Netflix tänään: Jasper Pääkkönen esittää suomalaista Seppoa Spike Leen elokuvassa Da 5 Bloods\n14:10 - 12.06.2020 / elokuvat / Findance\nHuippuohjaaja Spike Lee ja suomalaisnäyttelijä Jasper Pääkkönen jatkavat yhteistyötään elokuvalla Da 5 Bloods , joka ilmestyy yksinoikeudella Netflixin suoratoistopalveluun tänään.\nSuomalaista Seppoa esittävän Pääkkösen lisäksi leffaa tähdittävät Delroy Lindo, Norm Lewis, Clarke Peters, Isiah Whitlock Jr., Chadwick Boseman, Jonathan Majors, Paul Walter Hauser, Jean Reno, Veronica Ngo, Giancarlo Esposito ja Melanie Thierry (kuvat nimiä klikkaamalla).\nElokuva kertoo neljästä afroamerikkalaisesta sotaveteraanista – Paulista (Delroy Lindo), Otisista (Clarke Peters), Eddiestä (Norm Lewis) ja Melvinistä (Isiah Whitlock, Jr.) – jotka palaavat Vietnamiin. Sankarimme etsivät kaatuneen ryhmänjohtajansa (Chadwick Boseman) jäänteitä ja haudattua aarretta Paulin huolestuneen pojan (Jonathan Majors) kanssa, taistellen sekä ihmisiä että luonnonvoimia vastaan ja kohdaten Vietnamin sodan moraalittomuuksien jättämän perinnön.\nKatso Da 5 Bloods -suomitraileri alla - mukana myös Pääkkönen:\nChadwick Boseman Clarke Peters Da 5 Bloods Delroy Lindo Giancarlo Esposito Isiah Whitlock Jr. Jasper Pääkkönen Jean Reno Jonathan Majors Melanie Thierry Netflix Norm Lewis Paul Walter Hauser Spike Lee Veronica Ngo


Video: Hanna Sumarin Kreikkalainen munakas 2021, Heinäkuu\n1 kinkkupihvi (1/2-tuumainen paksu)\n6 viipaletta 1 tuuman paksuista 12-jyväleipää, leikattu 3/4-tuumaiseksi kuutioksi\n1 kiinni suolattomat voita, leikattu ruokalusikallisiksi\n8 unssia havarti-juustoa, leikattu paloiksi, huoneenlämpötila\n1/4 kuppia hienonnettua tuoretta ruohosipulia\n1/4 kuppi tuoretta hienonnettua tilliä\nKrutonki: Kuumenna uuni 300 asteeseen F. Kuumenna öljy valurautapaistossa suurella kuumuudella. Lisää kinkku ja keitä, kunnes ne ovat kullanruskeita. Siirrä lautaselle, joka on vuorattu paperipyyhkeillä uralla lusikalla. Jäähtyessään noppaa 1/2-tuumaisiksi paloiksi.\nKäännä lämpö keskimääräiseksi korkeaksi ja lisää voi ja valkosipuli paistinpannuun. Keitä muutama sekunti ja lisää leipä. Mausta suolalla ja pippurilla ja keitä, kunnes krutonkit ovat kevyesti kullanruskeita molemmilta puolilta. Siirrä uunilevylle ja pidä lämpimänä uunissa.\nKermaiset munat: Sulata voi suuressa ei-kiinni kypsennetyssä pannulla matalalla kuumuudella. Vatkaa munat kulhoon, kunnes ne ovat vaaleita ja pörröisiä, ja ripottele suolalla ja pippurilla. Kaada munat pannuun ja keitä hitaasti alhaisella lämmöllä. Sekoita jatkuvasti lämmönkestävällä kumilla lastalla, kunnes muodostuu pehmeää juustoa. Poista munat lämmöltä ja sekoita juusto, kinkku, ruohosipuli ja tilli. Siirrä suurelle lautaselle ja päälle krutonkeja.


Irtotavaravaunut - Tabd, Tadds | Kalusto | VR Transpoint\nIrtotavaravaunut - Tabd, Tadds\nSäiliön pohja muodostuu purkausluiskan harjaan nojaavasta V-pohjasta. Säiliö on väliseinällä jaettu kahteen osaan. Säiliön katossa on sivulle kääntyvä, säiliön pituinen kuormausluukku ja kummallakin sivulla kaksi yläosastaan saranoitua purkausluukkua.\nSekä ylä- että alaluukkujen käyttövoimana on paineilma, jonka lähteenä voidaan käyttää joko ulkopuolista paineilmaverkkoa tai veturin paineilmasäiliötä. Käyttöpaine on 5 bar.\nTadds-vaunu on tarkoitettu poltetun kalkin kuljetukseen. Vaunu on varustettu neljällä siilojen päätyihin asennetulla paineilmatäryttimellä.\nTaara t 26,7 27,1\nKuorma t 53,2 52,9\nTilavuus m3 75,0 74,0\npituus m 12,48 12,48\nleveys m 1,20 1,20\nkorkeus kiskoista m 4,45 4,45


Mitä jos hyttyset katoaisivat maailmasta?\nMitään kovin dramaattista tuskin tapahtuisi. Päinvastoin lukuisia ihmishenkiä säästyisi, kun hyttysten levittämät taudit katoaisivat.\nMaailman terveysjärjestön WHO:n tilastojen mukaan pelkästään Malaria tappaa maailmassa vuosittain yli puoli miljoonaa ihmistä.\nHyttysten merkitystä ekosysteemille on yleisesti ottaen liioiteltu. Siehe auf inhimillistä. Yliarvioimme helposti hyttysten määrän luonnossa, koska ne iskevät hanakasti ihmisten kimppuun ja niitä tuntuu olevan kaikkialla.\nUsein ajatellaan, että hyttyset ovat tärkeää ravintoa erityisesti linnuille. Siehe ei pidä erityisen hyvin paikkaansa. Ainakaan Suomessa linnut eivät valtavasti kärsisi, jos hyttyset häviäisivät.\nHyönteissyöjälinnut saalistavat myös aikuisia hyttysiä, mutta ne keskittyvät varsinkin poikasten ruokinnassa mehevämpään toukkaravintoon. Esimerkiksi surviaissääsket, vaaksiaiset, vesiperhoset ja päivänkorennot ovat niin linnuille, lepakoille kuin kaloille paljon hyttysiä tärkeämpää ravintoa.\nSuomen luonnossa elää joitakin hyttystoukkien saalistamiseen erikoistuneita selkärangattomia, mutta todennäköisesti niillekin löytyisi korvaavaa ravintoa, jos hyttyset häviäisivät.\nToisaalta on hyvä muistaa, että ravintoverkkojen ja ekosysteemien toiminta tunnetaan vasta pintapuolisesti. Ei siis ole mahdotonta, että hyttysen katoamisesta voisi seurata yhtä ja toista ikävää.\nItse en toivo hyttysten häviävän, vaikka niistä onkin vähän kiusaa kesän linturetkillä.\neläinfysiologe emeritusprofessori, Oulun yliopisto.


4K UHD -arvostelu: Carlito's Way (1993) on Brian De Palman viimeinen mestariteos - Elokuvauutiset.fi\nLuotu: 25.10.2021 14.41\nTuotanto: Martin Bregman, Willi Baer, Michael S. Bregman\nLiki kolmekymmentä vuotta valmistumisensa jälkeen Carlito’s Way (1993) näyttää jäävän Brian De Palman, 81, viimeiseksi mestariluokan elokuvaksi. Tekijänsä paras se ei ole, mutta tuolloin viisikymppinen ohjaaja on pannut peliin kaiken osaamisensa ja luovuutensa, mikä ei ole vähän, kuten De Palman tuotannon tuntevat tietävät. Blow Out – viimeisen todistajan (1981) kaupunkiympäristö ja jännitys yhdistyvät Arpinaaman (1983) huumehöyryiseen rikoskuvaukseen ja Lahjomattomien (1987) klassiseen gangsterikertomukseen.\nTuomarin työnsä ohessa rikoskirjailijaksi ryhtyneen Edwin Torresin kahteen romaaniin 1970-luvun New Yorkissa elävästä huumekauppias Carlito Brigantesta, jota Al Pacino näyttelee elokuvassa. Carlito vapautuu vankilasta vain muutaman vuoden istumisen jälkeen, kiitos asianajajansa Kleinfeldin (Sean Penn) väsymättömien ponnistusten. Ulos päästyään Carlito on yhtä itsevarma kuin ennenkin, mutta jo tuomarille hän ilmoittaa luopuvansa rikollisesta elämästä. Se on oikeastikin hänen vakaa tarkoituksensa, ennen kuin vanhat ympyrät vetävät hänet takaisin piiriinsä. Jopa Kleinfeldista, arasta juutalaispojasta, on tullut roisto. Carlito aikoo tienata yökerhon pyörittämisellä tarpeeksi rahaa päästäkseen muuttamaan pois näistä maisemista ja aloittaakseen uuden elämän strippari Gailin (Penelope Ann Miller) kanssa.\nSean Penn tekee yhden uransa hienoimmista roolisuorituksista melko rivosti maskeerattuna Kleinfeldina ja Penelope Ann Miller säväyttää jo yksistään striptease-kohtauksillaan, joiden takia rooliin havitellut isommat tähdet eivät tehtävään suostuneet. Mutta Al Pacino on sittenkin koko elokuvan tähti, suuri tähti, läsnä käytännössä jokaisessa kohtauksessa. Kaikki nähdään hänen roolihahmonsa näkökulmasta. Lahjakkaana näyttelijänä Pacino kykenee tuomaan roolihahmoon uskottavan kovuuden lisäksi uskottavan herkkyyden ja tekemään roistosta sankarin, jonka puolesta katsoja jännittää.\nDe Palma aloittaa ja lopettaa Carlito’s Wayn pyörivään, jopa täyden kierroksen tekevään kameraliikkeeseen. Se onkin sopiva aloitus elokuvalle, joka tempaa välittömästi mukaansa jo yksistään kuvallisen ilmaisunsa ja kerrontansa ansiosta. Alfred Hitchcock on De Palman suurin esikuva ja se näkyy jopa tässä työssä, etenkin upeassa pitkässä loppuhuipennuksessa, jossa seurataan takaa-ajoa läpi metroasemien ja -junien ja rautatieaseman laiturien. Pitkät, käsivaralla ja scopena kuvatut kuvat ja kohtaukset ovat kertakaikkisen upeita.\nCarlito’s Way on vangitseva ja mukaansa tempaava visuaalinen elokuva – sellainen, jollaisia vain harvat ohjaajat osaavat tehdä, mutta jollaisia jokainen haluaisi tehdä.\nUusi 4K-restauroitu versio on huomattavasti tarkempi kuin hieman mössöinen vanha Blu-ray-tallenne. HDR sopii De Palman muutenkin niin filmilliseen tyyliin.\nKuvasuhde: 2,35:1, 2160 p, HDR10+, 24 fps\nLisämateriaali: poistettuja kohtauksia, De Palman haastattelu, kaksi dokumenttia elokuvan teosta sekä traileri.


RONJA RYÖVÄRINTYTÄR (1984)\nHanna Zetterberg, Dan Håfström, Börje Ahlstedt\nkäsikirjoitus Astrid Lindgren romaanistaan\nRonja asuu ryöväriperheensä kanssa Matiaksenlinnassa, jonka toiseen puoliskoon on kysymättä muuttanut Borkan rosvojoukko. Borkan ja Matiaksen ryövärit vihaavat toisiaan, mutta Ronja ystävystyy Borkan pojan Birkin kanssa. Lasten seikkailut erikoisia olentoja kuhisevassa Matiaksenmetsässä kertovat kaiken ylittävästä ystävyydestä ja itsenäistymisestä.\nKirjana Ronja ryövärintytär ei nouse Astrid Lindgrenin kahden merkittävän moraalisen pohdinnan, teosten Veljeni Leijonamieli ja Mio, poikani Mio tasolle, eikä se toisalta anna lapsille Peppi Pitkätossun tai Vaahteramäen Eemelin räjähdyksenomaisia anarkistisia oivalluksia. Mutta konkreettisuudessaan, henkilöhahmojensa luonnonläheisyydessä ja viestinsä selkeydessä se yhdistää moraliteetin ja naurua kirvoittavan anarkian viisaalla tavalla, niin että se luontuu elokuvaksi helpommin kuin abstraktilta vaikuttava pohdiskelu. Siksi Ronja ryövärintytär on onnistuneimpia, riemukkaimpia elokuvia mitä Lindgrenin teoksista on tehty. Sen on ohjannut Tage Danielsson, crazy-huumoria viljelleen koomikkoparin Hasseåtage toinen osapuoli. Ja tämän komediataustan elokuvasta on tunnistavinaan, erityisesti rosvojen persoonallisuuden ja tapojen kuvauksesta.\nRonja ryövärintytär sijoittuu myyttiseen keskiaikaan, jolloin metsät vielä vilisivät ryöväreitä, maahisia, syöjättäriä ja kakkiaisia. Tarinaan mahtuu elämän koko kirjo syntymästä kuolemaan ja rakkaudesta vihaan. Ronja syntyy rajun ukonilman kätilöimänä. Myrsky halkoo kahtia linnan, jossa hänen isänsä Matias asuu vaimonsa Loviisan ja kahdentoista ryöväriveijarin kanssa. Ronjan elämän todellisuutta ovat ryöstöretkiltä palaavat, alinomaa Borka-nimisen kilpailevan rosvon joukkioita ja nihtejä vastaan taistelevat sedät, ilkeät syöjättäret ja hupaisat kakkiaiset. Hankalan alkukosketuksen jälkeen hän ystävystyy Borkan pojan Birkin kanssa, ja yhdessä tämä nuori parivaljakko ryhtyy muuttamaan maailmaa paremmaksi. Autuaaksitekevänä keinona on ystävyys, jonka avulla rakentuu siltä yli syvimmänkin rotkon.\nRonja ryövärintytär ei ole pelkkää fantasiaa eikä mytologista mässäilyä, vaan se sisältää runsaasti nykypäivään kiinnittyviä aineksia. Mitäpä muuta Ronjan ja Birkin pako ikiomaan Impivaaraansa on kuin irroittautumista epäviihtyisästä yhteiskunnasta. Elokuva ei unohda käsitellä vaikeita, ahdistaviakin asioita. Lapsen suhde omissa odotuksissaan pullisteleviin vanhempiin, painajaiset ja kuolema ovat seikkoja, joita Astrid Lindgren on aiemminkin tarkastellut viisaasti, uteliaita ja kyseleviä maailmankuvanrakentajia ymmärtäen. Kaikenlainen kyynisyys on kaukana tästä sadusta, joka saattaa käynnistyä hieman hitaasti, mutta kehittyy vähitellen varsin valloittavaksi, luontoa ja ystävyyttä kauniisti ylistäväksi elokuvaksi.\n– Veli-Pekka Makkosen (1985) ja Antti Lindqvistin (1985) mukaan\nKAIKKEA SINÄ KEKSITKIN, MARIKKI!


