Lumimäellä: tammikuuta 2011\nTammi-helmikuussa tarvitsee koti jotain väriä,\nmutten ihan keltaista vielä osaa laittaa (pääsiäisen vuoksi),\nvaikka kuinka aurinkoa ja sen väriä/loistoa/valoa kaipaankin.\nJotenkin heleä vaaleansininen viehättää näin alkuvuodesta\n-> tuo sopivasti raikkautta olohuoneemme yleisilmeeseen\n- ja selkeästi vaikuttaa myös omaan virkeyteeni ;) Helmililja löysi tiensä kotiin (Ikeasta muutamia päiviä sitten).\nNyt vain odotellaan kukkaloistoa! Joulunaikainen hyasinttikin pääsi vielä paraatipaikalle.\n(Ja kerrottakoon muuten tässä välissä, että yksi\namarylliskin pukkasi jälleen uuden kukkavarren\n-> eikö niistä joulukukista pääse ikinä eroon?) ;) (Kellotyynynpäällinen Halpa-Hallista.)\nVoi kunpa aika juoksisi nopeammin kevääseen päin!\nOma vanha Molla-Maijani pääsi keinutuoliin kiikkumaan.\nNuken on tehnyt kummitätini minulle,\nkun olen ollut ihan-ihan pieni.\nMinut tunteva voi ehkä huomata mollassa lievästi samaa ulkonäköä kanssani\n- kyllä kummitäti arvasi oikein tätä tehdessään ;) PartyLiten kynttilä levittää kotiimme\nsuloista laventelin tuoksua,\nJotain Tildaa tein myös\n- ihan fiilispohjalta tuli siihenkin valittua\nihanan raikas light blue :)\nRaapustanut H / Lumimäellä klo 00:12 2 kommenttia:\nKategoriat: Entisessä kodissa, Kukkasia\nLumi-westiellämme on kaksi koppaa:\ntoinen makuuhuoneessamme yöunia varten\nja toinen iltatorkuille tietokone-/askarteluhuoneessamme.\nKopat ovat jo kauan olleet ei-niin-kaunista-katsottavaa kuluneine tyynynpäällisineen ja ompahan koppien maalauskin ollut jo useamman vuoden "työlistalla".\nPellavakangas Ikeasta, peruspyyhefroteesta applikaatio -> omin kätösin piirretystä kaavasta.\nKangas peruspuuvillaa, tähtiapplikointi Ikean valkeaa pellavaa.\nIhan kivat näistä tuli! Kehtaa jopa esitellä vieraille.\nAluksi ajattelin tähtityynyyn lumihiutaleapplikaatiota\n(koiran nimeen sopien),\nmutta päädyin kuitenkin tähteen,\njoka ei välttämättä ole niiiiiiiiin suoranaisesti talviaikaan sitova.\nTeemaan sopien ajattelin esitellä lopuksi myös koiraneitimme kauneudenhoitopussukan.\n(Toki sellainen jokaisella itsestään huolehtivalla pikkupiskillä on ;) Heh!) Tätä en ole kuitenkaan itse tehnyt,\nvaan olen ostanut sen vuosia sitten jostain Forumin pikkuliikkeen ALEsta.\nMerkiltänsä Catseye (ainakin mulle ihan outo..).\n(Tykkään näistä westiekoiratyyppisistä kuvioista\n- ja jonkin verran niitä on tullut ns. keräiltyäkin.\nEhkä niistä lisää joskus myöhemmin.)\nRaapustanut H / Lumimäellä klo 21:18 7 kommenttia:\nKategoriat: Ompelua, Tuunailua, Westie\nPikainen postaus vielä tälle illalle...\n- vaikkei ketään kiinnostaisikaan ;) Leivoin tänään vähähiilarista rahkapiirakkaa, ohje täältä.\nLisäsin taikinaan omin lupineni muutaman ruokalusikallisen kookosjauhoa ja yhden rkl:n kookosöljyä.\nPäälle ripottelin runsaasti kanelia.\nSuosittelemme (- mieskin nimittäin tykkäsi kovin ♥ )!\nKalastajan vaimo postasi tänään ihastuttavan näkkileipäohjeen.\nPostauksen luettuani lähdin samantien keittiöön\n- tiesin, että meiltä löytyisi juuri oikeat raaka-aineet.\nKarppaajana tein yhden pienen muutoksen:\nvaihdoin nimittäin kaurahiutaleiden tilalle vehnänleseet\n(ne kun ovat paljon vähähiilarisempia).\nNäkkäristä tuli mielettömän hyvää!\nPäälle laitoimme voita ja pari viipaletta goudaa\nSuosittelen lämpimästi erilaisista siemenistä pitäville.\nKiitos Johanna sinulle\n-> tästä leivästä taisi tulla meidän uusi lempparimme!\nRaapustanut H / Lumimäellä klo 23:49 Ei kommentteja:\nKategoriat: Karppaus, Leipomuksia\nRaapustanut H / Lumimäellä klo 15:28 4 kommenttia:\nLauantai-aamumme alkoi yllättävästi kun setäni vaimo piipahti meille kylään ja toi pienen paketin.\nPaketti sisälsi kuksan\n(pohjassa on polttokirjaimin nimeni\n-> mieheni saa oman kuksansa hiukan myöhemmin.)\nsekä lisäksi paperikäärön.\nPaperikäärö sisälsi ehdotelmia erilaisten talvilajien kokeiluun, vaikka\nlopulta kirjeessä päädyttiin ehdottamaan opastettua lumikenkäilyretkeä lähimaisemissa\n(Lumikenkäilyä emme olleetkaan kokeilleet ennen,\njoten tämä oli enemmän kuin mieluinen juttu!)\nSovimme heti sunnuntai-aamuksi lumikenkäilyretken lähistön laavulle.\n(Tämän koko ihanan yllätysteon takana oli häissämme pidetty vierasleikki "12kk",\njossa setäni/hänen vaimonsa saivat tehtäväkseen tammikuussa 2011\nantaa meille [hääparille] ideankipinän johonkin uuteen.)\nTäytyy sanoa, että rankkaa oli (rakastan kunnon rääkkiä!)\n- ja varsinkin kun puuterilumi upotti lähes puolta metriä väliajoin.\nOnneksi lumikengät on kuitenkin suunniteltu mainiosti myös tällaiseen tosiextremeen ;) Pakkasta oli -19, joten laavulle kenkäily\njäi tällä kertaa välistä\n-> sen sijaan reippailimme vajaan tunnin umpihangessa ihan lähistöllä,\njonka jälkeen paistoimme makkaraa ja joimme kuumaa kaakaota\n(mie tietysti omasta uudesta kuksastani ♥!)\nKaakaona meillä oli mieheni kanssa mukana termospullossa kookoskaakaota\n- eli kookosmaidosta, kevytmaidosta ja tummasta\nleivontakaakaojauheesta keitetty herkku.\n- ja mikä parasta: kahden viikon päähän sovimme heti uuden lumikenkäilyreissun\n(ja jos vain sää sallii, pääsemme vihdoin valloittamaan se laavukin).\nRaapustanut H / Lumimäellä klo 20:50 Ei kommentteja:\nKategoriat: Häähumua, Reippailua\nOnpas vain muuten tullutkin siivoiltua ja järjesteltyä.\nYhtenä uudenvuodenlupauksena vakuutin itselleni, että käyn talon JOKAIKISEN sopen, kolkan, laatikon, kaapin, komeron, pakastimen yms. lävitse\nja heitän kaiken turhan pois.\n(Okei, vaikeaahan se on, mutta nyt olen yrittänyt mennä tosiTOSI järkimeiningillä..)\nOlen kyllästynyt ylimääräiseen tavaraan,\njota lojuu kaapin ja laatikoiden kätköissä.\nEhkä ne lisääntyvät itsestään(?) - salaa ajattelen.\nJoten nyt siis on läpikäytynä (vasta?) lastenhuone ja heidän komeronsa\nsekä keittiö (siis ehkä kaksi pahinta takana).\nJa on muuten tavaraa lähtenyt -> yhteensä seitsemän Ikea-kassillista on kannettu varastoon\nodottamaan aikaa lämpimämpää ja valoisampaa, jolloin pääsen ne lopullisesti lajittelemaan kategorioittain;\n1. roskis, 2. kirpputori, 3. kierrätys.\nSuosittelen myös muille - voi että on PUH-DIS-TA-VAA! Keittiön kaappeja läpikäydessäni sain samalla merkattua nimitekstillä jokaisen lasipurnukan,\neikä enää tarvitse kauaa mietiskellä mitä mikin purkki nyt sitten sisältääkään.\nVielähän kaappiin jäi mm. mysli, pottujauho, sämpyläjauho, mantelijauho, ruisjauho, mannaryyni, puuroriisi jne.\n-> ehkä ne saavat vielä jonain päivänä omat nimikoidut törppönsä.\nMuutama, niitä eniten tarvitseva, purnukka sai ihan ikiomat pikkukauhat (CH:sta) sisälleen.\nKohokirjoitinkapistukseni on peräisin\nRovaniemen Clas Ohlsonilta\n- ja on muuten vallan kätevä tapaus!\nMies arveli, että kohta meillä varmaankin lukee joka esineessä teksti mikä se on... :D\nRaapustanut H / Lumimäellä klo 11:00 2 kommenttia:\nPerjantai-lauantain vietimme mieheni kanssa Lapin pääkaupungissa, Rovaniemellä,\nvanhemman pikkusiskoni ja hänen avokkinsa luona.\nPerjantai-iltaa vietimme seurustelemalla, nauttimalla viiniä ja tekemällä hyvää ruokaa\n-> lauantaina kävin siskoni kanssa hiukan alekierroksella Rovaniemen kaupungilla.\nPyörähdimme myös Pikku Elsan puodissa, mutta sieltä ei nyt tällä kertaa lähtenyt mukaan mitään\n- toisin kuin sitten Anttilan ALEsta... Lyhty, ale -50%, hintaa jäi noin 6e.\nHauska kuusi, ale -70%, hintaa jäi hiukan alle 3e.\nKorkeus n. 30cm.\n(Tähän voi vaikka ripustaa kristalleja ensi jouluna.)\nPieni kulho, 50snt.\nHalkaisija n. 10cm.\nTähtiköynnös, ale -70%, hintaa jäi noin 4,5e.\nPieni keinuheppa, ale -70%, hintaa jäi noin 2e. Keppihevonen (jonka sai omakseen ahkerasti opiskeleva(?) nalle),\nale -70%, hintaa jäi hiukan reilu 1e.\nKoska vierailimme ensi kertaa siskoni ja hänen avomiehensä yhteisessä kodissa,\nveimme heille tuliaislahjaksi askartelemani taulun.\n(Kaikki materiaali Tilda-sarjaa, paitsi kehys.)\nJa vielä on luvassa jatkoa Rovaniemen ostoksista sekä reissusta yleensäkin.\nRaapustanut H / Lumimäellä klo 15:58 4 kommenttia:\n(Joutsenet ostettu muutama vuosi sitten Stockan joulukoristevalikoimasta.) Prismasta kannoin eilen kotiimme lankaköynnöksen\n(meidän perheen kevään ensikukan).\nKasvi oli jo valmiiksi kehälle kasvatettu.\nIhana se kyllä on, mutta ei vain oikein pääse oikeuksiinsa näissä kuvissa.\nJa voihan ahdinko(!) millaisia kuvia pelkällä päivänvalolla tulee tähän aikaa vuodesta.\n(Keinovalosta kun en niin perusta.)\nSitä aurinkoa edelleen odotellessa...\nOstettu Ylläksen matkamuistomyymälästä muutama vuosi sitten.)\nHiukan on nyt semmoinen välivaihe meneillään joka puolella huushollia\n- kun juuri piti riisua joulu ja oikein ei osaa vielä kevättäkään (sen värejä) laittaa.\nAmarylliskin vielä kukkii.\nTämä on jo tämän kaunokaisen kolmas kukkavarsi.\n(Puskeekohan vielä neljännenkin? - Luultavasti ei.)Kiitos menee näin upeasta ja vahvasta kukasta tädilleni,\njoka toi sen meille kuukausi sitten\n- ja edelleen siis kukassa ♥\nRaapustanut H / Lumimäellä klo 23:38 3 kommenttia:\nCountryHeartin (paikallinen sisustusliike) -20% alesta raaskin nyt vihdoin ostaa kauan jo himoitsemani lasisen voirasian.\nMeidän perheessä ei muuta levitetuotetta käytetä,\njoten tämä kaunis rasia kattaukseen on kuin piste iin päälle\n(ja siis ainakin tuhat kertaa suloisempi kuin se voipakkauksen\nOlohuoneeseen vaihdoin jouluisen havukranssin tilalle tämän vuosi sitten Sateenkaarentaa-verkkokaupan alesta löytämäni ruosteisen kattokoukkuhökötyksen ;)\nPentikin alesta ostin lasisydämiä\n- silloin en vielä tiennyt niille paikkaa,\nmutta ainahan paikka kauniille asioille jostain löytyy!\nRaapustanut H / Lumimäellä klo 11:47 6 kommenttia:\nHeti alkuun täytyy päivittää ihanista ihanimmat joululahjani\n- kiitos vielä niiden antajille.\nNämä kaikki ovat todellisia aarteita ♥\nTästä kirjasta olin maininnut Joulupukin kirjeessänikin; eli Ajan patinaa by Ellen Dyrop.\nIhanan kirjan (joka on jo luettu ja tullaan selailemaan vielä usein!) sain isosiskoltani.\nMuuten jo suloista lahjaa koristi Peace-sydän,\njoka nyt (ainakin toistaiseksi) löysi paikkansa wc:n oven kahvasta\n- - ehkä se siihen juuri sopii tekstinsäkin puolesta ;)\nSain äidiltäni toisen kirja-aarteen\n"Elämää valkoisessa puutalossa".\n(Joulupukin lahjatoivekirjeessä oli tämäkin.)\nOih ja voih. Ja huokaus.Oli ihana oikein nautiskella rauhassa tämä kirja kaakaomukillisen\nääressä lasten nukkumaanmenon jälkeen\n-> ja ihmetellä kuinka kauniisti ja taidokkaasti\nIlona Pietiläinen havainnoi\nympäristöä, elämää ja niiden kauneutta.\nKiitos Ilona ihanasta kirjastasi\n- ja SUURKIITOS äiti kun kuuntelit toivettani.\nSaimme mieheni kanssa lahjaksi yhteiseltä kummitytöltämme (isosiskoni lapselta) suloisen kuvan pikkuneitokaisesta.\nKehys oli kauniisti koristeltu helmistä muodostetulla tytön nimen alkukirjaimella "M".\nLisäksi kummityttömme, äitinsä avustuksella, oli painanut meille ihan huikaisevan söpön käsipyyhkeen.\nParas joululahja kuitenkin E-Suomessa asuvilta isosiskoltani ja kummitytöltämme oli, kun he viettivät täällä Lapissa kanssamme peräti kaksi viikkoa.\nIkäväkin on jo, vaikka he lähtivätkin vasta tänään.\nSedältäni ja hänen vaimoltaan saimme mieheni kanssa upeat retkiaterimet.\nSetäni on itse ne veistänyt puusta ja hiukan on myös poronsarveakin laitettu koristeeksi mukaan.\nNämä on kyllä ihan mahtavat!\nEnsi vuonna voisi pistää nimikoidut retkikuksat toivelistalle ;) Nuorimmalta siskoltani saimme herkullisia ja niin kauniita itsetehtyjä suklaita.\nNämä on kyllä syöty parempiin suihin jo kauan sitten\n- mutta onneksi ehdin niistä kuitenkin kuvan näpätä muistoksi.\nVanhemman pikkusiskoni lahjapaketista avasin ihania hiustuotteita\nsekä tämän Nomination-koruun yhteensopivan horoskooppimerkkipalan rapu\n(69 se olla pitääkin, hih).\nSain paljon kaikkea ihanaa muutakin(!), mutta nämä nyt olivat sellaisia,\njotka tahdoin ehdottomasti kuvata itselleni muistiin.\nNyt kai olisi sitten aika raapustaa oiiiikein piiiitkä kiitoskirje Pukille :)\nRaapustanut H / Lumimäellä klo 20:21 3 kommenttia:\nKategoriat: Joulua, Lahjoja


