Taidemietteet XVII 2003-2009 | Ilpo Saastamoinen\n[Taidemietteet XVII 14.1.2003 - 30.3.2009]\n28.01.03 Jyväskylä. - Nyt ollaan selvästi jossain käännekohdassa. Olen työstänyt kaksi viikkoa saamelaismusiikin koulutuksen esiselvitystä. Sitä on kertynyt jo 50 sivua. Viime yönä johdanto, josta poistan kuitenkin tähän pari kappaletta Ailusta, jotka yöllä olin pikku konjakissa sijoittanut johdannon loppuun:\n- Kun ehdotan tulevalle saamelaismusiikkikeskukselle nimeä ’Aillohaš’, niin teen sen ihmisenä, en idolin palvojana enkä musiikillisena ihanteena. Teen sen siksi, että Ailu oli ensimmäinen saamelaisista, joka rohkeni ilmoittaa länsimaalaistuneille, että hän tekee sellaista, mikä on yhtä hyvää kuin mikä tahansa muualta tullut. Loistavaa runollista ajattelua, epävireistä laulua, intrigejä, kuninkaana olemista, viettely-yrityksiä, ylemmyydentuntoa suomalaisiin verrattuna, voimattomuutta tiukan paikan tullen estää kriisitilanteiden puukkotappelu-uhkia, hammaslääkärintuolille sammumista - kaikkea mahdollista, mitä syntisen ihmisen päähän pälkähtää. Kuitenkin samalla avoin mieli löytää yhtäläisyyksiä zen-buddhismiin, gruusialaiseen moniäänisyyteen, moderniin nykytaiteeseen ja -runouteen...\nJa seuraukset hänen kuoltuaan... Kun runo-symposiumissa Japanissa kirjoitti lauseen ’Helikopteri kulkee kaupungin yllä’, se selitettiin myöhemmin suuren nerouden merkiksi.\nSamalla kun hävettää ihmisten järjetön nöyrtyminen idoleiksi nostettujen edessä, olen valmis ehdottamaan musiikkikeskuksen nimeämistä Ailuun liittyväksi. En joikutaitojen tähden vaan asenteen vuoksi. Taidot löytyvät harjoittelemalla ja joltisellakin lahjakkuudella. Mutta asennoituminen itseensä kuin kuninkaana on harvoille luonnostaan suotu etuoikeus. Jos koulutus ei kykene nöyrän mutta samalla kuninkaalliseen itsetunnon koulutukseen, se ei ansaitse laitoksena Ailun nimeä. Jos kykenee, kuolen minä puolestani rauhassa.\n10.03.03 - Sain perjantaina Hannu Sahalta tiedon, että olen saanut valtion taiteilijaeläkkeen. Virallista ilmoitusta ei vielä ole tullut. Se muuttaa ja määrää tulevan elämäni. Pidin englanniksi lauantaina (8.3.) Kokkolan Ahjo-seminaarissa esitelmän improvisoinnista.\n2.5.03 klo 06.00 - Olen kuitenkin saanut valtion taiteilijaeläkkeen (~ 1060€/kk brutto), jonka avulla on helpompi kohdata tulevaisuus. (Olen lisäksi opettanut talven Kokkolassa joka toinen viikko)\n- M. R. sanoi minun opettaneen muuta kuin mitä syksyllä olimme sopineet. Ilmeni vasta nyt, että minun olisi täytynyt pitää kansanmusiikin solfatentti (josta ei syksyllä ollut varmasti puhetta), ja minä olin opettanut nuotintamista so. diktaattia.\n- Eka kerta elämässäni, kun en ole muka ymmärtänyt sitä, mitä on puhuttu ja mitä olen luvannut. En olisi suostunut solfakurssin pitämiseen muuten kuin erittäin vastahakoisesti (vaikka mielestäni vanhana radiokuorolaisena hallitsen sen hyvin). Jos olisin tietänyt, että on lisäksi pidettävä tentti, olisi koko opetus pitänyt suunnitella aivan toisella tavalla.\n- Saamelaiskäräjien kulttuurilautakunta [pj. Klemetti Näkkäläjärven välityksellä] tilttasi tekemäni saamelaismusiikki-koulutuksen esiselvityksen (n. 50 sivua), jonka tein käräjille. Se julkistettiin.\n- Pöydälläni on Uuttu-Kallen Immel-libretto (2003). En ole vielä aloittanut sitä lähes kolmeen kuukauteen. Se on vain seisonut pöydälläni. Saa nähdä, saanko sen vielä tehtyä. Tilaajasta ei ole tietoakaan.\n27.05.2003 - Joka tapauksessa olen vuoden alusta lähtien saanut valtion taiteilijaeläkkeen, joten taloudellinen pääasia on kunnossa.\n08.10.03 - Taiteilijaeläke ei riitä ja töitä pitäisi saada jostain.\n9.10.2003: Kotkan mus. opettajien valtakunnall. syyspäivät:\n02.07.04 klo 02.44 - Karjalaan äänitysmatkalle 19.07. Hakalan Karin kanssa... Verenpaine hieman laskenut ja paino pudonnut (~ 97 kg). Tuleeko uusi ooppera?\n26.12.04 Põltsamaa - Opettelen ties kuinka monetta vuotta olemaan työtön. Vain sanat tuottavat kiinnostusta.\n28.12.04 - Sanalla ei ole vain yhtä oikeaa selitystä. Kaikki sanan selitykset ovat jossain määrin oikeita, kunhan ne liittyvät sanaympäristön assosiaatiomaailmaan. Ne ovat JOSSAIN MÄÄRIN oikeita - enemmän tai vähemmän. Vertailuna ovat sävel ja sen oktaavikerrannainen: Sävelen oktaavi ON SAMA MUTTA KUITENKIN ERI - jossain määrin - kuin vastaava perussävel. Ihmisen ajattelu toimii oktaavi-kerrannaisina. Oktaavi saattaa olla jopa sanan merkityksen vastakohta, joka siis on kuitenkin LÄHES SAMA kuin lähtökohta-sana. Tämä on ekologisen, energiaa säästävän ajattelumaailman tunnuspiirre.\n28.01.2005 - Tämä elämä on pelkkää odotusta. Kaikki on pysähtynyt. On vain kielteiset seuraukset ulkonaisen ura-elämän täydellisestä pysähdyksestä. Kaikki ulkoiset kontaktit ovat lähes vastenmielisiä. Kostan ulkomaailmalle erakoitumalla, koska se ei ole hyväksynyt minua. Ei ole ottanut vastaan, mitä olen sille tarjonnut. Mitä on tämä elämä? Voin luetella yli 20 sairautta tai vanhenemisen merkkiä, jotka ovat hivuttautuneet elämääni...\n20.03.05 - OBJEKTIIVINEN TIETO\n- Objektiivista on vain se mikä ON ja MILLE, KENELLE on. Objektiivinen tieto on aina sikäli subjektiivista, että se on aina vain JONKUN/JONKIN omaksumaa tietämystä, käsitystä tai reagointia olevaisuuden joihinkin puoliin. Ollakseen objektiivista tietoa, tiedon pitäisi olla julkista sekä YMMÄRRETTÄVISSÄ OLEVAA kaikille mahdollisille vastaanottoasemille, so. kaikilla mahdollisilla kielillä tai viestintämuodoilla so. fysikaalisina tapahtumina julkaistua ja kaiken/kaikkien mahdollisen/mahdollisten saatavilla millä hetkellä tahansa.\n- Vaikuttaakseen maailmaan objektiivisen todellisuuden ei välttämättä tarvitse olla objektiivista tietoa, koska vaikutuksen ei tarvitse vaikuttaakseen olla tietoista. Vaikutus vain on (tai voi olla) - tiesimmepä siitä tai emme. Aina jää jäljelle mahdollisuus, että on jotain, joka vaikuttaa olemassaoloomme, vaikkemme VIELÄ sitä tiedä. Tämä sana ”vielä” sisältää äärettömän mahdollisuuden. Tiedämme ”vielä” sanan menettävän merkityksensä vasta universumin lakatessa olemasta. Siinä vaiheessa tällä ’lopullisella’ totuudella ei enää ole mitään merkitystä. Objektiivinen todellisuus selviää siis aina LIIAN MYÖHÄÄN. Siksi se on käsitteenä tyhjä, tarpeeton. Ainakin se on sumea, sillä se ei käytännössä koskaan ole 100-prosenttista tietoa.\n- Tältä pohjalta on myös ymmärrettävissä, että tämä tai tuo jonkin etnisen kulttuurin käyttämä sävelasteikko ei voi olla yksiselitteinen. Sellainen se voi olla vain jonkun/joidenkin ihmisten mielissä. Voi olla, ettei asteikon alkuperäisesittäjillä ole lainkaan teoreettista, sanoinkuvailtua asteikon kuvausta. On vain asteikon erilaisia käytäntöjä, ja kulttuurin ulkopuolisten ihmisten sille antamia erilaisia tulkintoja siitä, kuinka oppisimme lähestymään sitä mahdollisimman helpolla ja yksinkertaisella tavalla päästäksemme mahdollisimman identtiseen, analogiseen lopputulokseen asteikon käytössä alkuperäiskulttuurin tavalla... niin ettei eroa voida huomata.\n28.03.05 klo 00:21 - Minä olen menettänyt ammattini, työni. Se mitä osaan kaikkein parhaiten - kieli - on alue, jossa kukaan ei tiedä sitä, mitä olen viimeisten yli kymmenen vuoden aikana tutkinut. Kaikki se on vain tietokoneella - ei näissä päiväkirjoissa, jotka on kuitenkin omistettu runoudelle.\n07.11.05, klo 02-04 - Uni ei tule. Palasin illalla Kolilta Kalevalaisen kulttuurin liiton seminaarista. Pidin kaksi musiikkiterapiailtaa Erkki Lehtirannan kanssa sekä juttelin kahteen yöllä huonetoverini Erkki Pirtolan kanssa ja osallistuin eilen päätöspaneelikeskusteluun.\n28.11.05 - Työ ei lähde liikkeelle - ei myöskään väitöskirjan tekoajatus...\n10.12.05 klo 01 aamuyöstä. ...Jukka Manner on saatettu tänään hautaan. Olen tavannut pitkästä aikaa Paavo Kiisken ja Martti Kuikan - Jyväskylän aikaiset kvartettilaulajat. Torsten Lindforsin olen sentään tavannut täällä Jyväskylässä. Soitimme kappelissa "Täällä Pohjantähden alla" Jukan muistoksi. Niemen Seppo avusti kitaralla... Jouko Ketolalta [Kvartettimme johtaja ei ollut hautajaisissa] on leikattu peräsuolisyöpä...\nEsim. imperfektissä sanottu lause ei pidä paikkaansa lausesisällön tapahtumahetkellä. Imperfekti toimii vasta tapahtuman siirryttyä menneisyyteen.\n13.2.06 - I had to send to Nikoli Bojarkin my curriculum vitae, because he is going to write an article about me in some book.\n23.2.06 (Bojarkinille:) - Thanks for the message! The days go on... Next monday we'll have a meeting in GMC. The people took contact from Komi. Someone will come to Helsinki in March.\nI have got the texts of the laments whisch we recorded with Kari during our two last journey to Karelia. But I have no motivations to begin the transcription work. The same problem with writing anything conserning the doctoral thesis. The same problem conserning the booklet of the Scolt Saami CD-record from our Kola peninsula material.