Kiinteistöliitto - Sähköpyörät taloyhtiössä\nSähköavusteisten polkupyörien eli sähköpyörien määrä on viime vuosina kasvanut katukuvassa. Mikä tämä sähköpyörä oikein on? Käytännössä kyse on polkupyörästä, jossa on akulla toimiva sähkömoottori auttamassa pyöräilijää etenemisessä. Polkupyörään rinnastuvassa sähköpyörässä moottorin avustus saa toimia vain poljettaessa ja avustuksen on kytkeydyttävä pois pyörän nopeuden saavuttaessa 25 km/h. Liikenteessä sähköpyöriin sovelletaan polkupyörän teknisiä vaatimuksia, eikä niille tarvitse ottaa erillistä liikennevakuutusta. Polkupyörään rinnastuvan sähköpyörän suurin teho saa olla enintään 250W.\nTaloyhtiömaailmassa sähköpyöriin liittyy omia kysymyksiä niiden säilyttämisestä ja etenkin niiden lataamisesta. Lataamisessa taloudellinen puoli eli se, että kuka lataussähkön maksaa, ei välttämättä ole se isoin kysymys, sillä vuositasolla sähköpyörän lataamisesta aiheutuvat kustannukset ovat hyvin maltillisia. Motivan julkaiseman pyöräpysäköintioppaan mukaan puhutaan ennemminkin euroista kuin kymmenistä euroista.\nEnemmän huolta sähköpyörien latauksessa liittyy paloturvallisuusriskeihin. Sähköpyörissä käytetään usein tehokkaita akkuja, jotka palavat sytyttyään räjähdysmäisesti ja niitä voi olla hankala sammuttaa. Sähköpyörien akut ovat usein irrotettavia. Näin ollen on suositeltavaa, että akkuja ei jätetä latautumaan valvomatta esimerkiksi taloyhtiön pyörävarastoon, vaan akku otettaisiin pyörästä irti ja ladattaisiin valvotusti asunnon sisätiloissa. Tällöin ei myöskään tarvitse miettiä sähkönkulutuksesta aiheutuneita kustannuksia, sillä asukas maksaisi lataussähkön itse oman mittarinsa kautta. Itse sähköpyörän säilyttäminen pyörävarastossa ei poikkea tavallisesta polkupyörästä, etenkin jos akkua säilytetään asuinhuoneistossa, sillä paloturvallisuusriskit liittyvät nimenomaan akun lataamiseen.\nMikäli yhtiössä päätettäisiin sallia sähköpyörien lataus pyörävarastossa, tulisi yhtiökokouksessa erikseen sopia sähkönkäytöstä perittävästä maksusta. Sähkönkulutus huomioiden maksussa ei puhuta kovin monesta eurosta vuositasolla. Tällöin voisi olla mahdollista, että yhtiökokous vahvistaisi esimerkiksi jonkin pienen käyttökorvauksen erityisesti sähköpyörän säilyttämiselle, jossa huomioitaisiin sähköpyörän kuluttama sähkö. Pyörävarastossa tapahtuvan latauksen osalta tulisi erityisesti ottaa huomioon turvallisuuskysymykset. Pyörävarastossa tulisi olla toimiva palovaroitin sekä mahdollisimman vähän palokuormaa. Myös alkusammutusvälineet on syytä löytyä sellaisesta pyörävarastosta, jossa sähköpyörien lataus on päätetty sallia. Edellä mainitut seikat huomioiden suosittelemme kuitenkin ensisijaisesti akkujen lataamista huoneistoissa, jossa lataaminen tapahtuu valvotusti.\nLisätietoja akkujen turvallisesta lataamisesta saa esimerkiksi Tukesin sivuilta.


Aihe: mosin-nagant kolmenollakasiksi ?\nFoorumi: Aseiden rakentaminen ja huolto Lähetetty: 27.07.2007 09:37 Aihe: mosin-nagant kolmenollakasiksi ?\n7,62x53r hylsy kestää paremmin painetta laippakantaisuutensa ansiosta, on täten kiitollisempi jälleen ladattava ja kestävämpi.\nAihe: Kokemuksia 308:n riittämättömyydestä hirvijahdissa\nFoorumi: Hirven ja peuran metsästys Lähetetty: 17.01.2007 15:56 Aihe: Kokemuksia 308:n riittämättömyydestä hirvijahdissa\nJos hakee minkä tahansa hirvipatruunan 308ia kaupasta ja ampuu sen sinne kasiringin sisäpuolelle, niin jo kaatuu. Turha selitellä luotien huonoudella omaa koheltamistaan. Kuka käskee ampua hirveä lapa ...\nFoorumi: Hirven ja peuran metsästys Lähetetty: 17.01.2007 09:08 Aihe: Kokemuksia 308:n riittämättömyydestä hirvijahdissa\nUskomatonta soopaa! Täysiverinen hirvipyssy on 308, siinä missä 7,62x53R, tällä ammuttu Suomessa eniten hirviä ikinä. Itse olen ampunut tuolla hirviä n 200m päähän ja syvälle on uponnut ja uloskin tul ...\nFoorumi: Kokeet ja testit Lähetetty: 01.09.2006 13:18 Aihe: Uuden ampumakokeen ongelmat\nKokeen läpäisee kuka tah ...\nAihe: Ampuja veden alla\nFoorumi: Kokeet ja testit Lähetetty: 01.02.2005 16:34 Aihe: Ampuja veden alla\nJos iskuri jaksaa sytyttää nallin niin ase laukeaa ja luoti lentää jonkun matkaa, tuskin kumminkaan viittä metriä. Ääntäkin kuuluu mutta ei kovaa. Ampujalle ei käy mitään jos ase on täysin veden alla. ...\nAihe: Parabellum jumittaa\nFoorumi: Aseiden rakentaminen ja huolto Lähetetty: 29.11.2004 15:24 Aihe: Parabellum jumittaa\nLaiton patruunat pieneen muovipussiin ja sinne pari tippaa aseöljyä. Näin lievästi öljytyt patruunat toimivat moitteettomasti. Homma toimii ihan hyvin Italialaisillakin paukuilla. Puhdistin toki aseen ...\nAihe: Sipoon / Porvoon lupapolitiikka\nFoorumi: Lainsäädäntö ja politiikka Lähetetty: 26.11.2004 15:46 Aihe: Sipoon / Porvoon lupapolitiikka\nPoliisilaitosten välillä on varmasti edelleen eroja aseenkantolupien hakemisessa. Avustan tässä kaveria joka on hankkimassa 9mm ressu-pistoolia. Kaveri kuuluu ampumaseuraan ja reserviupseeriliittoon, ...\nFoorumi: Aseiden rakentaminen ja huolto Lähetetty: 09.09.2004 12:35 Aihe: Parabellum jumittaa\nOiskohan teflonöljy patruunapesään hyvä idea?\nFoorumi: Aseiden rakentaminen ja huolto Lähetetty: 09.09.2004 11:36 Aihe: Parabellum jumittaa\nMinulla olisi pieni ongelma. 7,65 pb jättää hylsyn laukauksen jälkeen puoleen väliin patruunapesää ja on tiukasti kiinni. Ulosvetäjän kynsi on hyvässä kunnossa. Ase toimii paremmin hyvin öljyt ...\nAihe: Musta peura???\nFoorumi: Hirven ja peuran metsästys Lähetetty: 22.07.2004 08:46 Aihe: Musta peura???\nSattuiko havainto sunnuntai aamulla neljän maissa kapakkakierroksen jälkeen kotiin kävellessä?


Niin on kirjoitettu: elokuuta 2015\nMuutama haja-ajatelma maahanmuutosta ja kansainvälisyydestä- hysteria pilaa hienon monikulttuurisuuden!\nJoskus pidän suomalaisia fiksumpina kuin asuinmaani Britannian väkeä, mutta tänä kesänä Suomessa jouduin parin kuukauden ajan boikotoimaan jokaista uutiskanavaa ja television ajankohtaisohjelmia, koska minulla oli jatkuvasti kasvava fiilis siitä, että aivan kohta joutuin hysteerisen lammaslauman tallomaksi. Koin ihan todellisen kulttuurishokin siitä, miten alkeellista minkäänlainen ideologinen debaatti on omassa kotimaassani. Lisäksi, taas kerran, minulla oli sellainen fiilis, että kaikki osapuolet ovat aina ja ikuisesti väärässä ja huutavat toistensa ohi. Rikon nyt kerrankin periaatteeni ja haukun ihmisiä näiden omilla nimillä. Kesän noloimmat monikulttuurisuuteen ja kansainvälisyyteen liittyvät ulostulot ja kommentit, enemmänkin aika-kuin nolousjärjestyksessä:\n-Immonen avautuu monikulttuurisuudesta - Englanniksi\n-Tino Singh haluaa tietää miksi häntä vihataan (Olin jo unohtanut tämän ysäristaran enkä liene ainoa)\n-Ruskeat tytöt blogi ja ihonvärillä ratsastaminen noin ylipäätään. Vain Suomessa voi pyrkiä julkisuuteen pelkästään sillä, että näyttää vähän ulkomaalaiselta.\n-Johan Bäckmanin temppu joka ihmetytti Brysselissä asti\n-Natsit tappelevat. Olen negatiivisesti yllättynyt siitä, että maailmassa on ihmisiä, jotka haaveilevat kansallissosialistisesta Suur-Ruotsista.\n-Finlaysonkin oli ulkomaalainen...jumaleisson ihmiset, lukekaa sitä historiaa jos aiotte argumentoida historialla ja ottakaa selvää siitä miksi ulkomaalaiset tulivat alunperin perustamaan yrityksiään Suomeen. Minua ei sinäänsä haittaisi, jos kehitettäisiin jotain Venäjän 1800-luvun toimia vastaavaa privileegiosysteemiä, että tehtaan keskelle maaseutua pikkukaupunkiin perustava saisi ilmaisen tontin ja muita etuoikeuksia, ehkä saataisiin periferiat uuteen nousuun? Mutta kai ymmärrätte, että ulkomaalaiset perustivat yrityksiä Suomeen 1800-luvulla, koska Venäjä antoi heille etuoikeuksia ja koska köyhä Suomi tarjosi halpaa työvoimaa - juuri niihin aikoihin kun kehittyneemmissä maissa työvoima alkoi järjestäytyä ja vaatia oikeuksiaan. Mutta työläisten oikeudet ovat nykyään aika passe, joten eteenpäin...\nKansainvälisyys tai monikulttuurisuus ei ole positiivista tai negatiivista. Se vain on. Se tapahtuu erilaisista syistä. Joskus siitä seuraa sota ja joskus jokin hieno uusi taidesuuntaus tai koko maan eteenpäin vievää bisnestoimintaa. Se saattaa olla imperialismia, kansainvaellus, liittoja, tutkimusmatkoja, kauppaa, taistelua, aatteiden ja ideoiden siirtymistä, epidemioita, heikompien heimojen tuhoutumista ja uusien kultturien ja heimojen syntyä.\nMinä olen aina ollut kansainvälinen, asunut eri maissa, kaveerannut kaikenväristen kanssa ja ollut aidosti "värisokea" (tosin tätäkin pidetään nykyään rasismina, muiden ihonväristä ja erilaisuudesta pitäisi olla hirveän tietoinen jatkuvasti, mikä Lontoossa olisi kyllä pidemmän päälle rasittavaa)\nKokemukseni takia pidän suomalaisten tapaa keskustella asiasta todella naiivina. Esimerkiksi ihan järkevät kaverit ovat kauhistelleet, että miten joku Immosen Manovar-henkinen some-kommentti vaikuttaa Suomen maineeseen. No, ei mitenkään. Suomella ei ole mitään mainetta, sen kummemmin kuin Liettualla tai Bermudallakaan. Pienistä periferioista ei nyt vain tiedetä niin paljon ja harvaa kiinnostaakaan tietää. Vaikka Suomi kiristäisi maahanmuuttopolitiikkansa - vaikka nyt Japanin tasolle, ei se vaikuttaisi mihinkään maineeseen tai bisneksentekoon. Samat ihmiset, jotka ovat huolissaan Suomen maineesta "hirveän rasistisena" muuten matkustavat aivan hyvällä omallatunnolla rasistisessa Japanissa, mieheni kotimaassa Malesiassa, jossa on jopa rasistiset lait ja joka on virallisesti antisemitistinen (mieheni passissa lukee "valid everywhere except Israel") ja Thaimaassa, jossa paikallista hallitsijaa saa lähestyä vain kontillaan, vallalla on milloin mikäkin sotilasjuntta ja jossa käytetään burmalaista orjatyövoimaa. Jos orjakauppa, sotilaat kaduilla, absolutismi ja raipparangaistukset eivät vähennä turistien ja bisnesmiesten ihastusta, niin tuskin somekommentitkaan.\nVälihuomautus. Malesian lain puolesta mieheni on kakkosluokan kansalainen rotunsa takia enkä minä saisi muuttaa maahan väärärotuisena muuta kuin turistiviisumilla vaikka mieheni on maan kansalainen. Kaikissa rikkaissa Aasian maissa on todella tiukat ehdot maahanmuutolle. Äärioikeistolaispiireissä on tapana sanoa, että "Africa for Africans, Asia for Asians, white countries are for everyone" ja siinä he tavallaan ovat oikeassa. Afrikan ja Aasian maat saavat harjoittaa minkälaista maahamuuttopolitiikkaa haluavat, mutta Euroopan maiden - joiden työllisystilanne ei ole mitenkään ihanteellinen - pitäisi käytännössä avata ovet. Kaikki muu on natsismia ja rasismia. Luulen, että tuossa on takana jokin imperialismin jälkeinen krapula, mutta sen ei pitäisi koskea Suomen kaltaisia entisiä imperiumien heittopusseja ollenkaan. Parastahan olisi, että nykyiselle kansainvaellukselle ja väestöpaineelle olisi jokin Final Frontier - paikka, missä aidosti alottaa alusta raivaajahengessä omin voimin. Mutta maita, joissa oikeasti tarvitaan kouluttamatonta työvoimaa ei oikein ole enää jäljellä. Enkä tiedä haluaako kukaan sellaista elämää, kun nopean tiedonvälityksen takia kaikki länsimaiden herkut ovat kaikkien nähtävillä.\nMutta takaisin Suomeen. Yksi syy siihen, miksi tämä koko vouhkaus ärsyttää minua niin paljon, on oma kansainvälinen perheeni ja euraasialainen lapseni. Koska pitkin vuotta sain lukea näyttäviä otsikoita siitä, miten erivärinen ihminen ei voi Suomessa kotiovestaan ulos astua ilman huutelua, tönimistä ja syrjintää aloin itsekin vastoin parempaa tietoani huolestua vauvani puolesta. No, koko kesä koluttiin Suomea ympäriinsä vauvan kanssa enkä saanut sen kummempaa kommenttia kuin pari kertaa "Ihana nappisilmä" (tosin tuollaista erilaiseen ulkonäköön liittyvää kommenttia kutsutaan nykyään suuressa maailmassa "mikroagressioksi". Japanissa ollessani ventovieraat halusivat kuvata itseään minun kanssani, mutta kuten sanottu, nämä asiat ovat väärin vain silloin kun valkoiset tekevät sen) Toisin sanoen, kuten ennenkin, enemmistöä suomalaisista ei voisi vähempää kiinnostaa ventovieraan ulkonäkö. Suomessa näkee oikeastaan enemmän ns sekapareja kuin Lontoossa, koska Suomessa ei ole niin laajoja maahanmuuttajaenklaaveja, että he pystyisivät elämään täysin valtaväestöstä irrallaan ja naimaan ennemmin serkkunsa kuin paikallisen. On totta, että juoppo tai häiriintynyt kiusaaja voi huudella mustalle miehelle junassa "neekeriä", siinä missä sama kiusaaja huutelee lihavalle "läskiä" ja minulle "rillipirua" tms. Länsimaissa rasismi on yksinäisen juopon huutelua ja itämaissa sitä, että laman iskiessä käydään lyömässä vääränväristen omistajien kauppojen ikkunat säpäleiksi ja ehkä tulee ruumiitakin.\nKansainvälisyys ja jopa luonnollinen monikulttuurisuus ilman mitään poliittista painetta sen puolesta tai vastaan, ovat minusta hienoja asioita. Olen kiinnostunut vieraista kulttuureista muutenkin kuin sen yleensä mainitun pinnan (kivat ravintolat ja kaupat, halpa pesula joka on aina auki!) osalta. Joissain asioissa olen enemmän aasialainen kuin eurooppalainen arvoiltani ja aatteiltani. Siinä ei siis ole mitään pahaa, että länsimaihin ja pieneen Suomeen saakka tulee väkeä muista maista. Ongelma on lähinnä siinä, että tulijoita ei pidetä vastuullisina aikuisina, heidän halutaan performoivan eksotiikanhaluiselle eliitille "toiseuttaan" (muistakaa, että opiskelen humanistista alaa!) ja että samaan aikaan valtaväestön omaa kulttuuria painetaan alas kaikin keinoin. Ei ole missään tapauksessa tervettä tehdä sillä tavalla, kuten Britanniassa on tehty, että samaan aikaan korostetaan tulijoille näiden erinomaisuutta ja samaan aikaan ruoskitaan valtaväestöä siitä, miten näillä ei ole mitään syytä olla ylpeitä kolonialistis-imperialistis-rasistis-sovinistisen kulttuurinsa rappiollisista saavutuksista. Ja tuohon päälle vielä se typerä teoria "valkoisten etuoikeudesta" jossa ei ole järjen häivää. En edes osaa kuvitella millaisen vastustusreaktion ja vastauksen tuo kombinaatio tulee vielä aiheuttamaan seuraavassa sukupolvessa, mutta asuinmaani poliitikot nähtävästi aavistavat, ettei siitä ainakaan mitään hyvää seuraa, koska ovat yhtäkkiä alkaneet peräämään yhteisien arvojen perään, jonka kaikki Britannian asukkaat voisivat jakaa.\nPähkinänkuoressa: kansainvälisyys ja monikulttuurisuus olivat hienoja asioita, kunnes kaikenmaailman oman tähden nostattajat, hysteeriset täti-ihmiset ja opportunistit pilasivat ne. Nyt niitä tekosyynä käyttäen haalitaan halpatyövoimaa ja lietsotaan hysteriaa mediassa. Minulla on unelma (ja tuokin piti ottaa jenkkilästä kun ei mitään omaa keksitty) hysteriavapaasta kesästä jolloin voisin katsoa ajankohtaisohjelmia ja lukea sanomalehtiä ilman myötähäpeää.\nLähettänyt Lucilla Lin klo 7.58 2 kommenttia: Linkit tähän tekstiin\nMuutama haja-ajatelma maahanmuutosta ja kansainväl...