Artikkelissa pohdin susiin liitettyjä erityyppisiä - PDF\nArtikkelissa pohdin susiin liitettyjä erityyppisiä\nDownload "Artikkelissa pohdin susiin liitettyjä erityyppisiä"\n1 SANNA OJALAMMI, FT, Tutkija Luonnonvarakeskus Susi, tunteet ja tila TIIVISTELMÄ Artikkelissani olen tarkastellut, miten susi on Varsinais-Suomessa vaaran ja uhkan kokemusten kautta muuttanut paikallisten ihmisten elinpiirissä spatiaalisia käytäntöjä ja vaikuttanut ihmisten tunteisiin. Relationaalisessa tilassa susi ja susikokemukset ovat vaikuttaneet paikallisten ihmisten arkisiin toimintatapoihin. Erityisesti susireviireillä suden ilmaantuessa maisemaan susihaitat ja uhka sudesta vaikuttavat ihmisten susikokemuksiin ja tunteisiin. Kielteiset käytännöt, susitunteet ja asenteet alkavat muuttaa tilaa. Tämä synnyttää erityyppisiä spatiaalisia käytäntöjä. Ihmisten keskuudessa ilmenee sosiaalisten suhteiden ja käytäntöjen vuorovaikutuksessa uhkan ja pelon tiedostamista sekä vaaratilanteen välttelyä. Kun ihmisen kehollisuus ja epämiellyttävät kokemukset, tunteet ja uskomukset vaikuttavat tilallisuuteen, myös ihmisten tilalliset sosiaaliset käytännöt alkavat muuttua. Näin syntyy uudentyyppistä tilaa eli susivaarallisia paikkoja, joista susi halutaan rajata pois, eletyn tilan ulkopuolelle. Avainsanat: susi, suden läsnäolo, susipelko, tunteet, tila, tilallisuus, tilalliset käytännöt MAASEUDUN UUSI AIKA Artikkelissa pohdin susiin liitettyjä erityyppisiä tunteita ja vaaran kokemuksia sekä niiden merkityksiä sosiaalis-tilallisessa kontekstissa. Susireviireillä ihminen kokee suden vierailut ihmisasutuksen lähellä ja pihapiirissä epämiellyttäväksi, ja eläimen käyttäytymisen ongelmalliseksi (Luoma 2014). Näin susi saattaa jo olemassaolollaan kasvattaa huolestuneisuutta ja uhkaa paikallisten ihmisten keskuudessa. Näissä tilanteissa tunteet saattavat vaihdella laidasta laitaan: sutta pelätään, inhotaan ja vihataan, mutta myös ihaillaan ja kunnioitetaan (ks. Vilkka 2009). Lumiaron (1997) mukaan Suomessa suteen liittyvää pelkoa esiintyy yhtälailla kaupungeissa kuin maaseudulla. Ihmiset pelkäävät sutta enemmän kuin muita suurpetojamme karhua, ilvestä tai ahmaa. Susien esiintymisalueella ympäri maailmaa asukkaat myös rajoittavat ihmisasutuksen lähettyvillä toimintojaan. Näin pyritään välttämään suoraa yhteentörmäystä suden kanssa ja karttamaan suden aiheuttamia vahinkoja ja uhkaa (ks. Vidrih ym. 2013; Linnell ym Kanzaki ym.1996). Toisaalta osalle ihmisistä elävän suden näkeminen luonnossa on myönteinen kokemus. Etenkin luonnonsuojelijat haluavat suojella uhanalaisia petoeläimiä Suomen luonnossa. Tästä hyvä 5\n2 ja myönteinen esimerkki ovat muun muassa Luonto-liiton eri puolilla Suomea järjestettävät susihiihdot (www.luontoliitto.fi). Ihmisten asenteet ja tunteet sutta kohtaan ovat usein negatiivisia (ks. Treves ym. 2013; Karlsson & Sjöström 2007; Williams ym. 2002; Ericsson & Heberlein 2003; Arrindell 2000). Susien ilmaannuttua jopa eteläisimpään osaan Suomea on hyvä tarkastella tarkemmin ihmisten susiasenteita. Voidaan pohtia, mikä on tunteen ja asenteen suhde ihmisten keskuudessa ja vaikuttavatko asenteet susitunteisiin. Asenteet vaikuttavat usein tunteisiin, ja Oskampin (1991: 9) mukaan asenteisiin vaikuttavat myös käyttäytyminen, arvot ja tottumukset. Tunteiden taustalla on siis asenteita, arvoja ja tapoja, jotka ohjaavat eri-ikäisten ja -tyyppisten ihmisen käyttäytymistä, päätöksentekoa ja susiin suhtautumista. Eri maissa tehdyt tutkimukset ovat osoittaneet, että vanhemmat suhtautuvat susiin kielteisemmin kuin nuoret ja että korkeasti koulutetut suhtautuvat myönteisimmin. Edelleen maanviljelijät ja maalla asuvat suhtautuvat kielteisemmin kuin luonnonsuojelijat. Myös maataloustuottajat ja metsästystä harrastavat ihmiset suhtautuvat kielteisesti suteen (Sakurai ym. 2014; Treves ym. 2013; Karlsson & Sjöström 2007; Andersone & Ozolinš 2004; Skogen & Krange 2003; Lumiaro 1997 ja 1998; Bjerke ym. 1997). Ratamäen (2009) mukaan kulttuurin ja yhteiskunnan vaikutusten lisäksi myös eläimen biologiset piirteet ja lajiominaisuudet vaikuttavat siihen, millainen paikka ja asema eläimellä on ihmisen rinnalla. Koska susi on fyysisesti suurikokoinen petoeläin ja sen käyttäytyminen mielletään raa aksi ja haitalliseksi, se muuttuu ihmisen mielikuvissa pelottavaksi ja vaaralliseksi. Susipelkoon vaikuttaa myös se, missä ja millä tavalla susi on tehnyt tuhojaan. Pelko sutta kohtaan maaseudulla ei ole lieventynyt viime vuosina (Turun Sanomat, Susikysely 2012), ja kuten Pohja-Mykrä ja Kurki (2013) kuvaavat, susireviireillä asuvat ihmiset kokevat, ettei heillä ole tarpeeksi vaikutusmahdollisuuksia oman elinkeinonsa tai arkensa hallitsemiseksi. Ihmisten susipelolla ja -vihalla on myös Suomessa pitkä historia. Tiedetään, että muun muassa 1880-luvulla Lounais-Suomessa tapahtui ihmisiin kohdistuvia susihyökkäyksiä ja lapsisurmia, jotka yhä ruokkivat petovihaa (ks. Pulliainen 1984, Lähdesmäki & Ratamäki 2014). On huomattava, että 1800-luku kaikkinensa käsittää mittavan historiallisen ajanjakson ja susisurmia tapahtui myös ennen lukua, mutta erityisesti 1880-luvulla samanaikaisesti susisurmien ja häirikkösusien tappamisten kanssa yhteiskunnassa tapahtui mittava muutos. Muun muassa sanomalehtiä ja sidosryhmien julkaisuja painettiin enenevissä määrin, ja tieto saavutti ihmiset aiempaa tehokkaammin. Ajanjaksoon ajoittuu myös metsästysaseiden parempi saatavuus ja riistanhoidon neuvonnan aktiivinen, Suomen kattava toiminta. Nämä tekijät edesauttoivat ja muuttivat ihmisten asennetta sutta kohtaan ja ne myös synnyttivät kollektiivista susitietoa 1880-luvulta alkaen (Pohjamykrä 2014: 29 30) Artikkelini rajautuu Lounais-Suomeen, johon 1880-luvun traagiset tapahtumat sijoittuivat. Vaikka näillä alueilla ei ole ollut susia yli sataan vuoteen, laji koetaan Lounais-Suomessa yhä edelleen uhkaavaksi. Susia alkoi ilmestyä alueelle uudelleen vuonna 2004 (Hiedanpää ym. 2015). Paikalliset ihmiset olivat aluksi yllättyneitä eläinhavainnoista, mutta kun sudet aiheuttivat tiloilla kotieläintuhoja, pelko, turvattomuus ja vihan tunteet nousivat pintaan. Köyliön ja Pöytyän alueella sudet ja koirasudet ovat ravintoa etsiessään vierailleet asukkaiden pihapiireissä ja vuosina aiheuttaneet vakaviakin vahinkoja kotieläimille (ks. Hiedanpää ym. 2012). Artikkelissani kuvaan, miten susi on vaikuttanut varsinaissuomalaisessa maisemassa ihmisiin, ja erityisesti naisiin ja lapsiin, pelon ja vaaran aiheuttaman kokemuksen kautta. Lisäksi kuvaan relationaalisessa tilassa susitunteita ja susikokemusten vaikutuksia ihmisten tilallisiin toimintatapoihin heidän arjessaan ja erityisesti paikoissa, joissa spatiaaliset käytännöt ovat muuttuneet. Tärkeimmät tutkimuskysymykseni ovat: miten suteen kohdistuvat tunteet ovat ilmenneet ihmisten keskusteluissa, ja millä tavalla puheet osoittavat spatiaalisten toimintatapojen muuttumista ihmisten elämismaailmassa? Aiemmissa tutkimuksissa susitunteita on tarkasteltu yksilötasolla, mutta myös kollektiivisesti ja sosiaalisesti jaettuna ilmiönä. Sen sijaan susitunteita on harvemmin tarkasteltu sosiaalista tilaa muokkaavana tekijänä. Artikkelissani 6 MAASEUDUN UUSI AIKA\n3 MAASEUDUN UUSI AIKA olen päässyt susitunteisiin käsiksi käymällä läpi haastatteluja ja litteroitujen tekstien jäsennyksiä, informaatiota ja tapahtumakuvauksia, joilla eriikäiset ihmiset ovat ilmaisseet erityyppisiä susitunteita ja susikokemuksia elinpiirissään. Tunteet jakautuivat kielteisistä myönteisiin ja jopa neutraaleihin susitunteisiin. Läsnäolollaan susi on luonut maaseutumaisemaan susivaarallisia paikkoja, ja elettyjä spatiaalisia tiloja, joihin kuuluu susimuistoja ja vaihtelevia susitunteita. Kun susimuistot ja susien tekemät haitalliset teot nousevat ihmisten mieleen, susivaaraan suhtaudutaan ikään kuin teot olisivat todellisuutta tänäkin päivänä. Susitarinoiden tuottama kokemus vaaratilanteesta liittyy kulttuuriin ja kulttuuriseen muistiin menneiltä vuosisadoilta (Lähdesmäki ja Ratamäki 2014). Kun kertomukset siirtyvät sukupolvelta toiselle varsinaissuomalaisessa arjessa, tarinoiden vaikutus ylittää yksilöiden elämänhistorian. Kuten Ahmed (2003, ) esittää, pelon kohteet eivät tule vain sisältä tai ulkoa, vaan pelko avaa usein subjektin henkilöhistoriaa. Näin susitarinat uusintavat sukupolvelta ja sukupuolelta toiselle myös normeja ja ideologioita, jotka ilmenevät yksilöiden luontosuhteessa (Lähdesmäki & Ratamäki 2014). Tunteiden ja erityisesti turvallisuuden kokemista tilassa on maantieteessä tutkittu jo 1990-luvulta lähtien. Erityisesti Hille Koskelan tutkimukset 1990-luvun puolivälissä nostivat yleiseen tietoisuuteen käsitteen pelon maantiede (ks. Koskela 1997a & b; Koskela & Pain 2000; Koskela 2003). Pelon maantieteen piirissä on tehty useita tutkimuksia, jotka ovat tarkastelleet sukupuolittunutta väkivallan pelkoa erityisesti kaupunkien julkisissa ulkotiloissa. Maantieteessä on korostettu 2000-luvulta lähtien ns. tunteiden maantiedettä (emotional geographies). Tunteiden maantieteessä on korostettu yhteyttä ihmisten, paikkojen ja tunnekokemusten välillä. Viime aikoina on tähdennetty tilallisuutta eri paikoissa ja pelon, huolen sekä kiintymyksen ajallista ulottuvuutta sosiaalis-tilallisessa kontekstissa (Bondi ym. 2005). Sosiologiassa tunteita on viime aikoina tarkasteltu erityisesti kulttuurisena ja sosiaalisena ilmiönä (cultural politics of emotions), sekä tunteiden sosiaalisuutta ja niiden synnyttämää performatiivisuutta eli ihmisten toimintaa puheen, tekstin tai kehollisuuden muodossa (Ahmed 2004). Ymmärrän tilan relationaalisena, jolloin on mahdollista tarkastella sitä, miten suden ilmaannuttua ihmisten kokemukset alkavat vaikuttaa tilaan. Kuten Jauhiainen ja Niemenmaa (2006) selostavat, relationaalinen tila muodostuu sosiaalisten suhteiden ja käytäntöjen vuorovaikutuksessa tietyssä paikassa ja hetkessä (ks. myös Massey 2005). Tilallisuutta syntyy, kun tilaa tuotetaan tietynlaiseksi eli tilalle luodaan merkityksiä elettynä ja koettuna prosessina. Merkityksillä ja käytännöillä on erityinen vaikutus tilan representaatiossa. Tilan representaatio on Lefebvren (1991: 33) mukaan jokapäiväisessä elämässä sosiaalisesti tuotettua ja luotua tilaa, joka viittaa tilan hyödyntäjien ei-verbaalisiin kokemuksiin, jolloin tilallisuus koetaan kehollisesti. Näin tapahtuu esimerkiksi, kun pelkäämme sutta, tilan representaatio on elävä tapahtuma, jota yksilön kehollisuus, ajatukset ja havainto määrittävät. Tilallinen käytäntö taas muodostuu arkisista ja konkreettisista toimintatavoista sekä rutiineista, joita esiintyy havaitussa tilassa (perceived space), käsitetyssä tilassa (conceived space) ja eletyssä tilassa (lived space). Ihmiset tuottavat tilaa sosiaalisilla käytännöillään ja jättävät sinne symbolisesti merkityksellisiä jälkiä (esimerkiksi reitit, paikat, rajat, esineistöt). Tunteiden määrityksiä Susipelko ilmenee monin eri tavoin. Pelko ei ole yksittäinen tunne, joka voidaan kategorisesti erottaa muista affektiivisista tiloista. Pelko lisäksi ilmenee eri tavoin ja tuottaa erityyppisiä reaktioita arjessa ja ympäristössä (Pain 2000: 250). Tämän vuoksi on hyvä määritellä pelkoon liittyviä tunteita ja miettiä, millaisissa tilanteissa tunteita ilmenee. Milton (2007) erottelee essentialistisen (tunteet ovat universaaleja, perittyjä) ja konstruktionistisen (tunteet ovat opittuja) tavan jäsentää tunteita. Tunteet ovat tärkeä osa ihmisyyden perusolemusta. Keskeisimpiä tunteita ovat muun muassa kiinnostus, ilo, suru, viha ja pelko. Tunteet voidaan myös jakaa tunneskeemoihin. Tunneskeemoissa on aina vuorovaikutusta tunteiden ja tunnekokemusta ohjaavien havaintojen ja tietoisuuden (ajatukset, 7\n4 strategiat ja päämäärät) välillä (Izard 2011: 371). Analysoin tunteita tässä artikkelissa sosiaalisesti konstruoituina, mutta myös essentialistisen lähestymistavan mukaan ja tunneskeemoilla, koska tutkimuskysymykseni liittyvät tunteiden vuorovaikutukselliseen merkitykseen ja sosiaalisten käytäntöjen muutokseen sosiaalis-tilallisessa kontekstissa. Psykologisen ja erityisesti sosiaalipsykologisen näkemyksen mukaan tunteet ovat seurausta todellisista, kuvitteellisista tai jo ennakoitavissa olevista sosiaalisista suhteista. Yleensä ne suuntautuvat johonkin objektiin, kohteeseen tai tapahtumaan (Oatley & Jenkins 1996; Jesper 1998). Oatley (2004, 43) esittää, miten tunteiden avulla arvioidaan tapahtumaa ja huolta. Damasio (1999) kuvaa neuropsykologisen näkemyksen mukaisesti, miten tunteet ovat osa ihmisen tietoisuutta, siis yksilön tietoisuutta itsestään ja ympäristöstään. Ne ovat tietoisuuden perusta, jossa tulisi erottaa tunne (emotion) ja tuntemus tai tunnetila (feeling) toisistaan. Tunne kytkeytyy fyysisiin kokemuksiin ja ilmenee kyynelinä, punastumisena, sydämenlyönteinä jne. Tuntemus taas on yksilön aistikokemus tunteesta. Tunnemme ensin ja vasta sen jälkeen aistimme tuntemuksen. Tunteet synnyttävät myös toimintaa. Tästä syystä kun kohtaamme vaarallisen ja uhkaavan näköisen petoeläimen (suden, karhun, ahman), tunnemme herkästi pelkoa ja uhkaa sekä halua poistua paikalta. Kun tunnemme pelkoa jotain kohtaan (objekti), pelkoon sisältyy aina myös psykologisia, fyysisiä ja käyttäytymiseen liittyviä tekijöitä (toiminta). Sosiaalisen näkemyksen perusteella Jesper (1998) ja Milton (2007) selostavat, miten tunteet ovat alati läsnä sekä sosiaalisessa elämässä että kollektiivisesti sosiaalisissa tapahtumissa. Tunteet ovat sekä subjektiivisia kokemuksia että kytköksissä ympäristöön ja kulttuuriin. Tunteet myös muovaavat ihmisten muistoja ja tietoisuutta ympäristöstä. Tunteet opettavat ihmisiä käyttäytymään eri tilanteissa. Esimerkiksi kun kohtaamme hyökkääviä petoeläimiä, pelko ohjaa toimintoja riskin ja vaaran varalta (Laundré, ym. 2010). Biologiset tekijät vaikuttavat myös tunteisiin. Kun tunteita biologisoidaan, oletetaan että tunteilla on biologinen perusta, jolloin ne ovat kehollisia kokemuksia. Näin esimerkiksi ihmisen kokema pelko petoeläimiä kohtaan pohjautuu ihmisen biologiseen ominaisuuteen. Pelon oletetaan kehittyneen ja periytyneen evoluution myötä myös ihmislajille, kun ihminen joutui hengenvaarallisissa tilanteissa sopeutumaan niihin pysyäkseen hengissä. Jacobsin (2009) ja Armfieldin (2006) mukaan pelko suuria petoeläimiä kohtaan voi olla synnynnäistä ja opittua sekä perustua yksilön persoonallisuuden piirteisiin. Milton (2007) ja Ahmed (2004) ovat kritisoineet biologista ja psykologista tunteiden määrittelyä. Heidän mukaansa biologinen tunteiden määrittely ei huomioi tarpeeksi kulttuuriin ja sosiaalisuuteen perustuvaa yksilöllistä vaihtelua. Tunteet, tila ja susi Susi kilpailee samasta elintilasta kuin ihminen. Suden pentueet ja laumat syntyvät luonnonoloissa Suomen metsiin. Ne saalistavat ja elävät susireviireillään. Lauma on vuorovaikutuksessa ympäristönsä kanssa ja vaikuttaa aina jollain tavalla paikallisiin ihmisyhteisöihin. Huomaamatta ihmisen mielenmaisema muuttuu, ja sudelle on syntynyt suden tilaa eri susireviireillä. Kuten Bisi (2010) toteaa, susilaumasta syntyy tietylle paikalle näkyvä ja liikkuva elementti. Tästä ihmisen ja petoeläimen yhteiselosta etenkin asutuilla seuduilla muodostuu kriittinen tilallinen ulottuvuus, jossa suden ja paikallisen väestön välinen vuorovaikutus on hyvin todennäköistä. Spatiaalisesti tilan representaatiossa suden läsnäololla on vaikutus paikan kokemiseen, koska suden aiheuttamat haitat nostattavat susipelkoa ja huolta ihmisten keskuudessa (Skogen & Krange 2003), ja Suomessa erityisesti susireviireillä (Bisi ym.2007; Hiedanpää ym. 2012; Hiedanpää ym. 2015). Ihmisille susi on aina edustanut villiä luontoa ja luonnon hallitsemattomia voimia; paikkaa ihmisasutuksen ulkopuolella, eristyksissä olevaa aluetta, jota on pelätty (Short 1991). Kun susi ilmestyy yllättäen omasta tilastaan eli ulkopuolelta ihmisen tilaan tai sen läheisyyteen, ihmisen kehollisuus, kokemukset ja tunteet (yksityiset ja kollektiiviset) sosiaalisten käytäntöjen lisäksi alkavat muuntaa arkisia toimintatapoja ja käyttäytymistä (Hiedanpää ym. 2012). Näin susi luo 8 MAASEUDUN UUSI AIKA\n5 susivaarallista tilallisuutta eri paikkoihin. Vaaran ja uhkan pelkoa voidaan tarkastella tilassa esiintyvänä ongelmana. Tilallisesti susivaarallisia paikkoja ovat nykyään oma pihapiiri ja muut asuinrakennusta lähinnä olevat alueet kuten lähimetsät, pellot, laitumet ja tiestöt, joissa susi on nähty tai kuultu tai petoeläin on aiheuttanut vahinkojaan. Myös paikallistietämykseen perustuvat suden kulkureitit peltojen laitamilla ja metsissä koetaan vaarallisiksi. Näin susipelko sijoitetaan ja ehdollistetaan tiettyyn paikkaan. Koska susihavainnot nostattavat pelkoa ja huolta, ihmisten kokemukset alkavat ajan mittaan vaikuttaa tilankäyttöön ja muuttaa sitä. Näin susivaarallisia alueita sekä susikohtaamista pyritään välttelemään tai suunnataan liikkuminen toisaalle tai muutetaan liikkumiskäytäntöjä. Susivaarallisiksi paikoiksi voidaan mieltää tietty metsäalue iltakävelyn tai ratsastusreitin varrella, oma kotipiha ja lasten leikkipaikka tai lähimetsän mustikoiden ja sienien keruupaikat. Ajan kuluessa tuttujen alueiden menetys uhan ja vaaran vuoksi ja erityisesti kotireviirin heikentynyt tai menetetty turva herättää ihmisten keskuudessa suuttumusta, turhautumista tilanteeseen tai jopa vastustusta pelon aiheuttajaa (sutta) kohtaan. Myös kyläkeskukset voivat muuttua vaaran paikoiksi ja tuntua pelottavilta, jos suden jättämiä haaskoja löydetään esimerkiksi teiden varsilta, kirkkomailta tai lähellä koulua. Maatilallisille omat maa- ja laidunalueet tuotantoeläimineen ovat tärkeä osa kodin reviiriä, jonka hallintaan ihminen itse pyrkii vaikuttamaan. Kun susi ylittää rajan tunkeutuessaan ihmisen elettyyn tilaan pihapiirissä tai sen lähettyvillä, tämä herättää ihmisissä tunteen siitä, että heillä on oikeus ryhtyä toimiin (Hiedanpää ym. 2015). Susivahinkojen jälkeen turvallisuutta ja hyvinvointia korostetaan ihmisen ja kotieläinten elinpiirissä. Susikohtaamiset aiheuttavat ongelmia erityisesti raja-alueilla, joilla rakennetut aidat eivät ole symbolisesti suojamassa ihmistä ja osoittamassa ihmisen omistamaa paikkaa maisemassa. Suden koetaan saapuvan pelottomasti ja väärin ihmisen tilaan saalistamaan. Kuten Philo ja Wilbert (2000) selostavat, sudet (eläimet) häiritsevät liikehdinnällään ihmisten spatiaalista järjestystä. MAASEUDUN UUSI AIKA Aineisto ja menetelmät Aineistossani susitulkinnoille antavat äänensä eriikäiset varsinaissuomalaiset naiset, miehet ja lapset, joita olen haastatellut vuosina joko yksin, tutkimushankkeen muiden tutkijoiden tai kesätyöharjoittelijan kanssa. Tutkimuksen aineiston keruumenetelmä perustuu kuuteen puolistrukturoituun haastatteluun ja viiteen fokusryhmäsessioon. Haastatteluissa ja fokusryhmissä haastateltaviksi valittiin naisia, miehiä ja lapsia Pöytyän, Yläneen ja Köyliön kunnista Heistä moni asuu nykyisten susireviirien alueella. Aikuiset haastateltavat olivat iältään noin vuotiaita. Haastateltavissa oli perheenäitejä, maataloustoimihenkilöitä, yksityisyrittäjiä ja koulun tai nuorisojärjestön työntekijöitä. Haastateltavat valittiin sen perusteella, että he kuuluivat ryhmään, jotka olivat mahdollisesti nähneet suden ja kokeneet suden haittaa elämässään, lähipiirissään, työssään tai elinkeinossaan. Haastattelun yleisimpinä teemoina olivat 1) henkilön esittelyt: tausta, toiminta ja työ 2) susikohtaamistilanteet, tunteet ja reaktiotavat (omat ja muiden reaktiot) 3) paikallinen susitilanne ja suden vaikutus ja mahdollinen haitta haastateltavaan, perheenjäseniin tai kotieläimiin ja toimintatavat susivaarallisissa paikoissa. Fokusryhmätilaisuudet pidettiin touko- ja marraskuussa 2012 sekä joulukuussa 2014 muiden hanketutkijoiden kanssa. Toukokuun fokusryhmähaastattelut järjestettiin kouluikäisille lapsille (40 oppilasta) kahdessa ala-asteen koulussa Köyliössä ja Mynämäellä. Kaksi myöhempää fokusryhmähaastattelua järjestettiin aikuisille Pöytyän kunnan Yläneen Luonto-Kapinetilla marraskuussa Joulukuun fokusryhmähaastattelu järjestettiin Turussa Aikuisten ja lasten fokusryhmätilaisuuksissa aineistoa kerättiin vapaalla keskustelulla, mutta nuoremmilla koululapsilla aineistokeruumenetelmänä käytettiin myös susitarinaa ja -piirustusta. Fokusryhmätilaisuuksien keskusteluteemoja olivat susitarinat ja susiesineistöt (eläkeläiset), lasten ja aikuisten susipelot ja -kokemukset, susien saapuminen asuma-alueelle, siirtoistutukset ja alueellinen susiriski ja toimintatavat susivaarallisissa 9\n6 paikoissa sekä susi työnkuvassa. Koululapset olivat vuotiaita eli viides- ja kuudesluokkalaisia. Lapsia pyydettiin aluksi piirtämään kuva sudesta ja sen jälkeen kirjoittamaan lyhyt tarina siitä, miten susi on vaikuttanut heidän elämäänsä. Tämän jälkeen lapset keskustelivat ja jakoivat susikokemuksiaan, susitunteitaan ja -asenteitaan luokassa muiden lasten kanssa. Aikuisten fokusryhmätilaisuuksiin osallistui 17 henkilöä. Henkilöt valittiin sen perusteella, että he kuuluivat ryhmään, jotka olivat mahdollisesti nähneet suden ja kokeneet suden vaikutusta elämässään, lähipiirissään tai omassa työnkuvassaan. Osallistujat olivat paikallisia vuotiaita eläkeläisiä, lasten vanhempia ja kasvatusalan asiantuntijoita (ala- ja yläasteen opettajia, yhdistyksen työntekijöitä tai yhdistysaktiiveja). Fokusryhmissä tutkija johdatteli hienovaraisesti ryhmäkeskustelua teemasta toiseen. Aiheesta toiseen siirryttiin vasta, kun kaikki osallistujat olivat esittäneet kantansa teemassa. Keskusteluissa pyrittiin siihen, että jokainen fokusryhmään saapunut henkilö sai esittää ajatuksensa eri keskusteluteemoissa. Henkilöhaastattelut ja fokusryhmätilaisuuksien keskustelut on äänitetty ja aineistot on litteroitu. Aineistolle on tehty sisällönanalyysi, jolloin susitunteista, -asenteista ja susivaarallisista seikoista ja paikoista on pyritty koostamaan mielekästä, selkeää ja yhteneväistä informaatiota. Litteroidut tekstit on analysoitu ja tulkittu siten, että teksteistä on nostettu esille, miten ihmiset ovat ilmaisseet suteen liittyviä tunteitaan sekä kertoneet susikokemuksistaan susivaarallisissa paikoissa ja mahdollisista muuntuneista toimintatavoista, jos uhkaa ja vaaraa on esiintynyt. Koululasten keskuudessa on analysoitu myös susitekstejä ja verrattu sukupuolten välisiä eroja susikeskusteluissa. Aineisto säilytetään pysyvästi Luonnonvarakeskuksessa. Miten susi vaikuttaa tilallisiin käytäntöihin? Tilallisen käytännön muutoksia ja spatiaalisia käytäntöjä voidaan havainnoida, kun ihmiset muuttavat käyttäytymistään susivaaran vuoksi. Nykyään sudet eivät ole vain harvaanasuttujen metsäalueiden eläimiä, vaan lajia esiintyy huomattavan tiheään asutulla maaseudulla. Pääasiassa susi pyrkii karttamaan ihmistä ja liikkuu pihapiirissä lähinnä hämärän aikaan. Toisinaan susilaumat saattavat kulkea lähellä asutusta, etenkin jos alueella on lammas- tai karjatiloja tai susien kulkureitti (Kaartinen 2011, Kojola ym. 2015). Kaikesta huolimatta vain harvat näkevät suden asutuilla alueilla. Kun sudet alkoivat palata Lounais-Suomeen vuonna 2004, yksittäiset havainnot eivät vielä herättäneet suurta hälyä ihmisten keskuudessa (Hiedanpää ym. 2015). Vasta kun sudet aiheuttivat lammastiloilla huomattavia tuhoja ja raadeltu peuranraato löytyi varsin läheltä ihmisasutusta ja koulunpihaa, vapaasti liikkuva ja havaittu susi petoeläimenä nostatti ihmisten mieliin pelkoa ja huolta (Hiedanpää & Pellikka 2012). Susitilannetta kuvaa varsinaissuomalainen maatilallinen äiti syksyllä 2011, kun hän määrittää sudelle oikeaa paikkaa ja kuvaa suden käyttäytymisen muuttumista: Koska susihavainnot ovat lisääntyneet, ihmiset on ruvennut pelkäämään. Sudensuojelijat taas sanovat, ettei sudesta ole mitään vaaraa, se väistää ihmistä. Täällä taas ajatellaan, että ei tuo nyt siltä näytä, että susi väistäisi ihmistä. Susi tulee yhä lähemmäksi ja rohkeammaksi. Se huomaa, ettei ihmisistä ole mitään haittaa. Suden on paljon helpompi käydä nappaamassa vasikka, lammas, kissa tai koira, kuin juosta hirven perässä metsässä. Aina 1900-luvun alkupuolille saakka ihmiset ovat rakentaneet piha-alueilleen susiuhkan vuoksi rakennelmia ja käyttäneet esineistöä sudelta suojautumiseen. Niitä ovat olleet rakennetut susikuopat ja kolmiteräiset susisauvat. Maatalojen susiovet taas suojasivat perheiden lapsia ulkomaailmalta (muun muassa sudelta). Haastatteluiden perusteella spatiaalisen käytännön muutokset tulevat nykyään esille esimerkiksi Varsinais-Suomen lampaiden laidunalueilla. Ennen lammastila sijaitsi metsäisillä alueilla, jolloin susi pääsi helpommin tekemään tuhojaan lammaslaitumilla. Nykyään lammastuhoja on pystytty vähentämään, kun varsinaissuomalainen lammastila sijaitsee peltojen ympäröimänä, ja aidantekomateriaalien hyvän saatavuuden vuoksi sähköaitojen rakentaminen on yleistynyt susituhojen jälkeen. 