Jeesuksen seura - Society of Jesus - other.wiki\nvirallistettiin Roomassa , Lazio ( entinen Keski-Italian alue Latium ), Italia\n41 ° 54′4.9 ″ N 12 ° 27′38.2 ″ E  /  41,901361 ° N 12,460611 ° E  / 41,901361; 12.460611 Koordinaatit : 41 ° 54′4.9 ″ N 12 ° 27′38.2 ″ E  /  41,901361 ° N 12,460611 ° E  / 41,901361; 12.460611\nsiunattu neitsyt Maria (nimellä Madonna Della Strada)\nSociety of Jesus on pyhitetty alle suojeluksessa ja Madonna Della Strada , otsikko on Neitsyt Marian , ja se on johti Superior General . Seuran päämaja, sen kenraali-Curia , on Roomassa. Historiallinen kuuria Ignatius on nyt osa Collegio del Gesù kiinnitetty Gesùn kirkko , jesuiittojen äitikirkon .\nJeesuksen seuran jäsenten odotetaan hyväksyvän käskyt mennä minne tahansa päin maailmaa, missä heiltä saatetaan edellyttää asumista äärimmäisissä olosuhteissa. Tämä johtui siitä, että sen johtava perustaja St. Ignatius oli aatelismies, jolla oli sotilaallinen tausta. Vastaavasti perustamisasiakirjan alkuriveissä todettiin, että yhteiskunta on perustettu "kenelle tahansa, joka haluaa palvella Jumalan sotilaana, pyrkiä erityisesti uskon puolustamiseen ja edistämiseen sekä sielujen edistymiseen kristillisessä elämässä ja oppissa. ". Jesuiitoja kutsutaan siis joskus puhekielessä "Jumalan sotilaisiksi", "Jumalan merijalkaväiksi" tai "Yhtiöksi". Yhteiskunta osallistui vasta-uskonpuhdistukseen ja myöhemmin Vatikaanin II kirkolliskokouksen toteuttamiseen .\n10 merkittävää jäsentä\n12.2 Sosiaali- ja kehityslaitokset\n17.2 Erikoistuneet tutkimukset\n17.4 Ensisijaiset lähteet\n18.1 Katolisen kirkon asiakirjat\n18.2 jesuiittaiset asiakirjat\n18.3 Muut linkit\nPyhä Ignatius Loyolasta , Navarran aatelismies Pyreneiden alueelta Pohjois-Espanjasta, perusti yhteiskunnan havaittuaan henkisen kutsumuksensa toipuessaan Pamplonan taistelussa haavoittuneesta haavasta . Hän sävelsi hengelliset harjoitukset auttaakseen muita seuraamaan Jeesuksen Kristuksen opetuksia . Vuonna 1534 Ignatius ja kuusi muuta nuorta miestä, mukaan lukien Francis Xavier ja Peter Faber , kokoontuivat ja tunnustivat köyhyyden, siveyden ja myöhemmin tottelevaisuuden lupaukset, mukaan lukien erityinen lupa tottelevaisuudesta paavalle lähetystyön ohjauksessa ja tehtävissä. Ignatius suunnitelma tilauksen organisaatiota hyväksyi Paavali III vuonna 1540, jonka härkä , joka sisältää "Formula instituutin".\n15. elokuuta 1534 Ignatius Loyola (syntynyt Íñigo López de Loyola), joka on espanjalainen päässä Baskimaan kaupungin Loyola , ja kuusi muuta enimmäkseen espanjaa alkuperää, kaikki opiskelijat Pariisin yliopistossa , tapasivat Montmartre Pariisin ulkopuolella, crypt alapuolella kirkko Saint Denis , nyt Saint Pierre de Montmartre , lausua uskonnollisia valat köyhyyden, siveyden ja kuuliaisuuden. Ignatiuksen kuusi seuralaiset olivat: Francisco Xavier alkaen Navarra ( moderni Espanja ), Alfonso Salmeron , Diego Lainez , Nicolás Bobadilla alkaen Kastilia ( moderni Espanja ), Pierre Favre päässä Savoy ja Simão Rodrigues maasta Portugali . Kokous on vietetty muistiin Saint-Denisin Martyriumissa, Montmartressa . He kutsuivat itseään Compañía de Jesúsiksi ja myös Amigos en El Señoriksi tai "Ystäviksi Herrassa", koska he kokivat "Kristuksen asettaneen heidät yhteen". Nimellä "yritys" oli kaikuja armeijasta (mikä kuvastaa ehkä Ignatiuksen taustaa kapteenina Espanjan armeijassa ) samoin kuin opetuslapsuudesta (Jeesuksen "kumppaneista"). Espanjalainen "yritys" käännetään latinaksi yhteiskunniksi kuten socius , kumppani tai toveri. Tästä tuli "Jeesuksen seura" (SJ), jonka avulla heidät tunnettaisiin laajemmin.\nKeskiajalla perustetut uskonnolliset järjestykset nimettiin tiettyjen miesten mukaan: Francis of Assisi (Franciscans), Domingo de Guzmán , joka myöhemmin pyhätettiin nimellä Pyhä Dominic (Dominikaaninen); ja Augustinus Hipposta (augustiinilaiset). Loyolan Ignatius ja hänen seuraajansa omistivat Jeesuksen nimen uudelle järjestykselleen aiheuttaen kaunaa muilla tilailla, jotka pitivät sitä ennakkoluulottomana. Jesuiitti José de Acosta nauhoitti kaunaa keskustelusta Santo Domingon arkkipiispan kanssa. Yhden historioitsijan sanoin: "Nimen Jeesus käyttö loukkaantui. Sekä mantereella että Englannissa se tuomittiin jumalanpilkaksi; vetoomuksia lähetettiin kuninkaille sekä siviili- ja kirkollisille tuomioistuimille, jotta se muutettaisiin; ja jopa Paavi Sixtus V oli allekirjoittanut asiakirjan, jonka avulla se voidaan poistaa. " Mutta kaikesta oppositiosta ei tullut mitään; siellä oli jo seurakuntia, jotka oli nimetty kolminaisuuden mukaan ja jotka olivat "Jumalan tyttäriä".\nJälleen vuonna 1540 he esittivät projektin Paavali III: lle. Kuukausien kiistan jälkeen kardinaalien seurakunta raportoi myönteisesti esitetystä perustuslaista, ja Paavali III vahvisti määräyksen härän Regimini militantis ecclesiae ("Kirkon sotilaallisen hallitukselle") kautta 27. syyskuuta 1540. Tämä on perustusasiakirja Jeesuksen seuran virallinen katolinen uskonnollinen järjestys. Ignatius valittiin ensimmäiseksi ylemmäksi kenraaliksi . Paavali III: n sonni oli rajoittanut jäsentensä määrän 60: een. Tämä rajoitus poistettiin Julius III: n härkä Exposcit debitumin avulla vuonna 1550.\nIgnatius esitti alkuperäisen näkemyksensä uudesta järjestyksestä "Jeesuksen seuran instituutin kaavassa", joka on "järjestyksen peruskirja, jonka kaikki myöhemmät viralliset asiakirjat olivat laadittuja ja joiden oli täytettävä" . Hän varmisti, että hänen kaavansa sisältyi paavin Paavalin III vuonna 1540 ja paavi Julius III: n vuonna 1550 allekirjoittamaan kahteen paavin härkään. Kaava ilmaisi uuden uskonnollisen järjestyksen luonteen, hengellisyyden, yhteisöelämän ja apostolaatin. Sen kuuluisa avauspuheenvuoro toisti Ignatiuksen sotilaallisen taustan:\nJohann Christoph Handke loi vuoden 1743 jälkeen olefin , joka kuvaa Ignatiusta saamasta paavin härän paavi Paavali III: lta Olomoucin Neitsyt Marian kirkossa.\nJokainen, joka haluaa palvella Jumalan sotilana ristimme lipun alla yhteiskunnassamme, jonka haluamme nimettävän Jeesuksen nimellä, ja palvella yksin Herraa ja kirkkoa, hänen puolisonsa, Rooman valtakunnan alaisuudessa, Maan päällä olevan Kristuksen kirkkoherran tulisi ikuisen siveyden, köyhyyden ja tottelevaisuuden juhlallisen lupauksen jälkeen pitää mielessä seuraava. Hän on seuran jäsen, joka on perustettu pääasiassa tätä tarkoitusta varten: pyrkimään erityisesti uskon puolustamiseen ja edistämiseen sekä sielujen edistymiseen kristillisessä elämässä ja opissa julkisen saarnaamisen, luentojen ja minkä tahansa muun palveluksen avulla. Jumalan sana ja edelleen vetäytymisillä, lasten ja kirjeettömien henkilöiden kouluttamisella kristinuskoon ja Kristuksen uskovien hengellisellä lohdutuksella kuuntelemalla tunnustuksia ja antamalla muita sakramentteja. Lisäksi hänen on osoitettava olevansa valmis sovittamaan vieraantuneet, myötätuntoisesti auttamaan ja palvelemaan vankiloissa tai sairaaloissa olevia henkilöitä ja suorittamaan muita rakkauden tekoja sen mukaan, mikä näyttää tarkoituksenmukaiselta Jumalan kunniaksi ja yhteiseksi hyväksi. .\nEnsimmäiset jesuiitat keskittyivät muutamaan keskeiseen toimintaan täyttääkseen "Seuran instituutin kaavan" tehtävän. Ensinnäkin he perustivat kouluja kaikkialle Eurooppaan. Jesuiittiopettajia koulutettiin sekä klassiseen tutkimukseen että teologiaan , ja heidän koulunsa heijastivat tätä. Toiseksi he lähettivät lähetyssaarnaajia ympäri maailmaa evankelioimaan ne kansat, jotka eivät vielä olleet kuulleet evankeliumia , perustamalla lähetystyötä hyvin erilaisille alueille, kuten nykypäivän Paraguayssa , Japanissa , Ontariossa ja Etiopiassa . Yksi alkuperäisistä seitsemästä saapui Intiaan jo vuonna 1541. Lopuksi, vaikka niitä ei alun perin muodostettu tätä tarkoitusta varten, heidän tavoitteena oli estää protestantismin leviäminen ja säilyttää yhteys Rooman ja Pyhän Pietarin seuraajaan . Jesuiittojen innostus voitti protestanttisuuden liikkeen Puolan ja Liettuan yhteisössä ja Etelä- Saksassa .\nIgnatius kirjoitti vuonna 1553 hyväksytyt jesuiittojen perustuslait , jotka loivat keskitetyn organisaation ja korostivat kaikkien sellaisten tehtävien hyväksymistä, joihin paavi voisi kutsua heitä. Hänen pääperiaatteestaan tuli epävirallinen jesuiittamotto: Ad Maiorem Dei Gloriam ("Jumalan suuremman kunnian puolesta"). Tämä lause on suunniteltu heijastamaan ajatusta siitä, että mikä tahansa työ, joka ei ole paha, voi olla ansiokas hengelliselle elämälle, jos se tehdään tällä tarkoituksella, jopa sellaisilla tavoilla, joita yleensä pidetään vähäisinä.\nIgnatius ja häntä seuraavat jesuiitat uskoivat, että kirkon uudistus on aloitettava yksilön sydämen kääntymyksellä. Yksi tärkeimmistä työkaluista, joita jesuiitat ovat käyttäneet tämän käännyttämisen aikaansaamiseksi, on Ignatin vetäytyminen, jota kutsutaan hengellisiksi harjoituksiksi . Neljän viikon hiljaisuuden aikana yksilöt käyvät läpi sarjan suunnattuja mietiskelyjä elämän tarkoituksesta ja mietiskelyjä Kristuksen elämästä. He tapaavat säännöllisesti henkisen johtajan, joka ohjaa harjoitusten valintaa ja auttaa heitä kehittämään huomaavampaa rakkautta Kristukseen.\nVetäytyminen seuraa "puhdistavaa-valaisevaa-unitiivista" -mallia John Cassianin ja autiomaiden isien hengellisyyden perinteessä . Ignatiuksen innovaationa oli saada tämä mietiskelevä mystiikka kaikkien aktiivisen elämän ihmisten saataville. Lisäksi hän käytti sitä keinona rakentaa kirkon henkistä elämää. Harjoituksista tuli sekä jesuiittojen koulutuksen perusta että yksi tärkeimmistä järjestyksen ministeriöistä: harjoitusten antaminen muille ns. "Retriitteinä".\nJesuiittojen panos myöhäiseen renessanssiin oli merkittävä heidän roolissaan sekä lähetysjärjestyksenä että ensimmäisenä uskonnollisena järjestyksenä, joka toimi korkeakouluissa ja yliopistoissa pääasiallisena ja erillisenä ministeriönä. Ignatiuksen kuoleman aikaan vuonna 1556 jesuiitat käyttivät jo 74 korkeakoulun verkostoa kolmella mantereella. Edeltäjä vapaan sivistystyön , jesuiittojen suunnitelma opintojen sisällytetty klassisen opetuksia renessanssin humanismin osaksi Scholastic rakenteeseen katolisen ajatteli.\nUskon opetusten lisäksi Jesuit Ratio Studiorum (1599) standardoi latinan , kreikan , klassisen kirjallisuuden, runouden ja filosofian sekä Euroopan ulkopuolisten kielten, tieteiden ja taiteiden tutkimuksen. Lisäksi jesuiittakoulut kannustivat kansankielisen kirjallisuuden ja retoriikan tutkimista , ja niistä tuli siten merkittäviä lakimiesten ja virkamiesten koulutuskeskuksia.\nJesuiittakouluilla oli tärkeä rooli katolisuuden palauttamisessa useisiin Euroopan maihin, jotka olivat jonkin aikaa olleet pääasiassa protestantteja, erityisesti Puolaan ja Liettuaan . Nykyään jesuiittakorkeakoulut ja yliopistot sijaitsevat yli sadassa maassa ympäri maailmaa. Ajatuksena siitä, että Jumalaa voidaan kohdata luotujen asioiden ja erityisesti taiteen välityksellä, he kannustivat seremonioiden ja koristelun käyttöä katolisen rituaalin ja omistautumisen yhteydessä. Ehkä tämän taiteellisen arvostuksen ja heidän henkisen käytäntönsä "löytää Jumala kaikesta" seurauksena monet varhaiset jesuiitat erosivat kuvataiteessa ja esittävässä taiteessa sekä musiikissa. Teatteri oli ilmaisumuoto, joka oli erityisen näkyvä jesuiittakouluissa.\nKello valmistettu Portugalissa Nanbanji-kirkolle, jota johtavat jesuiitat Japanissa, 1576–1587\nPaljon teologian koulutuksen ja kokemuksen jälkeen jesuiitat kävivät ympäri maailmaa etsimään käännynnäisiä kristinuskoon. Omistautumisestaan huolimatta heillä ei ollut juurikaan menestystä Aasiassa, paitsi Filippiineillä . Esimerkiksi Japanin varhaiset lähetystyöt johtivat siihen, että hallitus myönsi jesuiitille Nagasakin feodaalisen uskonnon vuonna 1580. Tämä poistettiin vuonna 1587 pelkojen vuoksi heidän kasvavasta vaikutusvallastaan. Jesuiitoilla oli kuitenkin paljon menestystä Latinalaisessa Amerikassa. Heidän nousunsa Amerikan yhteiskunnissa kiihtyi 1700-luvulla, jolloin jesuiitat loivat uusia tehtäviä Perussa, Kolumbiassa ja Boliviassa; jo vuonna 1603 pelkästään Meksikossa oli 345 jesuiittapappia.