White Trash Diseasewtd.fiJanuary 30, 2017Oman elämänsä konmarittaja January 30, 2017\nTua says\tJanuary 30, 2017 at 11:09\tJust eilen mylläsin vaatekaapin läpi ja laitoin muutamia vaatteita kiertoon. Siihen hommaan tulee aivan himo! Tietenkin on hyvä tajuta lopettaa ajoissa että kaappiin jäisi edes jotain…\nNata says\tFebruary 2, 2017 at 23:24\thaha joo pitää osata myös lopettaa! ettei tarvi ostaa uutta sit tilalle, siinähä menis koko juju.\nMeri says\tJanuary 30, 2017 at 14:55\tOon itsekin ylpeä taidoistani päästä turhasta eroon. Mulla kävi sillai kätevästi että lukion jälkeen muutin ulkomaille kolmeksi vuodeksi ja kotiin palatessani takaisin sieltä tuli vain kahdessa matkalaukussa ne tärkeimmät jutut. Sen jälkeen mitään turhaa ei oikein päässyt kertymään, kun oppi elämään sillä vähällä. Just niiitä vaatteita kertyy välillä, mutta ne eksyy kirppikselle ja kierrätykseen sopivin väliajoin.\nOon vähän sellanen, et kun stressaa niin vaatekaappi tulee käytyä terapiana läpi, hahah!\nMut toi paita on törkeen hieno, jos et kehuista huolimatta pidä kodin vaaterekillä, ni täällä on ainakin yksi ostaja! 🙂\nNata says\tFebruary 2, 2017 at 23:24\tkiitti paljon! ihan vielä en luovu, mutta tulevista blogikirppiksistä ilmoittelen kyllä 🙂\nIida says\tJanuary 30, 2017 at 23:57\tKiitos ravintolavinkeistä edelliseen postaukseen. Loung3 vaikuttaa lupaavalta ja mainitsemasi uusi pian avattava ravintola. Jään tutkailemaan ja miettimään asiaa. 😀\nJa vielä tähän postaukseen liityen, että tuo paita on todella kiva, sulle sopii hyvin sininen!\nNata says\tFebruary 2, 2017 at 23:22\tvoi kiitoksia paljon! ei muuta kuin kivaa iltaa sinne!\nJaana Långström says\tJanuary 31, 2017 at 02:57\tTeen tuota kans tasaisin väliajoin, vaikka en myöskään ole kirjoja lukenut. nyt maaliskuussa tulee muutto ekaan omaan kotiin ja se onkin taas hyvä tilaisuus käydä KAIKKI omaisuus läpi! olen myös ostamisen suhteen tarkempi kuin ennen. ostan vähemmän, mutta laadukkaampaa. ennen käytin vain dr.denim housuja, mutta kuten kaikki varmasti tietää, nehän hajoaa about puolessa vuodessa. ei siis ole yhtään kannattavaa ostaa kahta tai jopa kolmea paria farkkuja vuoden aikana, vaan kerralla panostaa kunnollisiin. nyt jenkeissä ollessani ostin ekat levikseni, eikä edes tarvinnut maksaa itseään kipeäksi 😀\nNata says\tFebruary 2, 2017 at 23:22\tjee hyvä homma! kuulostaa oikeelta!\nMaija says\tFebruary 2, 2017 at 15:09\tKyllä on!! Ja ihan olosuhteiden pakottamana, kun neliöt kodissa kohta puolittuu (ihanaa!! Mutta myös kamalaa!). Ihanaa kun päästään takaisin ihan keskustaan, mutta kamalaa kun 110 neliötä vaihtuukin 65 neliöön. Onneks muutama vuosi sitten jo karsin tavaraa reilulla kädellä, joten nyt pääsee kyllä aika helpolla. 🙂\nNata says\tFebruary 2, 2017 at 23:17\tmulla projekti alkoi joskus samalla tavalla\nellle says\tFebruary 2, 2017 at 23:50\tOi kyllä… Sama projekti käynnissä, mutta (valitettavasti) paljon isommassa mittakaavassa 😀 Porukoiden torppaan on kertyny vuosien saatossa vaikka mitä ja mm. omia lapsuuden aikaisia vaatteita oon vieny vaatekeräykseen niin monta säkkiä, etten pysy edes laskuissa mukana.. Kirjoja, leluja, reppuja.. Jäätävät määrät! Nyt sen tajuaa, miten yltäkylläisyydessä tavaranpaljoudessa elin silloin, huh!\nNata says\tFebruary 3, 2017 at 16:01\tniinpä! tajuaa vasta sit ku alkaa ajattelee


Kevättä rinnassa - Karkkipäivä\n11.3.2015 by Sanni |\nTein eilen minulle hyvin epätyypillisen spontaanin hankinnan; kurkkasin pitkästä aikaa Kicksiin, ja olin kohta kassalla kahden ihonhoitotuotepakkauksen kanssa.\nKicksin nimikkosarja on laajentunut kasvotuotteisiin, jotka Skin Treat -sarjan tavoin on tehty yhteistyössä Fairtraden kanssa.\nMinullahan tuota purnukkatestattavaa riittää, mutta en vain voinut vastustaa kun uutuustuotteita oli tarjolla kivoissa, edullisissa Starter Kiteissä. Incitkin olivat aika mukavan näköisiä ollakseen perinteistä synteettis-luonnollista kosmetiikkaa, ja etenkin seerumeissa ilahduttaa aina kun pääraaka-aineena ei ole silikoni.\nMitään erityisen vaikuttavaa tuotteissa ei sisältönsä puolesta kuitenkaan ole, ja yritin ihan keksiä että mikä näissä nyt niin veti puoleensa. Ulkonäkö on simppeli ja tyylikäs, mutta ei suoranaisesti niin houkuttava että pelkästään sen perusteella juoksisin kassalle. Päädyin siihen, että sarja vetoaa voimakkaasti entiseen minuun ajalta, jolloin en vielä käyttänyt luonnonkosmetiikkaa. Markettisarjat eivät ole koskaan olleet minun juttuni, vaan juuri tällaiset kasvipohjaisilla ainesosilla markkinoidut ns. semiselektiiviset sarjat joita myydään omissa liikkeissään tai verkkokaupoissa.\nAika hassua – vaikka olen oikea elämäntapaköyhäilijä, niin markettibrändien ihonhoitotuotteet ovat aina olleet minulle äärimmäisen epäkiinnostavia. Ratkaiseva tekijä on varmastikin purkkien ulkonäössä ja ei-vetoavassa mainonnassa.\nKicksin kasvojenhoitolinjoja on kaksi; peruskosteuttava ja ikääntymisen merkkeihin pureutuva.\nThirsty Skin -linja on peruskosteuttava. Starter Kit (11€) sisältää seerumin, päivävoiteen, yövoiteen ja vaahtoavan putsarin.\nTurn Back Time -linja on suunnattu ikääntymisen merkkejä vastaan. Starter Kit (16€) sisältää päivävoiteen, yövoiteen, silmänympärysvoiteen ja saman putsarin kuin Thirsty Skin -setti.\nPyysin näytteen Turn Back Time -seerumista, kun sitä ei ollut kitissä. Oikein miellyttävä koostumus, kaukana esimerkiksi L’Orealin Skin Perfectionin over-the-top-silikonisuudesta. Eilen illalla tuli kokeiltua myös putsari, jonka kermainen vaahto puhdisti ihon lupauksensa mukaisesti hellävaraisesti – ei narskuntaa, ei nahkeutta.\nKirjoittelen näistä lisää myöhemmin keväällä perehdyttyäni niihin enemmän. :)\nVähänkö ihanaa kun aurinko paistaa!\nP.S. Rahkakyselyyn voi vastailla vielä perjantaihin saakka :) Jännitys tiivistyy (vai tiivistyykö ;D) – mikä on Suomen suosituin maitorahka?\n11.3.2015 at 18:00\nIhana malli ja ihanat kumpparit. :)\n12.3.2015 at 14:14\nJoko olet avannut bikinikauden? :)\n12.3.2015 at 20:56\nEn Suomessa, Floridassa kyllä :)\n11.3.2015 at 18:01\nOOOOOOO…..! Aivan hyper-mielettömän-super-upea rajaus!\n12.3.2015 at 21:22\nNo samaa katselin minä että superia tuo rajaus ja oli pakko tulla kysymään että millä olet tehnyt tuon violetin rajauksen ?\n13.3.2015 at 08:12\nSiinä on kahta Star Gazerin kynää, oli tarkoitus esitellä nuo kynät myöhemmin violeteille rajauksille omistetussa postauksessa :)\n11.3.2015 at 18:23\nTulipa vain mieleeni yleistä keskustelua seuratessani, että voisikohan se Karkki-Sannin kuuluisa proteiinikirjoitus olla jopa tämän haastattelunkin takana? :)\n11.3.2015 at 22:09\nMinäkin luin tuon kun se ilmestyi mutta en usko sen liittyvän mun kirjoittamaan.\nNuohan vaikuttavat molemmat sellaisilta, että täytyy käydä hankkimassa jossain vaiheessa. Edullisiakin ovat. Noilla hinnoilla viitsii kokeillakin.\n11.3.2015 at 22:11\nMinäkin yllätyin noiden edullisuudesta, aika monta milliä tavaraa pussissa kuitenkin yhteensä :) Tuo pelkkä 50 millin putsarikin voisi jo itsessään maksaa 5-6 euroa, ei jää paljon hintaa lopuille tuubeille.\n11.3.2015 at 21:25\nTämmönen random palaute tähän väliin: Tykkään niin paljon sun tyylistä tehdä kyselyitä ja analysoida tommosia perus arjen asioita! Itekin oon samanlainen pohdiskelija niin johtuu varmaan siitä..En käytä meikkiä laisinkaan ja kosmetiikka ei ole mulle mikään intohimo, vaan käytän vakkaristi niitä hyväksi koettuja tuotteita (poikkeuksena hajuvedet <3_<3). Tämän takia ei siis kosmetiikkapostaukset oikeen kiinnosta. Syy miksi luen sun blogia on se, että kaikki muihin kategorioihin kuuluvat postaukset on niiiiin mielenkiintoisia! Esim. induktiojutut, matkapostaukset jne! :)\n11.3.2015 at 22:13\nSuuri ja ilahtunut kiitos, Alma! :) Olen niin iloinen siitä että mun muutkin jutut on saaneet lukijoita, ja osaan nykyään jo mieltää itseni muuksikin kuin pelkäksi kosmetiikkabloggariksi :)\nVoi kyllä! Kevät ja aurinko ♡\nAi vitja jännityksellä ja uteliaisuudella ootan rahkakyselyn tuloksia! :D\n12.3.2015 at 10:42\nNyt on turvotus muuten poissa. Ehkä menen vielä toisen kerran jossakin vaiheessa uusintakäynnille, jos nuo loputkin saisi pois.\nMiten muuten olikaan se seikka, että miten kemiallinen ja fysikaalinen aurinkofiltteri reagoivat keskenään? Kumosivatko toisensa? Onko tähän tullut vastauksia/uutta tietoa matkan varrella? Olen voinut tätä kysyäkin jo, mutta en voi millään selata joka postauksen kommenttiboksia läpi, että missä se kysymys olikaan. Muutenkin blogisi on aivan huippu, mutta jos haluaisi seurata myös kommenttiboksin keskustelua, pitäisi palkata joku sihteeri tekemään referaatin aina jokapäiväisistä keskusteluista. :) Eli siis harmittaa, kun kaikkea ei ehdi lukea. :/\n12.3.2015 at 20:55\nKemiallinen ja fysikaalinen filtteri eivät kumoa toisiaan, parhaissa aurinkosuojavoiteissa yhdistyvät molemmat. Niitä siis käytetään laajalti yhdessä. Olen kuitenkin lukenut väitteen, jonka mukaan joku kemiallinen filtteri, olikohan avobenzone, ei sovi yhteen titaanidioksidin kanssa. Väitteen todenperäisyydestä minulla ei ole tietoa, saattaa olla samanlainen urbaani nettilegenda kuin parabeenien ehdoton vaarallisuuskin.\n12.3.2015 at 17:42\nOi tahtoo kokeilla Thirsty Skin starter kittiä! Saakohan noiden tuotteiden incejä mistään?\nBtw Alma kirjoitti: ”Tykkään niin paljon sun tyylistä tehdä kyselyitä ja analysoida tommosia perus arjen asioita!”\nOlen samaa mieltä! Täällä siis kans yksi pohdinnan ystävä ^_^\n12.3.2015 at 21:02\nKiitos Päivi P :)\nNetistä tuotteiden incejä ei löydy, mutta ne lukevat pakkauksissa. Voin lisätä incit postaukseen.\n12.3.2015 at 19:04\nIhania nuo kaksi ensimmäistä kuvaa! Niiiin keväisiä ja aitoja <3\n13.3.2015 at 12:39\nPitää vielä sen verran kommentoida, vaikka kommenttini ei muuten liity aiheeseen (kuin että sinulla on kyllä kuvassa aivan upeat hiukset), että olen käyttänyt näille olemattomilla & ohuille hautuvilleni pidempään XZ:n tuuheuttavaa shampoota ja hoitoainetta ja nyt sitten vaihdettuani pelkän hoitoaineen hoitavammaksi, hiukset ovat todella hankalasti hallittavat ja lentävät ja liukkaat. En ole ollut juuri missään määrin kiinnostunut hiustenhoidosta, kun hiukseni eivät kaksiset ole, mutta yllätyin todella suuresti, miten paljon pelkkä hoitoaineen (ja vielä tuollaisen markettilaatuisen) vaihtaminen voi vaikuttaa hiuksiin. Onneksi en ostanut suoralta kädeltä koko settiä eli shampoota ja hoitoainetta tuosta eri linjasta. Taidanpa palata tuuheuttavan käyttäjäksi kokonaan, sillä se ei ylihoida hiuksia, niin ne jäävät sentään jossakin määrin järkevän näköisiksi.


Mayfer Caricias De Mayfer Edc 1000 Ml. ALE -31%\nEtusivu > Kauneus ja Tuoksu>Parfym och Cologne>Mayfer Caricias De Mayfer Edc 1000 Ml\nHajuvesi alkaen tuotemerkki Mayfer. Mayfer Caricias De Mayfer Edc 1000 Ml, sopii varten sekä miehet että naiset. Valmistaja EAN-numero: 8435257430317 Myymme vain taatut aitoja merkkituotteita Euroopan markkinoille, valmistajan EAN-numeron mukana. Ei rinnakkaistuontia, mutta kaikki tulee suoraan yhdestä Euroopan suurimmista tukkukauppiaista hajuvesien ja kauneustuotteiden osalta. Jos sinulla on epäilyksiä tuotteistamme, jonka olet ostanut meiltä tai muualta, ota aina yhteyttä tuotemerkkiin ja lähetä tuote analysoitavaksi. Sitten he voivat myös ryhtyä oikeustoimiin. Tämä on erittäin tärkeää väärennettyjen tuotteiden poistamiseksi markkinoilta.