\nEverything needs motivation. And I'm ready to leave the whole music and to concentrate only in the etymology of words. Everything seems so dull. No work. And if You would have some, You are not anymore interested to do that - not even if You would get some money from it. Such is life... Waiting for the better future.\nNäin tietysti on asia, kun taiteen tekemiseen kuuluu sääntö (= teoria) ja poikkeus (= yksit. poikkeus) -vuorottelu.\n07.04.06 - Sen lisäksi maaliskuu mennyt Kuolan kolttien CD-materiaalia etsiessä. Olen päässyt kiinni töistä!!!\nKevät tulee ja illat ovat aivan valoisia. Käynyt myös läpi Pirkko Rahkila-Rissasen tulkintaa 60-luvun alun Jyväskylän musiikkielämästä. K-a oli käydä kuuntelemassa hänen laulamistaan jazzbaarissa.\n11.05.2006: Kun lukee musiikista kirjoitettua tieteelliseksi tarkoitettua tekstiä, tulee mieleen väistämättä ajatus: Syntyykö taide (runous) maailmanselityksen epäonnistumisesta ja tämän epäonnistumisen peittelemisestä sanahelinään? Siitä, ettei osata sanoa, mitä todellisuus on, tai KUINKA se on?\n- Säveltäminen: kuin paratiisilinnun rakentama soidinpesä - siis etukäteen tehty verrattuna tässä-ja-nyt-soidinlauluun ja -tanssiin. Yhteinen pesänrakentaminen: kollektiivista improvisointia, joka tuottaa pysyvän teoksen. Kuin talon rakentaminen 'päästä' - ilman arkkitehdin piirustuksia.\n24.05.06 - Sekatahtilajit itäisessä musiikkiperinteessämme (Ks. Ko. Imatra-artikkeli)\n23.06.06 - Näin taas viime yönä kumman unen. Jostain syystä minun piti tulla ilman harjoitusmahdollisuutta johtamaan oma orkesterisävellykseni (sinfonia tms.?) Tajusin etten kykene siihen, joten jututin esiintyjiä (Radion sinfoniaorkesteri?) ja kerroin, että lyöntitekniikkani on aina jäljessä/myöhässä klassisen musiikin johtotavasta. He hieman säikähtivät. Marssin konserttipaikalle jonkun vanhan konserttimestarin kanssa ja kerroin hänelle salaa ihailleeni hänen suorituksiaan menneiden vuosikymmenien aikana.\nSitä ennen olin jo kuitenkin käynyt esiintymislavalla. Sinne pääsin heiluttelemalla itseäni liaanien avulla. Ne olivat balettiryhmän esiintymisasuista rakennettuja. Kun olin heilauttanut itseni näyttämölle, pidin saksankielisen alkupuheen, jossa kerroin tästä oudosta tilanteesta. Nähtävästi tämä painajaismainen taakka oli liian raskas kantaa, sillä heräsin juuri ennen esityksen alkamista.\n- Virossa näin hienon unen. Kysymys oli Radion sinfoniaorkesterin tms:n konsertista Virossa. Päänumerona oli minun tekemäni jokin avaruus (planeetta tms.) –aiheinen laajamuotoinen teos (ei sinfonia). Yllättäen ilmeni, ettei kapellimestaria ollut, joten säveltäjän ominaisuudessa minua pyydettiin hoitamaan juttu.\nTapasin pukuhuoneissa esityksen kuorolaisia ja varoitin heitä, että näytössäni ykköslyönti alas on hieman jäljessä heidän käytännöstään, koska kevyen musiikin tapaan aloitan alaslyöntini iskulta, kun klassisessa musiikissa lyönti jo päättyy iskun kohdalla. Näin heidän silmissään jo epävarmuuden vivahduksen.\nEsiintymislavalle mennessä löysin orkesterin konserttimestarin ja kiitin hänen uraansa. Kerroin tarkkailleeni sitä jo vuosia sivusta. Hänen käteensä tarttuen kuin pikkulapsi menimme konserttilavaa kohti. Katkelmallisessa unessani oli kuitenkin vielä kaksi episodia: Lavalle ei päässyt muutoin kuin käyttämällä balettitanssijoiden vanhoista esiintymisasuista muodostettuja liaaneja, joita apuna käyttäen liitelin näyttämölle kuin Tarzan.\nEsiintymisen alussa huomasin pitäväni yleisölle saksan kielellä alkupuhetta, jossa ilmoitin sattuneesta tapauksesta ja että minun tulisi johtaa illan konsertti.\nEsitys ei koskaan päässyt alkamaan, koska unessa kai jännitin tehtävää niin paljon, että heräsin.\n- Toisessa unessa jouduin jollekin jazzpianistille ja laulajalle lennossa sanelemaan soinnutuksen laulajan esittämään jazzmelodiaan saadakseni heidät vakuuttuneiksi, että olin alan tunteva muusikko.\n25.7.2006 - Minulla on vielä tehtäväni ja oletan, että se alkaa sanoista: Väinämöisen matka Antero Vipusen vatsaan aikeissa etsiä sanoja.\nKolme sanaa: VENE + TAPPI + LIITOS!!!\nMikään siitä ei ole faktaa vaan fiktiota, romaania, joka muuttaa maailman!!!\n24.09.2006 klo 01:20 - Olin päivällä Jouni Koskimäen tohtorinväitöstilaisuudessa Beatleseista ka klo 19-24 karonkassa vanhassa (jo 60-luvun alusta) tutussa "Lyhdyssä". Nyt oma tohtorinväitös tuntuu kaukaisemmalta kuin aikoihin. Olen valmis heittämään hanskat naulaan. Ja niin ei pitäisi tehdä. Musiikkitieteen laitoksen virastonaiset kyselevät koko ajan, olenko seuraava väittelijä.\nOlen vilpittömästi iloinen Jounin väitöskirjan johdosta. Se on kenties ensimmäinen ymmärretty muusikon näkökulma. Ja sellainen on harvinaista herkkua näinä ankeina aikoina.\n- Fyysinen kuntoni on kohtalaisen hyvä, mutta henkinen puoli ei. Olen nyt puolitoista vuotta yrittänyt aloittaa Kuolan tupla-CD:n tekoa, mutta turhaan.. Niin kauan kuin se on tekemättä, ei mikään muukaan onnistu.\n25.11.2006 - Tulin juuri tänään Orivedeltä, jossa opetin kaksi päivää.\n17. marraskuuta 2006 kello 18.11 (UTC) Wikipedia\n…En ole koskaan kuullutkaan että Ilpo Saastamoinen olisi kapellimestari, tälle tiedolle pitäisi tulla vahvaa tukea. Eihän Pekka kuusistokaan ole kapellimestari vaikka on johtanut yhdessä konsertissa Tapiola Sinfoniettaa, vaan pysyy edelleen viulistin kirjoissa!\nainakin aika selvästi sanotaan. Saastamoisen kohdalla kapellimestari ei varmaankaan tarkoita samaa asiaa kuin jonkun Sarasteen tai Panulan tapauksessa.\n--TBone 17. marraskuuta 2006 kello 18.17 (UTC)\nSitten voisi olla kapellimestarit/viihdemusiikki osastossa oleva artikkeli, niin ei mene Sarasteet ja Saastamoiset sekaisin. 17. marraskuuta 2006 kello 18.19 (UTC)\nIS: Tarkennus keskusteluun IS:n kapellimestaruudesta:\n23.1.07 - Jos olet musiikin asiantuntija, niin varmaankin sinulla on saatavilla Otavan iso musiikki-tietosanakirja. Siinä yksiselitteisesti todetaan IS:n olevan Kajaanin Big Bandin kapellimestari vuodesta 1974 alkaen. Tarkennan hieman: Olen yksi niitä harvoja ei-klassisen musiikin työläisiä, joka on ollut tässä tapauksessa kuusi vuotta 1974-80 päätoimisesti kuukausipalkkaisena Kajaanin kaupungin palveluksessa - kun eivät parempaa nimikettä vajaan 20-miehisen orkesterin johtajalle löytäneet. KBB oli Suomen ensimmäinen ns. kevyen musiikin alan alueorkesteri, jolla on oma mielenkiintoinen historiansa. En tiedä, mitä nimikettä olisi sitten pitänyt käyttää vuosina 1993-2001 Ylläksellä, jolloin sekä soittaessani johdin orkesteria että joltain - esim. sisääntulojen - osalta myös kuoronjohtajaa ja koko musiikin kulkua säveltämässäni Velho-trilogiassa, josta partituurisivuja kertyy n. 800. Keskusteluun osallistuneen kirjoituksesi perusteella tämä varmaankaan ei juuri ole ollut oikeaa musiikkia, mutta noina vuosina lähes 100 000 vierailijaa oli ilmeisesti toista mieltä.\nTässäkään tapauksessa en itse ollut aloitteentekijä sävellysten nimittämisessä oopperoiksi. Muistaakseni nimitykset vakiinnutti niiden ohjaaja, kansallisoopperan tuotantojohtaja Keijo Kupiainen. Tuohonkin nimityspuoleen joku vielä varmaan tarttuu.\nLuulin tällaisen musiikinlajien 1960-luvun lopulla alkaneen arvokeskustelun kuivuneen jo 1980-luvulle tultaessa, mutta eipä näy edistystä juuri tapahtuneen. Edistystä olisi se, että tunnustettaisiin jokainen avoimesti tuntevamme musiikkia vain pieneltä osa-alueelta ja suhtauduttaisiin hieman nöyremmin siihen että oma musiikin spesiaalialue ei suinkaan ole koko musiikki. Nöyrtyäkseni itse olen varsinkin keski-iässä koettanut kovastikin perehtyä eri kansanmusiikkikulttuureihin mm. esiintymismatkoillani yli 20 maahan sekä kongressi- ja kenttätyömatkoillani Nicaraguasta udegien maille. Viimeksi mainitun kansan shamaanimusiikin pariin hakeuduin, koska heidän musiikkinsa kovasti muistutti erityisalaani saamelaisten musiikkia. Tuo useimmiten yksin laulettu musiikkikulttuuri kiinnostaakin minua nykyisin enemmän kuin kapellimestaruus.\nMusiikkikentän laajenemista toivottaen Ilpo Saastamoinen 23. tammikuuta 2007 kello 19.08 (UTC)\nSubject: Re: Säestyskokoonpanoista > Ks. "Studiotyöskentelyni"\n27.6.2006 - Säveltäjän suorittama luomisakti aiheuttaa musiikkiteoksen olemassaolon... säveltäjä nähdään teoksen syyksi. Yhtä hyvin olisi mahdollista nähdä musiikkiteos säveltäjän syyksi. (???)\nIS: SAMA ASIA KAHDELLA ERI TAVALLA SANOTTUNA!!! Mutta voidaan siis sanoa: MUSIIKKITEOS ON SÄVELTÄJÄN SYY (Joka sekin on sama asia!!!) So. 'säveltäjä' -nimitys ANSAITAAN vasta teoksen julkistamisen jälkeen. 'Säveltäjä' on siis nimitys, arvosana, johon ollaan oikeutettuja vasta 'kokeen' jälkeen, so. sävellyksen tultua julki. Sitä ennen nimitys on vain sisäinen - säveltäjän oma arvio itsestään.