\nFrancis Xavierin, yksi alkuperäisistä seuralaiset Loyola , saapui Goa , vuonna Portugalin Intia , vuonna 1541 pohtimaan evankelinen palvelun Intiassa. Vuonna 1545 kirjeessään portugalilaiselle Johannes III: lle hän pyysi inkvisition asentamista Goaan (ks.Goa Inquisition) . Hän kuoli Kiinassa kymmenen vuoden evankelioinnin jälkeen Etelä-Intiassa. Goassa inkvisitio syytti myös hindujen tai muslimien rituaalien tai festivaalien noudattamisen kieltäjiä tai puuttui portugalilaisiin yrityksiin muuttaa ei-kristityt katolilaiseksi. Inkvisitio oli oikeuslaitos Intian katolilaisten, hindujen ja portugalilaisten uudisasukkaiden (enimmäkseen uusien kristittyjen ja juutalaisten) suhteen. Inkvisitiolakien mukaan muuttuminen hindulaisuuteen, islamiin ja juutalaisuuteen ja konkani-kielen käyttö olivat rikoksia. Inkvisitio oli myös tapa takavarikoida omaisuutta ja rikastuttaa inkvisiittoreita. Lisäksi hindulapset, joiden isä oli kuollut, vaadittiin luovuttamaan jesuiitille kristinuskoon kääntymiseksi. Tällaisen sortamisen seurauksena hindut ja myöhemmin kristityt ja muslimit pakenivat Goasta suuressa määrin ympäröiville alueille, jotka eivät olleet jesuiittojen ja Portugalin Intian hallinnassa.\nPortugalilainen jesuiitta António de Andrade perusti lähetystön Länsi-Tiibetiin vuonna 1624. Kaksi jesuiittalähetyssaarnaajaa, Johann Grueber ja Albert Dorville , saapuivat Tiibetissä Lhasaan vuonna 1661. Italialainen jesuiitta Ippolito Desideri perusti uuden jesuiittalähetyksen Lhasaan ja Keski-Tiibetiin ( 1716–21) ja hankki poikkeuksellisen tiibetiläisen kielen ja kulttuurin hallinnan kirjoittamalla pitkän ja erittäin yksityiskohtaisen selvityksen maasta ja sen uskonnosta sekä tiibetiläisiä tutkielmia, joissa yritettiin kumota keskeiset buddhalaiset ajatukset ja saada totuus katolisesta kristinuskosta.\nJesuiittojen tehtäviä Amerikassa tuli kiistanalainen Euroopassa, erityisesti Espanjassa ja Portugalissa, missä ne nähtiin häiritsee asianmukaista siirtomaa yrityksiä kuninkaallisen hallitukset. Jesuiitat olivat usein ainoa voima, joka seisoi alkuperäiskansojen ja orjuuden välillä . Yhdessä koko Etelä-Amerikassa, mutta varsinkin nykypäivän Brasiliassa ja Paraguayssa , he muodostivat kristittyjen alkuperäiskansojen kaupunkivaltiot, joita kutsutaan " reduktioiksi ". Nämä olivat idealisoidun teokraattisen mallin mukaan perustettuja yhteiskuntia . Antonio Ruiz de Montoyan kaltaisten jesuiittojen ponnistelut suojella alkuperäiskansoja espanjalaisten ja portugalilaisten siirtomaiden orjuuttamiselta edistäisivät yhteiskunnan tukahduttamista. Jesuiittapapit, kuten Manuel da Nóbrega ja José de Anchieta, perustivat useita kaupunkeja Brasiliaan 1500-luvulla, mukaan lukien São Paulo ja Rio de Janeiro , ja heillä oli suuri vaikutus Intian kansojen rauhoittamiseen, uskonnolliseen kääntymykseen ja koulutukseen. He rakensivat myös kouluja, järjestivät ihmisiä kyliin ja loivat kirjoitusjärjestelmän Brasilian paikallisille kielille. José de Anchieta ja Manuel da Nóbrega olivat ensimmäiset jesuiitat, jotka Ignacio de Loyola lähetti Amerikkaan.\nUlkoministeriöissä työskentelevät jesuiittatutkijat tutkivat hyvin omistautuneesti paikallisia kieliä ja pyrkivät tuottamaan latinoituja kielioppeja ja sanakirjoja . Tähän sisältyi: japani (ks. Nippo jisho , joka tunnetaan myös nimellä Vocabvlario da Lingoa de Iapam, Japanin kielen sanasto, Japanin – Portugalin sanakirja kirjoitettu 1603); Vietnam (portugalilaiset lähetyssaarnaajat loivat vietnamilaisen aakkosen , jonka Avignonin lähetyssaarnaaja Alexandre de Rhodes viritteli myöhemmin 1651- kielisellä sanakirjalla ); Tupi (Brasilian pääkieli); ja Jean François Ponsin uraauurtava tutkimus sanskritista lännessä 1740-luvulla.\nMatteo Ricci (vas.) Ja Xu Guangqi vuonna 1607 julkaistussa kiinalaisessa Euclid 's Elements -julkaisussa\nJesuiitat saapuivat Kiinaan ensin Macaon portugalilaisen siirtokunnan kautta , jossa he asettuivat Green Islandille ja perustivat St. Paul's Collegen .\nJesuiitta Kiina tehtäviä 16. ja 17-luvuilla käyttöön länsimaisen tieteen ja tähtitieteen, sitten käynnissä oma vallankumous , Kiinaan. Tieteellinen vallankumous toi jesuiitat osui aikaan, kun tieteellinen innovaatio oli laskenut Kiinassa:\nYli vuosisadan ajan jesuiitat, kuten Michele Ruggieri , Matteo Ricci , Diego de Pantoja , Philippe Couplet , Michal Boym ja François Noël, jalostivat käännöksiä ja levittivät kiinalaista tietoa , kulttuuria , historiaa ja filosofiaa Eurooppaan. Heidän Latinalaisen teokset suosituksi nimi " Kungfutse " ja oli huomattava vaikutus Deists ja muiden valistuksen ajattelijat, joista osa kiehtoi jesuiitat sovintoyrityksistä konfutselaisia moraalin kanssa katolilaisuuden .\nFransiskaanien ja muiden luostarijärjestöjen saapuessa kiinalaisen kulttuurin ja rituaalien jesuiitta-majoitus johti pitkään kestäneisiin kiistoihin Kiinan rituaaleissa . Huolimatta Kangxi-keisarin ja monien jesuiittien käännynnäisten henkilökohtaisesta todistuksesta siitä, että esivanhempien ja Konfutseuksen kunnioittaminen Kiinassa oli ei-uskonnollinen kunnioituksen merkki, paavi Klemens XI : n paavin asetus Cum Deus Optimus ... päätti, että tällainen käyttäytyminen oli epäjumalanpalveluksen ja taikauskon sallimattomia muotoja. vuonna 1704; hänen legaatti Tournon ja Fujianin piispa , jonka tehtävänä oli esittää tämä havainto Kangxin keisarille , osoittivat niin äärimmäistä tietämättömyyttä, että keisari käski karkottaa kristittyjä lähetyssaarnaajia, jotka eivät kykene noudattamaan Riccin kiinalaisen katekismuksen ehtoja. Tournonin yhteenveto ja automaattinen tiedonsiirto Clementin asetuksen rikkojista - jota tukee vuoden 1715 härkä Ex Illa Die ... - johti kaikkien Kiinan tehtävien nopeaan romahtamiseen; viimeiset jesuiitat karkotettiin lopulta vuoden 1721 jälkeen.\nAikana Ranskan asuttaminen Uuden Ranskan 17-luvulla, jesuiitat oli aktiivisesti Pohjois-Amerikassa. Kun Samuel de Champlain perusti ranskalaisen siirtomaa Québeciin, hän oli tietoinen syntyperäisistä heimoista, joilla oli omat kielensä, tapansa ja perinteensä. Nämä nykypäivän Ontariossa, Québecissä ja Simcoe-järven ja Georgian lahden ympäristössä asuneet alkuperäiskansat olivat Montagnais, Algonquins ja Huron . Champlain uskoi, että heillä oli pelastettavia sieluja, joten vuonna 1614 hän alun perin hankki Ranskan fransiskaanien uudistushaaran Recollects käännyttääkseen alkuperäiskansat. Vuonna 1624 ranskalaiset muistelijat ymmärsivät tehtävänsä suuruuden ja lähettivät edustajan Ranskaan kutsumaan Jeesuksen Seuran auttamaan tätä tehtävää. Kutsu hyväksyttiin, ja jesuiitat Jean de Brébeuf , Ennemond Masse ja Charles Lalemant saapuivat Quebeciin vuonna 1625. Lalemantin katsotaan olleen ensimmäinen kirjailija yhdestä uuden Ranskan jesuiittasuhteista , joka kertoi heidän evankelioinnistaan 1700-luvulla. .\nJesuiitat osallistuivat Huronin lähetystyöhön vuonna 1626 ja asuivat Huronin kansojen keskuudessa. Brébeuf oppi äidinkielen ja loi ensimmäisen huroninkielisen sanakirjan. Ulkopuolinen konflikti pakotti jesuiitat lähtemään Uudesta Ranskasta vuonna 1629, kun Kirke-veljekset vangitsivat Quebecin Englannin lipun alla. Mutta vuonna 1632 Quebec palautettiin ranskalaisille Saint Germain-en-Layen sopimuksella ja jesuiitat palasivat Huronin alueelle, nykyaikaiseen Huroniaan .\nVuonna 1639 jesuiitti Jerome Lalemant päätti, että huronien joukossa olevat lähetyssaarnaajat tarvitsivat paikallisen asuinpaikan ja perustivat Sainte-Marien , joka laajeni eläväksi jäljennöksi eurooppalaisessa yhteiskunnassa. Siitä tuli jesuiittojen päämaja ja tärkeä osa Kanadan historiaa. Suurimman osan 1640-luvulta jesuiitat saivat suurta menestystä perustamalla viisi kappelia Huroniaan ja kastamalla yli tuhat huronilaista. Kuitenkin, kun jesuiitat alkoivat laajentua länteen, he tapasivat enemmän irroosilaisia alkuperäiskansoja, huronien kilpailijoita. Irokeesit kadehtivat huronien varallisuus- ja turkiskauppajärjestelmää, alkoivat hyökätä Huronin kyliin vuonna 1648. He tappoivat lähetyssaarnaajia ja polttivat kyliä, ja huronit hajaantuivat. Sekä Jean de Brébeuf että Gabriel Lalemant kidutettiin ja tapettiin irroosien hyökkäyksissä; heidät on kanonisoitu marttyyreiksi katolisessa kirkossa. Jesuiitti Paul Ragueneau poltti tunkeutuneen irroosien tietäen Sainte-Marien sen sijaan, että se antaisi irrooseille tyydytyksen sen tuhoamisesta. Kesäkuun lopulla 1649 ranskalaiset ja jotkut kristilliset huronit rakensivat Sainte-Marie II: n kristilliselle saarelle (Isle de Saint-Joseph). Pieni Sainte-Marie II hylättiin kuitenkin nälkään, tarvikkeiden puutteeseen ja irroosien hyökkäyksen jatkuviin uhkiin nähden kesäkuussa 1650; loput huronit ja jesuiitat lähtivät Quebeciin ja Ottawaan. Useiden epidemioiden jälkeen, jotka alkoivat vuonna 1634, jotkut Huron alkoivat epäillä jesuiitoja ja syyttivät heitä velhoina, jotka heittivät loitsuja kirjoistaan. Irokealaisten hyökkäysten ja tautien puhkeamisen seurauksena monet lähetyssaarnaajat, kauppiaat ja sotilaat kuolivat. Nykyään Huron-heimolla, joka tunnetaan myös nimellä Wyandot , on ensimmäisen kansakunnan varaus Quebecissä, Kanadassa, ja kolme suurta siirtokuntaa Yhdysvalloissa.\nHuron-kansakunnan romahduksen jälkeen jesuiittojen oli määrä suorittaa tehtävä muuttaa irroosit, mitä he olivat yrittäneet vuonna 1642 vähän menestyksellä. Vuonna 1653 irroosien kansalla oli laskeuma hollantilaisten kanssa. Sitten he allekirjoittivat rauhansopimuksen ranskalaisten kanssa ja lähetystö perustettiin. Irokeesit ottivat sopimuksen kevyesti ja käänsivät pian ranskalaiset jälleen. Vuonna 1658 jesuiitat menestyivät hyvin vähän ja joutuivat jatkuvaan kidutuksen tai tappamisen uhkaan, mutta jatkoivat ponnistelujaan vuoteen 1687 asti, jolloin he luopuivat pysyvistä virkoistaan irokealaisten kotimaassa.\nJeesuksen seuran kirkko (espanja: La Iglesia de la Compañía de Jesús ), joka tunnetaan puhekielellä la Compañía , on jesuiittakirkko Quitossa , Ecuadorissa . Se on yksi tunnetuimmista kirkkojen Quito koska sillä on laaja keskeinen nave , joka on ylenpalttisesti koristeltu lehtikullalla , kullattu kipsi ja puukaiverruksia. Kahden roomalaisen jesuiittakirkon - Chiesa del Gesùn (1580) ja Chiesa di Sant'Ignazio di Loyolan (1650) - innoittamana la Compañía on yksi Espanjan barokkiarkkitehtuurin merkittävimmistä teoksista Etelä-Amerikassa ja Quiton koristeellisimmasta kirkosta.\nRakennuksen 160 vuoden aikana la Compañían arkkitehdit sisälsivät neljän arkkitehtonisen tyylin elementtejä, vaikka barokki on näkyvin. Mudéjar (maurien) vaikutus näkyy pylväiden geometrisissa kuvissa; Churrigueresque luonnehtii paljon koristeellinen koriste, erityisesti sisäseinät; lopulta uusklassinen tyyli koristaa Saint Mariana de Jesúsin kappelia (alkuvuosina viinitila).\nUuden Espanjan jesuiitat erottivat itsensä monin tavoin. Heillä oli korkeat vaatimukset tilauksen hyväksymiselle ja monen vuoden koulutus. Ne houkuttelivat eliittiperheitä, joiden poikia he opettivat tiukoissa vastaperustetuissa jesuiittakollegioissa , mukaan lukien Colegio de San Pedro y San Pablo , Colegio de San Ildefonso ja Colegio de San Francisco Javier, Tepozotlan . Nuo samat eliittiperheet toivoivat, että pojaksi kutsuva poika hyväksytään jesuiitaksi. Jesuiitat olivat innokkaita myös alkuperäiskansojen evankelioinnissa etenkin pohjoisilla rajoilla.\nTukeakseen kollegioitaan ja Jeesuksen seuran jäseniä jesuiitat hankkivat tontteja, joita hoidettiin parhailla käytänteillä tulojen tuottamiseksi tuolloin. Varakkaat eliitit lahjoittivat useita näistä haciendoista. Haciendan lahjoittaminen jesuiitoille oli kipinä, joka sytytti konfliktin 1700-luvulta peräisin olevan Puebla Don Juan de Palafoxin piispan ja kaupungin jesuiittakollegion välillä. Koska jesuiitat vastustivat kymmenysten maksamista kiinteistöistään, tämä lahjoitus otti tehokkaasti tulot kirkkohierarkian taskuista poistamalla ne kymmenysrullista.\nMonet jesuiittahaciendoista olivat valtavia, Palafoxin mukaan vain kahdella korkeakoululla oli 300 000 lampaiden päätä, joiden villa muutettiin paikallisesti Pueblassa kankaaksi; kuusi sokeriviljelmää, joiden arvo on miljoona pesoa ja jotka tuottavat 100 000 peson tuloja. Santa Lucían valtava jesuiittahacienda tuotti sellua , fermentoitua agave-kaktuksen mehua, jonka pääkäyttäjiä olivat alemmat luokat ja intialaiset Espanjan kaupungeissa. Vaikka useimmilla haciendoilla oli vapaa pysyvien tai kausityöntekijöiden työvoima, jesuiittahaciendoissa Meksikossa oli merkittävä määrä mustia orjia.