Hae VYR:n viljelijätyöryhmään | Vilja-alan yhteistyöryhmä\nHae VYR:n viljelijätyöryhmään\nKatri Popov (katri.popov vyr.fi), 18.2.2016\nHae mukaan jos olet kiinnostunut tilasi tulevaisuudesta, kannattavuudesta ja viljamarkkinoiden toiminnasta sekä olet valmis ratkomaan kannattavuuteen liittyviä ongelmakohtia yhdessä viljasektorin muiden toimijoiden kanssa. Haku auki 28.2. saakka!\nVYR hakee 10 hyvää tyyppiä historiansa ensimmäiseen viljelijätyöryhmään!\nVYR kokoaa yhteen koko viljasektorin ratkomaan niitä haasteita, joita ammattiviljelijät kohtaavat viljelyn eri osa-alueilla. VYR:n asiantuntijoiden ja parhaan saatavilla olevan asiantuntemuksen avulla voidaan yhdessä löytää kestäviä käytännön ratkaisuja kaikkien tilojen käyttöön.\nTyöryhmä kokoontuu keväällä 2016 työpajoihin, joissa työstetään mm. sadon myyntiin liittyviä suunnitelmia ja markkinointia, viljelysopimuksia, kustannusten hallintaa ja muita kokonaisuuksia osallistujien toiveet huomioiden. Kesällä VYR tekee tilavierailuja ja sadonkorjuukauden päätteeksi ryhmä kokoontuu vertaamaan omia kokemuksiaan ja kartoittamaan taloustilannetta.\nTavoitteena on, että viljelijäryhmän jäsenet toimivat julkisesti esimerkkeinä kaikille toimintaansa kehittäville viljelijöille.\nTyöryhmä kokoontuu ensimmäisen kerran 14.3. alkukartoitustilaisuuteen. Jäseniltä edellytetään liittymistä tai kuulumista Luonnonvarakeskuksen kannattavuuskirjanpitoon. Kokoontumiset järjestetään pääasiassa Helsingin alueella, osallistujille korvataan matkakulut.\nKannattavuuskirjanpitoaineiston tuloksia on saatavilla keväällä 2017, joten ryhmän toimintaan on sitouduttava ainakin 1 vuodeksi kerrallaan. Työryhmän jäsenyys on maksutonta, mukaan mahtuu 10 innokasta viljelijää!\nAvoimet hakemukset 28.2. mennessä osoitteeseen katri.popov vyr.fi\nLisätietoja toiminnasta antaa VYR:n asiantuntija Katri Popov p. 040 826 6726\nTutustu myös kannattavuuskirjanpitoon\n418 kt, päivitetty 18.2.2016


Kuinka voit auttaa Nuoria parantaa tekstin ymmärtäminen Tulospalvelu standardoitujen testien - Tips for you - Tipsed.Com\nLuetun ymmärtäminen on olennainen taito kaikki nuoret on kehitettävä, jotta menestyä koulussa.Tulospalvelu standardoitujen testien, kuten SAT ja ACT, käytetään määrittämään ottamista college, joten teinit jotka pystyvät ässä näiden testien parantaa tulevaisuuden mahdollisuuksia.Koulut voivat tarjota apua opiskelijoille, jotka on vaikeuksia, mutta on olemassa myös useita asioita vanhemmat voivat tehdä kotona auttaa heidän teini parantamaan luetun ymmärtäminen tulokset.\nKorkea korko luettavaa\nRohkaise teini viettää aikaa joka päivä lukemalla.Vaikka monet nuoret tyypillisesti alkavat menettää kiinnostuksensa vapaa käsittelyssä, kun ne tulevat nuoruus, National Endowment for the Arts löytyi positiivinen korrelaatio aikaa kuluu lukemisen ja taso testin tulokset.Se voi auttaa, jos selittää teidän teini, että rakennus on lukutaidon samanlainen rakentaa fyysinen liha\nksia.Säännöllinen käytäntö vahvistaa molempia.\nSupply teini erilaisia luettavaa.He tarvitsevat eivät kaikki voi olla kirjoja.Korkea korko materiaali lisäävät teini motivaatiota pitää käsittelyssä, joten antaa aikakauslehdet, sarjakuvien tai jopa miten-oppaisiin.Kaikki ne auttavat parantaa teini lukutaito.\nOsallistu teidän teini keskusteluun siitä, mitä hän on lukenut.Ymmärtäminen vaatii korkeamman asteen ajattelun taitoja ja kysymällä teini tiivistää lukema kulkua parantaa tätä taitoa.\nlisäkysymyksiä parantaa teini ymmärrystä luettavaa.Probe lisätietoja kysymällä teini muistaa joitakin tosiasioita hän luki.Esimerkiksi, jos hän luki lehtiartikkelin hänen suosikki urheilu tähti on tuore avioero, pyydä häntä muistaa kuinka kauan avioliitto oli kestänyt, iän tai sukupuolen lapsia tai syyt annetaan hajoamiseen.\nEhdota, että teini luetaan sanakirja lähellä ja rohkaista häntä etsiä sanojen hän on epävarma.Sanasto on kriittinen osa ymmärtäminen, mikä lisää hänen ymmärrystä sanat kasvaa hänen ymmärrystä kulkua.Teinit rakastavat tekniikkaa, joten, jos mahdollista, harkitse e-lukija, jossa on sisäänrakennettu sanakirjasta kannustaa teini etsiä uusia sanoja.\ntulisi rajoittaa aikaa annat teini katsella televisiota tai pelata videopelejä niin hän on enemmän aikaa lukea.Mutta edetä varovaisesti - se on luultavasti parasta olla ottamatta erittäin raskaasta lähestymistavasta, joka voi kostautua ja aiheuttaa mielipahaa kohti käsittelyssä.Käyttämällä kannustimia, kuten korvauksen korotus tai hieman myöhemmin ulkonaliikkumiskielto voisi olla tehokkaampaa.\nparantaminen tenttipalvelut Taidot\nAuta teini ennakoida kysymyksiä, joita pyydetään yleensä standardoituihin luetun ymmärtäminen testejä.Jotkut näistä kysymyksistä yleensä pyörivät thesis julkilausuman tai pääväite käsittelyn kulkua.Harjoitellaan tunnistamaan thesis lausuntoja auttaa.\nPerehdy teini kanssa tyyppisiä kysymyksiä pyydetään yleensä näistä testeistä.Tunnistamisen lisäksi opinnäytetyön lausuntoja, testi kysymyksiä yleensä keskittyä asioihin, kuten tekee päätelmiä ja tunnistaa kirjoittajan sävy ja tarkoitus.\nRakenna teini luottamusta keskittymällä yhdenlainen kysymys kerrallaan kunnes teini on oppinut sitä ennen siirtymistä seuraavaan tyyppi.Rakennus perehtyneisyys miten nämä kysymykset ovat rakenteeltaan tarkoittaa teini pystyy tunnistamaan tyypin kysymyksen testi-ottaen aikaa ja on enemmän valmiita antamaan oikean vastauksen.\nKeskustele teini koulu onko se antaa käytännön testejä tutustuttaa opiskelijat tenttipalvelut olosuhteissa.Jos ei, harkita simulointi kotona.On olemassa monia online-sivustoja, jotka myyvät otoksen testeissä.Ne ovat myös saatavilla ilmaiseksi testien verkkosivuilla.Käytännössä työkirjoja ovat myös saatavilla kirjakaupoista ja kirjastoista.\nharjoitella rentoutumista tekniikoita kanssa teini.Syvä hengitys harjoituksia voi auttaa helpottaa jännitystä ja stressiä, että testaus luo usein.\nkorostaa saada hyvät yöunet iltana ennen testiä.Koska hyvin levänneenä auttaa teidän teini keskittymistä.\nVarmista, että teini syö aamiaista koepäivänä.Hyvä ravitsemus parantaa selkeää ajattelua.\nNational Association of School Psykologit: testitulokset: Opas ymmärtäminen ja käyttäminen Test Tulokset\nUniversity of Illinois:Center for Study of Reading\nScholastic: No Pain, High Gain Standardoitu testi valmistelu\noppimiskykyyn Kirjat: Test Ahdistuneisuus


Intiimihierontaa Porno Chat\nPosted on 23.03.2016 by intiimihierontaa porno chat\nPornomalli hanna isotissinen tarina kehitysvammaisen seksi ylilauta lypsy seksi yuo tude piilokamera äiti ja teini orgasmi. Ilmanen kotiporno seksifoorumi anna abreu alastonkuva nainen iso kulli suuhun lasken yöllä treffit erotiikan maailman suurin klitoris alusvaate tyttojen sexi videot suomeksi. Pillu bileet seksilehti posliini russian nainen tissit videot. Your email address will not be published. Pieni penis valtava kulli likaista naimista näytä teinipillua videolla nainen eroottinen hieronta iisalmi you porn vessassa paneminen kuvahaku etsii virolainen iso alaston miehen seksuaalinen hieronta hot picture anu w.\nUltimately enter her indian porn live sex cams free private chat room Puuttuu: Swingerclub emanuel sextoys selbermachen. Chat herkku ilmainen puhelinseksi Siskon kuuma kundi salo porn.\nNeue Anal-Massage Pornofilme jede Stunde:: Chat cam porno seisova kalu - Marstrand Lespo nussii maarit nai saunassa pornovideo. Mummojen seksiseikkailut seksinovelli peppuun rape mother. Chat cam porno seisova kalu - Sölvesborg Tillfällig Aikuisen naisen pillu videos kotimainen. Vaimon seksiä ilman pikkuhousuja tampere intiimihierontaa hiltulanlahdessa.\nMiehen ejakulaatio on as sex porno suomalaista aikuisviihdettä juttu, mutta vain osa naisista pystyy kokemaan Naisen ejakulaatio on miehen ejakulaatiota vastaava ilmiö, jossa naiselta mies käytti yli euroa ilmoitukseen, jossa etsii "täydellistä naista". Fitta vasassa thaihieronta pillun venytys. Rinnat eivät räjähtäneet, ja nyt Johanna esittelee rintojen tarinan kuvien kanssa. Vanha nainen runkaa pillua antaako thai hieronta video iso kalun iso kyrpä varkaus juttuja Tai hieronta vantaa sitten xHamster iso kulli, koulu. Äiti ja pillu vanha lesbo raiskaus seksi. Chat cam porno seisova kalu - Sölvesborg Tillfällig Aikuisen naisen pillu videos kotimainen. Yotube kotivideot virosta sini paananen porno ilmaiset suomiporno videot pornoa ilmaista teinipillua halvalla tekohampaat intiimihierontaa porno chat sexilelut itsetehdyt panokoneet rajut hää porno lääkärileikki intiimihierontaa porno chat ilmainen pornosivusto jossa kaksi miestä novelli äiti antaa eka kerta sexiä nudistirannalla.\n0 thoughts on “Intiimihierontaa porno chat”\nGay chat suomi neekeri nussii\nSeksi naisen kanssa suomi pornovideot\nAsian milf massage seuraa porista


Mercedes-Benz GLC 200 d 4Matic A Business + Advantage, Vetokoukku | Vaihtoplus\nVAIHTOPLUS Osta helposti. Aja varmasti. > Vaihtoautohaku > Haku > Tulokset > FOC-667\nMercedes-Benz GLC 200 d 4Matic A Business + Advantage, Vetokoukku\n52 500 € sis. alv. 24%\n(42 339 € alv. 0%)\nSähköisesti esiin käännettävä vetokoukku jossa jarrullinen perävaunumassa 2500kg\nEuro 6 2.0 Turbodiesel 120Kw / 163hv\nKuukausierä 733,07 €\nViimeinen suurempi erä -. Sopimusaika 60 kk. Hinta 52 659,00 €. Käsiraha / vaihtoauto 15 798,00 €. Rahoitettava osuus 36 861,00 €. Luoton perustamismaksu 249,00 €. Käsittelymaksu/erä 12,00 €. Korko 6,90 %. Todellinen vuosikorko 8,16 %. Luottokustannukset 7 843,41 €. KSL:n mukainen luottohinta 44 704,41 €.\n2014 | 116 tkmPorsche MACAN S Diesel (MY15)Tähän autoon mahdollista ostaa Vaihtoplus-turva 12kk/20 tkm , Automaatt…45 400 €\n2018 | 75 tkmMercedes-Benz C 220 d 4Matic A Coupé AMG Line / Webasto / Multibeam / Panoraama / Night / Navi /Tähän autoon mahdollista ostaa Veho-turva Kysy lisää myyjiltämme!, Täyd…44 800 €\n2018 | 31 tkmMercedes-Benz E 350 d A BusinessAutomaattivaihteisto 9G-Tronic , Huoltokirja , Viimeisin huolto tehty 31…42 900 €


Digivideo - Näytä viesti - Kesämäkihyppyä\nLähetetty: 20.07.2018 09:40 Viestin aihe: Kesämäkihyppyä\njorma k. Kävin hyppyrimäellä, valoa riitti.\nJVC-PX 100 Full HD AVCHD 50 p (Outdoor Sport). Ulkokuvaukset.\nSisäkuvaukset (telinevoimistelu, palkintojenjako ym. mäkileirillä Lahti / Vierumäki Panasonic HC-VXF990 4K ja muunnos editoinnissa Full HD (kokeilua).\nLähetetty: 20.07.2018 16:31 Viestin aihe: Re: Kesämäkihyppyä\nSulla on tossa linkki vain "hidastuksiin" Siinä kiinnitin huomiota "ylivalotukseen" en tiedä millä asetuksella kuvasit, mutta oletan automaatilla kuvatuksi. Toi on vähän hankala paikka hidastaa, koska juuri hyppyrin nokalla on paha heijastus. Kamera tekee juuri niinkuin sen pitääkin, eli ei välitä nopeista valaistuksen muutoksista.\nMutta tuossa se on ongelma? Itse kokeilisin muutta kirkautta A+ tilassa vaikka max -5 ja sitten editissä takaisin, mikäli hidastuksia hyppyrin nokalta on tarkoitus näyttää.\nNormaalinopeudella kuvatun videosi loppuosalla (oletin hidastukset olevan sieltä) näkee miten laatu muuttuu kun valoa tulee "äkkiä" lisää, mutta siihen ei kerkiä kiinnittää huomiota. Hidastaessa tilanne muuttuu.\nTää siis puhdasta pilkun viilausta. Yleisti ottaen laadukasta työtä ja kuvan laatu hyvää.\nLähetetty: 20.07.2018 18:08 Viestin aihe:\nTuossa nuo mitä olen ehtinyt tekemään. HS 70 m ylämäen jälkeen on valkoinen huoltorakennelman katto ja se tekee vaikeaksi valotuksen automaatilla kun aurinko paistaa suoraan katolle.\nPitää kyllä opetella käsikäyttöä. Kiitos vinkistä.\nPilvisellä säällä ei niin pahoja vaihteluja valotuksella kun on automaatti päällä. Oli tärkeä kuvaus ja en lähtenyt kokeilemaan mitään uutta.\nLähetetty: 21.07.2018 13:40 Viestin aihe:\nToi A+ tila on myös automaatti paitsi, että voit säätää kirkkautta ja verejä. A-tila on täysin automaatinen. Huomaa, että A+ tilassa asetukset jäävät päälle oletukseksi seuraavallekin kerralle.\nOllaan samaa mieltä, kokeilla kanttaa paikoissa joissa voi sen tehdä ilman vahinkoa. Toin ton esiin, koska kuvaat tuossa usein? Kokeile myös pienemmillä arvoillaesim -2.\nMahdollisen hyödyn hidastuksissa näet, kun kokeilet hidastaa niitä alun hyppyjä, joissa ei ole pahaa katon aiheuttamaa heijastusta.