\n'Muna vai kana' ovat sikäli tautologisia, että ne ovat ympäristön antamia määritelmiä, jotka eivät kerro välttämättä todellisuudesta!\ns.20 (Lehtonen 1994) Diskurssit säätelevät sitä (kuinka ajatuksia voidaan yhdistää toisiinsa), mikä voidaan katsoa jonkin seurauksen syyksi ja mikä taas jonkin syyn seuraukseksi.\nIS: 'Säveltäjä' teoksen 'syynä' on tautologia, koska teoksen syyksi on MÄÄRITELTY käsite 'säveltäjä'!!! Sävelletty teos on puolestaan osoitus, että tekijä ansaitsee 'säveltäjä' -tittelin!!!\n29.01.2007 - Kari tuli auttamaan Pro Toolsin käyttämisessä digitointiin, mutta homma jäi kiinni taltioinnista. Emme päässeet CD:n polttamiseen asti. Olen kuitenkin tehnyt 3 kk:n työsopimuksen Inarin Saamelaismuseon kanssa arkistoni digitoinnista, joten työn täytyy onnistua. Työsuhde alkaa 1.2.07\n6.2.07 - Ei ole "oikeaa" melodiaa, on vain havaintoja siitä, mikä on riittävän lähellä omaa arkistovastinetta, jotta melodiat koetaan samoiksi. Tämä assosiaatio on ainoa havaintomaailman oikean melodian mitta. Kirjoitettu sävellys on vain säveltäjän valinta.\n- Joskus myöhemmin: Musiikki kahdenvälisenä informaationa, so. kommunikaationa... Kaikki tieteilijät yrittävät absoluuttisiin määritelmiin tuotteista (sävellyksistä) käsin. Vastaanottaja on tieteilijöiltä siis hukassa.\n- Unet: Veikko Ahvenaisen kirkkokonsertti ja oma hanuriyritykseni...\n23.03.07 - Kennereille [Kait ja Ülle] kerroin uudesta musiikkifilosofiastani: Ajan kanssa tulee uusia oppiainealueita, mutta jotakin vanhasta on aina silloin poistuttava toisesta päästä. Musiikki on tällaisena siis jatkumo, joka vaihtaa/uudistaa sisältönsä pitkällä aikavälillä. MIKÄÄN MUSIIKILLINEN ARVO EI SIIS SELLAISENAAN OLE TÄYSIN PYSYVÄ - sen on aikanaan siirryttävä pois johdosta, vaikka se näyttäisi kuinka ikuiselta tahansa.\n- Kaikki tämä sekoittuneena käynnissä olevaan Kuolan ja kolttamateriaalin luettelointiin, jota teen digitoimisen yhteydessä Inarin Saamelaismuseolle sekä valmistumassa olevaa MMK:n 2-CD-levyä varten.\n22.5.07 - Viikon kuluttua pitäisi olla joikuteos valmis Rovaniemen sotilassoittokunnalle ja Riku Pelon lauluryhmälle...\n- Viime viikolla Joutsenon opistolla Pekka Nylundin kanssa rytmiikkakurssia pitämässä (udmurteja, ranskalainen, italialainen ja latvialainen sekä suomalaisia).\n- Olen siis paniikissa edelleen töiden kanssa...\n18.7.07 - Olen myynyt 700 kirjaa [Päijänne-antikvariaattiin] ja nyt vien 20 mappia MMK:hon. Levyt jaottelen syksymmällä. Inarin työ on täysin stopissa. Näin sitä mennään kaaosta kohti - ällistyttävän rauhallisella mielellä.\n- Kävimme Juminkeosta käsin Kalevalassa Venäjän puolella, mutta en jaksa kirjoittaa matkasta enkä sitä edeltäneistä hyvistä jameista Sakari Kukon kanssa. Kävin heillä syömässä Ismail Sanen laittamaa ruokaa. Ääni meni jo eka päivänä, mutta lauloin siitä huolimatta keikalla Karhutaivaan. Neekerimuusikot pyysivät elokuussa Tampereen festareille soittamaan... Kieliä ja soittimia myynnissä.\n5.9.07 ...minun olisi pitänyt 20.8. mennä Teheraniin Panu Hakolan sijaisena, mutta viisumijärjestelyt menivät liian myöhäisiksi ja nyt suunnitellaan osallistumistani musiikkitieteelliseen kongressiin joskus tulevaisuudessa. Viikon kuluttua lähden Jokkmokkiin saamelaisarkistokokoukseen. Sinne pitäisi saada iso kasaa levyjä... Vasta parikymmentä uutta (CD:tä) valmiina.\n... näen unia enemmän kuin ehkä koskaan elämässäni... - Komeinta oli esiintyä yksin konsertissa Englannin iäkkäälle kuningataräiti Margaretille (Mary?). Soolo alkoi ensin sähköbassolla, mutta se muuttui esityksen aina akustiseksi kitaraksi. Näin koko soolon yksityiskohtaisesti alusta loppuun ja sali mykistyi. Käytin lopussa 1234 -sormituksilla aikaansaatua hälymaisemaa pianissimossa. Se yllätti yleisön...\n10.10.2007 Oriveden opisto. - Jokkmokissa kolme viikkoa sitten...\n- Viime viikolla outo uni: Veneessä, jota souti nainen (en tiedä kuka). Minä lauloin ulkomuistista 8 säkeistöä (so. loputtomasti) "Oi muistatko vielä sen virren" -laulua. Heräsin siihen, etten millään voi muistaa valveilla sitä niin hyvin, joten minun täytyi olla unessa. Ja soutajan takana näkyi koski kuin pystysuorana seinämänä. Näkymä oli siis zoomattu hyvin kaukaa.\n12.10.07 Minä olin eilen Orivedellä kaksi päivää opettamassa. Hyvin meni ainakin omasta mielestäni. Juttelen omiani täysin valmistautumatta. Sain myös kutsun kuun lopussa Folklandia-risteilylle (Kansanmusiikin keskusliitto) puhumaan elämän ja kuoleman riiteistä - so. Karhunpeijaisista ja soidinmenoista. Koetan painottaa itäisen perinteemme merkitystä.\n2.11.07 Pyhäinpäivänä - Tiistain ja keskiviikon olin Folklandia-risteilyn suunnitteluristeilyllä esitelmää pitämässä kansanmusiikista ja riiteistä. Puhuin saalistusriiteistä ja soidinmenoista, kun järjestäjät olivat jaotelleet riitit kalendaari-, siirtymä- ja kriisiriitteihin. Menomatkalla kuuntelin Karhunpeijaiset ja tajusin yhtäkkiä, että myös saalistusriitit ovat rakkaudentunnustuksia, samoinkuin kuolinitkut, rekryyttilaulut ja hääitkut. Kaikki musiikki on vain pelkkää rakkaudenosoitusta... Melkein puhkesin itkuun ajaessani tajutessani tuon yhdellä väläyksellä. Tullessa kävin Rag Paanasen luona. Sain kopion hänen taiteilijaeläkettä varten pyytämästään lääkärinlausunnosta. Se oli sävelletty seuraavana päivänä...\nHänen uudet ragtimesävellyksensä ovat myös kovaa kamaa.\n"Riitti on tapa, kartta opettaa traditio." (greh - gressus - kreisen - cry - right/write)\n23.11.07 - Pari päivää Helsingissä... Eka iltana Free lancer-muusikot ry:n 60-vuotisjuhlakonsertissa sekä -kokouksessa. Nykyinen puheenjohtaja Janne Murto ei tuntenut minua, joten esitinkin kokoukselle äänioikeuden tarkistamista osanottajilta. En jaksa tässä ruveta enää pohdiskelemaan nykytilannetta. Totean vain, etten itse ilkeäisi katsoa jäseniä silmiin, jos keräisin rahat jäsenmaksuista valtakunnallisesti mutta toimisin avoimesti vain paikallisosaston mandaatilla. Se ei voi olla pitkällä tähtäyksellä edes Muusikkojen liiton periaatteiden mukaista.\nKoltta-CD alkaa valmistua...\n7.12.07 - Taas yksi mielenkiintoinen uni: Alkoi siitä, että pääsin kokeeksi soittamaan pukinsarvella bordunaääntä, kun joku algerialainen, mustalainen tms. mies soitti melodiapuolta. Näytin, että osaan soittaa kiertoilmahengityksellä, jonka jälkeen minulle suotiin pitkä soolotila, jonka toteutin unessa yksityiskohtaisesti. Huomasin esityksen lopussa olevani ikään kuin haaremisängyssä. Viereeni tullut tumma kaunotar veti peiton yllemme.\n01.01.2008 - Unimaailma on vilkasta... - Mielenkiintoisia olivat yhdistetty festivaali- ja kongressi etnomusiikista monine tuttuineen, ja henk. koht. sävellyskonsertteineen. Paluumatkalla luonnonpuiston läpi minulle esiteltiin pikku simpanssi. Kun otin sen syliini, kuiskasi se minulle muutaman suomenkielen sanan. Vähitellen se alkoi puhua minulle suomea ilmoittaen osaavansa myös jonkin verran latinaa. Aloin kysellä heti siltä tietoja eläinten suhteesta 1-0 -musiikkiin so. miten he kuuntelevat musiikkia. Heräsin ennen kuin sain täydelliset vastaukset.\n15.01.08 - Folklandia-risteilyllä kaksi luentoa shamanismista ja musiikista. Varsinainen esitelmä oli perjantaina 11.1. Turussa. Ene oli matkalla mukana. Onnistunut reissu. Sain uunituoreet kappaleet SON VUÄINN -kirjaa.\n1) Free lancer muusikot ry:n "kunnianpalautus" sekä toimintamallin muuttaminen niin, että valtakunnallisesti kerätty raha tulisi myös valtakunnalliseen käyttöön, Ravintolamuusikkojen luottamusmiehen (Vesterinen?) läsnäolo kokouksessa ainoana Helsingin ulkopuolisena jäsenenä minun ohellani juhlakokouksessa oli häpeätahra yhdistyksen toiminnalle. Toinen häpeätahra oli se, ettei nykyinen puheenjohtaja edes tuntenut minua, kun tivasin sen tarkistamista, ovatko kaikki läsnäolijat äänivaltaisia jäseniä. Yhdistys on Muusikkojen liiton suurin ylivoimaisesti jäsenmäärältään, mutta keikka-alan valtakunnallisen työehtosopimuksen puutetta ei ole Muusikkolehdessä edes kommentoitu koko sinä aikana, jonka olen ollut poissa Helsingistä. Keikka-alan työehtosopimuksen puutetta ei siis 35 vuoteen ole uskallettu kommentoida julkisesti, vaikka rahat Muusikkojen liiton toimintaan suurelta osin tulevat Free lance-muusikoiden jäsenmaksuista (yli 800 jäsentä?). (En puhu nyt työttömyyskassaan menevistä varoista.). Olemme samassa tilanteessa kuin 1970-luvun alussa: Maksamme, mutta muut hyötyvät.\n- Kysymys on myös kunnian palautuksesta siltä osin, että Muusikkojen liitto lopulta tuli perässämme SAK:hon. Tähän liittyy se kulttuuripoliittinen näköalattomuus, jonka seurauksena Popmuusikot ry. aloitti koko kevyen musiikin koulutus-suunnitelman pohtimisen. Sen seurauksena oli suunnitelman valmistuminen (1972) pikku apurahalla lähinnä Paronin ja minun toimesta. Klaus Järvisellä ei ollut vähäisintäkään osuutta suunnitelman valmistumiseen. Hänen vaimonsa Seija Järvinen teki senkin osan keräämällä pianisteilta ko. soitonopetukseen liittyvät tiedot. [Ja Seijan tytär Tertta Saarikko auttoi viimeisenä yönä 210-sivuisen mietinnön monistamisessa ja kokoamisessa.]