\nJesuiitat käyttivät kiinteistöjään yhtenä kokonaisuutena suuremman jesuiittaritarin kanssa; siten haciendojen tulot rahoittivat heidän colegiossa. Jesuiitat laajensivat merkittävästi tehtäviä alkuperäiskansoihin pohjoisella raja-alueella ja joukko marttyyreja, mutta kruunu tuki näitä tehtäviä. Kiinteistövälittäjät, joilla oli kiinteistöjä, olivat taloudellisesti vähemmän integroituneita, joten jotkut yksittäiset talot olivat varakkaita, kun taas toiset kamppailivat taloudellisesti. Franciscanit, jotka perustettiin köyhyyden omaksumana järjestyksenä, eivät keränneet kiinteistöjä, toisin kuin Meksikon augustinialaiset ja dominikaanit.\nKuten muualla Espanjan imperiumissa, jesuiitat karkotettiin Meksikosta vuonna 1767. Heidän haciendansa myytiin ja heidän kollegionsa ja lähetystyönsä Baja Kaliforniassa otettiin muilla käskyillä. Karkotettu meksikolainen syntynyt jesuiitta Francisco Javier Clavijero kirjoitti tärkeän Meksikon historian ollessaan Italiassa, mikä oli kreolipatriotismin perusta. Andrés Cavo kirjoitti myös tärkeän tekstin Meksikon historiasta, jonka Carlos María de Bustamante julkaisi 1800-luvun alussa. Aikaisempi jesuiitta, joka kirjoitti Meksikon historiasta, oli Diego Luis de Motezuma (1619–99), Tenochtitlanin atsteekkien hallitsijoiden jälkeläinen . Motezuman Corona mexicana, o Historia de los nueve Motezumas valmistui vuonna 1696. Hän "pyrki osoittamaan, että Meksikon keisarit olivat laillista dynastiaa 1600-luvulla eurooppalaisessa mielessä".\nJesuiitat saapuivat Perun varakuntaan vuoteen 1571 mennessä; se oli Espanjan imperiumin keskeinen alue, tiheiden alkuperäiskansojen lisäksi Potosíssa myös valtavia hopeavarastoja . Jesuiittojen ensimmäisen aallon merkittävä hahmo oli José de Acosta (1540–1600), jonka kirja Historia natural y moral de las Indias (1590) esitteli eurooppalaiset Espanjan Amerikan imperiumiin nestemäisen proosan ja innokkaiden havainnointien ja selitysten avulla, perustuen viidentoista vuoden Perussa ja jonkin aikaa Uudessa Espanjassa (Meksikossa). Perun varakuningas Don Francisco de Toledo kehotti jesuiitteja evankelioimaan Perun alkuperäiskansat ja halusi asettaa heidät seurakuntien vastuulle, mutta Acosta noudatti jesuiittojen kantaa, jonka mukaan he eivät kuuluneet piispojen lainkäyttövaltaan ja katekisoimaan Intian seurakunnissa. saattaisi heidät ristiriitaan piispojen kanssa. Tästä syystä jesuiitat Perussa keskittyivät eliitti-miesten eikä alkuperäiskansojen kouluttamiseen.\nPalvelemaan äskettäin saapuneita afrikkalaisia orjia Alonso de Sandoval (1576–1651) työskenteli Cartagena de Indiasin satamassa . Sandoval kirjoitti tästä palveluksesta julkaisussa De instauranda Aethiopum salute (1627) ja kuvaili kuinka hän ja hänen avustajansa Pedro Claver myöhemmin kanonisoivat ja tapasivat orjakuljetusaluksia satamassa, menivät kansien alle, joissa 300-600 orjaa oli ketjutettu, ja antoivat fyysistä apua vetämällä samalla afrikkalaisia kristinuskoon. Tutkimuksessaan hän ei tuominnut orjuutta tai orjien huonoa kohtelua, vaan yritti opettaa jesuiittatovereitaan tälle ministeriölle ja kuvata kuinka hän katekisti orjat.\nRafael Ferrer oli ensimmäinen Quiton jesuiitta, joka tutki ja löysi tehtäviä Etelä-Amerikan ylemmillä Amazonin alueilla vuosina 1602-1610, joka kuului Quiton Audienciaan (korkein oikeus), joka oli osa Perun varakuntaa, kunnes se siirrettiin uudelle Granadan varakunnalle vuonna 1717. Vuonna 1602 Ferrer alkoi tutkia Aguarico-, Napo- ja Marañon-jokia (Sucumbiosin alue, nykyisessä Ecuadorissa ja Perussa), ja vuosina 1604–1605 aloitti tehtävänsä Cofanen keskuudessa. alkuperäiskansat. Luopioin syntyperäinen tappoi hänet marttyyrina vuonna 1610.\nVuonna 1639 Quiton Audiencia järjesti retkikunnan uudistaakseen Amazonin joen etsintää, ja Quito-jesuiitta (Jesuita Quiteño) Cristóbal de Acuña oli osa tätä retkikuntaa. Retkikunta laskeutui Napo-joelta 16. helmikuuta 1639 ja saapui nykypäivän Pará Brasiliaan Amazon-joen rannalle 12. joulukuuta 1639. Vuonna 1641 Acuña julkaisi Madridissa muistion Amazon-joelle suuntautuneesta retkikunnastaan Nuevo Descubrimiento del Gran Rio de las Amazonas , josta akateemikoille tuli tärkeä viite Amazonin alueella.\nVuonna 1637, jesuiitat Gaspar Cugia Lucas de la Cueva Quito alkoi perustamisesta Mainas tehtäviä alueilla, pankit ja Maranonjoki ympäri Pongo de Manseriche alueella, lähellä Espanjan ratkaisuun Borja . Vuosien 1637 ja 1652 välillä oli 14 lähetystyötä Marañón-joen ja sen eteläisten sivujoiden, Huallaga- ja Ucayali- jokien varrella. Jesuiitti Lucas de la Cueva ja Raimundo de Santacruz avasivat kaksi uutta tietoliikenneyhteyttä Quiton kanssa Pastaza- ja Napo- jokien läpi.\nVuosina 1637–1715 Samuel Fritz perusti Amazonin joen pituudelta 38 lähetystyötä Napo- ja Negro-jokien väliin, joita kutsuttiin Omagua-tehtäviksi. Brasilialainen Bandeirantes hyökkäsi näihin tehtäviin jatkuvasti vuodesta 1705 lähtien. Vuonna 1768 ainoa jäljellä oleva Omagua-lähetys oli San Joaquin de Omaguas, koska se oli siirretty uuteen paikkaan Napo-joella kaukana Bandeirantesista.\nEnsimmäiset jesuiitat saapuivat vuonna 1588, ja vuonna 1610 Filippus III julisti, että vain "sanan miekkaa" tulisi käyttää Paraguayn intiaanien, enimmäkseen guaranien, alistamiseen . Kirkko antoi jesuiitoille laajat valtuudet luopua pakkotyön encomienda- järjestelmästä, mikä vihasteli uudisasukkaita riippuen Intian työvoiman ja jalkavaimoiden jatkuvasta tarjonnasta. Ensimmäinen jesuiittalähetys Paraguayn alueella (joka käsitti Paraguayn, Argentiinan ja Brasilian raja-alueet) perustettiin vuonna 1609. Vuoteen 1732 mennessä jesuiitat olivat kokoontuneet 30 tehtävään tai vähennykseen , yhteensä 141 382 guaraniin. Sairauksien, Euroopan politiikan ja sisäisten ristiriitojen vuoksi lähetystyössä väestö väheni jälkeenpäin. Apogeessa jesuiitat haaveilivat jesuiittojen imperiumista , joka ulottuu Paraguay-Paraná-yhtymäkohdasta rannikolle ja takaisin Paraná-jokiin.\nAlkuvuosina orjien raivoavat bandeirantit uhkasivat uusia jesuiittalaskelmia . Bandeirantes vangitsi intialaisia ja myi heitä orjina Brasilian viljelijöille . Kun Sâo Paulon lähellä oleva Intian väestö on ehtynyt, he löysivät runsaasti asutut vähennykset. Espanjan viranomaiset päättivät olla puolustamatta siirtokuntia, ja jesuiiteilla ja heidän tuhansilla neofyyteillään oli siis vähän keinoja suojella itseään. Tuhansia guaranilaisia vangittiin bandeiranteilla, ennen kuin jesuiitat organisoivat ja aseistivat ne. Guaranin armeija kukisti orjahyökkääjät Mbororén taistelussa . Myöhemmin Perun varakuningas myönsi aseiden kantamisoikeuden guaranilaisille. Sen jälkeen hyvin koulutetut ja motivoituneet intialaiset yksiköt pystyivät puolustautumaan orjia ja muita uhkia vastaan. Mbororén voitto loi lähtökohdan jesuiittojen kulta-ajalle Paraguayssa. Elämä alennuksissa tarjosi guaranilaisille korkeamman elintason, suojan uudisasukkailta ja fyysisen turvallisuuden. Nämä melko varakkaat vähennykset veivät tavaroita ja toimittivat Intian armeijoita espanjalaisille monissa yhteyksissä.\nVähennykset, joissa jesuiitat loivat orkestereita, yhtyeitä ja näyttelijäryhmiä ja joissa käytännössä kaikki Intian työvoimasta saadut voitot jaettiin työläisille, ansaitsivat kiitosta joiltakin ranskalaisen valaistumisen johtajilta , jotka eivät olleet alttiita suosia jesuiitoja. "Uskonnon avulla", kirjoitti d'Alembert , "jesuiitat perustivat Paraguayssa monarkkisen auktoriteetin, joka perustui yksinomaan heidän vakuuttamisvaltuuksiinsa ja heidän lempeisiin hallintomenetelmiinsä. Maan mestarit tekivät heistä onnellisia ihmisiä, jotka olivat hallinnassaan. ; he onnistuivat alistamaan heidät käyttämättä koskaan voimaa. " Ja jesuiittaoppinut Voltaire kutsui jesuiittojen hallitusta "ihmiskunnan voitoksi".\nManuel da Nóbrega Portugalin muistomerkillä São Paulon perustamisen 400. vuosipäivästä , Brasilia\nJesuiitta 1700-luvulla, Brasilia\nEnsimmäisessä jesuiitat, ohjaavat Manuel da Nóbrega , Juan de Azpilcueta Navarro, Leonardo Nunes, ja myöhemmin José de Anchieta , perusti ensimmäisen jesuiittojen tehtäviä Salvador ja São Paulo dos Campos de Piratininga , ratkaisun, joka johti kaupunkiin São Paulo . Nóbrega ja Anchieta olivat ratkaisevassa asemassa Ranskan Antarktisen ranskalaisten siirtomaiden tappiossa onnistumalla rauhoittamaan Tamoion alkuperäiskansoja, jotka olivat aiemmin taistelleet portugalilaisten kanssa. Jesuiitat osallistuivat Rio de Janeiron kaupungin perustamiseen vuonna 1565.\nJesuiittojen menestys alkuperäiskansojen kääntämisessä liittyy heidän pyrkimyksiinsä ymmärtää alkuperäiskulttuureja, erityisesti heidän kieliä. Ensimmäisen Tupi- kielen kieliopin laati José de Anchieta ja se painettiin Coimbrassa vuonna 1595. Jesuiitat keräsivät aborigeenit usein yhteisöihin ( jesuiittalaiset vähennykset ), joissa alkuperäiskansat työskentelivät yhteisön hyväksi ja evangeloitiin.\nPääartikkeli: Jeesuksen yhteiskunnan tukahduttaminen\nJesuiittojen tukahduttaminen Portugalissa, Ranskassa, Kaksi Sisiliassa , Parmassa ja Espanjan imperiumissa vuoteen 1767 mennessä oli syvästi huolestuttavaa paavi Klemens XIII: lle , yhteiskunnan puolustajalle. Heinäkuun 21. päivänä 1773 hänen seuraajansa, paavi Klemens XIV , antoi paavin lyhyt Dominus ac Redemptor , decreeing:\nKatsottuaan edelleen, että mainittu Jeesuksen seurakunta ei voi enää tuottaa noita runsaita hedelmiä, - - tässä tapauksessa, me päätämme sellaisen yhteiskunnan kohtalosta, joka luokitellaan sekä instituutin että etuoikeuksien perusteella mendikanttiryhmien joukkoon; kypsän pohdinnan jälkeen me tietyn tietomme ja apostolisen voimamme täydellisyyden vuoksi tukahdutamme ja lakkautamme mainitun yrityksen: meiltä evätään kaiken toiminnan. - - ja tätä varten valitaan säännöllisen papiston jäsen, joka on suositeltavaa varovaisuutensa ja hyvän moraalinsa vuoksi, valitsemaan mainitut talot johtamaan ja hallitsemaan; siten, että Yhtiön nimi on ja on ikuisesti sammunut ja tukahdutettu.\nTukahduttaminen toteutettiin poliittisilla perusteilla kaikissa maissa paitsi Preussia jonkin aikaa ja Venäjällä , jossa Katarina Suuri oli kieltänyt sen julistamisen. Koska miljoonat katoliset (mukaan lukien monet jesuiitat) asui Puolan maakunnissa äskettäin osa-liitteenä jota Preussin kuningaskunta , Society pystyi säilyttämään jatkuvuus ja jatkaa työtään läpi myrskyisän ajan tukahduttaminen. Myöhemmin Pius VI myönsi virallisen luvan jatkamista yhteiskunnan Venäjällä ja Puolassa, jossa Stanisław Czerniewicz valittiin esimies maakunnan 1782. Hänen jälkeensä Gabriel Lenkiewicz , Franciszek Kareu ja Gabriel Gruber kunnes 1805, kaikki valitut paikalliset väliaikaiset Kenraalivikaarit. Paavi Pius VII oli päättänyt vankeudessa Ranskassa palauttaa jesuiitat yleisesti, ja palattuaan Roomaan hän teki sen viipymättä. 7. elokuuta 1814 hän käänsi sonnien Sollicitudo omnium ecclesiarum kanssa yhteiskunnan tukahduttamisen, ja sen seurauksena toinen puolalainen jesuiitta, Tadeusz Brzozowski , joka oli valittu Venäjälle Ylempään Venäjälle vuonna 1805, sai yleisen tuomiovallan. Tsaari Aleksanteri I karkotti jesuiitat hänen kuolemastaan vuonna 1820 .\nTasavallan Espanja hyväksyi 1930-luvulla lait, jotka kieltivät jesuiitat sillä perusteella, että he olivat tottelevaisia valtiosta poikkeavalle vallalle. Paavi Pius XI kirjoitti tästä: "Se oli syvästi vihamielistä Jumalaa ja katolista uskontoa kohtaan, kun oli hajonnut uskonnolliset järjestykset, jotka olivat antaneet tottelevaisuusvalan eri viranomaiselle kuin valtion lailliselle viranomaiselle. tällä tavoin pyrittiin poistamaan Jeesuksen seura - joka voi hyvin olla kunnia olla yksi Pyhän Pietarin puheenjohtajan äänekkäimmistä avustajista - toivoen, että sitten pystytään vähemmän vaikeuksin kaatamaan lähellä kristillinen usko ja moraali Espanjan kansan sydämessä, joka antoi Jumalan kirkolle Ignatius Loyolan suurenmoisen ja loistavan hahmon. "\n1900-luvulla nähtiin sekä kasvua että laskua. Katolisen pappeuden yleisen suuntauksen jälkeen jesuiittojen määrä saavutti huippunsa 1950-luvulla ja on sen jälkeen laskenut tasaisesti. Samaan aikaan jesuiittalaitosten lukumäärä on kasvanut huomattavasti, mikä johtuu suurelta osin Vatikaanin II jälkeisen ajan keskittymisestä jesuiittalaisen keskiasteen oppilaitosten perustamiseen kaupunkien sisäpuolelle ja lisääntyneiden vapaaehtoisten maallikkoryhmien osittain hengellisten harjoitusten innoittamana . 