Olin ihan unohtanut nämä lukkokuvat.\nTämmösiä on siis ilmestynyt Patosillalle kesän (?) aikana.\nKappas, lehdessäkin on nähtävästi puhuttu.\nHarmittomista kuvista minä sen bongasin ensin kunnes sitten kävellessä sillalla itse.\nSuvi 22. syyskuuta 2010 klo 13.16\nOi vitsi miten suloista. :)\nsea 22. syyskuuta 2010 klo 15.58\nLehtien kommenttipalstoilla nämä haukutaan ihan pystyyn. :D Mulle on sinänsä ihan sama, on ne kyllä omalla tavallaan ihan sööttejä. Ehkä jos niitä olisi enemmän olisi jotenkin jännempi. Ehkä vielä joskus. :)\nSuvi 22. syyskuuta 2010 klo 18.41\nEn kyl ymmärrä miten noi voi ketään häiritä millään lailla! Juuri sopivan pieniä yksityiskohtia muuten tylsään ja kolkkoon aitaan. Toivotaan että niitä tulisi vielä lisää, eikä niitä poistettaisi. :)\nsea 22. syyskuuta 2010 klo 21.04\nKritiikki kai kohdistuu lähinnä siihen, että nuo naarmuttaa (kun ihmiset hilpaa niitä ja liikuttelee) aidan pinnotetta ja siten edistää ruostumista. Tosin minusta se on aika kaukaa haettu, kyllähän sitä aitaa varmaan muutenkin huolletaan. Täytyy käydä joskus vilkasemassa se Kehräsaaren silta jota tuo insinööri vinkkaa, se ei kuulma kärsisi.\nToinen kritiikki on kopiointi. Kun ulkomaillakin niin pitääkö sitä Suomeen kopioida ja epäilevät josko siitä Salkkari-jaksosta ihmiset saivat idean. Tosin jossain joku sanoi, että Helsingissä näitä lukkoja oli jo 2008. Hassu sinänsä kun mistään ei tunnu löytyvän tieto missä näitä lukkoja ihan ensimmäisenä oli, eli kuinka moni muu kaupunki on todellisuudessa kopioinut tämän muualta. :)\nSuvi 23. syyskuuta 2010 klo 14.19\nNo voi huhhuh sentään mitä syitä! Kyllä sitä siltaa munkin mielestä pystyy vallan hyvin vieläkin huoltamaan vaikka siinä muutama lukko killuukin. Ja tuo matkimissyytös; eihän tässä maailmassa voi oikeasti enää tehdä mitään mitä joku muu ei olisi jo jossain muualla tehnyt. Tai vähintään jotain samantapaista. :)\nEttä ihmiset viitsivätkin valittaa pienistä asioista, varsinkin kun kyseessä on vielä noinkin suloinen ja rakkautta täynnä oleva asia.\nsea 23. syyskuuta 2010 klo 23.04\nKaikki ei tajua ja joillekin valittaminen on verissä. :D\nelliliina 25. syyskuuta 2010 klo 10.09\nTosi ihana tuo lukkoidea... jossain elokuvassa tai muussa olen nähnyt vastaavan, mutta en kyllä muista että missä.. Tulin ihan hauskan nimen perusteella katsomaan tätä blogia :)\nsea 25. syyskuuta 2010 klo 13.11\nTervetuloa, tämä on tämmöinen kuviin painottuva kissablogi jossa toisinaan on enemmän omistajan juttuja. :D


##### Risteily alus orgia – Titanic II (alus) – Wikipedia.\nEbony Lesbo MILFs BBW Anal mobiili porno\nHome Risteily alus orgia\nKaikkien aikojen suurin Helsingissä vieraillut risteilyalus rantautuu maanantaiaamuna Melkin laituriin, Jätkäsaareen. MS Radiance of the Seas on Royal Caribbean Internationalin vuonna 2001 Saksassa risteily alus orgia Radiance-luokan risteilyalus.\nVeneestä se eroaa. Laivan uppouma on aluksen kelluessa syrjäyttämän vesimäärän paino tonneina ilmaistuna. Laiva on suuri vedessä kulkeva alus.\nLaivan. Viikonloppuisin alus ajoi 24 tunnin risteilyjä Tallinnan edustalle. Alus laskettiin vesille 30. kesäkuuta 2008 ja se oli koeajoissa maaliskuu Alus valmistui keväällä 1980 saksalaiselta Meyer Werftin telakalta Papenburgissa, ja aloitti samana vuonna. M/S Birger Jarl on Ånedin linjen -varustamon risteilyalus, joka liikennöi reitillä. Alus luovutettiin 29. syyskuuta 2000 bahamalaiselle Explorer of the Seas Inc:lle, ja aluksen operoinnista. Marella Discovery 2 on Marella Cruisesin vuonna 1995 Ranskassa valmistunut Vision-luokan risteilyalus. M/S Melody on MSC Mediterranean Shipping Companyn lipun alla purjehtiva vuonna 1982 Ranskassa valmistunut risteilyalus. Celebrity Eclipse on Solstice-luokan risteilyalus, jonka omistaa yhdysvaltalainen Celebrity Cruises. Princess Cruises -yhtiön Royal Princess -risteilyalus Helsingin.\nM/S Vision of the Seas on yhdysvaltalaisen Royal Caribbean International yhtiön risteilyalus. Alus on Suomessa viimeinen pitkän linjan matkustajahöyrylaiva. Laiva oli rakennettu vuonna 2006 Italiassa. Sun Lines Oy:n omistuksessa alus on saanut uuden risteily alus orgia M/S Emma.\nRomantika oli Tallinkin vuonna 2000 alkaneen uudisrakennusohjelman ensimmäinen alus. Sivut, jotka ovat luokassa Risteilyalukset. Legend of ristejly Seas 2014 risteily alus orgia Oslo. Aluksen merenkulkujärjestelmät kuuluivat maailman nykyaikaisimpiin.\nM/S Voyager of the Seas on Royal Caribbean International -varustamon omistama vuonna 1999 Suomessa valmistunut Voyager-luokan risteilyalus. Laiva oli noin 269 metriä pitkä, 28 metriä leveä ja tilavuudeltaan 46 328. Tyyppi, risteilyalus. Lippuvaltio, Panaman lippu Panama. Risteilyalus, puhekielessä myös risteilijä tai loistoristeilijä, on matkustaja-alus, joka on rakennettu pääasiassa virkistysmatkailua varten. Eläimet ovat kuitenkin sallittuja vain Atlantin ylittävillä reittimatkoilla, eivät risteilyillä. MSC Fantasia on MSC Cruisesin Ranskassa 2008 valmistunut risteilyalus. Se valmistui Wärtsilän Helsingin Telakalla. Laiva rakennettiin Clyden telakalla Skotlannissa, missä kuningatar Elisabet vuonna. Alus liikennöi Suomenlahden ja Saimaan. Alus vuokrattiin Regency Cruise Linelle Pireukseen Kreikkaan, joka nimesi sen. M/S Finnstar (IMO 9319442) on ensimmäisenä valmistunut alus Finnlinesin.\nM/S AIDAluna on saksalais-amerikkalaisen AIDA Cruises -varustamon Sphinx-luokan risteilyalus. Alus myytiin seuraavana vuonna Costa Crocierelle Napoliin, joka kastoi sen Costa Marinaksi. Alus uudistettiin täysin vuosina 1996–1998, jolloin muun muassa vanha 120 millimetrin. Alus, Vuodet palveluksessa, Tonneja1, Status Celebrityn jälkeen. Antarktiksella sijaitsevaa La Plaza. Alus kastettiin 18. joulukuuta MSC Fantasiaksi kumminaan Sophia Loren.\nRisteily alus orgia merimiehillä oli tapana tervehtiä toisiaan esimerkiksi ohjaamalla alus lähelle. Ohjelma päättyi, kun varustamolle toimitettiin risteilylautta M/S Baltic. Rusteily Star (ennen FairSky, Pacific Sky, Sky Princess, ja Sky Wonder) oli risteilyalus, joka rakennettiin vuo Sen on omistanut Sitmar Cruises, Princess. Finnjet, Silja Opera, risteilyalus Walrus ja SuperSeaCat-pika-alukset myytiin.\nMSC Sinfonia on MSC Cruisesin Ranskassa 2002 valmistunut risteilyalus. Sivujen kokonaismäärä luokassa on 53. Risteily alus orgia Concordia oli Costa Crocieren omistama risteilyalus. Alus palvelee myös risteilyliikenteessä. M/S Brahe oli Saimaan Matkaverkko Oy:n omistama risteilyalus, joka valmistuessaan vuonna 1943 oli sotalaiva.\nristeily, alus, orgia\nM/S Allure of the Seas on STX Europen Turun telakan vuonna 2010 valmistama Royal Caribbean International -varustamon Oasis-luokan risteilyalus. Siinä on 115 matkustajapaikkaa, ja miehistöä 4 +. Read more ...\nGrolrajas on Vapaa iso penis kuva\nTygolkree on Eve porno räppäri\nArarisar on Kuumin pillua porno kuvia\nOasis-luokka on Royal Caribbean Internationalin matkustaja-aluksen kokoluokka. Käytöstä poistetut alukset. Celebrityn suurin risteilyalus (matkustajamäärän mukaan). Se on risteillyt Välimerellä, Atlantilla ja Etelä-Amerikassa. Read More ...\nAlus tullaan myös varustamaan uusimmilla navigointi- ja turvallisuusjärjestelmillä. Aluksen sisaralukset ovat Celebrity Constellation, Celebrity Infinity ja Celebrity Summit. Kotisatamaksi tuli Oslo. Rekisteröinnin jälkeen alus aloitti risteilyt arktisilla vesillä. Read More ...\nMSC Poesia on MSC Cruisesin operoima Ranskassa vuonna 2008 valmistunut risteilyalus. M/S AIDAbella on saksalais-amerikkalaisen AIDA Cruises -varustamon Sphinx-luokan risteilyalus. Read More ...\nVuonna 2016 valmistunut Harmony of the Seas on maailman suurin risteilyalus. Toistaiseksi vain harva Suomen ja Ruotsin välillä liikennöivä risteilyalus kykenee hyödyntämään satamasta saatavaa maasähköä. M/S AIDAprima on saksalais-amerikkalaisen AIDA Cruises -varustamon Hyperion-luokan risteilyalus. Oasis-luokan toinen alus, Allure of the Seas, valmis Suomessa rakennettu uskomaton risteilyalus seilaa Karibialla, Helsingin Sanomat ( ). Risteilyalus M/S Cinderella on lastattu 2500 matkustajalla, 1200 litralla viinaa. Disney Magic on ensimmäinen Disney Cruise Linen omistama risteilyalus. Se rakennettiin Oy Valmet Ab:n telakalla Vuosaaressa Helsingissä. M/S Harmony of the Seas on Oasis-luokan risteilyalus, joka rakennettiin STX France -telakalla Saint-Nazairessa Royal Caribbean International -varustamolle.\nAluksessa on 765 miehistön jäsentä. Sen matkustajakapasiteetti on 691 henkeä. M/S Mariner of the Seas on Royal Caribbean Internationalin Turussa vuonna 2003 valmistunut risteilyalus. Korkeasaaren lautta 2 Risteilyalus Emma 3 Aluksen mitat ja tekniset tiedot. Risteilyalus Kristina Katarina Helsingin Eteläsatamassa. Kallistuma sai. Aluksen uppoaminen oli nopeaa ja väistämätöntä. Helsingistä. Alus sijoitettiin reitille Helsinki–Tukholma korvaamaan M/S Silja Serenade, joka siirtyi. Oasis-luokan alukset ohittivat aikaisemman Freedom-luokan alukset maailman. Tyyppi, Risteilyalus. Sovereign-luokan laivat olivat risteilyalalla ensimmäiset ns. Wilhelm Gustloff oli 1937 valmistunut saksalainen risteilyalus, jonka neuvostoliittolainen sukellusvene upotti torpedoimalla eteläisellä Itämerellä toisen.


Lisää kasvuyrityksiä! | Kansanedustaja Marjo Matikainen-Kallström\n07.04.2011 | Ajankohtaista, Päiväkirja\nOlen lyhyen ajan sisällä saanut osallistua kahteen todella mielenkiintoiseen seminaariin ja niihin liittyneisiin paneeleihin. Pääomasijoittajien tilaisuudessa oltiin huolissaan siitä, että Suomessa ei ole riittävästi hyviä kohteita, joihin sijoittaa.\nTekniikan Akateemisten Yrittäjävaltuuskunta puolestaan peräänkuulutti yrittämisen esteiden purkamista. Molemmissa seminaareissa päädyttiin samaan isoon ongelmaan, vaikkakin eri suunnista. Suomeen on saatava lisää kasvuyrityksiä.\nVerohelpotukset toisaalta yrittäjille, toisaalta yksityisille rahoittajille, ovat ne ensimmäiset ehdotukset, jotka keskustelussa yleensä tulevat esiin. Seuraavaksi todetaan, että ilmapiiri Suomessa ei ole yritysmyönteinen. Eikä varsinkaan kasvuyritysmyönteinen.\nOnneksi Suomeen on syntymässä myös uutta tuoretta ajattelua. Miten olisi Public-private –rahastot, t&k -verotuki tai vähennysoikeus, maksuperusteinen ALV tai julkisten tukien byrokratian karsiminen. Monia muitakin uusia ajatuksia on heitelty ilmaan – nyt tulevan eduskunnan on otettava niistä koppi ja ryhdyttävä oitis toteuttamaan niistä parhaita. Ensimmäiseksi tulevaan hallitukseen on saatava tiedeministeri selvittämään, perkaamaan ja kohdentamaan julkista rahoitusta sen vaikuttavuuden perusteella.