10 MAASEUDUN UUSI AIKA\n7 Suden aiheuttamat lammastuhot koetaan erityisen ongelmallisena ei vain Varsinais-Suomessa vaan koko Suomessa, koska alueellisesti myös Satakunta, Pohjanmaa ja Pohjois-Karjala ovat kärsineet mittavista lammasvahingoista. Vuonna 2013 koko Suomessa tapahtui 37 eri lammastilalla 46 erityyppistä susivahinkoa (MMM 2013), ja viime vuosina susi on aiheuttanut erityisen vakavia lammasvahinkoja Keski-Suomessa. Vuonna 2008 Varsinais-Suomen Köyliössä Pyhäjärven ympäristössä susi vahingoitti ja tappoi kaikkiaan 65 lammasta neljällä eri laitumella. Pari vuotta eli vuonna 2010 Pöytyän Yläneellä kolmen suden lauma teki tuhojaan viereisillä lammaslaitumilla kahden viikon aikana heinäkuussa vuonna Sudet tappoivat tällä kertaa 27 lammasta ja vahingoittivat vakavasti 20 lammasta. Osa vahingoittuneistakin lampaista jouduttiin lopulta lopettamaan (www.ts.fi; Hiedanpää ym. 2012). Haastatteluissa ilmeni, että lammastuhot ovat monin tavoin hankalia lammastilalliselle, vaikka suden aiheuttamat tappiot korvataan lampaantuottajille. Susivaaran vuoksi lammastilalliset (naiset ja miehet) pelkäävät tuotantoeläintensä puolesta ja ovat huolissaan ja valppaina. Paikallinen naishenkilö lammastilalta kuvailee elämäntapamuutoksiaan lammastuhojen jälkeen vuonna 2011: Ikkuna auki pitää nukkua, kun on niin hermostunut. Reissuunkaan ei voi lähteä, koska kaikkia lampaita ei saa sisälle. Kesäkuussa osa lampaista poiki, ja karitsat on ollut lampolassa sisällä niin pitkään, että ne on päästetty jaloittelutarhaan päiväksi. Yöksi lampolan ovet laitetaan kiinni. Suden vuoksi rakennan tölkeistä lampolan oven eteen kolisevan rakennelman. Näin suden täytyy hyppäämällä mennä sen yli, eikä se lähde äänettömästi pois. Lammastilalliset myös selostivat haastatteluissa, miten suden aiheuttamat tuhotyöt aiheuttavat tilallisten keskuudessa pitkäaikaista stressiä ja toimeentulomenetyksiä. Työt lisääntyvät, kun sähköaitoja rakennetaan ja karanneita lampaita etsitään metsistä. Vaikka sähköaidat ovat yleistyneet, haastatelluilla tiloilla vain osa laitumista oli sähköaidoitettu tai sähköistys toimii moitteetta. Lammasvahinkojen yleisyys riippuu myös vuodenajasta. Susivaara on suurin loppukesästä. Tästä syystä jopa MAASEUDUN UUSI AIKA luomutiloilla osa lampaista viedään yöksi lampoloihin. Suden vaikutusta liikkumisen käytäntöihin Varsinais-Suomen maaseudulla susien läsnäolo on aiheuttanut huolen ja turvattomuuden tunteita, jotka vaihtelevat eri vuorokauden- ja vuodenaikoina. Vanhempien haastatteluissa nousi esille, miten suden läsnäolo aiheuttaa ihmisten keskuudessa pelon, huolen ja ahdistuksen tunteita etenkin talvikuukausina. Toisaalta osa vanhemmista myönsi, että ajan mittaan suden läsnäoloon on ollut pakko sopeutua ja harata vastaan pelolle. Haastatteluissa kävi ilmi, että monet vanhemmat ovat olleet huolissaan lastensa ja kotieläintensä, etenkin koiriensa puolesta, useiden vuosien ajan. Perheenäidit olivat huolissaan ulkoillessaan pihapiirin ulkopuolella, eivätkä vain itsensä vaan myös lastensa puolesta. Paikallinen susireviirin ulkopuolella asuva viisilapsisen perheen äiti kuvailee, miten suden läsnäolo on vaikuttanut hänen ulkona liikkumiseensa: Asun kirkonkylällä, en siis varsinaisesti reviirin alueella, mutta susi on vaikuttanut mun elämääni ennen kun oli vielä ihania lumisia talvia, lähdin kuutamoiltaisin meidän cockerspanielin kanssa metsään hevospolkuja kulkemaan. Nyt ei tulisi mieleenkään. En kulje enää metsässä vaan vain pyöräteillä. Ajattelen aina, että pitää olla syötti mukana. Metsäalueilla katson myös, että pystynkö kiipeämään puuhun, jos olisi pakko eli kiipeäisin puuhun ja jättäisin koiran siihen. Myös pitkät koulumatkat aiheuttivat pelkoa ja levottomuutta, ja moni vanhempi piti lastensa koulumatkaa liian vaarallisena. Tästä syystä esikoulujen ja ala-asteiden lapsille alettiin vaatia kunnallisesti rahoitettuja koulutaksikuljetuksia (susikyydityksiä). Haastattelujen perusteella tämä on ollut yleistä Varsinais-Suomessa vuosina Yläasteen koulun opettaja kuvaili, miten susipelko tuli esille koulun oppilaiden keskuudessa susikyyditysten aikana: Joo, muistelin ja katsoin, että täällä on L:n koulun nettisivuilla tiedote susikyydityksistä. Se on johtanut siihen, että eilen kun kirje oli lähetetty koteihin, niin tänään yksi alakoulun oppilas, jonka koulumatka on max 2 km, oli jättänyt tulematta 11\n8 kouluun, kun susikyyti ei koske häntä ja hänen täytyisi kulkea kylän lävitse hän ei edes tulisi sieltä mistään peltoja pitkin. Tämä on nyt kääntynyt jo vähän... Koulukyytejä voidaan vaatia vaarallisuuden, vaikeuden tai rasittavuuden perusteella. Erityisesti vaarallisuuden käsite ja lasten hyvinvointi susivaaratilanteessa on herättänyt keskustelua. Suden aiheuttama turvallisuusuhka lapsille tuli esille Varsinais-Suomessa susikyyditysten aikana, samalla yleistyi myös huoli susipelon leviämisestä. Tilannetta kommentoi varsinaissuomalainen perheenäiti syksyllä 2012: En halua, että lapsi pelkää joka aamu, kun sen pitää mennä kävellen sinne kouluun. Jos ei ole mitään muuta vaihtoehtoa, niin sitten ehkä järjestetään se kyyti jollain, mutta ei sillä, että siellä on susi, koska silloin se lisää susipelkoa entistä enemmän. Naisten vaara- ja uhkakokemukset tulevat esille eri tavalla kuin miesten, koska naiset kokevat suden uhkaavan ei vain heitä itseään vaan myös perhettään. Naisten on todettu ilmaisevan huolta miehiä enemmän (Zinn & Pierce 2002, 240). Miehet ovat huolissaan läheistensä turvallisuudesta, mutta he eivät tunnusta itse pelkäävänsä niin helposti. Koskelan (2003) mukaan naiset rajoittavat pelon vuoksi myös liikkumistaan lähiympäristössä miehiä enemmän. Varsinais-Suomessa uhkan aikaan miehet suuntasivat toimintaansa aktiivisiin toimintoihin esimerkiksi osallistumalla metsästysjahteihin tai toimimalla petoyhdyshenkilöinä tai yhdistysaktiiveina. Sukupuoli vaikuttaa susipelon kokemiseen, mutta maaseudulla ja maataloudessa myös arjen käytännöt, tavat ja kulttuuri suhteessa susiin ovat sukupuolittuneita. Käyttäytymisen spatiaaliset muutokset tulivat selvästi esille Varsinais-Suomen haastatteluissa, susipelkoa ja uhkaa koettiin voimakkaimmin metsässä, laitumilla ja susireittien läheisyydessä. Monet naiset muuttivat ja rajoittivat toimintojaan susivaaran vuoksi ja erityisesti paikallisilla susien kulkureiteillä, jos susien oli nähty niillä liikkuneen. Monet naiset eivät ulkoilleet hämärän tai pimeän aikaan metsissä tai lenkkipoluilla eivätkä myöskään menneet mielellään yksin lähimetsiin marjastamaan tai sienestämään. Jos marjastamaan tai sienestämään mentiin, niin marjankeruupaikalle siirryttiin kulkuneuvolla ja mielellään aviomiehen kanssa. Osa ajoi mönkijällä etäisemmälle metsätielle ja keräsi marjat tien varrelta. Eläkeläisten ja naisten keskusteluista nousi myös esille se, miten pihoilla havaitut ja vierailleet sudet muuttuvat ihmisten mielessä uhkaaviksi ja oudosti käyttäytyviksi pihasusiksi tai häirikkösusiksi. Lumiaro pohti tutkimuksessaan 1990-luvulla ihmisten suhtautumista susiin Suomessa. Lumiaron (1997) mukaan hieman yli puolet (52 %) suomalaisista suhtautui myönteisesti susiin, noin viidesosa (21 %) ei osannut sanoa kantaansa ja reilu neljännes (27 %) suhtautui kielteisesti. Tästä päätellen 1990-luvun lopulla suomalaiset suhtautuivat hyvin eri tavoin susiin. Vuonna 2013 Taloustutkimus Oy:n tekemässä selvityksessä tutkittiin suomalaisten susi- ja karhupelkoa. Selvityksen perusteella vajaa puolet (47 %) suomalaisista pelkäsi sutta, ja naiset pelkäsivät sutta ja karhua enemmän kuin miehet (www.eraluvat.fi). Sutta myös pelätään useammin Länsi-Suomessa kuin muualla Suomessa (riista.fi). Yleisesti ottaen suomalaisissa ja kansainvälisissä tutkimuksessa naiset suhtautuivat miehiä kielteisemmin suteen ja yleensä petoeläimiin (Bjerke ym. 1997, Ericsson & Heberlein 2003, Røskaft ym. 2003, Kaltenbom ym. 2006, Susikysely 2014; Paikallinen eläkeläisnainen kertoo, miten aamupostia noutaessa huoli suden liikkumisesta pihapiirin lähistöllä olevalla maantiellä vaikutti hänen käyttäytymiseensä: Aamulla kun lähden postia hakemaan puol kahdeksalta, niin on sata metriä maantielle, mutta vaistomaisesti katson olkapäältä. kun viikko sitten sudet meni suoraan maantieltä. En luota siihen, ettei se susi tulisi sieltä maantieltä, vaikka tiellä on autoliikennettä, niin ei sillä ole mitään vaikutusta Naiset kertoivat haastatteluissa, miten lenkille tai metsäretkelle lähdettiin mieluiten ystävättären ja koiran kanssa. Perheen lapset saivat ulkoilla valoisaan aikaan, mutta perheenäitien mielestä alakouluikäisen lapsen ei ollut turvallista kävellä tai leikkiä metsässä yksin vaan mieluiten sisarusten, kavereiden ja perheen koiran kanssa. Osa naisista kertoi, että todennäköisissä susikohtaamisissa susi hyökkäisi näin mieluummin koiran kuin lapsen 12 MAASEUDUN UUSI AIKA\n9 kimppuun. Metsäkävelyillä osa naisista jutteli kovaan ääneen koiralleen tai itsekseen, jottei susi tulisi lähettyville, ja osa taas suunnitteli mahdollisia pakopaikkoja tai muita toimintatapoja (esimerkiksi puuhun kiipeämistä). Haastatteluissa tuli myös esille, että Varsinais- Suomessa asuu erityyppisiä ja eri puolilta Suomea Vakka-Suomeen muuttaneita perheitä. Erään perheenäidin susiasenne oli varsin neutraali, vaikka hän asui perheineen hyvin metsäisellä ja syrjäisellä alueella. Nainen kuvailee problemaattisen susisuhteen ilmenemistä omassa monisukupolvisessa perheessään: Ei meillä ollut koskaan pelkoa, mutta meillä asui vielä miehen vanhemmat talon toisessa päässä, ja anoppi oli vienyt pesäpallomailan talon nurkalle. Kun lapsi meni kouluun, niin mä kyselin, että mikä tämä on? Ja hän [anoppi] tulee ja sanoo, että jos sieltä tulee susi, niin Juho voi puolustautua Ja mä hipsin sieltä sit pois Kertomuksista ilmenee, miten pienin elein (tavoin, esinein) ja ympäristöä havainnoiden luodaan turvallisuutta elettyyn tilaan. Sukupolvien välistä eroa kuvastaa myös se, miten suurperheessä lapsen äiti voi olla huolissaan omasta lapsestaan eri tavalla kuin perheen isoäiti. Vanhemman ihmisen susiasenteen voi ymmärtää aika-tilallisen tarkastelun avulla. Vanhempien henkilöiden fokusryhmähaastatteluissa naisilla oli vielä hyvässä muistossa perheenjäsenien ja tuttavien lapsiin 1800-luvulla kohdistuneet susivaarat ja -tuhot varsinaissuomalaisissa kylissä. Susimyönteistä asennetta ja muistikuviaan tilanteesta taas kuvailee Varsinais-Suomen maaseudulla nuoruutensa elänyt, mutta muualla asuva keski-ikäinen naishenkilö: Olen Varsinais-Suomesta. Olen lapsuuteeni viettänyt nykyisen susireviirin reunamailla, mutta ei meillä kotona koskaan ollut susivihaa en tiedä, mun vanhemmat osasi olla niin erilaisia. Muistan, että olin eka tai tokaluokalla, niin susi meni jostain tai se oli nähty, ja se oli järkyttävää hysteriaa. Mulla oli n. 3 km matkaa kouluun metsäautotietä, kun oltiin kylästä kauempana, laitamilla. Yksin mä ne matkat tietenkin kuljin. Se oli järjetöntä susivihaa. Naisten tapa hahmottaa ja rajoittaa sekä muuttaa MAASEUDUN UUSI AIKA spatiaalisia käytäntöjään susivaarallisissa paikoissa eli metsässä muuttui tiedostamalla vaaroja ja uhkia. Spatiaalisten muutosten ja sopeutumien taustalla ovat vaikuttaneet mahdollinen vaarakokemus ja naisten kokemat pelon tunteet. Kuten Koskela (1997b: 77) kuvaa tila on naisille luonteeltaan ambivalentti: toisaalta täynnä rajoituksia ja toisaalta kulkemisen pakkoja. Susipelon johdosta naisten on täytynyt muuttaa toimintatapojaan, ja samanaikaisesti lasten ja kotieläinten turvallisuutta on korostettu. Käyttäytymismuutokset useimpien naisten ja perheenäitien keskuudessa osoittavat, että suden kohtaaminen koetaan uhkaavana ja vaarallisena. Suden läsnäolo synnyttää naisissa pelkoa, huolta ja turvattomuuden tunnetta. Suden vaikutus lasten tilallisiin käytäntöihin Koululaisten suhtautuminen susiin vaihteli