1900-luvun merkittävistä jesuiitoista John Courtney Murray kutsuttiin yhdeksi " Vatikaanin II kokouksen arkkitehdeistä " ja hän laati, mistä lopulta tuli neuvoston uskonnonvapauden kannatus Dignitatis humanae .\nAlle Superior General Pedro Arrupe , sosiaalista oikeudenmukaisuutta ja etuoikeutettu köyhien puolelle tullut hallitseva teemoja työn jesuiitat. Kun Arrupe halvaantui aivohalvauksella vuonna 1981, paavi Johannes Paavali II, joka ei ollut täysin tyytyväinen jesuiittojen asteittaiseen kääntymiseen, otti epätavallisen askeleen nimittämällä kunnianarvoisa ja ikäinen Paolo Dezza väliaikaiseksi valvomaan "kirkon aitoa uudistamista". ", progressiivisen amerikkalaisen pappi Vincent O'Keefen sijaan, jota Arrupe oli suosinut. Vuonna 1983 John Paul antoi jesuiitille luvan nimittää Arrupen seuraaja .\nPaavi Johannes Paavali II loi 21. helmikuuta 2001 jesuiittapappi Avery Dullesin , kansainvälisesti tunnetun kirjailijan, luennoitsijan ja teologin, katolisen kirkon kardinaalin. Entisen ulkoministerin John Foster Dullesin poika Avery Dulles tunnettiin pitkään huolellisesti perustelluista argumenteistaan ja uskollisuudestaan kirkon opetustoimistoon. 22 kirjan ja yli 700 teologisen artikkelin kirjoittaja Dulles kuoli 12. joulukuuta 2008 Fordhamin yliopistossa , jossa hän oli opettanut 20 vuotta Laurence J. McGinleyn uskonnon ja yhteiskunnan professorina. Mennessään hän oli yksi kymmenestä jesuiittakardinaalista katolisessa kirkossa.\nVuonna 2002 Boston College -yliopiston presidentti ja jesuiittapappi William P.Leahy aloitti kirkon 2000-luvun ohjelmassa keinona siirtää kirkko "kriisistä uusimiseen". Aloite on tarjonnut yhteiskunnalle alustan tutkia katolisten maailmanlaajuisten seksuaalisen hyväksikäytön tapausten aiheuttamia asioita , mukaan lukien pappeus , selibaatti, seksuaalisuus , naisten roolit ja maallikkojen rooli .\nHuhtikuussa 2005 yhdysvaltalaisen jesuiittalehti America -lehden toimittaja Thomas J.Reese erosi yhteiskunnan pyynnöstä. Siirtymä julkaistiin laajalti tiedotusvälineissä Vatikaanin painostuksen seurauksena usko-opin kongregation vuosia kestäneen kritiikin jälkeen artikkeleista, jotka koskettavat esimerkiksi HIV: tä / aidsia , uskonnollista moniarvoisuutta , homoseksuaalisuutta ja elämänoikeutta. syntymättömälle. Seuraavat eronpyyntönsä, Reese vietti vuoden mittaisen sapattivapaa at Santa Claran yliopistossa ennen nimetty mies on Woodstock teologisen keskuksen Washington DC, ja myöhemmin vanhempi analyytikko National Catholic Reporter . Presidentti Barack Obama nimitti hänet Yhdysvaltain kansainvälisen uskonnonvapauden toimikuntaan vuonna 2014 ja uudelleen vuonna 2016.\nPeter Hans Kolvenbach ilmoitti 2. helmikuuta 2006 Jeesuksen seuran jäsenille aikovansa paavi Benedictus XVI: n suostumuksella erota ylemmästä kenraalista vuonna 2008, jolloin hän täyttää 80 vuotta.\nToukokuussa 2006 Benedictus XVI kirjoitti myös kirjeen ylimmälle kenraalille Peter Hans Kolvenbachille Paavi Pius XII: n Haurietis aquas -syklin 50-vuotisjuhlan kunniaksi , omistautumisestaan pyhälle sydämelle , koska jesuiitat ovat aina olleet "erittäin aktiivisia mainostamisessa. tämän välttämättömän omistautumisen ". Vieraillessaan 3. marraskuuta 2006 paavillisessa gregoriaanisessa yliopistossa Benedictus XVI mainitsi yliopiston olevan "yksi suurimmista palveluista, joita Jeesuksen seura tarjoaa universaalisen kirkon hyväksi".\nJeesuksen seuran 35. yleiskokous kokoontui 5. tammikuuta 2008 ja valitsi Adolfo Nicolásin uudeksi ylemmäksi kenraaliksi 19. tammikuuta 2008. Kirjeessä seurakunnan isille Benedictus XVI kirjoitti:\nKuten edeltäjäni ovat sanoneet sinulle useaan otteeseen, kirkko tarvitsee sinua, luottaa sinuun ja kääntyy edelleen luottamuksesi etenkin saavuttaaksesi ne fyysiset ja hengelliset paikat, joihin muut eivät pääse tai joilla on vaikeuksia päästä. Paavali VI: n sanat ovat kaiverrettu sydämeesi: "Missä tahansa kirkossa, jopa vaikeimmilla ja äärimmäisimmillä aloilla, ideologioiden tienristeillä, sosiaalisissa kaivannoissa, on ollut ja on vastakkainasettelua ihmisen palavien tarpeiden ja ihmisten välillä. monivuotinen evankeliumin sanoman, myös tässä on ollut, ja on olemassa, jesuiitat"( Osoite 32. General seurakunta jesuiitat , 03 joulukuu 1974, malmi, 12. joulukuuta n. 2, s. 4.)\nVuonna 2013 jesuiittakardinaalista Jorge Bergogliosta tuli paavi Franciscus . Ennen kuin hänestä tuli paavi, hänet nimitettiin piispaksi, kun hän oli "virtuaalisessa vieraantumisessa jesuiitojen kanssa", koska hänet pidettiin "vapauttamisteologian vihollisena" ja muiden mielestä "vielä aivan ortodoksisena". Häntä kritisoitiin yhteistyöstä Argentiinan juntan kanssa , kun taas elämäkerran kirjoittajat kuvasivat häntä pyrkivänsä pelastamaan muiden jesuiitojen hengen. Paavinvaaliensa jälkeen jesuiittojen ylin kenraali Adolfo Nicolás kehui paavi Franciscusta "veljeksi veljien keskuudessa".\nArturo Sosan vuonna 2016 valitseneen jesuiittojen yleiskokous pyysi häntä saattamaan loppuun jesuiittojen priorisointiprosessi tulevaa aikaa varten. Sosa suunnitteli suunnitelman, joka otti kaikki jesuiitat ja heidän maallikkokumppaninsa mukaan arviointiprosessiin kuusitoista kuukautta. Sitten hän esitti helmikuussa 2019 arvostelukyvyn tulokset, luettelon neljästä prioriteetista jesuiittojen ministeriöille seuraavien kymmenen vuoden ajan.\nOsoittaa tietä Jumalalle Loyolan Ignatiuksen erottelukyvyn ja hengellisten harjoitusten avulla .\nVaeltaa köyhien, maailman syrjäytyneiden, niiden, joiden ihmisarvoa on loukattu, kanssa sovinnon ja oikeudenmukaisuuden tehtävässä;\nSeurata nuoria toivoa täyttävän tulevaisuuden luomisessa;\nYhteistyö yhteisen kodin hoidossa.\nPaavi Francis hyväksyi nämä prioriteetit sanoen, että ne ovat sopusoinnussa kirkon nykyisten prioriteettien ja hänen pontifikaatinsa, Evangelii gaudiumin, ohjelmallisen kirjeen kanssa .\nJesuiittojen harjoittama henkisyys, jota kutsutaan Ignatin hengelliseksi ja joka viime kädessä perustuu katoliseen uskoon ja evankeliumeihin, on peräisin perustuslaista , kirjeistä ja omaelämäkerrasta ja erityisesti Ignatiuksen hengellisistä harjoituksista , joiden tarkoituksena on "valloittaa itsensä ja säännellä elämäänsä siten, että mitään päätöstä ei tehdä minkään kohtuuttoman kiintymyksen vaikutuksesta ". Harjoitukset huipentuu mietiskelyn jossa yksi kehittyy mahdollisuus "löytää Jumalan kaikessa".\nJesuiittojen muodostamisen (koulutuksen) tarkoituksena on valmistaa miehiä hengellisesti, akateemisesti ja käytännössä palveluksia varten, joita heidät kutsutaan tarjoamaan kirkolle ja maailmalle. Renaissance vaikutti Ignatiukseen voimakkaasti , ja hän halusi, että jesuiitat pystyisivät tarjoamaan mitä tahansa tarvitsemiaan ministeriöitä kulloinkin ja etenkin valmiita vastaamaan paavin tehtäviin (tehtäviin). Pappeuden muodostaminen kestää yleensä kahdeksasta neljääntoista vuoteen miehen taustasta ja aiemmasta koulutuksesta riippuen, ja viimeiset lupaukset annetaan useita vuosia sen jälkeen, mikä tekee jesuiittaneuvostosta pisin kaikista uskonnollisista järjestyksistä.\nSeuran johtajana on ylempi kenraali, jolla on virallinen nimi Praepositus Generalis , latinankielinen termi "kenraaliprovost", jota kutsutaan yleisemmin isäksi kenraaliksi. Yleinen seurakunta valitsee hänet elinaikana tai siihen asti, kunnes eroaa; paavi on vahvistanut hänet ja hänellä on ehdoton valta seuran johtamisessa. Jesuiittojen nykyinen ylempi kenraali on venezuelalainen Arturo Sosa, joka valittiin 14. lokakuuta 2016.\nYleistä isää avustavat "avustajat", joista neljä on "avustajia huolehtivassa hoidossa" ja jotka toimivat pääneuvojina ja eräänlaisena sisäisenä neuvotteluna, sekä useita muita alueellisia avustajia, joista kukin johtaa "avustajaa", joka on joko maantieteellinen alue (esimerkiksi Pohjois-Amerikan avustaminen) tai ministeriöalue (esimerkiksi korkea-asteen koulutus). Avustajat asuvat yleensä kenraali-isän luona Roomassa ja muodostavat yhdessä muiden kanssa neuvoa-antavan neuvoston kenraalille. Ylempi varapuheenjohtaja ja seuran sihteeri hoitavat päivittäistä hallintoa. General tarvitaan myös olla admonitor , luottamuksellinen neuvonantaja, jonka tehtävänä on varoittaa yleisen rehellisesti ja luottamuksellisesti, kun hän saattaa olla toimivat harkitsemattomasti tai vastoin kirkon Magisterium . Kenraalin keskushenkilöstö tunnetaan nimellä Curia.\nYhteiskunta on jaettu maantieteellisiin alueisiin, joita kutsutaan maakunniksi, joista kutakin johtaa ylimmäisen kenraalin valitsema provinssin esimies, jota virallisesti kutsutaan maakunnan isäksi. Hänellä on valta kaikkia alueensa jesuiitoja ja ministeriöitä kohtaan, ja häntä avustaa sosiumi, joka toimii eräänlaisena sihteerinä ja esikuntapäällikkönä. Ylemmän kenraalin suostumuksella maakunnan ylempi toimikausi nimittää aloittelevan mestarin ja tertian mestarin valvomaan muodostumista ja jesuiittojen paikallisten yhteisöjen rehtoreita. Paremman yhteistyön ja apostolisen tehokkuuden saavuttamiseksi kullakin mantereella jesuiittojen maakunnat on ryhmitelty kuuteen jesuiittakonferenssiin maailmanlaajuisesti.\nJokaisen maakunnan jesuiittayhteisön johtajana toimii yleensä rehtori, jota avustaa "ministeri", latinankielisestä sanasta "palvelija", pappi, joka auttaa valvomaan yhteisön päivittäisiä tarpeita.\nYleinen seurakunta on kaikkien avustajien, provinssien ja muiden edustajien kokous, jotka kunkin maakunnan tunnustetut jesuiitat valitsevat. Se kokoontuu epäsäännöllisesti ja harvoin, tavallisesti uuden ylimmän kenraalin valitsemiseksi ja / tai ritarikunnan tärkeiden poliittisten kysymysten käsittelemiseksi. Ylempi kenraali tapaa säännöllisesti pienempiä neuvostoja, jotka koostuvat vain maakunnista.\nVuodesta 2012 jesuiitat muodostivat katolisen kirkon suurimman yksittäisen pappien ja veljien uskonnollisen järjestyksen . Jesuiittojen määrä on laskenut viime vuosikymmeninä. Vuodesta 2018 lähtien seuralla oli 15842 jäsentä: 11389 pappia ja 44453 jesuiitaa muodostamassa, mukaan lukien veljet ja skolastit. Tämä tarkoittaa 56 prosentin laskua Vatikaanin II kirkolliskokouksesta (1965), jolloin yhteiskunnan jäsenmäärä oli 36 038, joista 20 301 oli pappeja. Tämä lasku on voimakkainta Euroopassa ja Amerikassa, ja suhteellisen vaatimattomia jäsenmääriä saavutetaan Aasiassa ja Afrikassa. Kansallisen katolisen rekisterin edustajan Patrick Reillyn mukaan ei näytä olevan " paavi Franciscuksen vaikutusta " vastustamaan kutsumusten vähenemistä jesuiittojen keskuudessa. Kaksikymmentäkahdeksan aloittelijaa antoi ensimmäiset lupaukset jesuiiteissa Yhdysvalloissa ja Haitissa vuonna 2019. Syyskuussa 2019 jesuiittojen ylipäällikkö Arturo Sosa arvioi, että vuoteen 2034 mennessä niiden määrä pienenisi noin 10000 jesuiitaan, ja paljon nuoremmat keski-ikä kuin vuonna 2019, ja siirtyminen pois Euroopasta Latinalaisen Amerikan, Afrikan ja Intian alueelle.\nYhteiskunta on jaettu 83 maakuntaan sekä kuuteen itsenäiseen alueeseen ja kymmeneen riippuvaiselle alueelle. Jäsenet palvelivat 1. tammikuuta 2007 112 maassa kuudella mantereella, eniten Intiassa ja Yhdysvalloissa. Heidän keski-ikä oli 57,3 vuotta: pappeilla 63,4, skolastikoilla 29,9 ja veljillä 65,5 vuotta.\nJesuiittojen nykyinen ylempi kenraali on Arturo Sosa . Yhteiskunnalle ovat ominaisia ministeriöt lähetystyön , ihmisoikeuksien, sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja erityisesti korkeakoulutuksen aloilla. Se ylläpitää korkeakouluja ja yliopistoja eri maissa ympäri maailmaa ja on erityisen aktiivinen Filippiineillä ja Intiassa . Yhdysvalloissa jesuiiteilla on historiallisia siteitä 27 korkeakouluun ja yliopistoon sekä 61 lukioon . Missä määrin jesuiitat osallistuvat kunkin laitoksen hallintoon, vaihtelee. Syyskuuhun 2018 mennessä Yhdysvaltojen 27 jesuiittayliopistosta 15: llä oli ei-jesuiittojen maallikkopresidenttejä. Vuoden 2014 The Atlantic -artikkelin mukaan "kouluissa jokapäiväisessä toiminnassa aktiivisten jesuiittapappien määrä ei ole läheskään yhtä suuri kuin aikaisemmin". Maailmanlaajuisesti sillä on 322 lukiota ja 172 korkeakoulua ja yliopistoa . Tyypillinen käsitys jesuiittakoulun tehtävästä sisältää usein sellaisia käsitteitä kuin Kristuksen ehdottaminen ihmiselämän malliksi, huippuosaamisen tavoittelu opetuksessa ja oppimisessa, elinikäinen hengellinen ja älyllinen kasvu sekä miesten ja naisten kouluttaminen muille.