\nOlenpahan kirjannut tämän vaietun historian nyt ainakin päiväkirjaani. Paikkani [-/mme] olisi erikseen kutsuttuna kunniajäsenenä eturivissä kaikissa Muusikkojen liiton juhlakokouksissa. Mitalleja en kaipaa.\n2) Toinen jäytävä seikka on [myöhemmin Sibelius-akatemian rehtori] Djupsjöbackan ansioton kritiikki internetissä olevassa alueoopperoiden tilaa koskevassa mietinnössä vuodelta 1997?, jonka sattumalta löysin netistä viime kesänä. Siinä pidetään Velho- ja Riekko-oopperoiden musiikkia koko produktion heikkona lenkkinä, koska aiheeseen liittyvä musiikki on kuulemma pelkkää länsimaisen kevyen musiikin fraseologiaa. Djupsjöbacka ei ole tietoinen, että Rovaniemen kauppa-ammattikorkeakoulun tutkimus totesi musiikin koko trilogian tärkeimmäksi tekijäksi yleisön houkuttimena heti toisella sijalla Lapin luonnon jälkeen. Ko. Sibelius-akatemian rehtori on myös täysin pätemätön arvioimaan musiikillisten lähteiden osuutta trilogian musiikissa, koska olen yksi syvällisimpiä etnisen musiikin ja maailmanmusiikin lähteiden tuntijoita (säveltäjänä, soittajana, tutkijana ja pedagogina) koko maailmassa. Djupsjöbackalta puuttuu tietämys arvioida, missä noita etnisiä vaikutteita on tai ei ole. Minä voisin pitää vaikutteista yksityiskohtaisen analyysin noin viikon kestävässä luentosarjassa.\n[24.5.2012: Itselläni ei puolestaan ole tiedossa yhtäkään tekoa Djupsjöbackalta, joka hänen virkansa lisäksi jäisi historiaan. Tämä - tasapuolisuuden vuoksi - osoituksena molemminpuolisesta tietämättömyydestä. Hänen tyttärensä sen sijaan on kymmenkertaisesti ansioitunut kansanmusiikin tuntija verrattuna isäänsä.\n28.12.2013: Toki on muistettava, että tutkimuksen "musiikki" -sana pitää ilman muuta sisällään myös Uuttu-Kallen librettotekstit, joita ei ole kyselyssä eristetty omaksi genrekseen!]\n3) Kysymys Kuolan projektin CD-levyjen kopioimisesta: 24.5.2012: Minulle maksettiin korvaus Kuolan CD-levyjen kopioinnista, joten asia on hoidettu. En tietenkään ole kopioinut henkilökohtaista saamelais-arkistoani vielä edes itselleni digitaaliseen muotoon.\n4) Erilainen probleema on se , että pitäisi ostaa Velhon aika -levypaketti (n. 500 kpl). Levyt makaavat myymättöminä jossain varastossa. Ehkä MMK voisi tehdä tarjouksen jäljellä olevista n. 500 kappaleesta lisäpainos- yms. oikeuksineen.\n[Ps. 18.11.2013: Ostin em. paketin kesällä 2013 Uuttu-Kallen 70-vuotisjuhlien yhteydessä, joten oikeudet ovat nyt minulla.]\n- Muutoin - kasettien digitalisointi on päässyt hyvään vauhtiin. Puolet Okay Temizin neljän Suomen-kiertueen matskusta on jo digimuodossa.\n1.3.08 klo 6:06 - Tämän aamun unettomuuden syyksi ilmeni joku päivä sitten tullut ilmoitus, keiltä säveltäjiltä Kalevala-seura on tilannut Kalevala-aiheisia sävellyksiä jotakin juhlavuotta varten. Nimiä en Pekka Jalkasen ja Aulis Sallisen lisäksi juuri muista, mutta kaikki ns. kevyen musiikin tekijät loistivat poissaolollaan. Pohdin seuraavia mahdollisuuksia:\n2) Tehdä irtisanoutumiskirjelmä seuralle ja palauttaa ns. Kekrinpäivän kunniakirja Kalevalaseuralle. Liitteenä olisi ansiolista toiminnasta Kalevalaan liittyvässä musiikin säveltämisessä, soittamisessa ja tutkimustyössä sekä maininnat aiheeseen liittyvistä artikkeleista, esitelmistä ja luettelo Kalevala-aiheisten pastellitöitteni näyttelyistä.\nPääpaino olisi Koulu-TV:n Kalevala-produktiolle (1985?), Antero Vipunen sekä Iisalmeen tehty Kalevala-teatteriesitys. Kai Karhunpeijaiset ja Velho-trilogia myös kuuluvat tällaiseen perinteenvaalimislistaan samoin kuin työni Kareliassa, Ailun joikubändissä sekä Pohjantahdissa, itkuvirsien tutkijana, ja äänitysmatkojen tekijänä niin Aunuksen Karjalassa kuin Kuolassa, Virossa, Hantien luona, Mordvassa ja Udmurtiassa. Lisäksi tietysti biisit, kuten Väinämöisen laulu ja Väinämöisen soitto (CD-sovituksena). Levynjulkistamistoiminnasta olisi muistutettava ainakin seitsemästä perinnelevystä, joissa olen ollut mukana. Tutkimuspuolella riittäisi saamelaismusiikin ja itkututkimuksen ohella maininta Kalevalamelodiikan esiintymisestä globaaleissa puitteissa. Sainhan sitä koskevan esitelmäkutsun jo kerran Teheraniin.\nIrtisanoutuminen seuran jäsenyydestä ei ansaitse edes julkista huomiota, koska pidän seuraa jo niin täysin luutuneena kaiken näkemisen sokeuttavaan Helsinki-keskeisyyteen ja vanhoihin kivettyneisiin taidearvostuksiin, ettei mikään kritiikki enää pelasta menetettyä ainakaan yhden sukupolven aikana. Ei Seppo Knuutilan valinta puheenjohtajaksi ole ollut ainakaan edistysaskel seuran avarakatseisuutta tarvitsevalle toiminnalle.\n4.4.08 (2) Ihmisen 'jalo' toiminta muodostuu pääasiassa epäkohtien olemassaolosta. Jollei parannettavaa olisi, ei kukaan parantaisi enää maailmaa. Jopa itse Paratiisiakin oli ennen pitkää korjattava. Kuinka monta hyvää sävellystä onkaan syntynyt siitä motivaatiosta, että tekijälle ei ole myönnetty apurahoja, vaikka toiset - yhtä ansiottomat - ovat niitä saaneet.\nIhmiskunnan uljaimmat saavutukset ovat sittenkin ehkä syntyneet katkeruudesta ja epäoikeudenmukaisuuden tunteesta. Apurahoilla tuotettu taide lienee siten enimmäkseen hymistystä status quo'lle. Apuraha sinänsä ei sisällä saajalleen tragiikan aineksia. Sellaisia voi löytyä vain apurahan saamattomuudesta tai epäonnistuneesta rakkaus- tai perhe-elämästä.\n> 30.5.08 Sitaatti kirjasta: Steven Rose: Molekyyleistä muistiksi, Art House 1994.\ns.338 ...Kritiikki voi olla triviaalia tai virheellistä, tai jopa matalamielistä, mutta kostamaan pääsee, kun itse joutuu vuorostaan toisten artikkeleiden arvioijaksi. Se on tieteen sisäisen arviointimenetelmän suuri ilo.\n14.4.08 > Kirje Kalevalaseuralle > Ks. Kalevalaseuran kirje -08\n18.4.08 - Minä olen taistellut nämä päivät Kalevalaseuran töppäilyjen kanssa ja lisäksi tehnyt englanniksi selvityksen, miksi saamelaismusiikki on kadonnut tai katoamassa ja mikä siinä on kirkon osuus. Oli se raskas työ tänään.\n- Suunnittelemme ensi kesäksi symposiumia Saunaniemeen [24.5.12: musiikin filosofiasta ja Kalevalaseurasta ym:sta, johon en kuitenkaan saanut haluamiani tulijoita].\n22.4.08 tiistai - Teen Freemuselle artikkelia [saamelaisten] musiikillisesta sensuurista ja sorrosta [http://www.freemuse.org/sw26641.asp] sekä valmistan kirjettä Kalevalaseuralle. Pari yötä sitten näin unta, että olin uusseelantilaisen kuoron johtajana maailmanturneella...\n24.4.08 - Luen tunnin Mikko Heiniön väitöskirjaa, joka autaa sitten saamaan unen päästä kiinni olohuoneen sohvalla. Näin nytkin.\n- Kirjoitin Jarkko Niemelle unen puutteessani analyysiä Anfissan eräästä leuddista (CD:llä N:o 13, Tadjenaz).\n- Äsken viedessäni Vesseä hammashoitoon, tajusin, miten odotukset toimivat säveltaiteen ulkopuolella. Musiikissahan muotorakenne, esim. 4x8 tahdin AABA-muoto tarjoaa traditionaalisen odotuspohjan, jossa sitten säveltäjä pysyy tai josta hän poikkeaa. Runoudessa samaa asiaa ajoi perinteinen runomitta. Se tarjosi kehykset, joissa pysytään tai joista poiketaan. Loppusointu on selvin tapaus: Kuultuaan ensimmäisen rivin (alkeistapaus) kuulija jää odottamaan, mikä on se loppusointuun sopiva sana, joka lopulta ratkaisee enigman toisen rivin lopussa. Kuin Formulakisa...\n27.04.08 - "Barcelonassa tulevaisuus on jo tänään" sanottiin illalla Formula 1 kilpailuselostuksessa (Räikkönen voitti kisat ja Kovalainen ajoi rengasraunioon).\n- Merkillistä, että Ojan Paulille lähettämäni ajan sirpaloitumista käsittelevän kirjeen [päiväys 14.4.08?] jälkeen olen törmännyt tuohon ongelmaan vähän väliä. Mikko Heiniön väitöskirjassa sanotaan (Heiniö 1984, s.28): "...ainakin1700-luvulta periytyvä ja Riemanninkin omaksuma ajatus: musiikinhistoria on sen vähittäistä löytymistä, mikä luonnossa on jo annettuna." Ja (s.29): Ensinnäkin: onko väistämätön kehitys myös teleologinen, tiettyyn päämäärään tähtäävä prosessi? "Löytymisprosessi" - ja preformaatioidean mukaan se on kehitystä jonnekin mutta epigeneesi-idean mukaan kehitystä jostakin.\nEdelleen [Heiniö s.47]:\nBoulez totesi Léon Brillounia lainaten: On petosta puhua luonnonlaeista ikään kuin ne olisivat olemassa a priori, riippumatta 'lainlaatijastaan', ihmisestä."... Boulez (~ Dahlhaus): "...nuo (musiikin) lait olivat aikaan ja paikkaan sidottuja ja näin ollen relatiivisia, mutta ne olivat myös sinänsä välttämättömiä menetelmiä ajan sävelkieltä jäsenneltäessä."