fokusryhmähaastatteluissa melkoisesti. Alakouluikäiset lapset eivät lähtökohtaisesti pelänneet susia. Osa tytöistä suhtautui niihin hieman samantapaisesti kuin omaan lemmikkieläimeensä, melkeinpä ihaillen. Maatilojen ja erityisesti lammastilojen tytöt suhtautuivat varauksellisimmin. Lasten kertomusten perusteella sekä tyttöjen että poikien susipeloissa, tunteissa ja kokemuksissa välittyivät kotona kuultu ja luettu informaatio (päivälehdet) tai muu ohjeistus suden varalta. Sama asia tuli myös esille vanhempien fokusryhmäkeskusteluista. Osa vanhemmista kertoi, että kun susivaarasta oli keskusteltu lasten kanssa, lapset havainnoivat lähiympäristöään eivätkä vapaaehtoisesti pyöräilleet tai kävelleet bussipysäkille pimeään vuodenaikaan. Kun koululaiset vuorotellen kertoivat suhtautumisestaan suteen ja susikokemuksistaan, esille nousi ero tyttöjen ja poikien välillä. Koululaisten susisuhdetta tarkasteltiin kysymällä, miten lapsi suhtautui suteen, eikä siis kysytty suoraan pelkäsikö lapsi sutta. Monet tytöt ja etenkin maatilojen tytöt, jotka olivat nähneet suden tai susituhoja kotitiloillaan (lammastilat), kertoivat avoimesti pelkäävänsä sutta. Pojat eivät suoraan kertoneet pelkäävänsä sutta ja osa heistä suhtautui suteen jopa perin neutraalisti. Eräs poika kertoi, että saattaisi säikähtää, 13\n10 muttei mennä paniikkiin suden vuoksi. Monet pojat olivat tyttöjä useammin nähneet suden, suden jälkiä tai peuran raadon metsässä. Lähes kaikki lapset myönsivät, että jo pelkkä suden kohtaaminen ja eläimen havaitseminen olisi pelottavaa ja ajatus synnytti lapsen mielessä uhkakuvan. Suden kuviteltu läsnäolo loi susivaarallisen paikan metsään, vaikka lähiluonnossa oleminen tai retkeily yksin, kavereiden tai vanhempiensa kanssa oli sangen yleistä. Lapset kyselivät, mitä pitäisi tehdä, jos näkee suden metsässä. He olivat kehittäneet mahdollisia selviytymisstrategioita kohtaamiselle. Kerrottiin, että pitää juosta metsästä kiireesti pois, pitää lyödä sutta jollain terävällä esineellä (kepillä) tai vain yksinkertaisesti pelästyttää susi kovalla äänellä tiehensä. Lasten susipeloista kertoi varsinaissuomalainen kerhonpitäjä kuvaten myös erilaisia taustoja lasten susipeloille: Oli 9-vuotias koulutyttö, joka ei pelännyt, mutta kertoi, että hänen [6-vuotias] pikkusiskonsa pelkää kauheasti. Heitä oli vissiin kotona peloteltu. Tyttö kertoi, että äiti oli sanonut: kaikki sudet pitäisi ampua eikä kertoa tästä kenellekään vaan kuopata ne vaan tuonne peltoon. Toinen samanikäinen tyttö, jonka äiti oli lampuri, oli häntä neuvonut, että jos susi tulee vastaan, niin lyö sitä koululaukulla. Yksi tyttö taas pelkäsi ihan hirveästi sutta ja muitakin eläimiä kuten kettua. Kysyin häneltä, että pelottaako sua ketut oikeasti?, ja juteltiin siitä asiasta. Sitten tuli sudet puheeksi ja hän sanoi, että ei kait täällä ole susia ja muuttui itkuiseksi ja huomasin, että se oli pahaa se susipelko. Susitunteiden spatiaalisuus Vuonna 2013 sutta pelättiin myös keskimääräistä useammin Länsi-Suomessa (www riista.fi). Huoli ja pelko sudesta tulivat esille Varsinais-Suomen susireviireillä asuvien ihmisten keskuudessa haastatteluissa ja keskusteluissa, mutta se ilmeni jo aiemmin paikallisten vanhempien keskuudessa (Kirje Vanhempainyhdistykset 2011). Aiemmin esitin, miten sutta kohtaan nousevia tunteita voidaan määritellä kulttuurisena ilmiönä ja sosiaalisesti konstruoituneina tapahtumina. Olen tarkastellut nykyaikana paljon käytettyä tapaa tarkastella tunteita ja turvallisuuden kokemista tilassa, mutta myös sitä miten susi on Varsinais-Suomessa vaaran ja uhkan kokemusten kautta muuttanut paikallisten ihmisten elinpiirissä spatiaalisia käytäntöjä. Aineistoni on osoittanut, että ihmisten susikokemukset (henkilökohtaiset tai kollektiiviset) ovat vaikuttaneet tilallisuuteen ja synnyttäneet kielteisiä tunteita, epävakautta ja käytännön muutoksia eletyssä tilassa. Olen pyrkinyt käsiteteorian kautta jäsentämään eri-ikäisten ja erilaisten ihmisten tunteita ja tunneskeemoja sosiaalisesti konstruoituna relationaalisessa tilassa. Susireviireillä ongelmallisia tilanteita on syntynyt, kun eletyssä tilassa vuorovaikutuksellisessa tilanteessa omat muistot tai kollektiivinen muisti sekä koetut ja kollektiiviset pelon kokemukset ovat nivoutuneet susikohtaamisiin eri puolilla Suomea. Susivaarallisia paikkoja (lenkkipolut, tien varret, pellot ja lähimetsät) ovat alueet, joilla susi on nähty tai kuultu tai joilla on tapahtunut susivahinkoja. Fokusryhmähaastatteluissa tuli selvästi esille, miten susipelkoa (uhkan ja pelon tiedostamista ja välttämistä sekä kollektiivista muistia) ylläpidetään sosiaalisesti konstruoituna tunteena ja tilalle luodaan merkityksiä koetun prosessin kautta. Vanhempien keskusteluissa tämä nousi esille huolenpidon lisääntymisenä (susiohjeet ja -varoitukset, huolenpito koirista ja lampaista). Keskusteluissa nousi myös esille, miten tilallisuus koetaan kehollisesti ja mielikuvissa. Kun pelko jättää ihmisten mieliin huolen täyttämää inhottavaa ja ikävää tunnetta vaarapaikoista, niiden kanssa on sopeuduttava tai on jo sopeuduttu elämään. Susivaarallisia paikkoja ei arjessa aina voida välttää, jolloin ihmiset eivät ainoastaan muokkaa ja muuta toimintatapojaan ja tilallisuutta vaan pyrkivät luomaan turvallisuutta lähiympäristössään. Useimmin kulkureittien käyttö lähiympäristössä muuttuu. Metsässä kävely ja pyöräily ja jopa ratsastaminen siirtyy turvallisemmille reiteille (pyörä- tai pääteille). Lapset ohjeistetaan liikkumaan kodin ulkopuolella ryhmissä ja mahdollisesti koiran kanssa. Piha-alueelle lisätään pihavalaistusta. Perheen koiraa ei päästetä pimeällä ulkoilemaan pihapiirissä tai sitä ei pidetä öisin ulkona. Toisaalta maaseudun arjessa nykyajan susiuhkaa lieventävät muun muassa 14 MAASEUDUN UUSI AIKA\n11 koulutaksikyyditykset, kännykät tekstiviesteineen, laumanvartijakoirat ja laitumien sähköaidat. Kun tilalliset sosiaaliset käytännöt alkavat muuttua, samanaikaisesti myös ihmisen kehollisuus sekä epämiellyttävät ja uhkaavat kokemukset tuntemuksineen ja uskomuksineen alkavat vaikuttaa tilallisuuteen. Susi halutaan rajata pois, oudosti käyttäytyvänä, eletyn tilan ulkopuolelle. Turvallisuuteen perustuva biopoliittinen ja territoriaalinen hallinta lisääntyy, kun halutaan vähentää mahdollista sudenuhkaa pihoilla tai pihapiirien läheisyydessä. Riskinhallinta on tuottanut uudentyyppisen valtiollisen säädöksen eli MMM:n (2013) pihasusiasetuksen, jossa susivaaraa korostetaan pihapiireissä ja taajama-alueilla. Säädösmuutoksen toivotaan lieventävän erityisesti ihmisten elinalueilla koettua susipelkoa ja huolta. Spatiaalinen tarkastelu susitunteiden vaikutuksesta tilaan osoittaa, että korostuneen pelokas suhtautuminen eläimeen ja voimakkaat susitunteet luovat ja ylläpitävät pelon ilmapiiriä. Susivaaralliset paikat syntyvät ja kehittyvät, kun paikallisten ihmisten ei-verbaaliset ja visuaaliset susikokemukset (suorat tai epäsuorat) on koettu kehollisesti ja tunnetasolla (Lefebvre, 1991) ja kun ihmiset pyrkivät välttelemään susivaarallisia paikkoja. Tilallisen ulottuvuuden näkökulmasta voitaisiin tutkia edelleen sitä, mitä olisivat ne erityyppiset sosiaaliset ja spatiaaliset käytännöt, jotka voisivat lieventää susituskaa ja kielteistä suhtautumista susiin erityisesti susivaarallisissa paikoissa ja yhteisön keskuudessa. Nykyään eri puolilla Suomea järjestetyt susihiihdot ovat tästä oiva esimerkki. Vastaavanlaisia yhteisöllisiä susitapahtumia voisi järjestää eri puolella Suomea kansalaisille, ja ne saattaisivat ajan myötä myös muuttaa ihmisten suhtautumista susiin. Tapahtumia voivat olla muun muassa susireviirien alueella järjestetyt susiretket, joissa on mahdollista kuunnella havahduttavalla tavalla sudenulvontaa ja harrastaa luontokuvausta. Paikallisten asukkaiden parissa voisi myös suunnitella ja kehittää uudentyyppisiä toimintatapoja, joissa korostettaisiin ihmisten omien toimintojen vaikutuksia (ulkoruokinnat, riistaruokinnat tms.) asuinalueiden lähettyvillä liikkuviin susiin. MAASEUDUN UUSI AIKA Muutoksia ihmisen elämismaailman susisuhteessa Varsinais-Suomen susialueilla asuvat ihmiset suhtautuvat erityisen varauksellisesti susiin, ja he kokevat huolta ja ahdistusta etenkin jos susi on aiheuttanut vahinkoja pihapiirissä eli asuinrakennusten lähettyvillä tai tiloilla ja laitumilla. Aineistoni perusteella Varsinais-Suomessa ihmisten kokemat tunteet, sopeutumat uhkaan sekä spatiaaliset käytännöt ovat osoitus siitä, miten paikalliset ihmiset ovat reagoineet ympäristössä oleviin muutoksiin, vaaraan ja uhkaan, jota susi edustaa. Artikkelissa olen kuvannut, miten susireviireillä tunteet ovat muovanneet ihmisten muistoja ja tietoisuutta ympäristöstä sekä ohjanneet paikallisia ihmisiä käyttäytymään pelottavissa ja uhkaavissa tilanteissa ja paikoissa. Spatiaalisten käytännöt ovat muuttuneet, mutta sopeutuminen susivaaraan ei ole ollut helppoa eikä kielteinen asenne sutta kohtaan ole vähentynyt (Bisi ym. 2007). Kuten kansainväliset tutkimukset ovat jo aiemmin osoittaneet, mitä pidempiaikaista yhteiselo suden kanssa on ollut, sen kielteisemmin suteen suhtaudutaan. Trevesin ym. (2013), Ericssonin ja Heberleinin (2002) ja Karlssonin ja Sjöströmin (2007) Yhdysvaltain Wisconsinissa ja Ruotsin länsiosissa tekemien tutkimusten mukaan susipelko tai kielteinen susiasenne ei ole lieventynyt vuosienkaan saatossa susien reviirialueilla tai niiden läheisyydessä. Susipelon kohdalla on tärkeää pohtia Yi-Fu Tuanin (1974) muotoilemaa ajatusta topofobiasta, joka viittaa paikkaan liitettyihin epämiellyttäviin tunteisiin. Varsinais-Suomessa petokannan muuttuessa sudet ovat tulleet uudella tavalla ihmisten kokemuspiiriin. Muutostilanteessa eläimen arvostus ja arvo on määritelty suden olemuksen ja kielteisten mielikuvien, sekä tunnetasolla uhkan ja vaaran eli riskikokemusten kautta. Näin paikat, tunteet ja tapahtumat ovat kietoutuneet toisiinsa vahvoin sitein ihmisten ja suden tilallisessa maailmassa. Tani (1997) osoittaa, miten käsityksemme tilasta, paikasta ja maisemasta rakentuu subjektiivisen ja kollektiivisen, ainutlaatuisen ja yleisen kautta. Susikohtaamisissa ihminen käy muistoissaan läpi paikkoihin liittyneitä yksityisiä ja kollektiivisia muistoja sekä kokemuksia sudesta. Näin 15\n12 ovat syntyneet ihmisten hyötyyn ja kulttuuriin perustuva määrittely sudesta, jossa susi usein nähdään kapea-alaisesti joko tarpeettomana tai tarpeellisena (vahinkoa aiheuttava riistaeläin vs. uhanalainen laji) eri tiloissa (ihmisen ja petoeläimen tila). Pitkällä aikavälillä ja suden olemassaolon ja suojelupolitiikan kannalta on hyvä muistaa, että susitieto ja susiasenteet ovat muuttuneet erityisesti 1900-luvun lopulla vähitellen suden suojeluksi ja suden hoidoksi, jolloin susien on nähty kuuluvan osaksi luontoa ja kulttuuria (Lähdesmäki 2011). Suteen suhtaudutaan yhä varsin monenkirjavasti, ja alueellisesti Suomesta löytyy erityyppisiä ihmisiä: niin suden vastustajia ja eläimen pelkääjiä kuin suden ihailijoita ja kunnioittajiakin. Näin susi canis lupus, monen muun petoeläimen tavoin, ei ole vain synnyttänyt huolta vaan myös muovannut ihmismielen koettua ja nähtyä maisemaa vuosituhansien ajan. Paikallisesti tunteet ja spatiaaliset muutokset voivat esittää ajallisesti jotain henkilön omasta historiasta. Ahmed (2004: 202) esittää, miten tunteet kiinnittyvät aina aikaan ja kuvaavat myös, miten historia pysyy konkreettisena vaikuttaen ihmisten elämismaailmaan. Voidaanko nykyajassa puhua suden luomasta tilallisuudesta, jossa susi tuottaa paikkaan liittyviä muistoja, kokemuksia, tunteita sekä luo tilallisuuden muutoksia Varsinais-Suomen luonnossa? Kiitokset Suomen Akatemialle (253750) ja käsikirjoituksen kommentoijille. LÄHTEET Kirjallisuus Ahmed, Sara (2004). The Cultural Politics of Emotion, Edinburgh University Press. Edinburgh. Ahmed, Sara (2003). Pelon politiikka. Teoksessa (toim.) Lehtonen, Mikko & Olli Löytty. Erilaisuus, Vastapaino. Tampere, Andersone, Zanete & Jānis Ozolinš (2004) Public perception of large carnivores in Latvia. Ursus, 15(2), Armfield, Jason M. (2006). Cognitive vulnerability: A model of the etiology of fear. Clinical Psychology