\nJesuiiteilla ei ole virallista tapaa. Yhteiskunnan perustuslaissa annetaan seuraavat ohjeet: "Myös vaatteilla on oltava kolme ominaisuutta: ensinnäkin niiden on oltava kunnollisia, toiseksi asuinmaan käytäntöjen mukaisia, ja kolmanneksi, ne eivät ole ristiriidassa tunnetun köyhyyden kanssa." (Vakio 577)\nNykyään useimmat jesuiitat Yhdysvalloissa käyttävät tavallisten pappien kirjoituskaulusta ja mustia vaatteita, vaikka jotkut käyttävät edelleen mustaa housua . Trooppisten maiden jesuiitat käyttävät valkoista tassua.\nEnglannissa Henry Garnet , yksi johtavista englantilaisista jesuiitoista, hirtettiin petoksen väärinkäsityksestä, koska hän tunsi ampuma- juoni (1605). Suunnitelma oli Englannin kuningas James I: n ja Skotlannin VI: n , hänen perheensä ja suurimman osan protestanttisen aristokratian murhayritys yhdessä hyökkäyksessä räjähtämällä parlamentin taloja . Toinen jesuiitta, Oswald Tesimond , onnistui välttämään pidätyksen osallistumisestaan tähän juoniin.\nJesuiitoja on syytetty kasuiismin käytöstä perustelujen saamiseksi perusteettomille toimille (vrt . Blaise Pascalin laatimat kiistat ja Lettres Provinciales ). Tästä syystä englanninkielisen ytimekäs Oxfordin sanakirja sisältää sanan "jesuiitta" toissijaisena merkintänä "epäselvä". Jeesuksen seuran nykypäivän kriitikoita ovat muun muassa Avro Manhattan , Alberto Rivera ja Malachi Martin , joista jälkimmäinen on kirjoittanut kirjan Jesuiitat: Jeesuksen yhteiskunta ja roomalaiskatolisen kirkon pettäminen (1987).\nVaikka Jeesuksen seuran olemassaolon ensimmäisten 30 vuoden aikana oli paljon jesuiitoja, jotka olivat conversoja (katoliksi käännynnäisiä juutalaisia), käänteentorjunnan puolue johti asetukseen genere (1593), jossa julistettiin joko juutalaisten tai muslimien syntyperä riippumatta siitä, kuinka kaukana, se oli ylitsepääsemätön pääsy Jeesuksen seuraan. Tämä uusi sääntö oli ristiriidassa Ignatiuksen alkuperäisten toiveiden kanssa. Hän sanoi, että hän ottaisi Herramme erityisenä armona tulla juutalaisesta suvusta. 1500-luvun asetus genren kumottiin vuonna 1946.\nKatolisen kirkon sisällä jesuiittojen ja Pyhän istuimen välillä on ollut joskus jännittynyt suhde johtuen kirkon virallisen opetuksen ja paavin ohjeiden kyseenalaistamisesta, kuten abortista , syntyvyyden valvonnasta , naisdiakoneista , homoseksuaalisuudesta ja vapautusteologiasta . Samaan aikaan jesuiitat on nimitetty merkittäviin kirkon opillisiin ja teologisiin tehtäviin; Paavi Benedictus XVI: n johdolla arkkipiispa Luis Ladaria Ferrer oli uskonopillisen seurakunnan sihteeri , joka on nyt paavi Franciscuksen johdolla tämän seurakunnan prefekti.\nKatolinen kirkko joutui vainoon natsi-Saksassa . Hitler oli antikleristinen ja suhtautui erityisen halveksivasti jesuiitteihin. John Pollardin mukaan jesuiittojen "eetos edusti kaikkein vaatimattominta vastustusta natsismi-filosofiaan", joten natsit pitivät heitä yhtenä vaarallisimmista vihollisistaan. Innsbruckin kaupungin jesuiittakorkeakoulu toimi natsien vastaisen vastarinnan keskuksena, ja natsit sulkivat sen vuonna 1938. Jesuiitat olivat Gestapon vainon kohteena, ja monet jesuiittapapit karkotettiin keskitysleireille. Jesuiitat muodostivat suurimman osan papista, joka oli vangittu Dachaun keskitysleirin papin kasarmiin . Lapomarda listaa noin 30 jesuiittaa kuolleeksi Dachaussa. Natsien murhista 152 jesuiitasta Euroopassa kuoli 43 keskitysleirillä ja 27 muuta kuoli vankeuteen tai sen seurauksiin.\nJesuiittojen ylempi kenraali sodan alkaessa oli puolalainen Wlodzimierz Ledochowski . Natsien vainon katolisen kirkon Puolassa oli erityisen ankara. Vincent Lapomarda kirjoitti, että Ledochowski auttoi "lujittamaan jesuiittojen yleistä suhtautumista natseihin" ja että hän antoi Vatikaanin radion jatkaa kampanjaa natseja vastaan Puolassa. Vatikaanin radiota johti jesuiitta Filippo Soccorsi, ja se puhui natsien sortoa vastaan, erityisesti Puolaa ja Vichy-Ranskan antisemitismiä vastaan.\nUseat jesuiitat olivat merkittäviä saksalaisessa pienessä vastarinnassa . Kreisau- vastarintapiirin keskusjäseninä olivat jesuiittapapit Augustin Rösch , Alfred Delp ja Lothar König . Baijerin jesuiittojen provinssi, Augustin Rosch , lopetti kuolemanrangaistuksen sodan roolistaan Hitlerin kaatamiseen tähtäävässä heinäkuun juonessa . Toinen ei-sotilaallinen saksalainen vastarintaryhmä, jonka Gestapo kutsui nimellä "Frau Solf Tea Party" , sisälsi jesuiittapappi Friedrich Erxlebenin . Saksalainen jesuiitta Robert Leiber toimi välittäjänä Pius XII: n ja Saksan vastarinnan välillä .\nNatsien jesuiitta-uhreista saksalainen Rupert Mayer on beatifikoitu. Mayer oli baijerilainen jesuiitta, joka törmäsi natseihin jo vuonna 1923. Jatkamalla kritiikkiään Hitlerin valtaan nousun jälkeen Mayer vangittiin vuonna 1939 ja lähetettiin Sachsenhausenin keskitysleirille . Kun hänen terveytensä heikkeni, natsit pelkäsivät marttyyrin luomista ja lähettivät hänet Ettalin luostariin vuonna 1940. Siellä hän jatkoi saarnojen ja luentojen antamista natsijärjestelmän pahuutta vastaan kuolemaansa asti vuonna 1945.\nHolokaustin sankareiden historiassa juutalainen historioitsija Martin Gilbert toteaa, että pappeilla oli merkittävä rooli juutalaisten pelastamisessa jokaisessa saksalaisen miehityksen alla olevassa maassa ja että jesuiitat olivat yksi katolisista järjestyksistä, joka kätki juutalaisia lapsia luostareissa ja kouluja suojelemaan heitä natseilta. Yad Vashem , holokaustin marttyyrien ja sankarien muistoviranomainen Jerusalemissa, on virallisesti tunnustanut neljätoista jesuiittapappia riskeissään henkensä pelastaakseen juutalaisia toisen maailmansodan holokaustin aikana: ranskalainen Roger Braun (1910–1981); Pierre Chaillet (1900–1972) Ranskasta; Jean-Baptist De Coster (1896–1968) Belgiasta; Jean Fleury (1905–1982) Ranskasta; Belgialainen Emile Gessler (1891–1958); Jean-Baptiste Janssens (1889–1964) Belgiasta; Alphonse Lambrette (1884–1970) Belgiasta; Ranskalainen Emile Planckaert (1906–2006); Jacob Raile (1894–1949) Unkarista; Henri Revol (1904–1992) Ranskasta; Adam Sztark (1907–1942) Puolasta; Henri Van Oostayen (1906–1945) Belgiasta; Ioannes Marangas (1901–1989) Kreikasta; ja italialainen Raffaele de Chantuz Cubbe (1904–1983).\nUseiden muiden jesuiitojen tiedetään pelastaneen juutalaisia juutalaisille tuona aikana. Plakin muistoksi 152 jesuiittojen papit, jotka antoivat henkensä holokaustin aikana asennettiin huhtikuussa 2007 Jesuiittojen Rockhurst University in Kansas City, Missouri , Yhdysvallat.\nJesuiittojen tutkijat Kiinassa . Yläosa: Matteo Ricci , Adam Schall ja Ferdinand Verbiest (1623–88); Pohja: Paul Siu (Xu Guangqi ) , Colao tai pääministeri ja hänen tyttärentytär Candide Hiu.\nXVI ja XVII vuosisadan välillä jesuiittakoulujen luonnontieteiden opetus perustui lähes kokonaan teoksiin, jotka määriteltiin vuoden 1599 Ratio atque Institutio Studiorum Societatis Iesu -sovelluksessa ("Jeesuksen seuran virallinen opintosuunnitelma"). Aristoteleen.\nJesuiitat ovat kuitenkin antaneet lukuisia merkittäviä panoksia tieteen kehitykseen. Esimerkiksi jesuiitat on omistettu merkittävä tutkimuksen kentille cosmology ja seismologian , joista jälkimmäinen on kuvattu "jesuiitta tiedettä". Jesuiitoja on kuvattu "tärkeimmäksi yksittäiseksi kokeellisen fysiikan avustajaksi 1700-luvulla". Mukaan Jonathan Wright teoksessaan Jumalan sotilaat , jonka kahdeksannentoista vuosisadan jesuiitat oli "osaltaan kehitystä heilurin kellot , pantografit , barometrit , mikä kaukoputket ja mikroskoopit - tieteen aloilla niin erilaisia kuin magnetismi , optiikka , ja sähköä . He havaitsivat , joissakin tapauksissa ennen ketään muuta, Jupiterin pinnalla olevat värilliset nauhat , Andromedan sumu ja Saturnuksen renkaat.Ne teorioivat veren kiertoa ( Harveysta riippumatta ), lentämisen teoreettista mahdollisuutta, tapaa, jolla kuu vaikutti vuorovesiin ja valon aaltomaisuuteen. "\nMerkittäviä jesuiitoja ovat lähetyssaarnaajat , kouluttajat, tutkijat, taiteilijat, filosofit ja paavi. Monien arvostettujen varhaisten jesuiittojen joukossa olivat Francis Xavier , Aasian lähetyssaarnaaja, joka käänsi katolilaisuuteen enemmän ihmisiä kuin kukaan muu, ja kirkon tohtori Robert Bellarmine . José de Anchieta ja Manuel da Nóbrega , São Paulon kaupungin perustajat Brasiliassa, olivat jesuiittapappeja. Toinen kuuluisa jesuiitta oli ranskalainen lähetyssaarnaaja Jean de Brébeuf , joka tapettiin marttyyrina 1600-luvulla Kanadan entisessä Uudessa Ranskassa (nykyään Ontario ).\nEspanjan Amerikassa José de Acosta kirjoitti suuren teoksen Perun alkupuolelta ja Uudesta Espanjasta tärkeän materiaalin alkuperäiskansoista. Etelä-Amerikassa Peter Claver oli merkittävä lähetystyössään afrikkalaisissa orjissa Alonso de Sandovalin työn pohjalta. Francisco Javier Clavijero karkotettiin Uudesta Espanjasta Jeesuksen seuran tukahduttamisen aikana vuonna 1767 ja kirjoitti tärkeän Meksikon historian pakkosiirtolaisuuden aikana Italiassa. Eusebio Kino tunnetaan Yhdysvaltojen lounaisosassa ja Pohjois-Meksikossa (alue, jota kutsuttiin sitten Pimería Altaksi ). Hän perusti lukuisia tehtäviä ja toimi rauhan tuojana heimojen ja Uuden Espanjan hallituksen välillä. Antonio Ruiz de Montoya oli tärkeä lähetyssaarnaaja Paraguayn jesuiitta-alennuksissa .\nGerard Manley Hopkins oli yksi ensimmäisistä englantilaisista runoilijoista, joka käytti jousia. Anthony de Mello oli jesuiittapappi ja psykoterapeutti, joka tuli laajalti tunnetuksi kirjoistaan, jotka esittelivät länsimaalaisia Itä- Intian hengellisyysperinteisiin.\nWashingtonin osavaltion varakuvernööri Cyrus Habib on syyskuusta 2020 lähtien aloittelija USA: n läntisessä maakunnassa.\nColegio de Belén, Havana , " Kasvatuksen palatsi".\nKristus kuningas -kirkko Ateneo de Naga -yliopiston kampuksella, Naga City, Filippiinit\nÉglise du Gesù Montreal, Quebec, Kanada, kirkko ja kulttuurikeskuksen\nJakartan katedraali , Indonesia\nVaikka jesuiittojen työ käsittää nykyään laajan valikoiman apostolaatteja, ministeriöitä ja siviilialan ammatteja, heidät tunnetaan todennäköisesti tunnetuimpana koulutustyössään. Järjestyksen perustamisesta lähtien jesuiitat ovat olleet opettajia. Sen lisäksi, että palvelevat katolisten ja maallisten koulujen tiedekunnassa, jesuiitat ovat katolinen uskonnollinen järjestys, jolla on toiseksi eniten koulujaan : 168 korkea-asteen oppilaitosta 40 maassa ja 324 lukiota 55 maassa. (Kristittyjen koulujen veljillä on yli 560 lasallilaista oppilaitosta .) He pitävät myös peruskouluja, joissa he eivät todennäköisesti opeta. Monet kouluista on nimetty Francis Xavierin ja muiden merkittävien jesuiittojen mukaan.\nSen jälkeen, kun Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen , jesuiittojen kouluja oli tullut hyvin kiistanalainen paikka opetusta he hylkäsivät opetuksen perinteinen katolinen koulutuksen asioita, kuten hallintaa Latinalaisen ja Baltimoren katekismus . Jesuiittakoulut korvasivat klassisen teologisen opetuksen sellaisilta ihmisiltä kuin Aquinas Saint Thomas ja Saint Bonaventure sellaisille ihmisille kuin Karl Rahner ja Pierre Teilhard de Chardin, mikä oli tuolloin hyvin kiistanalainen liike.\nMary's University, Halifax, Kanada\nPyhän Joosefin yliopisto, Beirut, Libanon\nSankt Georgenin filosofian ja teologian korkeakoulu, Frankfurt, Saksa\nJesuiitat ovat yhä enemmän mukana töissä, jotka on suunnattu ensisijaisesti köyhien ja syrjäytyneiden sosiaaliseen ja taloudelliseen kehitykseen. Tähän sisältyisi tutkimus, koulutus, edunvalvonta ja toiminta inhimillisen kehityksen hyväksi sekä suorat palvelut. Useimmilla jesuiittakouluilla on toimisto, joka edistää sosiaalista tietoisuutta ja sosiaalista palvelua luokkahuoneessa ja opetussuunnitelmien ulkopuolella, yleensä niiden verkkosivuilla. Jesuiitat ylläpitävät myös yli 500 merkittävää tai erillistä sosiaalisen tai taloudellisen kehityksen keskusta 56 maassa ympäri maailmaa.