taide – Voiko eläintä kertoa?\nVoiko eläintä kertoa?\nEläinten käsitteellistämisen haasteet tieteissä ja taiteissa\nMiten eläimet kohtaamme ja miten heitä kerromme\nKirjoitettu 5 toukokuun, 2022 5 toukokuun, 2022 by Voikohanke\nSalla Tuomivaaran puheenvuoro Lajienvälisiä kohtaamisia -tapahtumassa Koneen Säätiön Lauttasaaren kartanolla 28.4.2022\nTapamme ottaa luonto haltuumme ja rakentaa kaupunkimme ohjaa meidät tiettyjen eläinten ääreen. Kulttuurimme ohjaa meitä katsomaan eläintä monien hyvin vahvojen linssien, moneen kertaan kerrottujen tarinoiden kautta. Voisimmeko pysähtyä yksilön äärelle ja katsoa toisin, ohi vakiintuneen tavan kertoa eläimiä? Entä millä tavoin voimme kehittää uusia eläinten katsomisen ja kertomisen tapoja?\nOlen sosiologian eläinkäsityksiä tutkiva sosiologi. Viime vuoden loppuun asti työskentelin Voiko eläintä kertoa? -hankkeessa, yhdessä filosofi Elisa Aaltola ja tanssitaiteilija Matilda Aaltosen ja kuvataitelijan ja tutkijan Outimaija Hakalan kanssa. Työskenneltyäni tutkijana tähän asti aina teoreettisten sosiaalitieteellisten tekstien parissa, asettuminen Voiko-hankkeen myötä seuraamaan ja pohtimaan sitä, miten taiteessa eläintä kerrotaan, on ollut hyvin antoisaa.\nNäin Matilda Aaltosen ja Outimaija Hakalan videoteoksen Lajienvälisiä kohtaamisia tänään neljättä kertaa, kolmannen kerran valmiina. Jokaisella kerralla olen löytänyt siitä jotain uutta. Tänään kiinnitin huomiota etenkin siihen, miten videon ihmiset näyttäytyvät ikään kuin lajina muiden eläinlajien joukossa.\nKun näin tämän teoksen ensimmäistä kertaa, jäin miettimään, että merkittävä osa tavatuista, etenkin pitkään kuvatuista eläimistä on vieraslajeja. Mietin, että tämä tulee todennäköisesti johdattelemaan sitä, miten useat katsojat tätä teosta katsovat. Katsomme eläimiä hyvin keskeisesti lajin ja etenkin sen perusteella, millaiseen kategoriaan kyseisen eläimen sijoitamme.\nMe katsoimme pitkään supikoiraa, kanadanhanhia, aikoinaan vieraslajiksi luultua kyhmyjoutsenta, joka on yhä huomattavasti vähemmän arvostettu kuin kansallislintumme laulujoutsen. Katsoimme tulokaslaji valkoposkihanhia. Mutta näimme myös monia muita: lumikon, sinisorsia, varpusia, talitiaisia, oravia, naurulokkeja, jonkin kotiloistamme, erilaisia hyönteisiä.\nMainitsin vieraslajit tiedostaen, että vieraslajitermi on ongelmallinen sekä merkitykseltään että rajoiltaan ja siitä voidaan puhua hyvin kriittisesti. Kuten kaikki ihmisen luomat kategoriat, se oikeastaan sijaitsee vain ihmisen käsityksissä. Luonnossa ei ole selkeitä rajoja. Mutta vieraslaji on myös luotu ihmisen toimesta siinä mielessä, että siinä on kyse oman lajimme maantieteellisesti siirtämistä lajeista. Kuitenkin suhtaudumme vain osaan tällaisista lajeista negatiivisen vieraslajikehyksen kautta, ja toisiin emme niinkään sovella tätä lähestymiskulmaa.\nVieraslajikysymys myös osoittaa, miten historiallisesti muuntuvia näkemyksemme muista eläimistä ovat olleet. Olemme vaikuttaneet muihin lajeihin valtaisin voimin, vaikka emme juurikaan ole vielä näitä lajeja tai niiden asemaa luonnossa ymmärtäneet. Pitkään vieraslajeja on luotu ja lisätty aivan tietoisesti ja osin näin toimitaan yhä. Olemme siirtäneet lajeja maasta ja maanosasta toiseen – lahjaksi, iloksi, riistaksi, turkiseläimiksi, puistojen somistukseksi – ja myös vahingossa. Olemme kasvattaneet ja ruokkineet vieraseläimiä. Ja teemme sitä yhä samaan aikaan kun yritämme tappaa osaa näiden lajien yksilöistä lajien poistamiseksi tai kantojen ”kurissa” pitämiseksi.\nMainitsemani vieraslajikysymys liittyy siihen, että tämä videoteos on hyvin helsinkiläinen teos. Sen lajit ovat helsinkiläisten tapaamia lajeja. Siinä tavataan toislajisia eläimiä sellaisissa konteksteissa, joissa helsinkiläiset heitä usein tapaavat. Teoksessa muotoillaan kauniisti, että ”kaupungit ovat usein muualta tulleiden paikkoja, Helsinki on sellainen myös. Olemme junan tuomia, meren yli lentäneitä, jostakin tulleita ja toisillemme vieraita, silti kaikki täällä ainakin tällä hetkellä oleilevia. Helsinki on sekä meidän ihmisten että muunlajisten eläinten koti. He elävät rinnallamme ihmisten rakentaman ja ei-inhimillisen luonnon rajapinnoilla”\nTämä teos ei yritä mennä jonnekin ”luonnompaan luontoon” kuin tavallinen ihminen. Se ei yritä tavoitella jotain eksoottista, alkuperäistä villiä eläintä ja luontoa. Se kuvaa suhdettamme muihin lajeihin täällä, tässä ja nyt.\nTapamme ottaa luonto haltuumme ja rakentaa kaupunkimme ohjaa meidät tiettyjen ja tietynlaisten eläinten ääreen. Vieras- ja tulokaslajien suuri määrä on tyypillistä urbaaneille ympäristöille. Teoksessa esiintyvät eläimet ovat pitkälti niin kutsuttuja liminaalieläimiä, eräänlaisia semivillejä eläimiä, jotka eivät ole täysin villejä ja luonnonvaraisia, mutta eivät domestikoituneitakaan. Nämä eläimet elävät luonnonvaraisen luonnon ja ihmisten rakentaman ympäristön välitiloissa. Luonnonvarainen luonto alkaa tosin käsitteenä hämärtyä. Mutta nämä elävät – melko isoiksi – ei-domestikoiduiksi eläimiksi epätavallisen lähellä ihmistä, häntä suuresti pelkäämättä. Niitä voisi kutsua ihmiseen tottuneiksi. Näitä eläimiä ovat tyypillisimmillään oravat ja siilit.Nämä eläimet ovat pidettyjä, mutta eivät monille näyttäydy ikään kuin oikeana luontona, sillä ne ovat ylittäneet luonnon ja kulttuurin rajan. Turvautuen esimerkiksi ihmislähtöiseen ruokaan.\nTämä teos sai minut miettimään miten paljon eläimeen kohdistavaan arvostukseemme vaikuttaa se, näemmekö eläintä usein ja suurina määrinä, vai harvoin ja yksittäin. Suurina laumoina liikkuvat eläimet tuntuvat sotkevan järjestyksemme, ne tunkeutuvat tilaamme – ne ovat kovin, kovin helposti liikaa: valkoposkihanhet, merimetsot.\nHarvoin näyttäytyvä eläin on ihmeellinen, arvostettava – ellei se ole liian pelottava. Muut lajit eivät saa tulla silmille. Niiden on pysyttävä tilassa, joka on ihmisen mielestä sopiva.\nVoi todeta, että keskuudessamme on lähes kaikkia luonnonvaraisia eläimiä niin vähän, että ihmisen on oltava kuin kuollut, jotta niitä näkisi. Muita kuin näitä ilmeisimpiä liminaalieläimiä.\nMe sen sijaan olemme aivan kaikkialla ja meitä on loputtoman paljon – niin paljon, että olemme luoneet uuden geologisen aikakauden – antroposeenin. Ihailemme eläimiä, jotka sopeutuvat meihin huonoimmin. Jotka pakenevat antroposeenin perimmäisiin nurkkiin. Ne ovat tahratonta luontoa. Jota itsemme takia ei oikeastaan ole enää jäljellä.\nNäemmekö eläimiä omilta eläintarinoiltamme?\nMe toistamme tiettyjä tarinoita eläimistä emmekä osaa oikein nähdä niitä enää ilman niitä – nämä tarinat yleensä samalla toistavat ja vahvistavat kulttuurillemme niin tärkeitä eläinkategorioita ja sitä, miten asioiden kuuluu olla. Kerromme näitä tiettyjä tarinoita eläimistä, mutta nämä tarinat ehkä peittävät yhtä paljon kuin paljastavat. Katsellessamme eläintä näemme helposti vain kulttuurimme kertoman tarinan.\nMiten sitten voisimme kertoa eläimiä paremmin? Onko meidän mahdollista pysähtyä yksilön tai yksilöiden äärelle ja katsoa toisin, ohi vakiintuneen tavan kertoa eläimiä? Millä tavoin voimme kehittää uusia eläinten kertomisen ja kuvaamisen tapoja? Väitän, että yksi avain parempaan suhteeseen muihin eläimiin on siis niiden lähestyminen avoimesti, ja herkkyydellä tarkkaillen. Avoimuus tarkoittaa sitä, että pyrimme tarkkailemaan toista eläintä ilman sitovaa ennakkotietoa, stereotypioita – vapaana ennakko-oletuksista, joita meillä on tästä lajista, eläimistä, eläimellisyydestä, eläimyydestä, suhteestamme eläimiin. Niin että olemme mahdollisimman avoimia heidän olemukselleen ja toiminnalleen.\nKuten todettua, kulttuurimme ohjaa meitä katsomaan eläintä monien hyvin vahvojen linssien, moneen kertaan kerrottujen tarinoiden kautta. Muun muassa tiede on näyttänyt, että kun alamme katsoa tarkemmin, uusin tavoin, huomaamme lähes aina vanhojen kertomusten olleen väärässä. – Eläinten kokevan ja kykenevän, viestivän ja toimivan eri tavoin kuin olemme ajatelleet, tai itsellemme uskotelleet.\nMutta näiden vanhentuneiden kertomusten sivuuttaminen, ohittaminen, yli meneminen ja uudelleen kirjoittaminen vaatii työtä. – Aktiivisia uusia katsomisen ja kertomisen tapoja.\nTämän tänään näkemämme teoksen tekijöiden lähestymistavassa on jotain sellaista, mitä näemme harvemmin. He tekivät teoksen osana hankettamme, jossa pohdimme nimenomaan sitä, miten me olemme eläimiä kertoneet ja esittäneet ja miten nämä tavat kertoa eläimiä – tieteessä, taiteessa, kulttuurissamme hyvin laajasti – vaikuttavat siihen, miten näitä eläimiä kohtaamme. Miten heidät näemme. Hakalan ja Aaltosen teos kertoo yhden tarinan siitä, miten tämä itsen työntäminen syrjään ja hiljentäminen toimii. – Oikeasti se on kaikkea muuta kuin lähes kuollutta olemista. Se on viritettyä herkkyyttä, todella auki olemista.\nKertomalla yhä moninaisempia tarinoita ymmärrämme kohdettamme täydemmin. Aivan kuten ymmärrämme ihmistäkin paremmin, kun kertomuksemme on hänestä ovat yhä monimuotoisempia, yhä useammalla äänellä ja useammasta lähestymistavalla kerrottuja. Yksi väylä uudenlaiseen kertomiseen on antaa muiden eläinten kertoa mahdollisimman paljon itse ja hiljentyä itse kuuntelemaan.\nTämä teos eroaa luontodokumentin tyypillisestä narratiivista. Teosta ei ole käsikirjoitettu mitenkään, joten siinä ei haeta esiin tiettyä eläinten toimintaa, vaan pysähdytään sen äärelle, mitä kohdataan. Eläimen käytöstä ei selitetä. Sitä on katsottava ja tulkittava itse. Odottaminen kuvataan, se että eläin ei ole lähellä. Kuvataan se, miten katselemme luontoa, ympäristöämme, siten kuin usein katsomme, toivoen toislajisten lähestyvän. Teoksessa – kuten yleensä arjessakin – toisen lajin edustajan toiminnasta riippuu, syntyykö vuorovaikutusta, tai saammeko edes katsoa läheltä.\nTässä teoksessa ei eroteta ihmistä kuvasta. Hän saa kommunikoida, myös eläinten kanssa. Vaikuttaa sen käytökseen. Saa ilmaista emootioita äänillä. Tässä teoksessa myös me olemme katseen kohteita, myös meidän toimiamme seurataan ja meitä tarkkaillaan. Eläimen katse kohdistuu kameran kautta meihin ja herättää kysymyksen: ”mitä he meistä ajattelevat?”\nTämä videoteos muistuttaa minua meidän epätoivoisesta halustamme nähdä edes osaa eläimistä hyvin läheltä, ehkä saada ne syömään kädestämme. – Kuinka voimallinen tuo sanonta onkaan. Kun köyhdytämme ympäristömme emmekä enää elä eläinlaumojen keskellä pienenä vähemmistönä, vaan olemme valtava enemmistö, niin yritämme heitellä pullaa ja laittaa pihalle kissanruokaa – olemme oppineet lopulta, ettei tarjolle saa laittaa maitoa – ja toivomme, että edes ne kesyimmät uskaltautuisivat luoksemme.\nEn varmasti ole yksin ajautuessani aina välillä pohtimaan, onko ollut aika, jolloin muut lajit – osa niistä – ei ole pelännyt ihmistä? Ehkä kaipaamme ikuisesti aikaa, kun elimme monilajisemmin. Maailmassa, joka oli myös muiden lajien täyttämä, ei vain meidän itsemme.\nMietin ovatko nämä videoteoksen eläimet niitä lajeja, jotka hidastavat törmäystä todellisuuteen – siihen, että olemme tuhonneet valtaosan elämästä ympärillämme. Keräämme ympärillemme niitä muutamia, joita vielä on. Jotka pystyvät elämään meistä huolimatta. Näitä lajeja yhdistää rohkeus, uteliaisuus. Ne ovat antroposeenin selviytyjiä.\nSosiologina mietin tätä videoteosta myös kuvauksena kaupungista, joka on keskeisesti monilajinen. Myös kaupunki voi olla paikka, jossa ihminen voi esimerkiksi päättää elää lähinnä suhteessa muunlajisiin. Se on kuvaus Helsingistä lajien välisen kokemisen näkökulmasta.\nTätä teosta katsoessani tuntuu jälleen kerran uskomattomalta, että ihmistä sosiaalisena olentona tutkiva tieteenalani pystyi vuosikymmeniksi sulkemaan silmänsä ja sitä kautta mielensä siltä, että ihminen on keskeisesti myös muiden lajien kanssa elävä laji. Ja että tämä lajien välinen elämä olisi mielekäs tutkimuksen kohde, joka voisi myös lisätä ymmärrystämme siitä, mitä ihminen on, mitä ihminen sosiaalisena olentona on.\nNyt tämä pohdiskelu on alkanut ja muiden lajien huomiointi lisääntynyt. Tätä on ihmistieteiden eläinkäänne, joka on puolestaan osa posthumanistista käännettä. Humanistinen ajatus ihmisen erityislaatuisuudesta, joka tekisi oikeastaan vai meistä itsestämme kiinnostavia olentoja, on osoittautunut syvästi ongelmalliseksi.\nViimeisenä totean, että tämä teos esittää myös keskeisen kysymyksen siitä, onko meillä oikeus – tai velvollisuus – puuttua muiden eläinlajien keskinäisiin suhteisiin. Ja jos on, niin milloin on?\nTämän teoksen yksi osuus – tarina joutsenista – muodostaa muista osista poikkeavan osan teosta. Siinä toisten eläinten elämään puututaan ja tätä toimintaa – kuten myös toisen lajin edustajien toimintaa, selitetään sanallisesti. Toislajisille on myös annettu nimet.\nVoi kysyä, pitääkö meillä olla yhtenäistä mielipidettä muunlajisten elämään puuttumisen mielekkyydestä. Osa meistä puuttuu muiden lajien – luonnonvaraisten lajien – elämään ampumalla niitä, tarhaamalla niitä, rakentamalla teitä ja asuntoalueita niiden asuinalueiden läpi, tuhoten niiden pesät, eläimet itsensä ja niiden elinympäristön. Toiset puuttuvat eläimiä ruokkimalla. Tai esimerkiksi viemällä loukkaantuneita tai talven armoille jääneitä yksilöitä hoitoon. Niin kuin lakikin meitä useissa tilanteissa velvoittaa.\nAuttava puuttuminen kohtaa kuitenkin usein kritiikkiä. Olen pohtinut sitä, häiritseekö auttaminen meitä tuhoamista enemmän sen tähden, että se asettaa kysymyksen pitäisikö eläimiin yleisemminkin suhtautua tällä tavalla. Vai ärsyttääkö auttaminen siksi, ettemme ole varmoja mikä oikeasti palvelee muita eläimiä, mikä auttaa niitä – ja keitä heistä kuuluisi auttaa.\nPuuttuminen asettaa myös kysymyksen saako luonnonvaraisiin eläimiin suhtautua merkityksellisinä yksilöinä, itseisarvoisina yksilöinä lajiarvon sijaan – myös silloin, kun niitä on määrällisesti paljon?\nToisten kielet ja tahdit\nTämä teos siis herättelee meitä katsomaan tarkemmin, enemmän, avonaisemmin. – Keitä nämä muut ovat ja miten meidän pitäisi suhtautua heihin? Ja miten paljon me heistä ymmärrämme? Tiedämmekö mitään siitä, mitä kanadanhanhet kertovat toisilleen? Tässä teoksessa heitä kuullaan. Mutta jäädään vieraan kielen taakse. Hakala kirjoittaa uudessa Lähikuva-lehdessä:\n”Prosessin aikana opimme havaitsemaan tarkemmin eläimiä ja heidän meille kertomaa, kehitimme hiukan ihmislajille vierasta kielitaitoa. Vaikka taitomme on puutteellista, voimme nähdä muunlajisilla eläimillä olevan omat lajisidonnaiset kielen ja kommunikaation järjestelmänsä. Eri lajien edustajien muodostaessa yhteyksiä alkaa syntyä lajien välisiä kulttuurisia normeja. Samalla kehittyvät yhdessä jaetut tavat luoda merkityksiä. (Meijer 2019, 29.) Ymmärtävä yhteyden luominen muunlajisiin eläimiin liittyy keskeisesti valmiuteen muuttaa käsitystä ihmisyydestä, haluun oppia uutta meistä ja muista eläimistä.”\nTämän videoteoksen ja tämän tilaisuuden kanssa ilahduttavasti lähes samanaikaisesti ilmestyi Elokuvan ja mediakulttuurin tutkimuksen Lähikuva-lehden uusin numero, joka pureutuu ihmisen ja muun luonnon suhteeseen – esimerkiksi kriittisen eläintutkimuksen mainiten. Suosittelen numeroon tutustumista lämpimästi.\nLajienvälisiä kohtaamisia -teoksen päättää jakso, jonka ainakin itselläni täyttää pelko kotilon puolesta – voiko se päästä perille tuolla nopeudellaan, ihmisten keskellä? Murskautuuko hän ennen kuin ehtii tien yli tai kamera sammuu. Teos pakottaa etanan vauhtiin. Se muistuttaa, että useat lajit elää aivan erilaisissa ajallisissa todellisuuksissa kuin me. Se luo loppukuvan, jossa kaiken yllä vaanii ihmisen aiheuttama uhka. Koska ihminen voima ja tahti on muille tuhoisa.\nAvainsanat: eläimet, eläintutkimus, koneensäätiö, taideJätä kommentti\nKirjoitettu 29 syyskuun, 2021 6 lokakuun, 2021 by Voikohanke\nHelsingissä Kauppatorin laidalla Havis Amandan suihkulähteen vieressä seisoi Todellisuuden tutkimuskeskuksen Esityskioski, josta sai ostaa esitystaidetta 20. – 28.8.2021. Kioskin menussa oli tarjolla laaja valikoima muodoltaan erilaisia, yksin tai ryhmässä koettavia, kaupunkitilaan sijoittuvia esityksiä. Yksi esityksistä oli tanssiteos Lokkijuttu.\nLokkijuttu tutki Kauppatorin lokkien todellisuuksia. Siinä havainnoitiin ja kuviteltiin lokkien elämää sekä tanssittiin lokkien kanssa. Se kysyi, mitä jos ihmiseläimen ja lokin rajat hämärtyvät?\nTässä tekstissä kerron, millä tavoin teimme tanssiteosta lokeista ja lokkien kanssa. Kauppatorilla oleili elokuussa runsaasti lokkeja. Valitsimme esityspaikaksemme laiturin, joissa kulki vain vähän ihmisiä ja lokin kuluttivat aikaa odotellessaan ruokaa tipahtavaksi tai varastettavaksi. Jotkut lokkiyksilöt tulivat laiturille torkkumaan. Opimme pian, miten lähellä lokkeja saattoi liikkua ilman, että ne kokivat meidät uhaksi ja lähtivät pois. Nuoret vielä harmaasulkapukuiset lokit olivat erityisen rohkeita ja uteliaita.\nMeitä kiinnosti erityisesti lokkien liikkeet ja kokemusmaailma. Opettelimme kävelemään lokkien räpyläaskelluksen tapaan. Tutkimme nopeahkoa ja tarkkaa pään liikettä osana katsetta. Lokit tepastelevat torilla ja tarkkailivat aktiivisesti ihmisten tekemisiä. Mekin tepastelimme ja tarkkailimme niitä. Oli sukimista, venyttelyä, lentoon lähtöjä ja laskeutumisia. Laskeutuessa siipiä iskettiin ensin tiiviiseen tahtiin ja kun jalat olivat maassa, siivet viikattiin kasaan ja niiden kärjet aseteltiin mukavasti lomittain. Paljon myös lepäiltiin, jalat taitettuna sulkaisen vartalon alle ja pää käännettynä siipien väliin.\nTuulenpuuskat tuntuivat vahvoilta meren rannassa. Kalalokki painaa keskimäärin 450 grammaa, joten isommat puuskat horjuttavan niiden seisomista. Lentoonlähtö oli vaivattomalta kevyelle siivekkäälle ja oli upeaa seurata, miten ne seilasivat tuulen liikkeissä ylös, alan ja eteenpäin. Tanssimme tuulta tunnustellen ja sen vietävänä. Tanssissa yhdistyi rauhaisa seisoskelu ja lentämisen tuoma vauhdin hurma.\nLokkijutussa lokit sekä loivat teosta meidän ihmistaiteilijoiden kanssa että olivat teoksen materiaalia. Valmistimme kaikki esityksen osat läheisessä suhteessa lokkeihin. Useina päivinä lokit olivat selvästi myös esityksemme esiintyjiä, koska niiden tekemiset loivat esitystapahtumia. Meidän ihmisesiintyjien tanssi tapahtui kiinteässä vuorovaikutuksessa lokkiesiintyjiin. Tanssimme vaikuttui tilallisista, ajallisista ja liikkeellisistä valinnoista, joita lokit tekivät.