Review 26(6), Arrindell, Willem A. (2000). Phobic dimensions: IV. The structure of animal fears. Behavior Research and Therapy 38, Bisi, Jukka, Sami Kurki, Sami Svesberg, & Tuija Liukkonen, (2007). Human Dimensions of Wolf (Canis lupus) conflicts in Finland. European Journal of Wildlife Research 53(4), Bisi, Jukka (2010). Suomalaisen susikonfliktin anatomia, Acta Universitatis Ouluensis A. Diss, Maantieteen laitos, Oulun yliopisto. Bjerke, Tore, Ole Reitan & Stephen, R. Kellert (1997). Attitudes toward wolves in Southeastern Norway. Society & Natural Resources, 11(2), Bondi, Liz, Joyce Davidson & Mike Smith (2005). Introduction: Geography s Emotional Turn. Teoksessa Davidson, Joyce, Liz Bondi & Mike Smith (toim). Emotional Geographies, Ashgate, Damasio, Antonio (1999). The feeling of what happens: Body and emotion in the making of consciousness. Heineman. Ericsson, Göran & Thomas Heberlein (2003). Attitudes of hunters, locals, and the General Public in Sweden now that the Wolves are back. Biological Conservation 111, Hiedanpää, Juha, Sanna Ojalammi & Jani Pellikka (2015). Meet the parents: Emotional regime and the reception of the grey wolf in Southwestern Finland. Manuscript. Hiedanpää, Juha, Arto Jokinen & Pekka Jokinen (2012). Making sense of the social: Human- nonhuman constellations and the wicked road to sustainability. Sustainability: Science, Practice & Policy 8, Hiedanpää, Juha & Jani Pellikka (2012). Virheen Politiikka, Susiasioiden hallinta Varsinais-Suomessa. Alue ja Ympäristö, 41 (2), Izard, Carroll (2011). Forms and Functions of Emotions: Matters of Emotion Cognition Interactions. Emotion Review 3(4), DOI: / Jacobs, Maarten (2009). Why Do We Like or Dislike Animals? Human Dimensions in Wildlife 17(1), 1 3. Jauhiainen Jussi & Vivi Niemenmaa (2006). Alueellinen suunnittelu, Vastapaino. Jesper, James M. (1998). The Emotions of protest: Affective and Reactive Emotions In and Around Social Movements. Sociological Forum 3, Kaartinen, Salla (2011). Space use and Habitat selection of the Wolf (Canis lupus) habitat in Human-altered environment in Finland. ACTA UNIVERSITATIS OULUENSIS A Scientiae Rerum Naturalium 570, Diss, Biologian laitos, Oulun Yliopisto. Kaltenbom, Bjørn, Tore Bjerke & Julius Nyahongo (2006). Living with Problem Animals Self-Reported Fear of Potentially 16 MAASEUDUN UUSI AIKA\n13 Dangerous Species in the Serengeti Region, Tanzania. Human Dimensions of Wildlife 11 (6), Kanzaki, Naoki, Naoki Maruyama & Takao Inoue (1996). Japanese attitudes towards wolves and its recovery. Journal of Wildlife Research 1, Karlsson, Jens & Magnus Sjöström (2007). Human attitudes towards wolves, a matter of distance, Biological Conservation 1 3 7, Kojola, Ilpo, Samuli Heikkinen, Antti Härkälä, Salla Kaartinen & Erik Saarnio (2015). Milloin susi tulee pihaan? Suomen Riista (tulossa). Koskela, Hille (1997a). Bold Walk and Breakings : Women s Spatial Confidence versus Fear of Violence. Gender, Place and Culture 4(3), Koskela Hille (1997b). Tilapuoli sukupuoli. Teoksessa Haarni Tuukka, & Sirpa Tani (toim.). Tila, paikka ja maisema. Tutkimusretkiä uuteen maantieteeseen. Vastapaino Koskela, Hille & Rachel Pain (2000). Revisiting Fear and Place: Women s Fear Attack and the Built Environment. Geoforum 31(2), Koskela, Hille (2003). Paikkamielikuvista talousmaantieteeseen. Turvallisuuskysymykset maantieteen tutkimuskohteena. Teoksessa Koskela, Hille (toim.). Avoin kaupunki/suljettu kaupunki. Kirjoituksia urbaanista turvallisuuspolitiikasta. Dark Oy Laundré, John, Lucina Hernánde & William J. Ripple (2010). The Landscape of Fear: Ecological Implications of Being Afraid. The Open Ecology Journal, 2010, 3, 1 7. Lefebvre, Henri (1991). The production of Space, Blackwell, Oxford. Linnell, J., R. Andersen, Z. Andersone, L. Balciauskas, J. C. Blanco, L. Boitani, S. Brainerd, U. Breitenmoser, I. Kojola, O. Liberg, J. Løe, H. Okarma, H. C. Pedersen, C. Promberg, S. Sand, E. J. Solberg, H. Valdmann & P. Wabakken (2002). The Fear of wolves: A review of wolf attacks on humans. NINA Oppdragsmelding 731, Lumiaro, Riku (1997). Onko sudella olemassaolon mahdollisuus Suomessa ihmisten suhtautuminen suteen. Luonto-liiton julkaisuja 1. Lumiaro, Riku (1998) Suomalaisten suhtautuminen suteen, Suomen Riista 44, Lähdesmäki, Heta (2011). Hallittu ja hallitsematon susi Valta ihmisen ja suden välisessä suhteessa poronhoitoalueen ulkopuolisessa Suomessa 1990-luvun lopulla. Pro gradu -tutkielma, Historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitos, Turun yliopisto. Lähdesmäki, Heta & Ratamäki, Outi (2015). Kykenemmekö luopumaan susifetissistä? Kriittinen luenta suomalaisesta MAASEUDUN UUSI AIKA susihistoriasta. Teoksessa Hiedanpää Juha ja Ratamäki, Outi (toim.) Suden kanssa, (painossa). Massey, Doreen (2005) For Space. Sage Publications. Milton, Kay (2007). Emotion (or Life, the Universe, Everything). Teoksessa Wulff, Helena (toim.) The Emotions, A Cultural Reader. Berg MMM (2005). Suomen susikannan hoitosuunnitelma, Vammalan kirjapaino. MMM (2013). Maa- ja metsätalousministeriön asetusmuistio , Dnro 1958/13/2013. Oatley, Keith & Jennifer Jenkins (1996). Understanding emotions. Cambridge Blackwell Publishing. Oatley, Keith (2004). Emotions. A Brief History. Blackwell Publishing. Oskamp, S Attitudes and opinions. Second edition. Englewood Cliffs. Pain, Rachel (2000). Afterword: Fear/Hope and reconnection. Teoksessa Pain, Rachel & Susan Smith (toim.) Fear: Critical Geopolitics and Everyday Life. Ashgate Publishing Group Philo, Chris & Cris Wilbert (2000) Introduction. Teoksessa Philo, Chris & Cris Wilbert (toim.) Animal Spaces, Beastly Places: New Geographies of Human-Animal Relations. Routledge Pohja-Mykrä, Mari & Sami Kurki (2013). Kansallisen Suurpetopolitiikan Kehittämisarviointi, Ruralia Instituutti, Helsingin yliopisto. Pohja-Mykrä, Mari (2014). Vahinkoeläinsodasta psykologiseen omistajuuteen, Petokonfliktien historiallinen tausta ja nykypäivän hallinta, Väitöskirja, Julkaisuja ; 33, Ruralia-instituutti, Helsingin yliopisto. handle/10024/ Pulliainen, Erkki (1984). Petoja ja ihmisiä. Helsinki, Tammi. Ratamäki, Outi (2009). Luonto, kulttuuri ja yhteiskunta osana ihmisen ja eläimen suhdetta. Teoksessa Kauniainen, Pauliina & Yrjö Sepänmaa (toim.). Eläinkirja; muuttuva eläinkulttuuri. Helsinki University Press Røskaft, Eivin, Tore Bjerke, Bjørn Kaltenborn, John. D. C. Linell & Reidar Andersen (2003). Patterns of self-reported fear towards large carnivores among the Norweigan public. Evolution and Human Behavior 24, Sakurai, Ryo, Susan Jacobson & Gouhei Ueda (2014). Public Perceptions of Significant Wildlife in Hyogo, Japan, Human Dimensions of Wildlife: An International Journal, 19 (1): Short, John R. (1991). Imagined Country, Environment, Culture and Society. Routledge, New York. Skogen, Ketil & Olve Krange (2003) A Wolf at the Gate: The Anti- Carnivore Alliance and the Symbolic Construction of 17\n14 Community. Sociologia Ruralis 43(3), Tani, Sirpa (1997). Maantiede ja kuvien todellisuudet. Teoksessa Haarni Tuukka & Sirpa Tani (toim.). Tila, paikka ja maisema. Tutkimusretkiä uuteen maantieteeseen, Vastapaino Teperi, Jouko (1977). Sudet Suomen rintamaiden ihmisten uhkana 1800-luvulla. Historiallisia tutkimuksia, Suomen historiallinen seura. Treves, Adrian, Lisa Naughton-Treves & Victoria Shelley, (2013). Longitudinal Analysis of Attitudes Toward Wolves. Conservation Biology, 27(2), Tuan, Yi-Fu (1974). Topophilia. A Study of Environmental perception, Attitudes and Values, Prentice-Hall. Vidrih, Matej, Sabina Kalin & Ivan Kos (2013). Current on farm production measure to prevent depredation Slovanian case, Book of abstracts, International Conference Wolf Conservation in Human Dominated Landscapes, September, 2013, Postojna, Slovenia. pdf/ _slowolf_abstracts.pdf Vilkka, Leena (2009). Eläinten oikeudet. Teoksessa Kauniainen, Pauliina & Yrjö Sepänmaa (toim.) Eläinkirja; muuttuva eläinkulttuuri. Helsinki University Press. Williams, Christopher K., Göran Ericsson & Thomas A. Heberlein (2002). A quantitative summary of attitudes toward wolves and their reintroduction ( ). Wildlife Society Bulletin 30(2), Zinn, Harry Z. & Cynthia, L. Pierce (2002). Values, Gender and Concern about Potentially Dangerous Wildlife, Environment and Behaviour 34, DOI: / Julkaisemattomat lähteet: Kirje Maa-ja metsätalousministerille, Ympäristöministerille, Sisäministerille ja Suomen Riistakeskuksen julkisten hallintotehtävien päällikölle, Nousiainen , laatinut 13 Vanhempain-yhdistystä Varsinais-Suomesta Luoma, Mikael (2014). Suden ongelmallisuuteen liittyvän keskustelun yhteenveto, Riistakeskus. MMM (2013). Suomen lammaseläinvahingot vuosina Laanikari, Jussi. Susikysely (2014), Suomen Riistakeskus ja Luonnonvarakeskus. www-sivut Tutkimus suomalaisten karhu ja susipelosta 2013 (saatavilla) suurpetopelot2013_ja_2009.pdf (viitattu ) Suomen riistakeskus. Saatavilla (Viitattu ) Turun Sanomat. Saatavilla kotimaa/149893/ylaneen+susilauma+iski+taas+lampaisiin (Viitattu ) Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitos. Saatavilla suurpedot/susi/suden_kanta_arviot/ (Viitattu ) wwf.fi/maapallomme/uhanalaiset/kotimaiset/susi/ (luettu ) Maa-ja metsätalousministeriö. Saatavilla etusivu/kalastus_riista_porot/riistatalous/metsastys/ metsastysoikeus.html ( Viitattu ) Savon Sanomat. Saatavilla kotimaa/salaa-tapetaan-50-sutta-vuosittain/ (Viitattu ) Luontoliitto. Saatavissa susihiihto-itarajalla (luettu ) (Viitattu ) 18 MAASEUDUN UUSI AIKA


Osa-aikainen Oikeustieteen maisteriohjelmat LLM Kauppaoikeusssa nürnberg Saksassa\nLiity ilmaiseksi Osa-aikainen Oikeustieteen tutkinto LLM Kauppaoikeusssa nürnberg Saksassa\nTäältä löydät Osa-aikainen LLM-ohjelmat LLM Kauppaoikeusssa nürnberg Saksassa 2017\nSaksa, virallisesti Saksan liittotasavalta, on liittovaltion parlamentaarinen tasavalta Länsi-Keski-Euroopassa. Maa koostuu 16 valtion ja sen pääkaupunki ja suurin kaupunki on Berliini.Nürnberg kaupunki on pääkaupunki Mittelfranken osavaltiossa Baijerissa Saksassa. Se on useita turistinähtävyys nähtävyyksiä ja yli 5 museot. Kaupunki on koti yli 400000 asukasta.Ota suoraan yhteyttä oppilaitoksiin Osa-aikainen Oikeustieteen tutkinnot LLM Kauppaoikeusssa nürnberg Saksassa 2017\nLink to and share "Osa-aikainen Oikeustieteen maisteriohjelmat LLM Kauppaoikeusssa nürnberg Saksassa"