\nHindemith arveli, että "tonaaliset systeemit kasvavat ja elävät kuin kielet". Kehitys alkukantaisesta muodosta monimutkaiseen oli kyllä mahdollista - mutta ei aktiivi kehittäminen. Kieliähän ei voinut "suunnitella, valmistaa ja sysätä markkinoille kuten moottoreita tai keksejä". Tässä hän liittyi jo aiemmin mainittuun (vrt. s.28) ajattelutapaan, jonka mukaan musiikinhistoria oli sen vähittäistä löytymistä mikä luonnossa oli jo annettuna.\n5/2008: > Taru Leppänen: TEOS JA TEKIJYYS\n- Säveltäjä ja muusikko musiikkiteoksen tuottajina (Ks. "Musiikkisitaatteja")\ns.20 Säveltäjän suorittama luomisakti aiheuttaa musiikkiteoksen olemassaolon... säveltäjä nähdään teoksen syyksi. Yhtä hyvin olisi mahdollista nähdä musiikkiteos säveltäjän syyksi. (???)\nIS: SAMA ASIA KAHDELLA ERI TAVALLA SANOTTUNA!!! Mutta voidaan myös sanoa: MUSIIKKITEOS ON SÄVELTÄJÄN SYY (Joka sekin on sama asia!!!) So. 'säveltäjä' -nimitys ANSAITAAN vasta teoksen julkistamisen jälkeen. 'Säveltäjä' on siis nimitys, arvosana, johon ollaan oikeutettuja vasta 'kokeen' jälkeen, so. sävellyksen tultua julki. Sitä ennen nimitys on vain sisäinen - säveltäjän oma arvio itsestään.\n- 'Muna vai kana' ovat sikäli tautologisia, että ne ovat ympäristön antamia määritelmiä, jotka eivät kerro välttämättä todellisuudesta!\n11.05.2008 - Kun lukee musiikista kirjoitettua tieteelliseksi tarkoitettua tekstiä, tulee mieleen väistämättä ajatus: Syntyykö taide (runous) maailman-selityksen epäonnistumisesta ja tämän epäonnistumisen peittelemisestä sanahelinään? Siitä, ettei osata sanoa, mitä todellisuus on, tai KUINKA se on?\n30.05.08 - Koulut lähenevät loppuaan. Olen nähnyt unia sooloistani suurelle yleisölle, jossa soitan kakkosääntä improvisoituun free-lauluuni.\n- Musiikkikongresseja ja -esitelmiä on ollut useita: Timo Leisiö ja Heikki laitinen säännöllisesti mukana. Välillä pitää kulkea heikoilla kevätjäillä. Aivan kuin unet korvaisivat sen, mikä jää päivisin entisissä ammateissani toteutumatta...\n10.6.08 - Unissa metsäsikafarmin pihassa, jossa tein tuttavuutta jääaltaassa uiskentelevan karjun kanssa sitä silitellen. Edward Vesala lainasi minulle musiikkipäiväkirjansa luettavaksi, koska olin puolustellut hänen suhdettaan musiikkiin. Kirjassa näin useita mainintoja itsestäni. Unielämäni on vilkastunut huomattavasti.\n5.8.08 - Unielämä on uskomattoman vilkasta: pidettyjä konsertteja, musiikkitieteellisiä kongresseja ja esitelmiä, kiinalaisia, soittajakavereita, omaa perhettä (Ene mutta ei lapsia), Salme, tuntemattomia ihmisiä ja tuttuja joita en enää muista.\n24.08.2008 - M. H. soitti ja kyseli digitointiprojektin jatkosta. Keväällä digitoin MMK:lle 80 CD:tä.\n14.9.08 su-ilta - Eilen illalla olimme Hesassa, jossa (Malmitalolla) Suomen Big Band -yhdistys antoi minulle Count Basie -mitalin.... Tiistaina menen piispa Arsenin kotiin Lapinlahdelle pitämään esitelmää askeesista musiikissa.\n- Unet ovat aivan pilveä: Pari yötä sitten Saunaniemessä seurasin ensin tuttujen irlantilaistanssiesitystä ja kokeilin siihen jo shamaanirumpusäestystä. Mutta sitten ilmestyi mukaan Pekka Nylund taputtamaan ja jostain kauempaa kuului, kun Eetu Vesala soitti käsirummuilla sooloa jostain kauempaa. Aloimme Pekan kanssa säestämään sitä ja seurasimme jokaista nyanssia Eetun soitossa. Oli marssipätkiä, rubatotremoloja ja kompin nurinkääntämistä 1-0 -periaatteen mukaisesti.\n5.11.08 - Noin kaksi viikkoa sanojen avautumista tavalla, jollaista en ole kokenut elämässäni ennen. Eilen avasin keskustelun ko. aiheesta Kaustisen kantele-symposiumissa pitämällä esitelmän kannel/kantele-gusli-krez-canun -sanojen etymologista ja niiden perusteista. [2013: Turhaan?]\n6.11.08 - EtnoSoi lähestyy. Ylihuomenna mennään Enen kanssa Hakaloille. La-iltana ovat tuaregibändi ja sunnuntaina SainKho, jolle on tarkoitus luovuttaa digikopio vuoden 1989 haastattelusta.\n[Ps. 16.01.2011 Sain Khon konsertissa Kari sai sairauskohtauksen ja joutui olemaan sairaalassa jonkun aikaa. Taju meni toviksi. Saimme kuitenkin CD:t annettua.]\n- Asetelma on sama kuin absoluuttisen nollapisteen tavoittelu: Mitä lyhyempi edistysaskel, sitä enemmän aikaa sen tekeminen vaatii. Voi olla, että kahden ennestään yhdistämättömän sanan osoittaminen yhteenkuuluvaksi vie yksityisen tutkijan elämäniän.\n- Tämä tie on siis kuljettu loppuun. Uusi tie on raivattava umpihankeen, tai sitten vanha tie vain jätetään pois käytöstä, se suljetaan, eikä tutkimusta enää suunnata sille alueelle.\n- Vain tuon alkukuvan pohjalta ymmärrämme, että rakkaus ja viha ovat mukana samassa prosessissa, samanaikaisesti. Viha vain suuntautuu kanssakilpailijoihin ja himo parittelukykyiseen kumppaniin. Vain tältä pohjalta voi ymmärtää, että juokseminen (toisen perässä) sisältää myös piilevän sivumerkityksen: valumisen ja vuotamisen.\n23.1.09 - Koko viikon olen rakentanut ensi maanantai-illan säveltäjähaastattelua Helsingin Lähiradioon. Juuri äsken sain valmiiksi yhden CD-paketin, jonka voidaan kokonaan soittaa ohjelmassa - n. puolet (77 min.) musiikkia ja toinen puhetta.\n- On tässä tullut mietittyä... Niin kuin suuret sävellykset syntyvät aivan primitiivisistä teemoista, niin Kalevalankin lauseet (Tästäpä nyt tie menevi...) saavat syvyyden vain, jos niiden takana on syvä, eletty elämä. Voisin kuvitella saavani sisällön lähes mihin tahansa Kalevalan lauseeseen, jos elän sen siten, että siitä tulee jotakin myyttistä!\n... olen aloittanut uudelleen nauhoitteiden digitoinnin. Kyllä olen tehnyt musiikkiuraani riittävästi. Se tuskin mahtuu edes tiivisteenä yhdelle CD:lle. Keski-pohjanmaasta tuli juuri juttu saamastani Wäinö-patsaasta ja -nimityksestä.\n24.01.09 klo 05.17 - Ei tullut unta enää, joten tulin kirjoittamaan ja digitoimaan Viitasaaren kirkko-konserttejani vuodelta 1966.\n- Kaijan kortit: Ehdottaako joku jotain musiikin alueella? (Pentti Lahti ehdotti iltapäivällä Kalevalan saamista esille. Haluaisi soittaa vielä sen.) Asia lähtee jotenkin poikimaan, sillä joku huomaa sen - salamavaloja.\n1.2.09 - Alkuviikosta oli H:gissä Lähiradiohaastattelu... ja loppuviikko Viitasaaren ajan nauhojen digitointia.\n21.2.09 - Olalta tuli ilmoitus, että Tromssa maksaa takautuvasti tekemästäni digitointityöstä. Hurraa.\n- Yhteys myös Sandra Stepanovaan, piispa Arseniin ja Tuula Koskeen karjalaisitkulevyn tiimoilta. "Itkun impro"?\n- Kaksi symbolia: Tangotanssi esimerkkinä taiteesta, jossa ei ole prototyyppiä, on vain säännöstö ja yksityinen, ainutkertainen tapa toteuttaa tuo säännöstö luovasti. Raamit ovat toisaalta vain partnerin kyky lukea tanssin 'viejää', tanssilattian alue ja toisaalta yhteen törmäämisen välttäminen muiden tanssiparien kanssa. Tempon antaa orkesteri.\n- Toinen symboli: Musiikki, itku - kuin kartta, joka kerran avattuna antaa tietoiskun, jossa vastuu siirtyy lukijalle. Kuinka karttaa luetaan, paljonko se kenellekin kertoo.... Kaikkea tietoa on mahdoton saada yhdellä kertaa.\n24.2.09 - Saamelaisten mysteeri, joiun nelisäkeisyys on voinut syntyä vain yhdestä lähteestä: Toissapäivänä 400 vuotta sitten tapahtuneesta päätöksestä (Tanska-Norjan Kristian IV) hävittää saamelaisten pakanuus ja alistaa heidät kirkon vallan alle. Seurauksena oli koulu- ja kirkkopakko, jossa virret opettivat saamelaislapsille nelisäkeisen abcb- tai abca -rakenteen, josta tuli pohjoissaamelaisen joiun tunnusmerkki. Se erotti heidät etelä- ja itäsaamelaisten kaksisäkeiseksi jääneestä arkaaisesta laulannasta. Kaksisäkeisyyden vanhempi eli itkumuoto on siis a: V-I ja b: IV-I, kun taas kalevalainen runolaulu on myöhempää perua: a: V-II ja b: IV-I. Ja sekin on jo nuorempaa kuin jääkausi, mutta silti levinnyt San Blas -saariston Cuna intiaanishamaaneille saakka.\n24.03.09 - Etnomusikologia on kuin väriammuntataistelu metsässä. Irvokkaaksi se tulee erityisesti, koska 'osuma' on se, että jokin aikaisempi samasta tutkimus-kohteesta kertova artikkeli jätetään tietoisesti mainitsematta, ikään kuin sitä ei olisi ollut lainkaan olemassa ennen tätä jonkun tekemää uutta artikkelia. Ainoastaan ulkomaisia kirjoittajia ei voida sivuuttaa. Tässä sodassa siis todellinen osuma on ns. 'hutilaukaus', jossa kohde ohitetaan ikään kuin sitä ei olisi lainkaan olemassa.\nPaha paha... vain tiedemaailma voi alentua tällaiseen toimintaan, koska siinä ei näytetä vahingoittavan lainkaan fyysisesti. Kielitiede näyttää kuitenkin tässä sodankäyntifilosofiassa menevän selvästi musiikkitieteen edelle.\nTämä käyttäytyminen näyttää olevan pikemminkin yleinen sääntö kuin poikkeus. Kukaan ei julkisuudessa edes huomauta, jos joitakin olemassa olevia lähteitä on jätetty mainitsematta, kritisoimatta tai hyödyntämättä.\n- Selvitin eilen Kalle Raution kanssa Aunuksen kolmen itkun tekstin oikeinkirjoitusta.