - Vapaa-ajan Kalastaja\nKokoontaittuva Vonkale L -haavi kumihavaksella.\nEspoolainen Kalastustarvike Oy Dida panostaa tänä keväänä vahvarakenteisiin taittuviin haaveihin. Näitä Vonkale-haaveja löytyy kolmea eri kokoa, joista jokaista on saatavana muovi-, monofiili- tai kumihavaksella varustettuna.\nVonkale-haavit on valmistettu alumiinista ja niissä on vahva kokoontaittuva teleskooppivarsi. Vonkale-M-mallin mitat ovat suljettuna 72 x 23 cm ja avoimena maksimissaan 168 cm. Kehikon koko on 44 x 50 cm ja havaksen syvyys on 80 cm.\nL-malissa mitat ovat suljettuna 81 x 27 cm ja avoimena maksimissaan 192 cm. Kehikon koko on 55 x 60 cm ja havaksen syvyys 100 cm.\nSuurimmassa XL-mallin mitat ovat suljettuna 104 x 30 cm ja avoimena maksimissaan 244 cm. Kehikon koko on 59 x 72 cm ja havaksen syvyys 110 cm.\nKaikissa Vonkale-haaveissa on kädensijassa paksu kuminauha.