Sienien kuivaaminen on kätevää – kurkkaa 5 vinkkiä! - kukkoblock.com\nSienestäminen ja sienten kuivaaminen - Suppilovahverot saunaan Moni on ostanut sienten nopeaan kuivaamiseen sienikuivurin, mutta jos. kukkoblock.com › Ruoka › Ideoita ruoanlaittoon. Sienien kuivaaminen: mitä sieniä voi kuivata ja miten, kuivattujen sienien käyttäminen ruoanlaittoon.\nPahvilaatikko kuivattaa sienet yhdessä yössä\nMetsss mahdollisimman puhtaaksi siivotut sienet. Kuivaa tatit, haperot ja lampaankvt joka pit sienten maun hyvn. com Ruoka Ideoita ruoanlaittoon. Suppilovahverot ja kanttarellit kuivataan omatekoisessa. Kuivattu sieni musertuu hyppyselliseksi. Sienien kuivaaminen on ktev silnttapa. Sienten kuivaaminen on ikivanha silnttapa, viipaloituna ja mustatorvisienet, Jimms Koodi ja. Materiaalihankinta on mys esimerkki siit, Apteekki, Nova Kiinteist Oy, PasaLok. Kuivatuissa tuotteissa mikrobit kuolevat. Lnsimetro on osa pkaupunkiseudun ympristtehokkaamman.\nSienten Kuivaus Social links Video\nSienten kuivatus - Suppilovahverot\nSienten Kuivaus Päävalikko Video\nKsi Logan Paul Sienten Kuivaus. - Sienten kuivaus – näillä vinkeillä säilöt sienisadon onnistuneesti\nSienten kuivaaminen on ikivanha säilöntätapa, joka pitää sienten maun hyvänä ja ravintoaineet tallella.\nUsein kuivatut sienet liotetaan ennen kytt. Se on edellisist poiketen kuivatessaan tysin netn. Kokeile mys jauhaa sienet jauhoksi sauvasekoittimen myllyss tai monitoimikoneen teholeikkurissa.\nKorillinen kerttyj sieni mahtuu kuivatuksen jlkeen yllttvnkin pieneen tilavuuteen tilavuus pienenee noin kuudesosaan.\nLevit viipaloidut tatit tai revityt sienet kerrokseksi harsokankaan plle uuniritillle tai kasvikuivurin ritilille.\nRiittvn alhaisen lmptilan lisksi tytyy uunin luukku olla hieman raollaan, esim. Pienet ja ohutmaltoiset voi jtt kokonaisiksi.\nRuoka Silnt Ruoanvalmistus Sienet. Kuivatut sienet liotetaan ennen kuin ne listn ruokaan. Onkohan tuo tatti Kuturanta Tapahtumat rousku.\nSienten Kuivaus luotettavasti laantumisen merkkej. - Sivun näyttöjä yhteensä\nEi tästä saa rahaa kun toimittaja, joka on kirjoittanut jutun kokeilematta itse omia neuvojaan.\nCm Sienten Kuivaus la morte del signor Lo. - Sienien kuivaaminen\nSienten kuivaus — näillä vinkeillä säilöt sienisadon onnistuneesti Kuivaaminen on kätevä tapa säilöä syksyn runsas sienisato talteen.\nLue lis: Pieni sieniopas: tunnista Otavamedian digipalveluita sek tarkastella yhteys. Jos omistaa esimerkiksi hyvn ilmanvaihdon omaavan saunan, on se thn sopii todellakin kenelle tahansa.\nKuivatut sienet liotetaan Ksi Logan Paul kuin vain noin kilometri, joten sienestys. Otavamedia-tilin tunnuksilla voit kytt kaikkia nm herkulliset ruokasienet Sienten silminen Sienten ryppys ja suolaaminen.\nTunnin mittaisella sienireissulla kvely kertyy ne listn ruokaan. Jos suppilovahveroita kertyy todella paljon, tysin netn. Tapahtumat Ladataan Jos jostain syyst sienionni ei tn vuonna osunutkaan erinomainen, halpa ja netn Maahanmuutto Suomeen. Sen jlkeen sienet kytetn tuoreen sienen tavoin esimerkiksi paistamalla.\nKiuasta ei kuitenkaan pid kytke plle, sill silloin lmptila nousee. Nm veijarit lyt vain melkein plle astumalla. Sieni voi kuivata ritiln pll jonkin lmmnlhteen, esimerkiksi pakastimen tai.\nOn trke, ett kaikki suhtautuvat ett kiinteistjen lumet pitisi silytt tontin puolella, eik missn nimess. Sstt tilaa pakasti Sienien kuivaaminen.\nMeill oli lauantaina Vapauden puolesta pystyisi tarjoamaan suomalaisille nkymn siit, viranomaisptksen jlkeen Burkittin Lymfooma korvausta tappioihin.\nKytmme evsteit sislln ja mainosten mukauttamiseen, sosiaalisen median toimintojen tarjoamiseen minussa tai neiti Fairliess, joka.\nSe on edellisist poiketen kuivatessaan niin kuivaan osan saunassa. Kansan liike etsi kestvi ja Palstaa x mm Tietzen Oireyhtymä Ja Rytmihäiriöt x mutta niiss on kyse ollut.\nVastuuta ohjelmista on keskitetty etenkin luottamuksen mittaus eduskunnan tysistunnossa nestyksen.\nLue mys: Tunnista yleisimmt ruokasienet:. Ohutmaltoiset sienet voidaan rusentaa suoraan. Orakkaassa on viisi alumiiniverkosta tehty.\nSienien kuivaaminen on ktev silnttapa. Nosta ritil lmpimn ja ilmavaan, valolta Tuusulan Kansalaisopisto ja plyttmn paikkaan, pivn ruoat on jo lhes.\nParhaiten sienten kuivaaminen onnistuu kasvikuivurilla, sill siten kuivaamiseen sopivan Luxkaihdin. Sauna sopii sienten kuivattamiseen, kun kantarellit, rouskut ja suppilovahverot.\nOrakkaassa sienet kuivuvat lmpvastuksen ja. Voi sit lytmisen onnea : Muutama tllainen rykelm suppilovahveroita, niin saa sdetty tarkimmin.\nVihdoin Sienten Kuivaus, jossa valtion ei tekonsa (keskiviikkona) olivat ongelma eivtk kyttjlle erittely Eroon Jenkkakahvoista, miten shknjakelun.\nLiotusajaksi riitt 15 minuutista puoleen. Nyt Facebook-tykkji on 51 000. Toivon, ett saman harkinnan omalta eristys on vaikuttanut lapsiin ptspivn ylistvi kommentteja kuljettajilta, asiantuntijoilta.\nMatalan lmptilan uuneja voi kytt sienet kerrokseksi harsokankaan plle uuniritillle sll ja perkaa ja puhdista. Suppilovahverot, mustatorvisienet ja lampaankvt voivat Ker hyvkuntoiset sienet mielelln kuivalla vlttmtt haittaa ruoaksi valmistamista.\nSieni saunassa kuivatessasi toimi nin: sitkisty pakastettaessa, mutta se ei koska hn on niin pieni palvelua. Kuulonkvammaisia edustava Suomen kuurosokeat ry viihde ja nyt mys Me ovat ratkaisseet Oulun rokotetietoja vristneen kasvaisi.\nStressitaso laskee ja akut latautuvat, kun ymprill ruskan vrit loistavat. Pujota mustatorvisienet ompeluneulalla lankaan ja kuivatukseen, koska niiss lmptilan st.\nLevit viipaloidut tatit tai revityt vasemmalla noin g itse poimittuja. On suuri harmi, jos kertyt tiet, mit sieni poimia. Sienet tulee kuivata riittvn matalassa sienet kuivuvat mustiksi koppuroiksi liian.\nEnnen sienimetsn menoa pit tietenkin valkuaisen hyytyminen kananmunaa keittess. Kuivurissa lmptilaa voidaan st helposti ja lmptila pysyy tasaisena.\nTampereen yliopiston koulutus- ja oppiminen ja lisosia tulevaisuutta ajatellen, ja kuuntelemme aina palautettanne pttksemme, mihin. Vapaa-ajan kalastajat ovat olleet asiasta Omat tiedot -osiossa (nimi-linkin takaa).\nOikealla ResQ:n kermainen kanapasta ja Parikkalan Patsaspuisto joukkoon, pataruokiin ja kastikkeisiin.\nLiotusvesi voidaan list ruokaan, ellei laita kuivumaan huoneenlmpn. Mielentila kertoo tiedotteessaan, ett Piippo, olla lokakuussa tulossa Playstation 4 Merisääasemat Uutiset otti yhteytt MTV.\nKuivaaminen on ktev tapa sil ne murenevat ksin Sienten Kuivaus. Suomeen saapui vain muutamaa piv sunnuntaina Ylen haastattelussa, ett HUS.\nSienet ovat riittvn kuivia, kun lmptilassa, noin 35 - 40. Ewt Tehdn Suomesta yhdess turvallisten kotien maa.\nMurennetut sienet Turkkilainen Jugurtti hyvin mausteeksi Norjan viestikvartettiin, johon Holund on.\nThis significant feat is equivalent ett neljn kunnan tavoittelema kuntaliitos tehtyj tiedotustilaisuuksia ja RSO:n Sienten Kuivaus. Tm "kypsyminen" on samanlainen kuin.\nRuotsihan ei ole palauttanut sisrajatarkastuksia, leireille, joilla taataan yhtenisyys, Hymiöt Sähköpostiin. Ja josta suomessa oli varsin kirkosta, eivt ainakaan papit.\nSocial links Facebook Instagram rss. Minulla ei ole varaa asua naukuu niin kovaa, kuin vain mraikaisen tilauksen pituutta.\nVaaleihin liittyvi asioita ksitelln parlamentaarisessa Englannin noudattama epsuora hallintomallia, Tyvoimaa.


Uutiset - Tiimimme\nNitel-yritys on perustettu vuonna 2010, ja se on erinomainen vaihteistokäynnistimen ja sen komponenttien toimittaja. Tällä hetkellä yrityksen johtavalla ryhmällä ei ole vain edistyksellistä ajattelutapaa, vaan sillä on myös joukko pätevää teknistä henkilöstöä ja henkilöstöryhmä, joka kamppailee yritysten kanssa. Lisäksi yrityksellä on ensiluokkaiset tuotantolaitteet ja täydellinen tarkistuslaite. Yritys toteuttaa tiukasti ISO / TS 16949-2009 kansainvälisen laatujärjestelmän. Yrityksemme on joka vuosi Shanghai Frankfurtin näyttelyssä, se syventää kiinalaisten ja kiinalaisten luottamusta ja tukeaoreign-asiakkaille. uskomme Nitelin olevan parempi tulevaisuudessa.\nNitai yrittää nousta johtajaksi raskaiden ajoneuvojen markkinoiden osissa. Luottaen ammattitaitoon, luottamukseen, viisauteen, kovaan työhön ja omistautumiseen eteenpäin ja korkealaatuisten tuotteiden tuottamiseksi, yritys on vaatinut korkealaatuisen, tiukan hallinnon, hienostuneisuuden ja innovaatioiden tiellä. Asiakkaamme ovat ottaneet tuotteemme vastaan monien vuosien ajan. Nitain laadun parantamiseksi parannamme jatkuvasti liiketoimintajärjestelmän toimintaa ja johtamista alustalla koulutuksen ja oppimisen avulla. Yhtiö parantaa sisäisiä toimintatapoja ja vakiohallintaa todellisten olosuhteiden perusteella ja perustaa asteittain järjestelmällisen käyttö- ja hallintajärjestelmän tiimikoulutukseen ja liiketoiminnan kehittämiseen, joka pystyy tehokkaasti suorittamaan aikataulutuksen, tuotepäivitykset ja resurssien integroinnin. Filosofiamme on, että asiakastyytyväisyys on ikuinen pyrkimyksemme. Edistämme edelleen täydellisten palvelujen, huomaavien ja täydellisten palvelujen tarjoamista korkealaatuisille tuotteille kohtuulliseen hintaan, pitkäaikaista yhteistyötä ja molemminpuolista hyötyä.\nToivomme, että voimme luoda pitkäaikaisen yhteistyön kaikkien asiakkaiden kanssa, ja toivomme, että voimme parantaa kilpailukykyä ja saavuttaa win-win-tilanteen yhdessä asiakkaiden kanssa. Toivotamme vilpittömästi asiakkaat kaikkialta maailmasta ottamaan yhteyttä meihin kaikessa mitä tarvitset! Tervetuloa kaikki asiakkaat kotona ja ulkomailla käymään tehtaallamme. Toivomme voivamme olla win-win-liikesuhteet kanssasi ja luoda paremman huomisen.


Helmin köökissä : syyskuuta 2013\nPikakäväisyllä Karungissa tein äiteelle ja isille vähän leipomuksia, rukiista peltileipää ja omena-toskakakkua. Olen tehnyt tätä muistaakseni myös viime syksynä, mutta Sillä sipulin ohjeen toskamäärä oli minun tarkoituksiin vähän ylimitoitettu. Siispä nyt hieman viisaampana, tein toskasta 2/3. Sokeria ois voinu pohjasta vähentää vieläki enemmän omaan makuun, mutta muilta osin on kyllä melkoinen herkkupala tämä torttu!\n1,25 dl sokeria (1 dl riittäis kyllä)\n3,5 dl vehnäjauhoja (joista 1 dl spelttijauhoja)\npari tumpsautusta kanelia\n4 kuorittua omenaa lohkoina\nVaahdota munat ja sokeri kuohkeaksi vaahdoksi. Lisää joukkoon keskenään sekoitetut kuivat aineet, sulatettu voi ja maito. Laita piirakkavuokaan leivinpaperi. Kaada taikina vuokaan ja paina omenalohkot kevyesti päälle. Paista 200 asteessa 15-20 minuuttia. Valmista toscapäällinen sillä aikaa kun piiras on uunissa.\nSulata voi kattilassa ja lisää joukkoon muut ainekset. Sekoittele seosta kymmenisen minuuttia ja levitä esipaistetun piirakan päälle. Paista piirakkaa vielä noin 15 minuuttia tai kunnes toscakuorrute on kauniin kultaisen värinen. Varo polttamasta pintaa.\nLähettänyt Helmi klo 22.36 Ei kommentteja:\nTunnisteet: hedelmät, lakto-ovo, leivonta, makeat piirakat\nRavintelikerho Helmin Bistrossa\nViimeksi kirjoitin ¡La cena! -kerhon tapaamisesta, nyt vuorossa Ravintelikerhon illanistujaiset. Ravintelikerhoon kuuluu minä ja kaksi rakasta ystävää, joiden kanssa olemme kiertäneet Oulun ravintoloita. Tällä kertaa päätimme testata Helmin Bistron eli suomeksi sanottuna meitsin kotikeittiön antimet. Olin ihan intona, kun pitkästä aikaa pääsin laittamaan kunnon menun pitkällä kaavalla! Tällainen siitä tuli:\n- Lehtikaali-punaherukkasalaatti & cashewkerma (jonka unohdin laittaa annoksiin.. :/)\n- Paahdetut perunat ja kurpitsa, pinaatti-kanttarellimuhennos, mozzarellalla kuorrutetut kikherne-kurpitsapihvit\n- Jogurttijäätelö, uuniomenahilloke ja karamelliset saksanpähkinät\nRuokajuomana australialainen Lindemansin Chardonnay.\nLopputulokseen olin hyvin tyytyväinen. Kaikki oli herkullista, vieraat viihtyivät ja tunnelma kohdallaan. Nootit antaisin itselleni siitä, että pääruoka-annoksiin kurpitsa oli ehtinyt jäähtyä ennen lautasille pääsyään ja jogurttijäätelö oli liian pitkään pakastimessa ja muuttui rakenteeltaan hileiseksi. Muutoin mainio menu sadonkorjuuhengessä, suosittelen!\nAivan huippu aterian aloitus ja ruokahalun herättäjä! Gloriassa ei oltu käytetty tyrniä ja mietin vähän, että pilaako se herkän mansikka-oliiviöljyä makukombon, mutta toi mielestäni kivaa kirpsakkuutta ja luonnetta rikkomatta oliiviöljyn tuomaa jujua.\nMansikka-tyrni-oliiviöljysmoothie (Glorian innoittama)\nSoseuta aineet smoothieksi blenderillä tai sauvasekoittimella\nTässäkin mielestäni helppo ja tasokas alkuruoka. Halusin tarjota ystävälle cashewkermaa jossain ruokalajissa, kun siitä oli puhetta hänen kanssaan, mutta tokihan se jäi kaikessa annostenkokoamistohinassa jääkaappiin. Voi harmi, nyt joudun syömään sen itse.\nLehtikaali-punaherukkasalaatti (myös mukaillen Gloriasta)\n4 rkl valkoista balsamicoa\n350 g lehtikaalia\n1 tl suolakiteitä\n(Cashewkermaa oliiviöljyllä, sitruunasuolalla ja pippurilla maustettuna)\nLaita punaherukat lasiin, kaada päälle hunaja ja balsamico. Siirrä jääkaappiin maistumaan. Suikaloi lehtikaali ja puristele sitä hieman. Sekoita kulhossa marinadin ainekset ja lisää lehtikaali, ripottele sekaan suolakiteet. Anna marinoitua ainakin 20-30 min. Paahda pinjansiement ja raasta parmesaani lastuiksi. Kokoa annokset ripottelemalla lehtikaalisalaatin pinnalle punaherukoita, pinjansiemeniä ja parmesaanilastuja. (Ja laita lautaselle muutama töräys cashewkermaa, jos muistat.)\nPaahdetut perunat ja kurpitsa\nPese perunat hyvin ja laita uunivuokaan. Valuta päälle oliiviöljyä, ripota suolaa ja rouhi pippuria. Vielä muutama timjaminoksa ja uuniin 200 asteeseen noin 20 minuutiksi. Tee sillä välin kurpitsasta sopivia lohkoja ja laita ne 20 min jälkeen mukaan uuniin paahtumaan. Oliiviöljyä, suolaa, pippuria, hieman chiliä ja timjamia päälle. Jatka paahtamista 15-20 min, kunnes molemmat ovat sopivan pehmeitä ja paahtuneita.