\n- Mikko Heiniö kirjoitti samassa kirjassa oman leudd-analyysini kanssa:\nTaidemusiikin puolustajat korostavat musiikin kognitiivista, esteettistä ja kasvatuksellista tehtävää, musiikkia keinona ymmärtää todellisuuden syvintä olemusta tavalla, jota mikään muu kulttuuri-ilmiö ei voi korvata. Tämä tehtävä on tiukasti sidoksissa musiikin arvoon. ... Musiikin triviaalisuutta ei siis määritellä vain esteettis-sävellysteknisesti vaan myös moraalisesti (Dahlhaus 1967b, 4). Nämä lähtökohdat saavat populaarimusiikin näyttämään kertakäyttötavaralta, joka on liian pinnallista ja helppotajuista tuottaakseen syvempää tyydytystä. (Taide ja populaarimusiikki, Etnomusikologian vuosikirja 1986, s. 191)\n- Artikkelissa esiintyvä yleinen, vain muita valikoidusti siteeraamalla osoitettu pahansuopaisuus on niin pöyristyttävää, asenteeltaan alentuvaa ja muita alentavaa, etten voi sen jälkeen enää millään kuvitella taidemusiikin jalostavan mieltä eettisesti tai esteettisesti korkeammalle tasolle. Karjalan itkuja ja kolttien henkilöleuddeja tutkittuani voin nyt rehellisesti sanoa, että syvimmät tunne-elämykseni olen kokenut kansanmusiikin parissa. Vastaavaa syvyyttä ei vakava musiikki ole minussa koskaan kyennyt herättämään. [25.5.2012: Taidemusiikista löysin tekniikan mutta kansanmusiikista ihmisen!]\nNoiden tunnetilojen syvyyden vertailusta ja niiden moraalisesta kasvattavuudesta olen kyllä milloin tahansa valmis keskustelemaan vakavan musiikin edustajien kanssa. Universumin rakennetta, entropiaa ja ajan yleistä suuntaa koskevat omat pohdiskeluni ovat saaneet tänä keväänä vauhtia nimenomaan tekemästäni itkuanalyyysistä.\n- Alan myös ymmärtää, että käsitteet 'kevyt' ja 'vakava' musiikki ovatkin erinomaisia musiikin määrittelijöitä, koska informaatiotodellisuudessa ne samaistuvat käsitteisiin 'helppo' ja 'vaikea'. Olennaista on se, että näitä molempia lajeja tarvitaan tasapuolisesti elämän rakentamisessa ja rakentumisessa. Jos toinen nostetaan toisen edelle, sairastuu näin tehnyt yksilö, koska hän on poissa tasapainosta. Kokonainen yhteiskunta voi joutua tällä tavoin ajoittain epätasapainoon, jonka ensi merkkinä on luomun, impron katoaminen ja sen seurauksena ilon menettäminen. Vakavuuden nousu valta-asemaan merkitsee yli-ihmisen tuottamaa yli-informaatiota, väkivaltaa ja viime kädessä sotaa. Kun taas pelkkä helppous ja keveys on viestin kohteen aliarviointia ja mielistelyä. Kysymyksessä on siis oikeastaan vain toinen vallankäytön muoto, tässä tapauksessa alistaminen viekkaudella. Vain näiden kahden sairaan asenteen pitäminen tasapainossa osoittaa samalla tervettä kunnioitusta toista lähimmäistä kohtaan, olipa tämä sitten naaras tai koiras. Tästä asenteesta arvatenkin myös jumalat tykkäävät. Suosion merkki on se, että kuulija jää paikalleen eikä poistu. Ja jos on näkymätöntä laatua, niin ei poistu silloin mielestä eikä ajatuksista.\n- Niin kuin meillä on 'lain (kirjoittamaton) henki', niin samalla tavoin meillä on vakavan musiikin ulkopuolella hallitseva 'soiton henki', se, että kahta kertaa ei saa soittaa samalla tavoin, vaan on muunneltava. Se on niin selviö, ettei sitä sääntöä ole koskaan kirjoitettu mihinkään. Juuri niin kuin vakavan musiikin puolella 'säveltäjä' voi olla vain vakavan musiikin säveltäjä.\n[Jatkuu osassa XVIII: 31.3.09]\nKoti » Musiikki » Musiikki- ja taidefilosofia » TAIDEMIETTEET X-XVIII 1982-09 » Taidemietteet XVII 2003-2009


Nisula Forest Oy:stä Toyota Gazoo Racing WRC:n yhteistyökumppani | ammattilehti.fi\nNisula Forest Oy:n ja Toyota Gazoo Racing WRC:n yhteistyösopimuksen myötä Nisula jatkaa markkinointia ja brändin rakentamista Rallin MM-sarjan kautta. Myös pitkä yhteistyö tallin testikuljettaja Juho Hännisen kanssa saa jatkoa.\n”Juhon kanssa tehdyn yhteistyön kautta vuonna 2017 pystyimme tarjoamaan dealereille sekä yhteistyökumppaneille ainutlaatuisia elämyksiä Rallin maailmasta. Yhteistyö Mäkisen Tommin johtaman tiimin kanssa sujui todella joustavasti. Nisula otti myös brändinä selkeitä askeleita eteenpäin, kertoo Kalle Mattsson Nisulalta.\n”Jos yritysmaailmassa haluaa mennä eteenpäin, on laadukkaiden tuotteiden lisäksi huolehdittava brändin rakentamisesta. Nyt allekirjoitettu yhteistyösopimus Toyotan tehdastiimin kanssa antaa meille loistavan mahdollisuuden jatkaa brändin rakentamista. Pystymme myös tarjoamaan ainutlaatuisia kokemuksia ja elämyksiä meidän yhteistyöyrityksille. Huippuammattilaisista koostuva tiimi on myös mitä parhain esimerkki siitä, mitä tavoitteiden saavuttaminen tarkoittaa käytännön työssä. On hienoa näyttää tätä menestystarinaa omille yhteistyökumppaneille. Sieltä varmasti tarttuu uusia ajatuksia omaan päivittäiseen tekemiseen”, Mattsson jatkaa.


Helena haluaa levittää ympärilleen iloa: "Olen mieluummin onnellinen kuin oikeassa" - Oma Aika\nHelena haluaa levittää ympärilleen iloa: ”Olen mieluummin onnellinen kuin oikeassa”\nToiset levittävät ympärilleen iloa ja innostavaa energiaa. Haastattelimme yhtä hyvän mielen airuetta ja kysyimme, mikä on hänen polttoaineensa elämässä.\nTeksti Viivi Virtanen\nLentoemäntä Helena Kaartiselta kysytään usein, käykö hän joogassa. Se voisi tehdä hyvää, sanotaan ohimennen. Helenan kasvoille virittyy huvittunut, leveä hymy, joka nostaa silmänurkat sellaiselle sikkaralle, että pöydän toisella puolella on vaikea olla hymyilemättä.\n– Kävin kaksi kertaa. Ensimmäisellä kerralla tsemppasin, toisella kerralla mietin vartin jälkeen, että mikähän viesti minun pitikään lähettää ja ai niin, sekin homma piti hoitaa.\nHidasta elämää -tyyppiset jutut eivät ole Helenan heiniä ja se näkyy. Eteenpäin! Se on hänen mottonsa.\nLue myös: ”Elän yksin, mutta olen onnellinen”\nNyansseissa on voimaa\nHelena kuuluu ihmisiin, joiden energiatasot ovat koko ajan kaakossa. Energia pursuilee auringonkeltaisessa takissa, ryöpsähtelevässä naurussa ja lempeästi terävässä katseessa.\nHänestä on ihana sanoa aamulla huomenta kädet ylhäällä ja muistuttaa itseään, että on elämässään mieluummin onnellinen kuin oikeassa. Koska pienissä nyansseissa on voimaa, hän sanoo myös mutta-sanan tilalla mieluummin vaan.\n– Tänään tuulee, vaan sehän on raikasta! Eiks niin? Kaartinen virnistää ja viuhtoo käsillään merelle päin.\nLue myös: 31 askelta onnellisuuteen: ota käyttöön tämä positiivisuuskalenteri\nHelena on työskennellyt Finnarilla kaikkiaan 38 vuotta. Lennolla myönteisyyttä tarvitaan päivittäin. Vastassa voi olla lentojen myöhästymisiä, kadonneita laukkuja, myrskyä monessa merkityksessä.\n– Asiakkaille ei voi sanoa, että näkisit tässä nyt jotain positiivista. Ihailen silti valtavasti niitä ihmisiä, joilla kaikki on mennyt pieleen, ja he toteavat vain, että ookoo, selvä.\nLentoemännät myös työskentelevät joka päivä eri tiimissä. Helena pitää erityisen tärkeänä, että miehistö esittelee itsensä toisilleen joka kerta, vaikka olisi lennetty sata kertaa yhdessä. Pienet asiat vievät tunnelmaa tiettyyn suuntaan.\n– Koska ilo tarttuu, on parempi lähteä maailman parhaaseen työpäivään kuin ensimmäisenä valittaa, että hitto, kun on jalka kipeä.\nLue myös: Nyt opetellaan positiivisuutta!\nOnni on slummissa\nHelenan työrytmi on sellainen, että on kuukausi töitä, sitten kuukausi vapaata. Se on mahdollistanut erilaisten projektien järjestämisen.\nKuten tanssispektaakkelin lentokoneessa. Finnairin lentohenkilöstö esitti lennon aikana Intian kansallispäivän kunniaksi Bollywood-koreografian yllätyksenä matkustajille. Video on kerännyt YouTubessa yli kuusi miljoonaa katsojaa, Naurusaaria myöten.\nErityisen lähellä Helenan sydäntä on vapaaehtoistyö. Sekin on sijoittunut Intian slummeihin.\n– Kaikkien täytyisi käydä slummissa. Siellä näkee, miten pienestä ilo syntyy.\nJos onni olisi paikka, se olisi Helenan mielestä juuri siellä, slummin keskellä. Huoneen nurkassa, jossa isoäiti istuu sohvalla dialyysihoidossa ja kehdossa nukkuu pieni, orvoksi jäänyt sukulaisvauva, jonka perhe on hakenut juuri kotiinsa.\n– Muistan sen lämmön ja turvan, mikä siinä hetkessä oli. Ajattelin, että maailmassa ei ole mitään pahaa.\nLue myös: 7 tapaa, joilla lisäät energiaa arkeesi\nAamuissa on mahdollisuus\nKun Helenalta kysyy, mikä hänen persoonassaan lisää positiivisuutta, vastaus tulee empimättä: tunnelma. Se kantaa tilanteita, tunteita, ihmisiä. Hän on myös valmis lähtemään toisen ihmisen tunnelmaan mukaan. Ihan vain oppimismielessä.\n– Saan toisilta ihmisiltä paljon. Opin, vaikka olisimme eri mieltä. Arvostan lempeää, pehmeää olemista. Sellaista, että jokainen saisi olla ja laskea hartiansa alas.\nHelenan polttoaine elämässä ovat nimenomaan muut ihmiset. Ylisosiaalinen järjestää myös joskus innostuksissaan liikaa ohjelmaa. Silloin hän lähtee meren rantaan yksin kävelemään – vartiksi.\n– En kaipaa päiväkausien yksinoloa. Ystäväni täyttävät minut.\nPäivän onnellisin hetki on aamukahvi. Vaikka olisi surujakin, aamuissa on suuri mahdollisuus.\n– Aamulla voi muuttaa koko maailman. Silloin voin valita, millaisen päivästä tekisin.\nNäin saat nopeasti energiaa!