\nJesuiitat tunnetaan myös osallistumisestaan julkaisuihin. La Civiltà Cattolica -lehteä , jesuiittojen Roomassa tuottamaa aikakauslehteä, on usein käytetty paavien ja Vatikaanin virkamiesten puolivirallisena alustana levittämään ideoita keskusteluun tai vihjaamaan tuleviin lausuntoihin tai kantoihin. Yhdysvalloissa The Way on kansainvälinen aikakauslehti kristillisestä hengellisyydestä, jonka ovat julkaisseet brittiläiset jesuiitat. America- lehdellä on jo pitkään ollut merkittävä paikka katolilaisissa älyllisissä piireissä. Suurimmalla osalla jesuiittakorkeakouluilla ja yliopistoilla on omat painokoneet, jotka tuottavat erilaisia kirjoja, kirjasarjoja, oppikirjoja ja akateemisia julkaisuja. Jesuiittan perustama Ignatius Press on riippumaton katolisten kirjojen kustantaja, joista suurin osa on suosittua akateemista tai maallikkohenkistä lajiketta. Manresa on katsaus Ignatian hengellisyyteen, julkaistu Madridissa, Espanjassa.\nAdelaar, Willem, FH (2004). "Katsaus Kaskaskia Illinois-ranska-sanakirjaan, toimittaja Carl Masthay". International Journal of Lexicography . 17 (3): 325–327. doi : 10.1093 / ijl / 17.3.325 . ISSN 1477-4577 .\nAshworth, William B. (1986). "Katolisuus ja varhaismoderni tiede". In Lindberg, David C. ; Numbers, Ronald L. (toim.). Jumala ja luonto: Historialliset esseet kristinuskon ja tieteen kohtaamisesta . Berkeley, Kalifornia: University of California Press. ISBN 978-0-520-05538-4 .\nBailey, Gauvin Alexander (1999). Taide jesuiittaoperaatioista Aasiassa ja Latinalaisessa Amerikassa, 1542-1773 . Toronto: University of Toronto Press. ISBN 0-8020-4688-6 .\nBailey, Gauvin Alexander (2003). Renessanssin ja barokin välillä: jesuiittataide Roomassa, 1565-1610 . Toronto: University of Toronto Press. ISBN 0-8020-3721-6 .\nBrading, DA (1991). Ensimmäinen Amerikka: Espanjan hallitsijat, kreolipatriotit ja liberaali valtio, 1492–1867 . Cambridge, Englanti: Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-39130-6 .\nCampbell, Thomas J. (1921). Jesuiitat, 1534–1921: Jeesuksen seuran historia sen perustamisesta nykypäivään . New York: The Encyclopedia Press . Haettu 19. kesäkuuta 2017 .\nPuuseppä, Roger M. (2004). Uudistetut, tuhotut ja uusitut: Irokeesien ja huronien kolme ajatusmaailmaa, 1609–1650 . East Lansing, Michigan: Michigan State University Press. ISBN 978-0-87013-728-0 .\nCline, Sarah L. (1997). "Kirkko ja valtio: Habsburgin uusi Espanja". Julkaisussa Werner, Michael S. (toim.). Meksikon tietosanakirja: historia, yhteiskunta ja kulttuuri . 1 . Chicago: Fitzroy Dearborn Publishers. ISBN 978-1-884964-31-2 .\nCoyle, Henry (1908). Kirkkomme, hänen lapset ja instituutiot . 2 . Boston: Angel Guardian Press.\nCurran, Robert Emmett (1993). Georgetownin yliopiston kaksivuotiskauden historia . Washington: Georgetown University Press. ISBN 978-0-87840-485-8 .\nDelaney, Paul J .; Nicholls, Andrew D. (1989). Tulipalon jälkeen: Sainte-Marie huronien joukossa vuodesta 1649 . Elmvale, Ontario: Itä-Georgian Bay Company.\nDevine, EJ (1925). Kanadan jesuiittamarttyyrit . Toronto: Kanadan Messenger.\nDurant, Will ; Durant, Ariel (1961). Järjen aikakausi alkaa: Euroopan sivilisaation historia Shakespearen, Baconin, Montaignen, Rembrandtin, Galileon ja Descartesin aikakaudella, 1558–1648 . Sivilisaation tarina. 7 . New York: Simon & Schuster. ISBN 978-0-671-01320-2 .\nEbrey, Patricia Buckley (2010). Cambridgen kuvitettu Kiinan historia . Cambridge, Englanti: Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-12433-1 .\nFraser, Antonia (2005) . Asejauhe: Kauhu ja usko vuonna 1605 . Lontoo: Phoenix. ISBN 978-0-7538-1401-7 .\nGerard, John (1911). " Monita Secreta ". Teoksessa Herbermann, Charles (toim.). Katolinen tietosanakirja . 10 . New York: Robert Appleton Company.\nGonzalez, Justo L. (1985). Kristinuskon tarina: Varhainen kirkko nykypäivään .\nHobson, John M. (2004). Länsimaisen sivilisaation itäinen alkuperä . Cambridge, Englanti: Cambridge University Press.\nHöpfl, Harro (2004). Jesuiittojen poliittinen ajatus: Jeesuksen ja valtion yhteiskunta, n. 1540–1630 . Cambridge, Englanti: Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-83779-8 .\nHough, Susan Elizabeth (2007). Richterin asteikko: Maanjäristyksen mitta, ihmisen mitta . Princeton, New Jersey: Princeton University Press. ISBN 978-0-691-12807-8 .\nIvereigh, Austen (2014). Suuri uudistaja: Francis ja radikaalin paavin luominen . New York: Henry Holt and Company. ISBN 978-1-62779-157-1 .\nKennedy, JH (1950). Jesuiitti ja Savage Uudessa Ranskassa . New Haven, Connecticut: Yale University Press.\nKonrad, Herman W. (1980). Jesuiitti Hacienda siirtomaa-Meksikossa: Santa Lucía, 1576–1767 . Stanford, Kalifornia: Stanford University Press. ISBN 978-0-8047-1050-3 .\nLapomarda, Vincent A. (2005). Jesuiitat ja Kolmas valtakunta (2. painos). Lewiston, New York: Edwin Mellen Press. ISBN 978-0-7734-6265-6 .\nMahoney, Kathleen A. (2003). Katolinen korkea-asteen koulutus protestanttisessa Amerikassa: jesuiitat ja Harvard yliopiston aikakaudella . Baltimore, Maryland: Johns Hopkins University Press. ISBN 978-0-8018-7340-9 .\nMaryks, Robert Aleksander (2010). Jesuiittaritar juutalaisten synagogana: juutalaisten syntyperä- ja veripuhtauslakien jesuiitat Jeesuksen varhaisessa seurassa . Keskiajan ja uskonpuhdistuksen perinteet. 146 . Leiden, Alankomaat: Brill. ISBN 978-90-04-17981-3 .\nMecham, J. Lloyd (1966). Kirkko ja valtio Latinalaisessa Amerikassa: Poliittisten ja kirkollisten suhteiden historia (2. painos). Chapel Hill, Pohjois-Carolina: University of North Carolina Press.\nMüller, Andreas; Tausch, Arno ; Zulehner, Paul M .; Wickens, Henry, toim. (2000). Globaalikapitalismi, vapautumisteologia ja yhteiskuntatieteet: Analyysi modernismin ristiriidoista vuosituhannen vaihteessa . Hauppauge, New York: Nova Science Publishers. ISBN 978-1-56072-679-1 .\nMungello, David E. , toim. (1994). Kiinan riitti -kiista: sen historia ja merkitys . Monumenta Serica -monografiasarja. 33 . Nettetal, Saksa: Steyler Verlag. ISBN 978-3-8050-0348-3 .\nNelson, Robert J. (1981). Pascal: vastustaja ja asianajaja . Cambridge, Massachusetts.\nO'Malley, John W. (1993). Ensimmäiset jesuiitat . Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press. ISBN 978-06-7430-313-3 .\n——— (2006). "Johdanto". Julkaisussa O'Malley, John W .; Bailey, Gauvin Alexander ; Harris, Steven J .; Kennedy, T.Frank (toim.). Jesuiitat II: Kulttuurit, tieteet ja taide, 1540–1773 . Toronto University Press. ISBN 978-0-8020-3861-6 .\nPadberg, John W. (1994). Suuremman hetken asioista: Ensimmäiset kolmekymmentä jesuiittakuntaa . St. Louis, Missouri: Jesuiittalähteiden instituutti. ISBN 978-1-880810-06-4 .\nMaalari, FVN (1903). Koulutuksen historia . Kansainvälinen koulutus -sarja. 2 . New York: D. Appleton ja yritys.\nPaquin, Julien (1932). Vanhan Huronin tragedia . Sault Ste. Marie, Ontario: Marttyyrien pyhäkkö.\nParker, John (1978). Ikkunat Kiinaan: jesuiitat ja heidän kirjansa, 1580–1730 . Maury A.Bromsenin luento humanistisessa bibliografiassa. 5 . Boston: Bostonin kaupungin julkisen kirjaston edunvalvojat. ISBN 978-0-89073-050-8 . Haettu 18. kesäkuuta 2017 .\nPerrin, Pat (1970). Rikollisuus ja rangaistus: siirtomaa-aika uudelle rajalle . Discovery-yritykset.\nPollard, John (2006). "Jesuiitat,". Julkaisussa Blamires, Cyprian P. (toim.). Maailman fasismi: historiallinen tietosanakirja . 1 . Santa Barbara, Kalifornia: ABC-CLIO. s. 356–357. ISBN 978-1-57607-940-9 .\nSiitepöly, John Hungerford (1912). " Jeesuksen seura ". Teoksessa Herbermann, Charles (toim.). Katolinen tietosanakirja . 14 . New York: Robert Appleton Company.\nReites, James W. (1981). "Pyhä Ignatius Loyolasta ja juutalaiset" . Opintoja jesuiittojen hengellisyydestä . St. Louis, Missouri: Amerikkalainen avustusseminaari jesuiittahengellisyydestä. 13 (4). ISSN 2328-5575 . Haettu 18. kesäkuuta 2017 .\nSacks, Richard S. (1990). "Historiallinen asetus" (PDF) . Julkaisussa Hanratty, Dennis M .; Meditz, Sandra (toim.). Paraguay: Maatutkimus . Area Handbook -sarja (2. painos). Washington: Yhdysvaltain hallituksen painotoimisto. s. 1–49 . Haettu 18. kesäkuuta 2017 .\nSandoval, Alonso de (2008). Von Germeten, Nicole (toim.). Tutkimus orjuudesta: Valintoja De Instauranda Aethiopum Salutesta . Kääntäjä von Germeten, Nicole. Indianapolis, Indiana: Hackett Publishing Company. ISBN 978-0-87220-929-9 .\nShirer, William L. (1960). Kolmannen valtakunnan nousu ja kaatuminen . Lontoo: Secker & Warburg.\nUdías, Agustín (2003). Etsiminen taivaasta ja maasta: jesuiittojen observatorioiden historia . Astrofysiikan ja avaruustieteen kirjasto. Berliini: Springer. ISBN 978-1-4020-1189-4 .\nVacalebre, Natale (2016). TULE LE ARMADURE E L'ARMI. Per una storia delle antiche biblioteche della Compagnia di Gesù. Con il Caso di Perugia . Biblioteca di bibliografia - Kirja- ja kirjastohistorian asiakirjat ja tutkimukset, voi. 205. Firenze: Olschki. ISBN 978-8822-26480-0 .\nWarren, J.Benedict (1973). "Alustava tutkimus maallisista kirjoituksista eurooppalaisessa perinteessä siirtomaa-keski-Amerikassa, 1503–1818". Julkaisussa Cline, Howard F. (toim.). Keski-Amerikan intiaanien käsikirja . Osa 13: Opas etnohistoriallisista lähteistä, osa 2. Austin, Texas: University of Texas Press (julkaistu 2015). s. 42–137. ISBN 978-1-4773-0683-3 . |volume= on ylimääräistä tekstiä ( ohje )\nVan Handel, Robert Michael (1991). Jesuiittojen ja fransiskaanien edustustot Baja Kaliforniassa (MA-opinnäytetyö). Kalifornian yliopisto, Santa Barbara.\nWoods, Thomas E. (2005). Kuinka katolinen kirkko rakensi länsimaisen sivilisaation . Washington: Regnery Publishing (julkaistu 2012). ISBN 978-1-59698-328-1 .\nWright, Jonathan (2004). Jumalan sotilaat: seikkailu, politiikka, juonittelut ja voima: jesuiittojen historia . New York: Doubleday Religious Publishing Group (julkaistu 2005). ISBN 978-0-385-50080-7 .\nJesuiittalähetysten historia Intiassa, Kiinassa ja Japanissa (Luis de Guzmán, 1601).\nMolina, J.Michelle. Voittaaksesi itsesi: jesuiittojen etiikka ja globaalin laajentumisen henki, 1520–1767 (2013) verkossa\nBrodrick James (1940). Jesuiittojen alkuperä . Alun perin julkaistu Longmans Green. ISBN 9780829409307 . , Erikoispainos Julkaisija 1997, Loyola University Press, USA. ISBN 0829409300 .\nBygott, Ursula ML kynällä ja kielellä: jesuiitat Australiassa, 1865–1939 (1980).\nGrendler, Paul F. "Jesuiittakoulut ja -yliopistot Euroopassa 1548–1773." Brillin tutkimusnäkymät jesuiittaopinnoissa 1.1 (2019): 1-118. verkossa\nHöpfl, Harro. Jesuiittojen poliittinen ajattelu: Jeesuksen ja valtion yhteiskunta, n. 1540–1640 (2004).\nRoberts, Ian D. Hope of Hope: Jesuiittakollegiaalinen koulutus Englannissa, 1794–1914 (1996).\nSchmiedl, Joachim (2011). Uskonnolliset tilaukset katolisen kirkon kansainvälisinä verkoina , EGO - European History Online , Mainz: Institute of European History , haettu: 25. maaliskuuta 2021 ( pdf ).\nZhang, Qiong. Uuden maailman tekeminen omaksi: Kiinalaiset kohtaavat jesuiittatieteen löytöaikana (Brill, 2015).\nDesideri, Ippolito. "Lähetys Tiibetiin: Isä Ippolito Desiderin poikkeuksellinen katsaus kahdeksastoista vuosisadalle." Kääntäjä Michael J. Sweet. Toimittanut Leonard Zwilling. Boston: Viisausjulkaisut, 2010.\nSivua on viimeksi muutettu 5. toukokuuta 2021 kello 15.42 (UTC) .


Muutama uusi koronatartunta Essoten alueella – Toistaiseksi ei tarvetta yleisötapahtumien lisärajoituksille\nMaanantain 16.8 jälkeen Essoten alueella on todettu yhdeksän uutta koronavirustartuntaa.\n– Iso osa tartunnoista löytyi jo aiemmin karanteeniin asetettujen henkilöiden joukosta, joita on yli kolmesataa. Laajimmat viikonlopun tienoilla leviämään lähteneet tartuntaketjut on siis saatu hallintaan. Tartunnanjäljitys on toiminut erinomaisesti kovasta kuormituksesta huolimatta, kertoo Essoten terveyspalvelujen johtaja Santeri Sepälä.\nAlueellinen koronakoordinaatioryhmä kokoontui tiistaina pohtimaan suosituksia ja rajoituksia. Koronanyrkki päätti pitää nykyiset kiihtymisvaiheen suositukset voimassa.\n– Aluehallintovirasto on kysynyt Essoten kantaa mahdollisista yleisötapahtumien lisärajoituksista. Kun tartuntaketjut ovat näin hyvin hallinnassa, uusille rajoituksille ei ole tarvetta, eivätkä ne ole tartuntatautilain näkökulmasta edes mahdollisia, Seppälä kertoo.\nMikkelin keskussairaalassa ovat nyt käytössä ilman ajanvarausta niin sanotut walk-in-koronarokotukset sekä ensimmäisen koronarokotuksen ottajille että henkilöille, jotka haluavat aikaistaa toisen koronarokotuksensa. Toinen koronarokotus annetaan aikaisintaan kahdeksan viikkoa ensimmäisestä.\nIlman ajanvarausta voi rokottautua torstaina 19.8. kello 15.15 – 17.30 ja maanantaina 23.8. kello 9.30 – 17.30.