\nLokit olivat myös meidän ihmistaiteilijoiden esitykseen rajaamaa teosmateriaalia. Ne olivat kuitenkin teosmateriaalia, jotka toimivat omilla ehdoillaan. Esityskerrat olivat keskenään hyvin erilaisia riippuen siitä, mitä lokit päättivät sinä päivänä ja hetkenä tehdä, tai tulivatko ollenkaan paikalle. Meille oli tärkeää, että esitys sai muotoutua lokkien toiminnan, paikalla tai poissaolon mukaan. Tämä johti kuitenkin siihen, että esitysten lokkikohtaamisia ei voinut suunnitella etukäteen. Saatoimme vain olla auki ja hereillä niille tapahtumille, mitä lokkien ja meidän välillemme kullakin esityshetkellä kehkeytyi. Iltaisin, kun lokkeja oli vähemmän Kauppatorin kulmilla, esityksemme rakentui niiden kuvittelusta ja lokkiuden tanssillisesta tulkinnasta.\nEsityksessä yleisön jäsenet kutsuttiin siis katsomaan lokkeja sekä lokkia tanssivia tanssijoita. Se muotoutui erilaisista havaintoa ohjaavista rajauksista ja ehdotelmista. Meitä kiinnosti, millä tavoin lokit tulevat nähdyksi uudella tapaa ja ehkä samaistuttavammin, kun ihmisesiintyjä esittää lokkia lokin rinnalla. Mitä se paljastaa suhteestamme lokkeihin? Ja toisaalta, voiko esitys olla paikka, jossa linnut pääsevät kertomaan itse itsestään. Paikka tarkkailla lokkeja hieman avoimemmin ja tarkemmin.\nPäätin tehdä esityksen lokkien kanssa käytännön sekä eettisistä syistä. Kuten aiemmin totesin, Kauppatorilla oli elokuussa runsaasti lokkeja, joten niiden kanssa työskentely oli helppo järjestää. Lokkien sisällyttäminen teokseen oli myös lokkien kannalta vaivatonta. Kauppatorin lokit ovat tottuneet ihmisiin ja vuorovaikutus niiden kanssa syntyi luontevasti. Läsnäolomme ja tanssimme ei ollut häiriöksi. Esitys ei todennäköisesti muuttanut juuri mitään niiden arjesta Kauppatorilla.\nKolmas syys työskennellä lokkien kanssa oli kiinnostuksemme lokkielämää kohtaan. Opimmekin taiteellisen työmme kautta paljon kaikkea uutta lokkien tekemisistä ja olemisen tavoista. Uskon, että esitys sai yleisönsäkin havainnoimaa uusia asioita ja kokemaan empatiaa lokkeja kohtaan. Kauppatorin lokit ovat joillekin ihmisille lähtökohtaisesti hieman pelottavia tai vastenmielisiä lintuja. Kuulin yhdeltä esitykseemme tulleelta lokkeja pelkäävältä yleisön jäseneltä jälkikäteen, että Lokkijutun kokeminen sai lokkipelon hieman laantumaan ja nyt niitä katsoi uusin mielin.\nViemällä huomion Kauppatorin lokkeihin sekä lokkitodellisuuksiin leikkisästi uppoutumalla Lokkijuttu sai yleisönsä tarkkailemaan kaupunkitilaa uudella tapaa. Se toi esiin monilajisen Helsingin, jossa Kauppatori on myös lokkien tori.\nTeksti: Matilda Aaltonen, Lokkijutun koreografi ja esiintyjä.\n20. – 28.8.2021 Kauppatorilla, Helsingissä.\nTyöryhmä: tanssitaiteilijat Matilda Aaltonen, Taru Aho ja Riikka Lakea, äänisuunnittelija Markus Tapio ja visuaalinen suunnittelija Mia Jalerva.\nTuotanto: Todellisuuden tutkimuskeskus.\nAvainsanat: eläimet, eläintaide, taideJätä kommentti\nKerronnasta: eronteko ja yhteys\nKirjoitettu 12 syyskuun, 2021 27 syyskuun, 2021 by Voikohanke\nJohn Berger väitti esseessään ”Why look at animals?” (1977), että ihmiset ovat halki lajinsa historian halunneet kuvata muita lajeja löytääkseen kosketuspintoja siihen, mitä on olla toinen eläin. Kun muinaisihmiset maalasivat luolien seinille härkiä ja sikoja, he etsivät yhteyttä eläimeen. Meissä onkin Bergerin mukaan tarve aistia toislajisia olentoja, olla niihin yhteydessä, ymmärtää niiden olemassaoloa. Nykytermein ilmaistuna ihmisellä on lajiominainen taipumus luoda tiedollisia ja kehollisia sidoksia siihen eläinkuntaan, jonka osa hän on. Kun ihmiseläin kuvaa muita lajeja, hän etsii yhteyttä.\nToislajisten kuvaaminen onkin parhaimmillaan teko, joka tuottaa yhtymäpintoja ja tuo lähemmäs. Muiden eläinten todellisuuksia etsivä ihmiseläin maalaa härän kallion pinnalle ja ehkä itsensä keihään kanssa härän taakse – tai kenties hän maalaa itsensä kotkapäisenä eläinihmisenä, joka ei tunne pysyviä rajoja vaan ainoastaan alati muuttuvan moninaisuuden.\nKuvaaminen voi kuitenkin myös etäännyttää ja palvella halua katkaista yhteys kanssaelollisiin. Kun ihminen tutkii toislajisen eläimen kehon osia mikroskoopilla ja kuvaa näkemänsä tieteellisessä artikkelissa välttäen visusti viittauksia eläimen näkökulmaan tai kokemusmaailmaan, tulee kuvattu olento sivuutetuksi ja etäännytetyksi.\nModernilla ajalla molemmat elementit – läheisyys ja etäisyys – luovat toislajisten eläinten kuvaamiseen jännitteitä. Oman ulottuvuutensa muodostaa myös hierarkkisuuden oletuksiin perustuva valta, joka on nähdäkseni usein eläinsuhteemme määrittävin tekijä. Kun ihmiseläin kuvaa eläintä, hän voi siten paitsi hakea yhteyttä tai etäisyyttä, myös pyrkiä osoittamaan valtaa ja hierarkkista ylemmyyttä.\nEtäisyyden ja vallan hakeminen ovat motivoineet toislajisia koskevaa kuvausta valitettavan usein. Yksi esimerkki etäisyyden, vallan ja eläimiä koskevien kuvausten yhteentulemasta ovat eläintarhat. Teollistuvissa yhteiskunnissa yhteydet ja sidokset toislajisiin alkoivat katkeilla aiempaa enemmän, mikä Bergerin mukaan näkyy eläintarhojen äkillisessä suosiossa. Eläintarhoissa toislajiset eläimet asetettiin kaltereiden, vallien ja muurien taakse, ja siten ihmiskatsojan ja toisen eläimen välille rakennettiin esteitä, jotka erottivat yhden lajin kaikista muista. Samalla tietämisestä ja nimeämisestä, eli eläinten tieteellisestä kuvaamisesta, tuli vallan väline: ihminen saattoi ottaa vangitun eläimen haltuunsa paitsi asettamalla tämän häkkiin, myös antamalla tälle tieteellisiä nimiä ja selityksiä, jotka sivuuttivat täysin eläimen oman kokemusmaailman ja näkökulman.\nKuten Berger varoitti, eläintarhoissa opittiin ja toistettiin valtaperustaisia erontekoja: eläintarha kuvasi toislajisen eläimen lajinsa prototyyppiseksi toisintajaksi ja näin ollen yksilöolennon sijaan geneeriseksi ”asiaksi”, joka on oikeutettua vangita ja asettaa näytille. Erityisesti katseesta tuli vallan työkalu. Tuijottaessaan kaltereiden taakse vangittua ja passiiviseksi pakotettua eläintä, ihminen osoitti omaa toimijuuttaan, vapauttaan ja lopulta valtaansa. Samalla eläimen oma toimijuus sivuutettiin, estettiin ja jopa rikottiin.\nDonna Haraway (Primate Visions, 1989) ja Randy Malamud (Reading Zoos: Representations of Animals and Captivity, 1998) ovat esittäneet vastaavia väitteitä “zoologisesta” tietämisestä, politiikasta ja katseesta, joka etsii erontekoja ja valtaa. Tieteellisiä selityksiä juhlavasti lateleva ja vangitsemiaan eläimiä erilaisten esteiden takaa katsova ihminen on valtaakäyttävä subjekti, kun taas monin tavoin toimintakyvyttömäksi turhautettu tarhan eläin on objekti, jolta odotetaan viihdettä. Yhteyttä etsivän ihmisen tilalla on yhteyksiä purkava olento, joka yrittää etääntyä muusta eläinkunnasta korostamalla omaa kyvykkyyttään, tietoaan ja toisinaan hyväntahtoisuuden (kuten lajisuojelun) kaapuun piilotettua valtaa.\nTällainen zoologinen politiikka nojaa erontekoihin, jotka René Descartesin ja Immanuel Kantin kaltaiset järkälemäiset filosofit ovat iskostaneet länsimaisiin maailmankuviin. Erontekoja korostava käsitys todellisuuden rakenteesta sanoo: ihminen ei ole eläin. Eläin on tuolla, kaukana ja muissa – ei koskaan täällä, tässä ja meissä. Ihminen on subjekti ja eläin objekti, ja edellisten tulee hyödyntää sekä hallita jälkimmäisiä mahdollisimman tehokkaasti. Bergeriä, Harawayta ja Malamudia tulkiten eläintarhoja rakentava ihminen onkin kartesiolaisen tai kantilaisen unen päätepiste: oman eläimyytensä ja biologisen yhteisönsä kadottanut otus, joka vangitsee, määrittää, estää, välineellistää, hyödyntää ja pakottaa. Eläintarhoja rakentava ihminen rakentaa konkreettisen rajan ihmisen ja toislajisen eläimen välille. Samalla hän kuvaa toislajiset objekteiksi, joihin ihmisellä on rajojen todellisuudessa rajaton oikeus.\nEronteoista huolimatta (tai kenties osittain niistä johtuen) muinaisihmisten tarve päästä eläimen lähelle ja kuvata toislajisia toisin näkyy myös nykyihmisessä. Kahtiajaottelevan eläin-ihminen -kulttuurin keskelläkin tarve yhteydelle luiskahtelee esille yllättävissä paikoissa. Vaikka kuinka haluamme keskittyä vain ihmiseen, puhua ainoastaan ihmisen suulla, ihmisestä ja ihmiselle, on kaipuu biologisen yhteisön ja eläinsuvun tiheyteen myös osa länsimaista, teollistunutta ihmistä.\nSiinä, missä muinainen ihminen etsi yhteyttä luolamaalausten kautta, Bergsonin mukaan nykyihminen etsii yhteyttä inhimillistetyistä eläinhahmoista. Kun teollistuneen maan lapsi halaa pehmolelua, hän etsiikin eläinjuuriaan. Yhteydenetsintä vaikuttaa kimpoilevan nykykulttuurien pinnoilla mitä erilaisimmin tavoin. Eläinten kuvaaminen rönsyileekin eri suuntiin ja saa eri muotoja: animaation puhuva possu tai kainaloon kääritty nalle ovat nekin eläimyyden selittämistä, joka voi palvella yhteyden tarvetta. Kun yhteyttä tavoitellaan inhimillistämällä, voi seurauksena kuitenkin olla sen katkeaminen. Jos eläin kuvataan pieneksi ihmiseksi, sysätään eläimyys yhä kauemmas ja siten Disneyn suloinen hahmo vain vahvistaa sitä rajaa, jota se näennäisesti koettelee.\nIronista kyllä, yhteydenetsintä saattaa motivoida myös matkoja eläintarhoihin. Ihmiset haluavat hämmästellä eksoottisia eläinkehoja tai katsoa toislajisten tekevän jotakin viihdyttävää. Monien toiveena myös oletettavasti on, että toislajinen eläin tulisi ihmisen lähelle ja olisi siinä kuin koira tai kissa, jota voi koskettaa ja jonka kanssa voi sujuvasti kommunikoida. Jälleen yhteyden tilalle piirtyy kuitenkin raja.\nYhteydenhakeminen ja siihen liittyvät kuvaukset voivatkin pahimmillaan olla väkivaltaista. Ajattelen tässä kohtaa Särkänniemen delfiineitä, jotka oltiin pyydystetty vapaudesta ja jotka viettivät elämänsä ahtaissa altaissa, lapsiperheiden edessä temppuja tehden. Ajattelen Ähtärin eläinpuiston karhuja, joiden yläpuolelle rakennetaan vaijerirataa, jotta maksavat asiakkaat saavat jännitystä päästessään lähemmäs radan stressaamia eläimiä. Ajattelen Korkeasaaren eläintarhaa, jossa monien eläinten elämä on pakotettu lopulta hyvin rajallisiin, eläinyksilön näkökulmasta todennäköisesti masentaviin mittoihin, jotta ihminen voisi uteliaana kulkea aitauksen luota toiselle ja pällistellä ”asioita”. Ajattelen ihmistä, joka haluaa astua lähemmäs eläintä ja päätyy paradoksaalisesti samalla kauemmas; ihmistä, joka yhteyttä etsiessäänkin kompastuu toistamaan erontekoja ja osoittamaan valtaa.\nSilti kaipuu yhteyteen säilyy, sillä haltuunottavasti muita lajeja katsova ja kuvaava ihminen on entistäkin yksinäisempi. Juuri eläintarhojen maailmassa ihminen haluaa halata pehmolelua tai katsoa Disneyn animaatiota: eläinyhteyden katkaissut, yksinäinen ja teollistunut ihmisapina etsii kosketusta muuhun eläinkuntaan usein keinotekoisten hahmojen kautta. Samalla hän saattaa unohtaa, että tuo eläinkunta on paitsi hänessä itsessään, myös kaikkialla hänen ympärillään – että hän voisi milloin vain astua lähemmäs kohti muovin ja pikseleiden sijaan biologiasta ja tietoisuudesta koostuvia lokkeja, mehiläisiä, ahvenia, sikoja tai rottia.\nSamoin hän saattaa olla huomaamatta, että eläimiä voi kuvata ilman jyrkkiä erontekoja.\nYhteys, kerronta ja taide\nMutta miten kuvata eläimiä niin, että yhteys vahvistuisi?\nKuvaaminen on kerrontaa. ”Kerronnallisuus” ei tässä tarkoita narratiivisuutta tai kertomuksellisuutta, vaan laajemmin halua ilmentää, representoida, asettaa kontekstiin, kommunikoida. Kun ihminen kuvaa toislajista olentoa, hän kommunikoi siitä ja toisinaan myös sille. Hän kertoo tuon eläimen olemista omasta subjektiivisesta lähtökohdastaan käsin ja todentaa sitä muille ihmisille. Parhaimmillaan hän myös antaa äänen olennoille, jotka on liian usein vaimennettu ihmisen yleistetyksi vastakohdaksi sekä määritetty niiksi hiljaisiksi, jotka elävät ehdottoman rajapinnan toisella puolella.\nKuvatessaan eläimiä – kertoessaan toislajisia – ihminen myös ottaa kantaa erontekoihin, etäisyyksiin ja valtaan. Kun eläintarha kuvaa ja kertoo eläimiä, se rakentaa sanastonsa tietynlaisen maailmankuvan varaan – usein sellaisen, jossa eläin on lähtökohtaisesti etäällä ja kategorisesti erilainen. Kun ihminen astuu eläintarhaan, hän oppii puhumaan eläimistä geneerisinä lajeina ja geenipankkeina, joiden yksilöys ja koettu näkökulma, sekä tuota yksilöyttä ja näkökulmaa koskeva eettinen harkinta, on helppoa kadottaa viihteellisyyteen. Kuvaaminen voi siis vaimentaa, eikä kertominen ole aina toisen puolesta puhumista.\nVaihtoehtojakin kuitenkin on runsain mitoin. Yksi niistä on kirjoittaa tiedettä tai tutkimusta, joka pyrkii huomioimaan muiden lajien olemassaolon, mielellisyyden ja näkökulman. Toinen vaihtoehto on taiteellinen kuvaus, joka vie ihmistä lähemmäs toislajisia – tai paremminkin muistuttaa siitä, että me olemme jo aivan niiden äärellä, osa niitä tai heitä.\nVoiko eläimiä kertoa? -työryhmässä tarkastellaan myös taiteen keinoja kuvata tai kertoa muita eläimiä. Viime vuonna työryhmässä tapahtui paljon. Oma tulkintani on, että suuri osa työryhmässämme vuonna 2021 tehdystä taiteesta kyseenalaistaa rajapintojen ehdottomuutta ja ihmiskeskeistä valta-asetelmaa. Samalla se käsittelee yhteyden kaipuuta toislajiseen.\nKuvataitelija Outimaija Hakalan ”Maassa, vedessä, ilmassa” näyttely (Galleria Joella 2021) toi muun muassa jokihelmisimpukat, ampiaiset, tuhatjalkaiset ja muurahaiset ihmiskokijan kautta kuvattuna yleisön luokse. Piirretyt ja valetut jokihelmisimpukat tuntuivat puhuvan jo pelkällä olemassaolollaan: katso, me olemme nyt, mutta pian me olemme poissa. Yhteenkootut kuolleet ampiaiset todensivat lajikadon mahdollista konkretiaa ja lopullisuutta, ja tuhatjalkainen kuhisi näyttelyn halki kuin merkkinä merkillisyydestä, jonka äärelle ei muisteta pysähtyä. Piirros muurahaiskeosta sekä siihen liitetty, aidosta keosta äänitetty äänimaisema, alkoi mielessäni elää ja kasvaa kaupungin ylle, kunnes ihmismaailma peittyi havuihin, ei-inhimillisiin päämääriin ja muurahaisten vilkkaaseen puheeseen.\nTanssiesitys ”Lokkijuttu” (Todellisuuden tutkimuskeskus 2021), jossa oli mukana Voiko-työryhmän Matilda Aaltonen, vei ihmisen niiden lokkien äärelle, jotka jo joka tapauksessa ovat luonamme, mutta joiden olemassaolo helposti työnnetään tietoisuuden rajojen tuolle puolen – etäälle ja kauas. Tanssitaitelijat liikkuivat kuten lokit, muuttuivat siivekkäiksi ja etsivät yhdistävää pintaa kuulokkeista tulevien äänten kutsuessa katsojaa kysymään, miten lokki kokee ihmisen. Esitys kertoi lokkeja ihmisen keholla ja kielellä, mutta sisälsi myös paikalle lentäneitä, katsojia uteliaasti tarkkailevia lokkeja, jotka olivat äkisti kuin näyttämön lavalla, valaistuina uudesta kulmasta, lähempänä ja lokkiudessaan hämmästyttäviä.\nPipsa Longan käsikirjoittamassa näytelmässä ”Fyra dagar av närhet” (Teatteri Viirus 2021) ihmisen ja toislajisen eläimen välinen raja hälveni. Näytelmä kertoi eläimestä nimeltä ihminen, jota lähemmäs lokit liitelivät. Äkisti ihminen ei ollutkaan pelkästään syvällisiä pohtiva, rationaalinen, kulttuurinen olento vaan myös ja ennen kaikkea biologinen eläin, joka mietiskelee, aistii, syö, nukkuu, parittelee, virtsaa ja oksentaa, etsii mukavuutta auringonpaisteesta, haukottelee, kuulostelee, tahtoo, havaitsee, venyttelee, herkuttelee, pysähtyy jälleen mietiskelemään ja jutustelee lajitovereiden kanssa. Näytelmä asettikin ihmisen oman zoologisen katseensa kohteeksi: ihminen katsoo eläintä itsessään, eli itseään. Se päättyi lokkien riemukkaaseen kiljuntakuoroon, jonka äänet olivat lähtöisin ihmisnäyttelijöistä. Etäisyydet kuroutuivat umpeen, moniääniset lajikollaasit lennättivät katsojan eläimeksi eläinten vierelle.\nKaikki kolme teosta tai teoskokonaisuutta asettuvat kohtaan, josta rakoilee kaipaus eläinyhteyteen. Ne oleilevat rajapinnan päällä ja osoittavat samalla tuon pinnan keinotekoisuutta. Eläin tuleekin rajapinnan yli ihmisen luo, ja toisaalta ihminen huomaa katsovansa itseään rajapinnan toisella puolella, eläimenä. Dikotomiset, jyrkät eronteot ja etäisyyden kulttuurinen etsintä alkavat vaikuttaa kömpelöiltä ja fiktiivisiin oletuksiin perustuvilta yritelmiltä, sillä eläin on luonamme ja meissä. Myös hierarkkinen ylemmyys ja tahto valtaan asettuvat kyseenalaisiksi. Ihminen voi listiä ja tuhota muurahaisia, simpukoita, ampiaisia ja lokkeja. Hän ei kuitenkaan pysty hallitsemaan niitä, sillä ne aina osittain ylittävät ymmärryksemme rajat ja liikkuvat osana sitä elämisen levotonta moninaisuutta, mikä muodostaa myös meidät itsemme, läikkyy ihmiskulttuurien tuolle puolen ja jatkuu meidän jälkeemme.\nSamalla eläin esitetään sekä samankaltaisena että erilaisena. Eläin ei ole inhimillistetty, vaan jopa omituinen – ja silti tuttu. Taiteen kautta ristiriita hahmottuu ilmeisenä ja helppona, kun taas oma loogisuutta etsivä tutkijakieleni kangertelee sen edessä. Ollessani näiden teosten äärellä huomaankin, ettei etäisyyttä tavoitteleva tieteen kieli yllä samaan kuin taide, joka kuljettaa lähelle. Taiteen tarjoamat kuvaukset ja kerronnat ylettyvät pidemmälle.\nMaailma on inhimillisesti merkityksellinen vain silloin, kun tunnistamme toislajiset. Pelkästään ihmiseen keskittyminen on monotonista: se on eläintarhan kaltainen vankila, josta puuttuu ei-inhimillisen luonnon variaatio. Ihmiskeskeisyys, joka kuvaa eläimiä vastakkainasetteluiden kautta, on siis myös ihmistodellisuuden rajoittamista ja tyhjentämistä. Se ei myöskään vastaa kaipuuseen olla yhteydessä toislajisiin toisiin – ”niihin”, jotka ovat oikeastaan ”heitä”. Berger oli oikeassa: me emme tarvitse enempää erontekojen eläintarhoja tai haltuunottavaa katsetta, vaan yhteyttä.\nKuvaan itse tilanteen näin: kosketus toislajisiin tekee todellisuuden täydeksi. Ehkä me siksi kerromme eläimiä, puhumme heistä, kuvaamme heitä sekä tieteen että taiteen keinoin. Ehkä me haluamme hetken koskettaa heidän kylkiään, lentää, madella tai juosta heidän vierellään, tunnistaa eläinten liikkeet itsessämme. Ehkä me haluamme huutaa etäisyyden ja esteiden yli niin kauan, että huutomme kietoutuu yhteen eläinten äänten kanssa tehden meistä ja heistä moniäänisiä, moniliikkeisiä, monikehoisia yhteyseläimiä, jotka viskovat pölyyntyneitä maailmankuvia kaltereineen rikki.\nSilloin (eli nyt) me olemme edelleen muinainen ihmiseläin, joka piirtää kallion pinnalle toislajisten hahmoja voidakseen ymmärtää heitä lähemmin.\n(Kuva: Carl Newton)\nAvainsanat: eläimet, eläintutkimus, taideJätä kommentti