My post-University Life: huhtikuuta 2015\nKuten olenkin jo aikaisemmin kertonut, vietimme pääsiäistä kauniissa Northumberlandissa. Ennen matkaa olin hieman etsinyt Pinterestistä missä kannattaisi vierailla alueella ollessamme ja silloin kuvista pomppasi eteen aivan upean näköinen "linna". Selvittelin hieman asiaa ja kun huomasin kyseessä olevan National Trustin paikka, päätin että sinne on meidän päästävä. Kyseessä on paikka nimeltä Cragside House, Gardens and Estate ja voi vitsit että kannatti kyllä vierailla!\nPaikassa on kaksi erityisestä huomionarvoista asiaa. Ensinnäkin itse tilukset ovat maisemaltaan hyvin, hyvin erilaiset Englannissa vallitsevan luonnon kanssa. Nimittäin jos kävelet ympäriinsä Cragsidea tai otat auton tiluksen kiertelyyn huomaat, että luonnon puolesta voisit olla vaikka Kanadassa. Tai tietyillä paikoilla on jopa ihan suomalaisen metsämaiseman näköistä. Luonto on siis hyvin erilaista ja itseasiassa tarina kertoo että talon omistaja oli kanadalainen joten hän halusi koko alueen muistuttavan hänen entistä kotimaatansa. Koko metsä ja puutarha on siis täydellisesti rakennettu alusta alkaen muistuttamaan Pohjois-Amerikan metsiä. Voin kertoa että siellä oli jotenkin todella jännä kulkea, minulle tuli moneen otteeseen sellainen fiilis että olisin ollut Kanadassa. Tai vaihtoehtoisesti Suomessa, tuo alla näkyvä järvimaisema muistutti minua ainakin kotimsta ja siellä käveltiinkin hetki hiljaisuudesta nauttien.\nToisekseen Cragsiden talo oli ensimmäinen maailmassa joka käytti virtalähteenä vesivoimaa. Tämä on aika vaikuttava juttu ottaen huomioon että talo valmistui vuonna 1863. Se olikin sisältä todella mielenkiintoinen paikka, sisältäen mm. oman kylpylän ja saunan! Mies oli ihan innoissaan kaikista insinööri keksinnöistä/jutuista joita talossa oli, minä taisin olla enemmän innoissani talon puutarhasta (ja okei, totuuden nimissä oli niin makee keli etten vaan kestänyt olla sisällä ollenkaan)!\nTäällä voisi helposti viettää koko päivän aluetta tutkaillen ja vaikka pikniköiden, meillä oli tällä kertaa valitettavasti vaan rajoitettu aika käyttää alueella mutta se on ehdottomasti vierailun arvoinen jos tänne suunnalle eksytte!\nLähettänyt Laura/ My post-University life klo 17.12 4 kommenttia:\nTunnisteet: Northumberland, Travel\nTiistaina päätettiin mennä töiden jälkeen salille. Tai siis, tarkoitus oli mennä salille mutta vaihdettiinkin sitten lennossa mieltä ja päätettiin pelata 9 reikää golfia koska ilta oli niin kaunis ettei tehnyt mieli kuntoilla sisällä. Nautittiin myös illallinen klubin terassilla - minä tilasin ihanaa vuohenjuusto leipää joka maittoi tosi hyvin. Aina tosin jaksaa naurattaa nuo sipsit jotka laitetaan mukaan tiettyjen ruokien kanssa - siis voisitteko kuvitella että Suomessa tulisi jonkun paninin mukana sipsejä lautasella? Tuskinpa....\nPerjantaina olikin kunnon chillausilta - katsoin pari romanttista komediaa, mutustelin Ben&Jerrysiä ja nautin viinistä.\nLauantaina juhlittiin jo meikäläisen synttäreitä vähän ennenaikaisesti. Mies oli varannut pöydän eräästä sushi ravintolasta jota ollaan haluttu testata jo pidemmän aikaa. Ruoka oli kyllä todella hyvää ja maukasta mutta todettiin että hinta-laatu suhde ei ollut tässä paikassa ihan yhtä hyvä kun meidän vakkarisushi mestassa. Tilattiin ihan sairas määrä sushia (kuva on siis vain yhdestä annoksesta), jonka jälkeen minuun iski ainakin kamala ruokakooma.\nIllallisen jälkeen käytiin vielä drinkeillä ja tarkoitus oli jatkaa iltaa hieman pidemmänkin kaavaan mukaan mutta iski niin järkyttävä väsymys jo puoli yhdentoista maissa, että oli vaan pakko tulla kotiin nukkumaan. Vanhuus ei selvästikään tule yksin!\nTänään käytiinkin taas pelaamassa täysi kierros golfia ja meillä oli mieletön tuuri kelin kanssa taas, sininen taivas ja auringonpaiste takasivat täydelliset puitteet pelaamiseen! Päivän kruunasi vielä se, että syötiin maittavat safkat klubilla jonka jälkeen mentiin nauttimaan vielä saunasta. Eihän se sauna tietysti vedä vertoja kunnon suomalaiselle saunalle mutta ihana se silti on!\nSellaista siis taas tänne, ensi viikko onkin mahdottoman lyhyt kun lähden jo torstai-illalla kohti Suomea - en malta odottaa!\nTämä kevät on mennyt ihan mieletöntä vauhtia. En edes tajua että ollaan jo huhtikuun melkein loppupuolella ja kohta on meikäläisen synttäritkin. Paljon on tietysti meneillään asioita tällä hetkellä meidän elämässä jotka pitää kiireisenä, päällimmäisinä niistä tietysti se asunnonosto. Siihen kun lisätään vielä kiireiset ajat töissä niin ei ihme että viikot hujahtaa ohi ihan hetkessä. Ensi viikollahan on jo vappu?!?\nVapuksi tulikin mukavaa ohjelmaa kun pääsen suuntaamaan Suomeen viettämään pidennettyä viikonloppua. En minä nyt vapusta niin välitä mutta kun täälläkin sattui tuolle ajalle pankkilomapäivä, päätin ottaa "ilmaisesta" vapaapäivästä kaikki irti. Tosin ihan kiva päästä perinteiselle vappulounaalle perheen kanssa, se on aina ollut yksi lempiasioistani vapussa.\nOlen tässä miettinyt että meillä ei ole miehen kanssa mitään ulkomaille suuntautuvia lomamatkoja tiedossa. Mun lomapäivät on jo vähissä (ja aion käyttää ne kesälomaan Suomessa) ja kaikki ylimääräinen rahakin menee tällä hetkellä asuntoon ja häihin. Mietin tässä pitkään että ahdistaako tämä ja totesin että ei kyllä. Aivan ihania juttuja meillä on edessä ja jos se tarkoittaa sitä että tänä vuonna matkustetaan uusiin kohteisiin ulkomaille vähemmän niin so be it. Ensi vuodelle onkin sitten edessä häämatka joka varmasti tulee olemaan eeppinen joten eiköhän se kompensoi tämän vuoden kuivaakautta matkustuksen suhteen. Välillä pitää tehdä valintoja ja meille meidän uusi koti (ja ensi vuonna koittavat häät) ovat tällä kertaa ilmiselvä valinta. Tosin, ehkä me kuitenkin yritetään tehdä joku ihan pieni viikonloppureissu jossain vaiheessa....vaikka sitten Dubliniin jonne saa todella halpoja lippuja täältä.\nMuutenkin tässä on paljon kaikkea kivaa suunnitteilla. Jeps, täytyy kyllä myöntää että asuntoasiat aiheuttaa tällä hetkellä enemmän harmaita hiuksia kun olisi sallittua tälläiselle 28-vuotiaalle tyypille, mutta jotenkin toivon että saataisiin ne kuntoon pian. Minä en ole parhaimmillanikaan maailman kärsivällisin tyyppi joten kun asunnonosto ja kauppakirjojen vaihto on näin tehotonta hommaa niin hermohan siinä menee. Viimeksi eilen en tiennyt mitä tehdä kun otti niin rankasti päähän. Asianajajamme on tähän saakka hoitanut hommansa ihan hyvin mutta tänään hän vihdoin sitten päätti kertoa että tässä menee vielä 6-8 viikkoa ennenkun saadaan kauppakirjat allekirjoitettua. Ja me kun ollaan koko ajan luultu että tässä ollaan ihan loppusuoralla ja maksimissaan menee pari viikkoa. Ja tämä aikamääre ei edes johtunut asianajana suuresta työmäärästä vaan koska "nämä on meidän asianajaja yhdistyksen aikamääreet". Koska näin on aina tehty ja näin tullaan aina tekemään ja turha meidän on muutta meidän tapoja. VOI ELÄMÄ ETTÄ MENEE HERMOT!\nJos ei oteta huomioon sitä kuinka asunnon kanssa menee hermot, niin kesää kyllä odotan jo innoissani! Otan tällä kertaa jo kesälomani kesäkuussa ja pääsen pitkästä aikaa viettämään juhannusta Suomessa, mikä on oikein kiva juttu! Muuten kesälle pitäisi keksiä joitain kivoja retkiä täällä kotimaassa...\nTäytyy myöntää että tällä hetkellä on muutenkin niin positiivinen meno päällä - veikkaan kyllä että nämä upeat kelit on vaikuttanut siihen aika paljon! Nyt jo parin viikon ajan on ollut ihanan aurinkoista ja lämpötilat huidelleet siinä +17 asteen tienoilla. Siihen kun vielä lisätään kokoajan lisääntyvä valoisuus niin arkipäivät tuntuu taas hieman helpommilta.\nTälläinen avautumispostaus siis taas tähän väliin, ihanaa kun kesä tulee!\nLähettänyt Laura/ My post-University life klo 20.53 12 kommenttia:\nLähettänyt Laura/ My post-University life klo 19.55 15 kommenttia:\nSain Annikalta haasteen jakaa 10 matkakuvaa maailmalta. Tämä oli hyvä haaste kuva-arkistojen kohnimiseen, joten päätinkin tarttua siihen heti. Tosin samalla se muistutti kuinka pitäisi tallentaa kaikki kuvat ulkoiselle kovalevylle, tällä hetkellä kun meidän kuvat on vähän sikinsokin kaikkialla. Kiitti kuitenkin haasteesta, täältä pesee!\nArusha, joulukuu 2014\nTämä oli ehdottomasti vaikein kuva löytää - en ota ikinä niitä "tyypillisiä" kuvia lentokoneen ikkunan läpi siitä siivestä. Istun nimittäin todella harvoin lentokoneen ikkunapaikalla. Tässä siis kuva pienkoneesta Arushan lentokentällä!\nIsle of Skye, syyskuu 2013\nSinänsä tämä oli paras ehkä vahingossa onnistunut otos koska ilma oli niin kaunis (mikä ei ole ollenkaan tyypillistä Skotlannille) - muuten me saatiinkin katsella sadetta ja harmaata taivasta melkein koko loman aikana.\nSansibar, tammikuu 2015\nKoska tää kuva on nyt vaan niin rakas!\nYritettiin siis ottaa kihlajaiskuvia Sansibarin rannoilla mutta pelleilyksihän se meni. Niinkuin se aina menee meidän kanssa!\nEtelä-Afrikka, joulukuu 2012\nTämä leopardi oli juuri nauttinut aamupalansa (erittäin maukkaan antiloopin), josta saattaa näkyä vielä koipi tuolla taustalla. Tyyppi oli ruokalevolla, tosin nenässä näkyy vielä pienoiset veritahrat...\nSingapore, huhtikuu 2014\nOltiin Marina Bay Sandsin kattoterassilla sijaitsevassa baarissa nimeltä Ku De Ta, jossa pääsee nauttimaan näistä upeista maisemista. Rakastan kyllä kattoterasseja!