Presidentti myönsi lähes 5 500 kunniamerkkiä | Yle Uutiset | yle.fi\nItsenäisyyspäivänä jaettavien kunniamerkkien saajat on julkistettu. Tasavallan presidentti myönsi 5 447 ansiomerkkiä eri tavoin ansioituneille suomalaisille.\nKorkeimmat tänä vuonna myönnetyt kunniamerkit ovat Suomen Valkoisen Ruusun I luokan komentajamerkit, jonka saavat oikeusneuvos Lauri Lehtimaja, rehtori Ilkka Niiniluoto ja hallintoneuvos Ilmari Ojanen.\nSuomen Leijonan I luokan komentajamerkin saavat arkkipiispa Leo, ulkoasiainneuvos Jorma Inki, ulkoasiainneuvos Kirsi Lintonen ja alivaltiosihteeri Markus Lyra.\nRitarikuntien suurristejä presidentti ei tänä vuonna myöntänyt.\nKulttuurialan vaikuttajille myönnettävän Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin saa kymmenen taiteiljaa: näyttelijä Eila Roine, muusikko Jussi Raittinen, muotisuunnittelija Jukka Rintala, Sibelius-Akatemian rehtori Gustav Djupsjöbacka, taidemaalari ja -graafikko Matti Kujasalo, taidemaalari Marika Mäkelä, kirjailija Rakel Liehu, valokuvataiteilija Pentti Sammallahti, pianisti, lehtori Marita Viitasalo-Pohjola ja kirjailija Gösta Ågren.\nYLE Uutiset Kunniamerkkien saajat 6.12. Ritarikuntien sivuilla. (siirryt toiseen palveluun)\nKotimaan uutisetkunniamerkitpalkinnothengelliset ritarikunnatpresidentitRakel LiehuPentti SammallahtiGösta ÅgrenitsenäisyyspäivätJukka Rintala


Keskustelu - Suomalaistutkijat selvittivät: Higgsin hiukkanen pelasti maailmankaikkeuden | Kemia, fysiikka ja matematiikka | Tiede\nSuomalaistutkijat selvittivät: Higgsin hiukkanen pelasti maailmankaikkeuden\nklo 19:13 | 9.12.2015\nHiggsin hiukkaset syntyivät, kun maailmankaikkeus laajeni inflatorisesti. Teorioiden mukaan sen olisi pitänyt johtaa epävakauteen, josta olisi ollut seurauksena maailmankaikkeuden romahtaminen heti alkumetreillään.\nLontoon Imperial Collegessa professorina toimiva Arttu Rajantie selvitti työryhmineen viime vuonna, että maailmankaikkeuden pelasti luhistumiselta Higgsin hiukkasen ja gravitaation välinen vuorovaikutus. Nyt työryhmä on saanut määritettyä tuon vuorovaikutuksen voimakkuuden paljon aiempaa tarkemmin.\nVuorovaikutuksen voimakkuus on standardimallin viimeinen tuntematon parametri. CERNin LHC-kiihdyttimellä (Large Hadron Collider) tehtyjen kokeiden perusteella sen arvo on saatu määritettyä hyvin epätarkasti miinus kvadriljoonan ja kvadriljoonan välille (-10^15 – 10^15).\nTutkimalla välittömästi inflaatiota seurannutta ajanjaksoa, jolloin maailmankaikkeuden laajeneminen hidastui ja tasaantui, työryhmä on onnistunut parantamaan tarkkuutta huimasti: arvo on tuoreen arvion mukaan nollan ja yhden välillä. Jos se olisi suurempi kuin yksi, maailmankaikkeus olisi luhistunut kasaan.\nMaailmankaikkeuden varhaisia vaiheita kuvaavia inflaatioteorioita on useita ja monet niistä ovat sopusoinnussa uuden tuloksen kanssa. Jatkotutkimukset ja tulevat havainnot saattavat auttaa tutkijoita ratkaisemaan, mikä teorioista on oikea.\nklo 19:19 | 9.12.2015\nPhysical Review Letters -lehden sivuilla on enemmän tarinaa tarjolla, mutta se on maksumuurin takana:\nErittäin mielenkiintoista. Mistä voinee lukea enemmän (maksullisuus ei kiinnosta)? Tässä tällaisessa populaaritiedottamisessa on vain aina vähän varpaillaan siitä, onko toimittaja nyt ymmärtänyt kaikki niinkuin pitää.\nNimittäin jo heti eka lauseessa menee pieleen. ”Kun Higgsin hiukkanen, joka antaa muille hiukkasille massan”, ”Since the discovery of the Higgs particle – responsible for giving mass to all particles” –\nPerusasiahan Higgsin mekanismissa on, että Higgsin hiukkanen ei anna millekään eikä kellekään massaa. Massan (inertian) antaja on Higgsin kenttä. Higgsin bosonia jahdattiin vain sentähden, että tiedettiin, että jos on hiukkanen, on myös sitä vastaava kenttä. Fyysikot haluavat oppia tuntemaan nimenomaan Higgsin kentän ominaisuuksia.\nLinkin takaa löytyi tämä.\nWe investigate the dynamics of the Higgs field at the end of inflation in the minimal scenario consisting of an inflaton field coupled to the standard model only through the nonminimal gravitational coupling ξ of the Higgs field. Such a coupling is required by renormalization of the standard model in curved space, and in the current scenario also by vacuum stability during high-scale inflation. We find that for ξ≳1, rapidly changing spacetime curvature at the end of inflation leads to significant production of Higgs particles, potentially triggering a transition to a negative-energy Planck scale vacuum state and causing an immediate collapse of the Universe.\nklo 22:31 | 9.12.2015\n...jo heti eka lauseessa menee pieleen. ”Kun Higgsin hiukkanen, joka antaa muille hiukkasille massan”, ”Since the discovery of the Higgs particle – responsible for giving mass to all particles” –\nHeh, itsekin ajattelin, että pitäisikö kommentoida tuota samaa asiaa, mutta ei jaksanut. Tuohon samaan virheeseen törmää koko ajan --- jopa tällaisissa teksteissä, joiden kuvittelisi olevan asiantuntevia. Mutta kuka jaksaa tapella ikuisesti tuulimyllyjä vastaan?\nOnko Rajantien ryhmä muka täynnä suomalaisia? Suomalaisperäinen Lontoossa työssä oleva tutkija ryhmineen siis väittää selvittäneensä kyseisen asian.\nM. Herranen1,*, T. Markkanen2,3,†, S. Nurmi4,5,‡, and A. Rajantie2,3,§\n1Niels Bohr International Academy and Discovery Center, Niels Bohr Institute, University of Copenhagen, Blegdamsvej 17, 2100 Copenhagen, Denmark\n3Department of Physics, King’s College London, Strand, London WC2R 2LS, United Kingdom\n4Helsinki Institute of Physics and Department of Physics, University of Helsinki, P.O. Box 64 (Gustaf Hällströmin katu 2), FI-00014 University of Helsinki, Finland\n5Department of Physics, University of Jyväskylä, P.O. Box 35 (YFL) (Survontie 9), FI-40014 University of Jyväskylä, Finland\nklo 23:27 | 9.12.2015\nEi ole Venäläisistä tähän.\nklo 23:29 | 9.12.2015\nNyt olisi mielenkiintoista nähdä ytimekkäästi ilmaistuna mitkä eri inflaatiomalleista karsiutuvat pois ja mitkä säilyvät tässä tilanteessa/tarkkuudessa.\n"Jatkotutkimukset ja tulevat havainnot saattavat auttaa tutkijoita ratkaisemaan, mikä teorioista on oikea."\nYksi tutkimus ei tee kesää talvea (vaikka olisi kuinka suomalaisten tekemä).\nklo 12:08 | 10.12.2015\nEikös noita teorioita ole satoja tästäkin aiheesta, liekö tämä muita kummoisempi, jos sitäkään? Mutta toisaalta taitaa kuitenkin olla parempi, että edes näistä jotain uutisoidaan.\nklo 12:12 | 10.12.2015\nMiksi jätit oleellisen pois?\n"Maailmankaikkeuden varhaisia vaiheita kuvaavia inflaatioteorioita on useita ja monet niistä ovat sopusoinnussa uuden tuloksen kanssa. Jatkotutkimukset ja tulevat havainnot saattavat auttaa tutkijoita ratkaisemaan, mikä teorioista on oikea."\nUusitaan kysymys mitkä inflaatiomallit tämä tulos karsii pois?\nklo 14:38 | 10.12.2015\nEn ole vielä ehtinyt lukea varsinaista artikkelia (eikä minulla ole kompetenssia vastata tuohon kysymykseen suoraan), joten kysyin asiaa Arttu Rajantieltä asiaa. Toivottavasti tämä helpottaa pahimpaan tiedonjanoon.\nArttu Rajantie kirjoitti:\nTulos itsessään ei varsinaisesti vielä sulje pois tiettyjä inflaatiomalleja, vaan se kertoo enemmän Higgsin hiukkasen painovoimavuorovaikutuksesta. Hiukkasfysiikan Standardimalli vaatii tällaisen vuorovaikutuksen, mutta sen voimakkuutta ei pystytä mittaamaan kokeellisesti, koska se vaatisi hyvin voimakasta painovoimakenttää. LHC-hiukkaskiihdyttimen tulokset rajoittavat vuorovaikutuksen voimakkuutta kuvaavan parametrin arvoa vain välille +/- 2.6x10^15, eli käytännössä ei lainkaan.\nVarhaisessa maailmankaikkeudessa, erityisesti inflaation aikana ja sen loppuessa, painovoimakenttä oli sen sijaan hyvin voimakas, joten tällä vuorovaikutuksella oli hyvin suuri vaikutus Higgsin kentän käyttäytymiseen. Sen perusteella pystyimme laskemaan, että parametrin täytyy olla välillä 0…1, jottei voimakas Higgsin hiukkasten tuotto tekisi fysikaalisesta vakuumista epästabiilia.\nTulos koskee vain inflaatiomalleja, joissa inflaation energiaskaala on korkea (yli 10^11 gigaelektronivolttia). Yksinkertaisimmissa ja kenties parhaiten perustelluissa inflaatiomalleissa näin on, mutta on myös olemassa malleja, joissa energia on alhaisempi. Tällöin epästabiilisuusongelmaa ei synny, ja meidän tuloksemme ei niissä malleissa siksi rajoita Higgsin painovoimavuorovaikutusta.\nLähdemme laskussamme minimaalisista oletuksista, eli siitä, että hiukkasfysiikan Standardimalli pätee inflaation energiaskaalalle asti, ja että kosmologisen inflaation aiheuttava inflatonikenttä ei vuorovaikuta suoraan Higgsin hiukkasen kanssa.\nJos LHC löytää uusia hiukkasia, lasku täytyy tehdä uusiksi ottaen ne huomioon. Samoin on monia kosmologisia teorioita, joissa inflationi vuorovaikuttaa Higgsin kentän kanssa, ja tällaisessa tapauksessa täytyy lasku tehdä kullekin teorialle erikseen ottaen vuorovaikutus huomioon. Toisaalta tämä tulee juuri mahdollistamaan yksittäisten inflaatiomallien poissulkemisen.\nNyt julkaistun artikkelin johtopäätös on siis lyhyesti, että ilman uutta fysiikkaa (eli uusia hiukkasia tai Higgs-inflatoni –vuorovaikutusta) korkeaenergiset (> 10^11 GeV) inflaatiomallit vaativat, että Higgs-painovoimavuorovaikutusparametri on välillä 0…1.\nLisäksi keskityimme vain vakuumin stabiilisuuteen, mutta esimerkiksi kosmisen mikroaaltotaustasäteilyn lämpötilavaihteluita sekä tulevaisuudessa gravitaatioaaltoja mittaamalla voidaan saada lisätietoa Higgsin käyttäytymisestä inflaation lopussa, ja sitä kautta myös sen painovoimavuorovaikutuksesta. Näitä havaintoja yhdistämällä pystymme toivottavasti rajoittamaan eri inflaatiomalleja.\nklo 14:57 | 10.12.2015\nHieno homma, kiitos!\nklo 15:04 | 10.12.2015\nUpeaa, kiitos Jyri T. ja Kiitos, Arttu Rajantie. Tämä jos joku osoittaa, että tätä foorumia kannattaa edelleenkin seurata.\nAjantasainen vastaus itse tekijältä suoraan on ehkä parasta mitä tämä foorumi voi tarjota!\nklo 15:53 | 10.12.2015\nklo 16:17 | 10.12.2015\nHiggsihän hajoaa heti, mikä pitäisi näkyä taustasäteilyssä, vai syntyykö kondensaatti ja pimeää ainetta?\nPimeä aine ainakin saattaa olla kondensaattina aineen ympärillä.\nklo 16:45 | 10.12.2015\nHiggs on bosoni, joten se muodostaisi kondensaatin, jos se ei hajoaisi käytännössä saman tien.\nJa kyllä, se näkyy taustasäteilyssä.\nRajantie kirjoitti kosmisen taustasäteilyn lämpötila vaihteluista. Millaisia menetelmiä käytetään erottamaan, mikä aiheuttaa minkinlaisen poikkeaman ko. taustassa, kiinnostaisi katsaus jonka "valistunut mallikkokin" ymmärtäisi.\nJälkiä taustasäteilyyn jättää myös esim. neutriinot http://blogs.ucdavis.edu/egghead/2015/08/25/neutrinos-leave-mark-on-earl...\nklo 18:14 | 10.12.2015\nJälkiä taustasäteilyyn jättää myös esim. neutriinot http://blogs.ucdavis.edu/egghead/2015/08/25/neutrinos-leave-mark-on-early-universe/\nLämpötilan vaihtelut johtuvat yksinkertaistettuna siitä, että inflatoni-kenttä ei romahtanut kaikkialla täsmälleen samalla tavalla ja yhtä aikaa, vaan siinä oli ajallisesti pikkiriikkisiä eroja eri avaruuden alueiden välillä. Mitä aikaisemmin jossakin kohtaa kenttä romahti, sitä enemmän se on ehtinyt laajeta sen jälkeen ja sitä enemmän sen lämpötila on laskenut.\nMutta tämä on siis hyvin karkea tulkinta. Voisin kirjoittaa "Cosmic Inflation For Dummies"-tyyppisen ei-matemaattisen maallikkoselityksen jossain välissä, jos kiinnostusta löytyy.\nklo 19:19 | 10.12.2015\nTällaisia enemmän, on hienoa, että saatiin palstalle tutkijan itsensä esittämä kansantajuinen näkemys asiasta ja vielä ajantasaisesti. Tällaista "populaarin tieteen" pitäisikin olla, että tutkijat käyvät ajantasaista debattia aiheesta kiinnostuneiden maallikoiden kanssa, suomentaen, että mistä asiassa on pohjimmiltaan kysymys. (Tosin Jyri.T ei liene ihan maallikko asian suhteen:)