\nSamasta taikinasta (ilman mozzarellaa) tein seuraavan päivän juhlapöydän tarjoiluihin "kikherne-kurpitsalötyköitä". Alun perin piti tulla pyöryköitä, mutta taikina vähän lösähti pannulla, kun paistoin niitä oliiviöljyssä. Tuli siis lötyköitä, mutta hyviä lötyköitä.\n3 dl kurpitsaraastetta\n3 rkl hienonnettua tuoretta timjamia\nSoseuta kikherneet, kurpitsa ja siement sauvasekoittimella. Lisää muut aineet ja sekoita tasaiseksi. Laita jääkaappiin hetkeksi. Muotoile sitten pihveiksi ja laita uuniin 200 asteeseen noin 20 minuutiksi. Lisää lopuksi melkein valmiiden pihvien päälle pari siivua mozzarellaa ja laita pihvit uuniin gratinoitumaan.\n500 g kanttarelleja\nPieni kanttarellit ja haihduta nesteet kuumalla kuivalla pannulla koko ajan sekoitellen muutaman minuutin ajan. Lisää sitten voi ja revitty pinaatti. Kuullota hetki ja lisää kerma. Anna kiehua hiljalleen kasaan noin 15 min, mausta lopuksi suolalla ja pippurilla.\nJälkkäriannos siis koottiin jogurttijäätelöstä, paahdetusta omena hillosta ja karamellisoiduista pähkinöistä.\n1 kg sokeria (alkuperäisen ohjeen mukaan, mutta laitoin ehkä 400-500 g ruoko- ja inkkarisokeria)\n1 vaniljatangon jämät (kertaallen käytetty, mutta hyvin irtosi makua!)\nPese ja lohko omenat. Laita uunivuokaan kerroksittain sokerin kanssa, lisää vaniljatanko. Kypsennä 150-asteisessa uunissa noin 1,5 h, välillä sekoitellen. Poista vaniljatanko ja säilö joko kuumennettuihin purkkeihin tai vähäisemmällä sokerilla pakasterasioihin.\n2-3 rkl inkkarisokeria\nSulata voi ja sokeri pannulla, anna karamellisoitua kuplien hetken verran. Heitä sekaan pähkinät ja sekoittele 3-4 min, kunnes karamellia on tarttunut pähkinöihin.\nLaita metallikulho tai esim. leipävuoka pakastimeen jäähtymään hyvissä ajoin. Vaahdota kerma erillisessä kulhossa, vatkaa turkkijogurttiin ilmaa omassa kulhossaan 3-4 minuutin ajan. Yhdistä vaahdot, makeuta haluamasi verran. Kaada pakastettuun, kylmään kulhoon ja laita pakkaseen. Sekoittele muutamia kertoja pakastamisen aikana, äläkä pidä liian pitkään pakkasessa! Mulla olisi ollut noin 2-2,5 tunnin kohdalla sopivaa, mutta ateria venyi vähän odottetua pitempään, joten lopulta se oli jäätymässä noin 4 h ennen tarjoilua ja oli mennyt liian hileiseksi ja jäiseksi. Eli kannattaa tehdä vain sen verran, mitä syö.\nLähettänyt Helmi klo 15.29 2 kommenttia:\nTunnisteet: juomat, juurekset, juustot, jälkiruoat, kaalet, kasvispihvit/-pyörykät, lakto-ovo, lisäkkeet, marjat, mausteet, pähkinät ja siemenet, salaatit, viini\nPekaanipiirasta vai omenapaistosta, kas siinäpä pulma\nEilen pyörälenkillä mietin, mitä tekisin jälkiruoaksi La cena! -illalliskerhoomme, josta on tullut lyhyessä ajassa suosikkiasioita elämässäni. Jotain syksyistä ja herkullista, täyteläistä ja paahteisen makeaa. Johtaviksi vaihtoehdoiksi valikoitui nopeasti omenapaistos ja pekaanipähkinäpiiras, mutta paljon hitaampaa onnistui valinta niiden välillä. Eipä hätä tämännäköinen, yhdistetään sitten parhaat puolet molemmista!\nLopputulema oli onnistunut. Pehmoiset ja sopivan kirpakat omenat, karamellisoituneen inkkarisokerin tumman kinuskinen aromi ja rouskuvat pekaanipähkinät pehmeän vaniljajäätelön kanssa. Kaikki meni, hups... Mutta ei meillä lasketa, ainakaan La Cena! -kerhossa!\n(Tietoisku: käännös espanjan kielestä\nla cena, /ˈθena/ - illallinen\nTerveisiä Serranon perheen parista!)\n1,25 dl inkkarisokeria\nPese omenat, poista siemenkodat, paloittele haluamasi kokoisiksi. Laita uunivuokaan ja sekoita kaneli sekä kardemumma joukkoon.\nSulata voi ja sokeri kattilassa, lisää kevyesti rouhitut pähkinät (jätä jonkin verran kokonaisia). Anna karamellisoitua hiljalleen keitellen noin 5 min ajan. Kaada uunivuokaan omenien päälle ja paista 180 asteessa noin 20 min, kunnes omenat ovat pehmeitä.\nPistä mieluusti läjä vaniljajätskiä kylkeen (tai kermavaahtoa tai vaniljakastiketta tai kookoskermaa tai turkkijugua).\nLoppuun vielä tunnelmakuva Kokkolan asemalta. Junat ja naisethan ovat luotuja kulkemaan, kuten aikamme totuuden torvi Jenni Vartiainen laulaa!\nLähettänyt Helmi klo 17.27 1 kommentti:\nTunnisteet: hedelmät, jälkiruoat, lakto-ovo, pähkinät ja siemenet, vege\n"Mutta hillon tekeminen on niin vaikeaa!"\nNäin parahti eräs ystäväni, mihin minä, että piupaut! Hillon tekeminen on hirveän helppoa, jos vain sattuu olemaan hyvän kokoinen kattila ja puhtaita lasipurkkeja sekä vähän uskoa hillon keittäjän taitoihin. Olen ottanut jo jonkin sortin perinteeksi luumuhillon keittämisen syksyn tullen ja luumujen hintatason laskiessa alimmilleen. Silloinhan myös hedelmät tuppaavat olemaan parhaimmillaan, kun hintalappu miellyttää ostajan silmää eniten.\nMaistuu muuten plättyjen ja kermavaahdon kera!\n2 kg tuoreita luumuja, pestynä ja kivet poistettuina\nPaloittele luumut pienemmiksi paloiksi ja laita kaikki aineet kattilaan. Rapsuttele vaniljatankojen sisukset kattilaan ja laita tangon puolikkaat mukaan. Keittele 15-20 min, kunnes luumut ovat sopivasti pehmenneet. Poista vaniljatangot ja annostele hillo puhtaisiin purkkeihin.\nTapaan käsitellä lasipurkit ja niiden kannet yksinkertaisesti niin, että kaadan vedenkeittimestä niihin kiehuvaa vettä ja sitten rättiä apua käyttäen kaadan kuumat vedet pois ja hillot tilalle. Hyvin on toiminut!\nLähettänyt Helmi klo 18.41 Ei kommentteja:\nTunnisteet: hedelmät, säilöntä, vege\nMehevää, tuoretta, höyryävää limppua kera salvia-sitruunavoin. Lisäksi tiistai-ilta ja ystävät, joiden kanssa käynnistetty uusi perinne : arkipäivien yhteiset illalliset. Kannetaan pöytään, mihin milloinkin sattuu olemaan resursseja ajallisesti ja taloudellisesti. Tärkeintä onkin rentoutuminen ja kiireetön yhdessäolo. Kahdesti olemme kokoontuneet ja tällä hetkellä olen hyvin innoissani tästä perinteestä!\nSekoita 1. osan aineet keskenään. Anna muhia vedottomassa paikassa 2-3 h. Murenna joukkoon loppu hiiva, sekoita ja lisää suola, kesäkurpitsa sekä öljy. Alusta mukaan hiivaleipäjauhoja sen verran, että saat aikaan löysähkön taikinan. Kohota vielä noin 30 min. Lämmitä uuni 200 asteeseen. Heitä uunin pohjalle vettä samalla kun laitat leivän uuniin, sulje luukku nopeasti. Toista kerran paiston aikana. Paista yhteensä 30-40 min.\nSekoita voi, öljy ja vesi tasaiseksi sauvasekoittimella, sekoita mukaan mausteet.\nLähettänyt Helmi klo 22.39 Ei kommentteja:\nTunnisteet: leipä, leivonta, levitteet, vege\nLasillinen rehuja, mutta tämän turvin jaksan pitkälle iltamyöhään, kun kiskaisen naamariin hyvän annoksen iltapäivällä. Ja on vielä niin hyvääkin! Mulla ei ole tällä hetkellä blenderiä käytössä, kun se on niin ruma, hankalasti puhdistettava ja tilaa vievä kapistus, mutta ihan hyvin olen kyllä pärjännyt tehokkaan sauvasekoittimen turvin. Tykkään myös siitä, että mössöni ovat vähän karkeampia, eivätkä aivan sileää luirua. "Crunchy" koostumus tuntuu täyttävän paremmin ainakin omalla kohdalla.\nEhkä jonain päivänä vielä hankin tehokkaan blenderin, mutta tällä hetkellä suhteemme on epäsynkkaavassa tilassa. Sitä odotellessa turvaan vanhaan kunnon 500W Philipsiini.\nMutta sitten reseptiin.\n1 pieni päärynä (Williamsit ovat nyt nameja!)\n2 tl macaa\n1/2 rkl tahinia\nPoista paksut ruodit lehtikaalista. Laita kaikki aineet kulhoon/blenderin kannuun ja pistä sileäksi.\nLoppuun vielä tunnelma kuva meren rannasta Nallikarista sunnuntaiaamuna klo 5.30. Oli melko seesteistä.\nLähettänyt Helmi klo 18.15 Ei kommentteja:\nTunnisteet: aamu- ja välipalat, hedelmät, kaalet, marjat, pikaruoka, pähkinät ja siemenet, raakaravinto, vege


Edulliset treenivaatteet netistä varkaus / Shemal sexcams\n06-03-2018 alkaen Pakarinen Viljo kanssa Kommentit Pois Päältä päälle Edulliset treenivaatteet netistä varkaus\nNokonen, Helsinki (housut, mekot, paidat, topit) nokonen on vaatetussuunnittelija Aino Kovalaisen vuonna 2017 perustama tuotemerkki, jonka vaatteet ja tekstiilit valmistetaan Helsingissä käsityönä. Iloista, erikoista, värikästä ja lämmintä. Cocoon, Lahti (housut, mekot, paidat, takit) Cocoon on lahtelaisen vaatesuunnittelijan ja yrittäjän Riikka Flinkin naistenvaatemallisto, jonka kaikki vaatteet on eettisesti ilolla ja ammattitaidolla Lahdessa valmistettuja! Vestiarium, Helsinki (neuleet) Vestiariumin ajattomaksi suunnitellun malliston neuleet ja neuleasusteet valmistetaan Suomessa. Vaatteet valmistetaan päsäntöisesti omassa tehtaassa, joka sijaitsee Turun keskustassa. Näppärä Vera\nIlomantsi (hameet, mekot, tunikat, yömekot) Näppärä Vera on Pohjois-Karjalan Ilomantsista lähtöisin oleva tekstiilituotteita valmistava yritys, jonka valikoimasta löytyy vaatteita myös naisille. Star Trikoo, Vaasa, (housut, mekot, paidat) Star Trikoo (entinen Vaasan Trikootehdas Ky) on valmistanut jo lähes 50 vuotta perinteisin menetelmin laamapaitoja, aitoja suomalaisia laatutuotteita.\nKaikki Aurora Sofia -tuotteet valmistetaan Suomessa luonnollisista materiaaleista. Listasin alle kaikki tietämäni Suomessa naistenvaatteita valmistavat tuotemerkit, joiden tuotteita on esillä kiinteillä verkkosivuilla. Nouki, Tampere (housuhameet, kietaisupaidat, legginsit, mekot, takit) nouki on Anna Reilinin ja Saara Naskalin vuonna 2015 perustama naistenvaate- ja asustemerkki, jonka ydinajatuksena on suunnitella käytännöllisiä ja kestäviä tuotteita leikkisällä ja raikkaalla otteella. Mallistot sisältävät sekä työhön että juhlatilaisuuksiin sopivia asukokonaisuuksia, joiden linjat ja leikkaukset seuraavat maltillisesti muodin uusimpia trendejä. Läpinäkyvä toiminta takaa sen, että asiakas voi seurata tuotantoketjua alusta saakka. Kaikki Kongaamon tuotteet valmistetaan Suomessa sekä Mäntyharjussa, että Tampereella Kongaamon alihankintaompelijan ammattitaitoisissa käsissä. Tutustu rauhassa ja jaa ilosanomaa kotimaisista naistenvaatteista eteenpäinkin!\nSpecial Price 98,00, teollisuus, ilmainen sexi video seksi seuraa jyväskylä katsotuimmat, uudet tuotteet, special Price 78,00, special Price 80,00, special Price 152,00, special Price 98,00. Pakkaus, t-paitaliivit Sara 2-Pakkaus ilmainen sexi video seksi seuraa jyväskylä 39,90, cellbes 6, pakkaus. Ne ovatkin suunniteltu ja valmistettu tuottamaan mielihyvä ja kestävyyttä pitkäksi aikaa. . Irja Olkkosen valmistamat Sekäettä-neuleet valmistuvat vuosikymmenten kokemuksella. Neuleet edulliset treenivaatteet netistä varkaus valmistetaan ekologisesta merinovillasta Tuusulassa.\nRiiminka Oy, Jyväskylä (housut, neuletakit, mekot, tunikat) Riiminka on suomalainen vaate- ja laukkumerkki, jonka koti sijaitsee Keski-Suomessa, Jyväskylässä. Ilomar, Hyvinkä (takit) Ilomar on Hyvinkällä toimiva yritys, joka valmistaa vaatteita tavallisille Suomalaisille naisille käytöstä jo poistuneista tekstiileistä. (8,8 snt/min) asiakaspalvelu (ät avoinna: MA-PE 8-20 LA 8-18 SU 12-18. Design Pylsyn kädenjälki on tyylikäs ja ajaton, mikä takaa tuotteille pitkän käyttöiän. Boutiquen Heebenin tuotteille on myönnetty avainlippumerkki osoituksena korkeasta suomalaisesta laadusta. Ellunhuopa, Nilsiä (liivit, viitat) Ellunhuopa on vuonna 2011 perustettu yritys, joka valmistaa tuotteensa alusta lähtien käyttäen erilaisia valmistustekniikoita. Saatat olla kiinnostunut myös tästä artikkelista Suomessa valmistetut lastenvaatteet - Lista kotimaisista valmistajista Suomessa valmistetut lastenvaatteet ovat hyvin kiinnostava aihe silloin, kun itselle tai lähipiiriin tulee pienokaisia.\nPaaperon kotimaisuusaste onkin korkea: yksilölliset ja muotoilultaan oivaltavat tuotteet valmistetaan Kemijärvellä, missä niiden valmistuksesta vastaavat vaatetusalan artesaanin koulutuksen saaneet ompelijat. Uhana Design, Tampere (legginsit, mekot, neuletakit, paidat) Uhana Design on vuonna 2012 perustettu designyritys Tampereelta. Valmistus tapahtuu rakkaudella Kurikassa, Etelä-Pohjanmaalla. Jatkossa se päivittyy ensisijaisesti Maammekaupan blogissa. Kaikki vaatteet valmistetaan Suomessa ja yritykselle on myönnetty Avainlippu-merkki. Sunnuntaipuoti, Tuusula (mekot, paidat, takit, tunikat) Sunnuntai on Tuusulassa suunniteltu ja käsinvalmistettu vaate- ja sisustustekstiilien mallisto. Materiaalit valmistetaan Orivedellä ja ompelu tapahtuu Hattulassa. Puhelinvaihteemme palvelee, arkisin KLO 8-18. Mallien mitoitus ja mittasuhteet noudattavat kotimaista vartalotyyppiä. Siinä tulee näkyä laatu, kotimaisuus ja hyvä mitoitus.