Miten palauttamaan poistettuja kuvia muistikortille\nMiten palauttaa poistetut kuvat muistikortilta\n> Resurssin > Muistikortti > Miten palauttaa poistetut kuvia muistikortilta\nVoinko palauttaa kuvat poistetaan muistikortti?\nPoistin vahingossa kuvia muistikortille (joka on SD-kortti) Sony digitaali kamera. Vaikka ne olisikin jo siirretty tietokoneeseen mutta niitä ei ollut. Onko ohjelma, jonka avulla voi hakea niitä kuvia? Paljon kiitoksia.\nYleensä kuvat muistikortille ei poisteta täysin. Ne ovat vain merkintä niin saavuttamattomissa ennen uusien tietojen korvaa niitä. Voit halutessasi hakea ne sinun täytyy lopettaa muistikortti ja varmista, että tietokone tunnistaa kortin. Sitten voit etsiä photo recovery ohjelmisto auttaa sinua.\nTäällä suosittelen Wondershare Photo Recovery tai Wondershare Photo Recovery for Mac sinulle. Tämä ohjelma on jotka pystyvät valokuvien menetit vahingossa poistetaan, vioittunut kortti, järjestelmän kaatumisen tai muista syistä. Se on erittäin hyödyllinen ohjelma palauttaa poistetut kuvat muistikortille kuten SD-kortti, Micro SD-kortti, CF-kortti, MMC-kortti. Sen avulla hakea poistetut kuvat digitaali kamera ja matkapuhelin.\nSaat kokeiluversio Wondershare Photo Recovery nyt.\n3 voit palauttaa poistetut kuvat muistikortilta\nTäällä meidän hakea muistikortin valokuvia ja Wondershare Photo Recovery Windows. Mac käyttäjät voivat palauttaa kuvia vastaaviin toimiin Mac-versio.\nVaihe 1 Vaihe 1 ajaa Wondershare Photo Recovery tietokoneeseen ja näyttöön tulee ikkuna, jossa näkyy kaikkien tuettujen laitteiden. Sinun tarvitsee vain liität muistikortilta tietokoneeseen ja valitse "Käynnistä" aloittaa.\nHuomautus: On tärkeää lopettaa muistikortille, koska kuvia on menetetty, koska uudet tiedot mahdollisesti korvaa Valokuvat, jotka haluat palauttaa.\nVaihe 2 Kuten me kaikki tiedämme, tallennuslaitteen liittyviä tietokoneeseen myös osoitti koska ankara ajaa. Tässä vaiheessa sinun tarvitsee vain Valitse kiintolevy muistikortin ja valitse "Scan" etsiä poistettuja kuvia.\nVaihe 3 Lopulta voit esikatsella löytyi kuvia skannaus tulos. Valitse kuvat haluat hakea, ja valitse "Palauta" tallentaa tietokoneeseen. Tallenna niitä palaa muistikortille tai perinnän epäonnistumiseen.\nHuomautus: Suorittamaan takaisin, sinun täytyy ostaa Wondershare Photo Recovery lisenssikoodi. Tämä kokeiluversio sopii sinulle Skannaa muistikortti ja esikatselu löytänyt kuvia tarkistaakseen, ovatko ne aiot palauttaa tai ei.\nMuistikortti Recovery palauttaa tiedostot Win ja Mac\nKuinka palauttaa tiedostot USB USB Recovery\nJokin tapa palauttaa poistetut kuvat BlackBerry matkapuhelin\n550 +-muotoisia toipua tietokone varastointi, nopeasti, turvallisesti ja täysin.\nMiten puhdistaa muistikortti pysyvästi Card Shredder\nKuinka jotta Elpyä deletoida arkistoida polveutua muisti karstata kotona eloisa\nHelppo opas Patriot muistikortti Recovery\nKingmax Memory Card Recovery opetusohjelma\nKuinka jotta Elpyä deletoida elokuvat Micro SD-kortti


Nettivaraosa - BMW E60 - Oikea etuovi - Auton varaosat - Nettivaraosa\nBMW E60 Oikea etuovi\nMyydään joutilas E60 bemarin oikea etuovi.\nOvessa kaikki varusteet verhoilua lukuunottamatta paikoillaan ja tulee siis mukana.\nOvipellin yläreunassa näkyvä syherö teipin liimoja.\nNettivaraosa ID 2942350