Puikoissa ja koukussa: Shoppailua - Shopping\nAlennusmyyntien alettua olen iloissani huomannut, että monessa kaupassa myös langat ovat alennuksesa. Niitä onkin tullut sitten ostettua sieltä sun täältä, ei mitenkään hirveästi kuitenkaan. Alla suurin osa lankasaaliista.\nSince the summer sale started, I've been pleased to notice that yarn is also on sale in many shops. I've bought some yarn here and there, but not huge amounts though. Below you can see the most part of my "catch".\nKuvittelin viettäväni tämän päivän aivan erilaisissa tunnelmissa kuin sitten vietin. Tänään olisi pitänyt olla kolmas sytostaattihoito, mutta veriarvot olivat taas niin matalalla, joten sitä piti siirtää viikolla. Poikkesin aamulla torilla ja siellä oli torikirppis. Sitä pidetään muutaman kerran viikossa. Ostin sieltä Jokanaisen käsityökurssi -kansion, joka näkyy ylläolevassa kuvassa. Se on vuodelta 1978, ja sieltä löytyy kaikenlaisia ohjeita neulomisesta ja virkkaamisesta värjäämiseen ja kirjontaan. Toinen löytö oli Me Naiset -lehti vuoden 1966 marraskuulta, jossa oli kivoja baskeri- ja myssyohjeita.\nI thought I would spend this day in an entirely different way. Today was supposed to be my third chemo, but my blood test showed that I couldn't have it today. So it was postponed by a week. So I stopped by the market place this morning and bought something at the flea market that is held there a few times a week. I bought a folder that was titled "Every woman's arts and crafts course". It contained all kinds of patterns for knitting, crocheting, dying, embroidery etc. Another find was a Magazine "Me Naiset" from November 1966, which contained cute patterns of berets and hats.\nTässä nastoja talvirenkaita.\nNice berets, the Finnish title contains a word play referring to winter tyres, but it's not really translatable.\nKivoja myssyjä lapsille.\nNice children's hats.\nTämä Kiireisen liivi löytyi Jokanaisen käsityökurssista. Miellyttää mun silmää kyllä, tuota voisi kokeilla, jos ei ihan tuollaisena, niin sitten vähän muunneltuna.\nThis "Vest for the busy" was in the folder. It pleases my eye, I could try that, if not exactly like that, then slightly modified.\nNämä virkatut liivit ovat myös jotenkin söpöjä, varsinkin tuon pikkutytön yllä.\nThese crocheted vests look cute, especially on that little girl.\nVeljentyttäreni toivoi minulta barbinvaatteita, mutta en ole niitä vielä tähän mennessä voinut tehdä, sillä mulla ei ole ollut barbia, jonka päällä niitä olisin sovittanut. Nyt löysin torikirppikseltä muutamalla eurolla barbin. Se lähti mukaan rannalle jotta voisin sovittaa tekemääni asua sen ylle. Välillä tämä Nelli Naturelliksi ristimäni barbi nautti auringonotosta ilman rusketusrajoja. Pistän valmiista asusta kuvia myöhemmin.\nMy niece wished that I would make clothes for her barbie. I haven't been able to do them until now because I haven't owned a barbie so that I could try them on. Now I found one in the flea market, it cost just a few euros. It came with me to the seaside so that I could try on the clothes I was making. When she was not needed, Nelli Naturelli enjoyed getting a tan line free tan. I'll post pictures of the finished outfit later.\nLähettänyt Flikka klo 18.38\nWau mitä löytöjä nuo lehdet. Nastat talvirenkaat :)\n2. heinäkuuta 2009 klo 19.32\nIhania lehtiä ja mallit "tuttuja"! Minä hölmö menin joku vuosi sitten heittämään pois SK-lehtiä seitkytluvulta monta kansiollista. Nyt vähän harmittaa...\n3. heinäkuuta 2009 klo 10.11


Versio 21. heinäkuuta 2009 kello 05.17\nVersio 21. heinäkuuta 2009 kello 05.17 (muokkaa)\nVersio 21. heinäkuuta 2009 kello 05.17 (muokkaa) (kumoa)\nPort Royal oli nousukasmaisesta rikkaudesta ja tapojen turmeltuneisuudesta tunnettu satamakaupunki, joka mm. juuri näistä syistä oli hyvin suosittu kaappareiden kokoontumiskeskus, jossa lain molempaa puolta kulkevat merimiehet saattoivat tuhlata ansaitsemansa omaisuudet yhtä nopeasti, kuin ne oli hankittu. Aikanaan Karibianmeren alueen [[Siirtomaavalta|siirtomaavallat]] lakkasivat antamasta kaapparikirjoja kapteeneille, jotta nämä voisivat ryöstää erityisesti Espanjan aarrelaivastoja ja kaupunkeja. Tällöin useat kaapparit siirtyivät merirosvoukseen[[merirosvo]]ukseen ja käyttivät Port Royalia tukikohtanaan 1600-luvun piratismin kulta-aikana. Port Royal oli suosittu kokoontumispaikka merirosvoille, joista etäisimmät tulivat aina [[Madagascar]]in meriltä saakka.\nKeskipäivällä 7. kesäkuuta 1692 Port Royal tuhoutui lähes kokonaan maanjäristyksessä, jossa noin kaksi kolmasosaa kaupungista vajosi mereen. Kaupungin tehtävä kaupankäynnin keskuksena siirtyi [[Kingston]]ille. Port Royal on säilynyt arvokkaana kohteena arkeologeille, jotka tutkivat myös ajan saatossa sen läheisyyteen uponneita merirosvolaivoja.\nNoudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/wiki/Toiminnot:MobileDiff/7060585”


Mati Graf ja Heikki Roiko-Jokela: Vaarallinen Suomi. Suomi Eestin kommunistisen puolueen ja Neuvosto-Viron KGB:n silmin - Tuomioja.org\nEtusivu Kirjavinkit Mati Graf ja Heikki Roiko-Jokela: Vaarallinen Suomi. Suomi Eestin kommunistisen puolueen ja Neuvosto-Viron KGB:n silmin\nMati Graf ja Heikki Roiko-Jokela: Vaarallinen Suomi. Suomi Eestin kommunistisen puolueen ja Neuvosto-Viron KGB:n silmin\nMinerva, 257 s., Jyväskylä 2004\nSuomi Neuvosto-Viron ystävällismielisenä ja vaarallisena naapurina\nVirallisesti Suomi oli Neuvostoliiton ystävällismielinen naapuri, jolla oli yya-sopimukseen perustuvat erityissuhteet suureen naapurimaahansa. Samanaikaisesti Suomi oli kuitenkin kapitalistinen, luokkavihollisten hallitsema maa. Miten näissä oloissa Neuvostoliiton johdossa yleensä ja erityisesti Viron neuvostotasavallan johdossa koettiin suhteet Suomeen ja Suomen vaikutus sukulaiskansan asuttamassa Suomenlahden eteläpuolisessa neuvostotasavallassa? Siihen vastausta ovat hakeneet Jyväskylän yliopiston historian dosentti Heikki Roiko-Jokela ja tallinnalainen historian professori Mati Graf etupäässä virolaisarkistoista löytyneiden lähteiden perusteella kokoamassaan tiiviissä kirjassa. Samalla tulee valaistuksi myös pääpiirteissään Viron neuvostoajan meillä vähemmän tunnettu historia.\nSyksystä 1944 alkaen Viro oli parinkymmenen vuoden ajan suomalaisille käytännöllisesti katsoen suljettu maa. Avautuminen tapahtui kun presidentti Kekkonen vuoden 1964 vierailullaan sai vauhditettua seuraavana vuonna tapahtunutta laivaliikenteen aloittamista. Muutoinkin Kekkosen aikanaan myös paljon arvosteltu vierailu ja vironkielisen puheen pitäminen Tarton yliopistossa osoittautui Viron kansallishengen säilymiselle tärkeäksi tapahtumaksi. Kuten Graf ja Roiko-Jokela kirjassaan kertovat oli vierailu kommunistiselle isäntäväelle ja erityisesti Moskovalle todella arka asia.\nLaivaliikenteen tuoma suomalaismatkailu nosti Tallinnan koko Neuvostoliiton kolmanneksi suosituimmaksi ulkomaalaisten turistien kohteeksi. Matkailijoiden tuomista taloudellisista eduista huolimatta Moskovan puoluevirkailijat pitivät sitä järjestelmälle kovin vaarallisena ja yrittivät huonolla menestyksellä sitä kontrolloida. Sama koski 60-luvulla alkaneita Suomen television lähetyksiä, joita koko pohjoisen Viron väestö saattoi seurata ja joiden katselua viranomaiset eivät kyenneet sen enempää teknisin keinoin kuin määräyksinkään estämään. Suomen televisiossa ei tietenkään tuolloin esitelty mitään tahallisen neuvostovastaista propagandaa, mikä todennäköisesti vain vahvisti ohjelmien neuvostoviranomaisten kannalta kielteisiä vaikutuksia.\nKansalaisyhteiskunnan tasolla suomalais-virolaiset suhteet ovat heimoveljeydestä huolimatta olleet samalla myös tietyllä tavoin dialektisesti jännitteisiä. Tätäkin puolta Grafin ja Roiko-Jokelan teos valaisee mielenkiintoisella tavalla.


28 kpl Saab 9000 vaihtoautoa ilmoitusta avoinna hintaluokissa 51 € - 7 900 €517900€. Mikä näistä on sinulle sopivin Saab 9000? Katso myös muut Saab -automallit Palvelustamme löydät myös Saab 9000-huoltoa tarjoavat yritykset ja Nettivaraosasta Saab-varaosat.\nHenkilöautoSaab9000PorrasperäbensiiniManuaali1996 - 1998EtuvetoEi tieliikennekelpoinen Tarkenna hakua »


Kansallinen ennakointiverkosto - Foresight\nSuomalaisen ennakoinnin kentällä on paljon toimijoita tiedon tuottajina, välittäjinä ja käyttäjinä niin keskushallinnossa, alueilla, yrityksissä kuin järjestöissä. Kokonaisuus on jatkuvassa muutoksessa ja toiminta on pirstoutunut päätöksenteosta erillisiksi hankkeiksi ja prosesseiksi, jolloin riskinä ovat päällekkäinen työ, tiedon huono saatavuus ja käytettävyys sekä merkittävien tulevaisuuden kysymysten jääminen katveeseen. Kansallinen ennakointiverkosto (KEV) pyrkii vastaamaan näihin haasteisiin.\nValtioneuvoston kanslia ja Sitra koordinoivat yhteistyössä kansallisen ennakointiverkoston toimintaa ja tukevat suomalaista ennakointityötä ja verkostoitumista. Kansallinen ennakointiverkosto kokoaa yhteen suomalaiset ennakointitiedon tuottajat. Verkosto on ennakoijien keskustelu- ja koordinaatiofoorumi, jonka tavoitteena on edistää tulevaisuutta koskevan tiedon ja näkemysten käyttöä päätöksenteossa. Päämääränä on nostaa suomalaisen yhteiskunnan uudet haasteet ja mahdollisuudet keskusteltaviksi, tutkittaviksi ja päätettäviksi. Kansalliseen ennakointiverkostoon kuuluu edustajia mm. julkishallinnon organisaatioista, tutkimus- ja koulutuslaitoksista, yksityiseltä sektorilta ja ajatuspajoista.\nKansallisen ennakoinnin toimintatavan valmistelu alkoi Jyrki Kataisen hallituksen ”Kestävällä kasvulla hyvinvointia” tulevaisuusselonteon myötä. Ennakointitoimintaa viitoittaa toukokuussa 2013 julkaistu raportti ”Yhteistä ja jatkuvaa ennakointia. Ehdotus kansalliseksi toimintatavaksi”.\nTule mukaan kansalliseen ennakointiverkostoon!\nEnnakointiverkoston toimintaan voi osallistua Yammer-verkkoyhteisössä, joka on avoinna kaikille ennakointitiedon tuottajille ja ennakointitoiminnan kehittämisestä kiinnostuneille. Yammer toimii keskustelukenttänä ja työvälineenä verkoston jäsenille.\nKuukausittaiset Foresight Friday -tapahtumat ovat kansallisen ennakointiverkoston järjestämiä säännöllisiä ja avoimia kohtaamistilaisuuksia. Tapahtumien teemat ja sisällöt vaihtelevat ja sisältävät mm. tulevaisuusaiheisia esityksiä, koulutusta ja verkostoitumista. Pääsääntöisesti perjantaiaamuisin järjestettäviin tilaisuuksiin ovat tervetulleita kaikki ennakoinnista ja tulevaisuuden tutkimuksesta kiinnostuneet.\nSyksyllä 2015 järjestettiin ensimmäinen vuosittainen ennakointifoorumi FinnSight 2015, jota seurasivat FinnSight 2016 ja FinnSight 2017.


Miten otat täydellisiä valokuvia kampaamosta & kauneushoitolasta | Phorest\nVuosien saatossa asiakkaat ovat onnistuneet erilaisin tavoin löytämään kampaamon tai kauneushoitolan. Nykyään puhelinluettelot ovat muinaisjäänteitä, ja ihmiset kääntyvät Googlen ja Facebookin puoleen etsiessään uusia kaunistautumispaikkoja.\nTämän hetken menestyvimmät hius- ja kauneusalan yritykset ovat tietoisia online-näkyvyyden tarjoamista mahdollisuuksista ja he myös panostavat tähän erittäin paljon. Kilpailu on siirtynyt verkkoon ja tulevaisuudessa on entistä tärkeämpää, että salonkisi ilme on kunnossa myös verkon puolella. Enää ei riitä pelkän liikkeen ulkonäköön panostaminen, vaan sinun pitää tuoda tämä myös esille nettisivuilla, mobiilisovelluksessa ja sosiaalisessa mediassa. Yksi tärkeimmistä keinoista asiakkaan huomion vangitsemiseen on huolehtia, että salonkisi valokuvat ovat verkossa kauniita, laadukkaita ja valmiita tervehtimään online-vierailijoitasi.\nTiedän että tämä saattaa kuulostaa itsestäänselvyydeltä, mutta on uskomatonta kuinka moni salonki näkee suuren vaivan saadakseen liikkeen näyttämään upealta ja silti he onnistuvat laittamaan ei-niin-houkuttelevia kuvia verkkoon. Tämä mielessä, keskitymme blogissa siihen kuinka ottaa kuvia, jotka tekevät oikeutta liikkeellesi.\nEnsimmäinen neuvomme on palkata ammattilainen ottamaan valokuvat yrityksestäsi. Se saattaa olla tyyristä, mutta kyseiset kuvat tulevat olemaan yksi tärkeimmistä houkuttimista uusien asiakkaiden huokuttelemisessa.\nMitä jos raha on ongelma?\nOlet siis kiinnostunut hoitamaan homman itse. Siinä tapauksessa, tässä muutamia seikkoja, jotka on syytä ottaa huomioon:\nSinun ei tarvitse käyttää kallista ja hienoa kameraa ottaaksesi ihastuttavia kuvia. Nykyään puhelimien kameroilla on mahdollisuus saada aikaan loistavia otoksia. Tietysti jos tunnet jonkun jolta kunnon kameran voi lainata, kokeile ilman muuta sitä. Jos lainaat kameran, kannattaa myös saada haltuunsa laajakulmaobjektiivi, koska tämän avulla saat yhteen kuvaan mahtumaan mahdollisimman paljon. Saatat tunnistaa tämäntyyppiset kuvat esimerkiksi asuntojen myynti-ilmoituksista. Puhelimilla tämänkaltaisia kuvia ei saa otettua.\nYksi suuri ero hyvän ja huonon valokuvan välillä on valaistus. Jos et halua vuokrata studiovalaistusta, suosittelemme että käytät luonnonvaloa ja ikkunoita hyväksesi.\nKoita välttää kuvan ottamista suoraan ikkunaa kohti, koska tämä luo sisustukseesi varjoja ja ylivalaisee ulkonäkymän. Tällaiset kuvat eivät näytä hyvältä eikä niitä ole miellyttävä katsella. Koita pitää kuvasta pois myös muut ylimääräiset lampuista ja valoista johtuvat varjot.\nÄlä seiso napsimassa kuvia sattumanvaraisesti. Mieti salonkisi pohjapiirrosta: koita saada se näyttämään kutsuvalta ja lämpimältä. Pyri myös rajaamaan kuva niin, että et katkaise tai jätä pois kuvalle tärkeitä elementtejä.\nPidä kamera suorassa, vinot kulmat eivät näytä hyvältä. Tähän auttaa merkittävästi kameran jalusta, koska käsivaralta otetut kuvat ovat usein hieman vinossa.\nHyvän kameran hyöty on siinä, että voit säädellä kuvasi syväterävyyttä. Tämä tarkoittaa, että kuvassa on niin kristallin kirkkaita kuin sumeita kohtia. Näin ohjaat katsojan silmän tiettyyn kohtaan. Olkoon kyseessä sitten palvelu tai tuote, yhden asian nostaminen keskipisteeksi voi tehdä kuvastasi mahtavan. Alla kaksi esimerkkiä syväterävyydestä:\nKutsuvampi katsojalle kuin paikka täynnä ihmisiä\nOn tärkeää muistaa että jokainen kampaamo ja kauneushoitola on erilainen, eivätkä kaikki neuvot toimi kaikilla joka tilanteessa. Kun yrität ottaa sitä täydellistä kuvaa, katso ympärillesi, pidä vinkit mielessäsi ja löydä paras mahdollinen tapa vangita yrityksesi henki.