\nTansania, joulukuu 2014\nRakastan tätä kuvaa! Mun mielestä tämä on juuri sellainen täydellinen postikorttimaisema - kuva on otettu Ngorongoron kraaterin pohjalta ja tuossa edessä olevassa lammessa oleskeli helposti 50 virtahepoa.\nRakas matkaseurani, eli tuleva aviomieheni, on viihtynyt reissulla mukana jo vuodesta 2008 lähtien. Ihan paras matkaseura luonnollisesti, meillä menee aina niin hyvin reissussa ja näin monen vuoden jälkeen ollaan "hioduttu" aika hyvin yhteen - esim. mieheni ei koskaan enää nykyisin anna minun lukea karttaa koska se on varma tapa eksyä.\nYritin etsiä tähän haasteeseen kuvia myös arkistojen kätköistä mutta jostain syystä en ole näköjään koskaan oikein palmuja kuvaillut. En ymmärrä miksi en, koska tämä kuva on mielestäni tosi kiva!\nAngkor Wat, kesäkuu 2012\nSininen hetki klo.06.00 Angkor Watin temppeleillä.\nTämä ei voi olla yllätys kenellekään vakkarilukijalle? No tietysti Lontoo! Valitsin tähän ehkä ei niin perinteisen kuvan, mutta St Pancrasin asema symboloi minulle aika paljon Lontoota - sieltä lähdetään ja sinne tullaan.\nMä olen nähnyt tämän haasteen kiertävän aika monessa blogissa jo, joten en haasta enää ketään eteenpäin, mutta tämän saa luonnollisesti kaapata itsellensä! Haasteen ohjeet löytyvät Jennan Journey Diary-blogista, josta haaste on myös alunperin lähtenyt liikkeelle.\nLähettänyt Laura/ My post-University life klo 10.04 10 kommenttia:\nLähettänyt Laura/ My post-University life klo 21.24 12 kommenttia:\nVoi vitsit, kuluva viikko oli todella kiva! Tähän fiilikseen vaikutti varmasti eniten sää, sillä tänne saapui viikolla kunnon kesäkelit, monena päivänä lämpotilat kieppui siinä +18 asteen paikkeilla. Ihan huippua! Tosin tyypillisesti viikonlopuksi ne lämpötilat sitten laski ja kelit ei ollut niin kivat, mutta onneksi keksittiin muuta kivaa tekemistä viikonlopulle joka ei ollut säästä kiinni.\nAsuntoasiatkin on mennyt eteenpäin tällä viikolla - kuntotarkastuksessa ei ilmennyt mitään maatamullistavaa joten toivon mukaan pian päästäisiin seuraavaan vaiheeseen eli itse asunnon ostoon! Tälläiselle malttamattomalle tyypille tämä asunnonosto on kyllä ihan älyttömän pitkä prosessi vaikka itseasiassa tämä on meillä mennyt tähän asti ihan sujuvasti.\nTiistaina nappasin tämän kuvan junaa odotellessani - mielestäni se onnistui aika kivasti vaikken sen suuremmin sitä ihmetellytkään tai sommittelut. Kuitenkin, tuohon aikaan aamusta oli jo aivan ihanan lämmintä ja oli kerrankin kiva odotella sitä junaa!\nTorstaina oli virallisesti vuoden lämpimin päivä, lukemat nimittäin kipusi 21 asteeseen jopa! Olin tehnyt töitä kotoa joten kun työpäivä, päätettiin tehdä salaatti ja mennä syömään meidän illallinen puistoon. Hieman ehkä näytti hassulta kun me saavuutaan puistoon ison salaattikulhon kanssa, mutta ei sillä niin välia. Nurtsi oli hieman märkä joten mutusteltiin sitten illallistamme puistonpenkillä ja ihailtiin kaunista kesäiltaa. Yritettiin metsästää jopa jätskejä, täällä kun on yleensä sellaisia pikkuisia jätskiautoja puistoissa mutta tällä kertaa ei sellaista löytynyt mikä pisti vähän harmittamaan!\nSaatoin myös hieman fiilistellä kesäasuani - revityt farkut, bleiseri takkina ja baltsut jalassa. Kesä on virallisesti täällä (ainakin hetken)!\nAllaoleva kuva jaksaa naurattaa. Liityttiin uudelle golf/kuntosalille (joka sijaitsee tulevan kotimme läheisyydessä) ja perjantaina käytiinkin jo testaamassa hieman golf-kenttää. Kentällä asuu enemmänkin joutsenia ja hanhenia ja ne on kuulemma aika itsepäisiä luonteeltaan (sekä tottuneita pelaajiin) - ne eivät hevillä liiku omilta paikoiltaan! Allaolevan kuvan joutsen seuraa tarkasti miten miehen lyönti sujuu! Uusi jäsenyys on ihan loistava juttu koska paikasta löytyy niin uima-allas kuin sauna. Täytyy sanoa että olin perjantaina ihan taivaassa kun pääsin pitkästä aikaa saunaan. Okei, eihän se suomalainen sauna ole, eikä siellä edes voi heittää vettä kiukaalle mutta silti....Minä pääsin saunaan! Sen jälkeen olinkin ihan reporankana ja nukahdin autoon matkalla kotiin!\nLauantaina lähdettiin fiilistelee tulevia sisustusostoksia Ikeaan. Olin saanut miehen suostuteltua tähän reissuun vaan sillä ehdolla, että mennään jos sataa. Noh, onneksi lauantaina herättiinkin sitten kaatosateeseen joten Ikea-reissuhan oli sitten edessä! Ja meikäläinen oli onnellinen kun sai lihapullia! Ja tottakai siellä oli porukkaa kun pipoa mutta kun ei ollut kiire niin ei annettu sen häiritä! Ja ne lihapullat oli se tärkein juttu kuitenkin koko vierailussa.\nOikein kiva viikko siis takana! Ensi viikolle on taas luvattu kivoja kelejä joten ehkä tämä kesäfiilis jatkuu!\nLähettänyt Laura/ My post-University life klo 20.33 8 kommenttia:\nLähettänyt Laura/ My post-University life klo 17.04 23 kommenttia:\nLähettänyt Laura/ My post-University life klo 15.38 10 kommenttia:\nCragside - pala Pohjois-Amerikkaa keskellä Englant...


UTILITYFOORUMI - Sääsatelliittikuvat RTL-SDR+SDRSharp+WxToImg\n22.09.19 - 19:16:43\nSääsatelliittikuvat RTL-SDR+SDRSharp+WxToImg (Luettu 2161 kertaa)\n05.12.13 - 18:46:09\nOnko kukaan palstan lukijoista kokeillut vastaanottaa otsikon yhdistelmällä NOAA sääsatelliittikuvia ja onnistunut? Olen pari iltaa koittanut viritellä telakalla ollutta systeemiä uudelleen käyttöön, mutta ei onnistu millään.\nYahoon SDRSharp-ryhmästä löytyy pitkät keskustelut aiheesta, mutta ne vinkit eivät toimi. Prosessien prioriteettejä ja sampling rateja on säädelty, mutta ei vaan onnistu. Ilmeisesti tuo dongle ja sen aiheuttama prosessorikuorma sotkee kuvion. Se ei tosin ole missään vaiheessa tapissa, vaan alta 30% koko ajan. Youtubessakin on videoita, joissa homma toimii ja tästä löytyy vinkit kokeiluun http://www.rtl-sdr.com/rtl-sdr-tutorial-receiving-noaa-weather-satellite-images/\nEnsimmäisenä on "livenä" tuotettu kuva samalla koneella missä SDRSharp on päällä ja toinen kuva on purettu toisella koneella WxToImg:n vastaanotosta tallettamasta audio-filestä.\nTäällä lisää värikästä taidetta http://www.nic.fi/~jfalt/\nRe: Sääsatelliittikuvat RTL-SDR+SDRSharp+WxToImg\nVastaus #1 - 06.12.13 - 12:24:29\nKoitas laittaa WXtoImg:n options-valikosta crop telemetry päälle josko olisi vaikutusta?\nVastaus #2 - 06.12.13 - 12:32:38\nEipä taida sillä olla vaikutusta asiaan, mutta jossain vaiheessa olin ottanut Options -valikosta Resyncin pois päältä miettimättä sen tarkemmin, että mitä se tekee. Resync osaa korjata nuo virheet melko hyvin. Nyt näyttää kuvatkin jo paremmalta


"Kollaa kestää" on tosi ja se pelasti itsenäisen Suomen\nTorstai 18.7.2019 - -Esko Erkkilä-\nSain jälleen kerran 5.7.2019 osallistua hämeenkyröläisten ja viljakkalalaisten Kyröläismatkalla käyntiin Kollaan taistelumaastossa ja todeta, että Talvisodassa Kollaa kesti.\nKollaan kestäminen merkitsi, että Suomi säilytti itsenäisyytensä.\nJälleen kerran sain myös todeta sen, että puolustustilanteessa ryhmityksessä pitää olla syvyyttä ja Kollaalla se merkitsi Loimolaan saakka rakennettua puolustusasemaa.\nAlokas- ja varusmiesten peruskoulutuksessa opetetaan ryhmän asettumista puolustukseen ja aliupseeri- sekä osin vielä reserviupseerikoulutuksessakin pitäydytään varsin ohuen puolustusrakenteen merkitykseen.\nKertausharjoituksissa – joihin olen reservin vänrikkinä, luutnanttina ja yliluutnanttina saanut osallistua muutaman kerran – osataan jo painottaa puolustusaseman syvyyttä.\nTunnustan, että minulla on aiempien Kollaa-käyntieni tuloksena ollut käsitys, että Kollaanjoki olisi ollut rajapinta suomalaisten ja puna-armeijan välillä, mutta näin ei ole ollutkaan.\nTässä oppaamme kenraaliluutnantti Pentti Lehtimäen jakamasta kartasta ilmenee, että suomalaisten taisteluasemat olivat jonkin verran Kollaanjoen itäpuolella.\nKartasta ilmenee, että Kollaan sankarin Simo Häyhän taisteluasemat olivat selvästi Kollaanjoen itäpuolella.\nSuomalaisten pääpuolustusasemat sekä töpinä olivat Kollaanjoen länsipuolella.\nKokosimme usean matkalaisen voimin luonnosta kukkakimppuja ennen Kollanjoen taistelupaikalle ehtimistä ja eräs ahkerimmista kukkakimppujen kerääjistä oli Anneli Hiiri.\nMeitä ei suuremmin haitannut se, että kukkakimppujen keräämispaikkamme vierellä sijaitsi tyypillinen venäläinen kaatopaikka eli jätteet jätetään teiden varsille muodostuneisiin epävirallisiin kaatopaikkoihin.\nKollaanjoen muistomerkki on saanut olla ilkivallanteoista rauhassa.\nMuistomerkin ehjänä säilymisessä varmasti on auttanut sen muistomerkin äärelle pystytetty tiedote.\nLaskimme muistomerkille seurueemme keräämät luonnonkukat…\n…ja lauloimme isänmaallisen laulun!\nPyysin seurueemme jäseniä ikuistamaan myös minun käyntini Kollaanjoen muistomerkillä…\n…ja sen jälkeen siirryimme tutustumaan uusiin kohteisiin!\n2 kommenttia . Avainsanat: Kollaa kestää, Kyröläismatka2019, Kollaa,


Seidat koulutus- ja konsultointipalvelut\nOta Seidatista kaikki hyödyt irti, opi keinoja parantaa tiimisi myynnin flowta sekä tiimityöskentelyä Seidatin räätälöityjen koulutusten ja konsultointien avulla.\nSeidat myyntityössä – koulutus myyntitiimille\nSeidat -koulutuksessa käymme läpi kuinka käyttää Seidatia sujuvasti myyntiprosessin jokaisessa vaiheessa tehokkaasti. Myyjäsi saavat uusia tehokkaita tapoja hyödyntää esitysmateriaaleja saavuttaen parempia tuloksia lyhyellä – mutta myös pitkällä aikavälillä.\nEditor koulutus – Sisällön tuottajille\nSisällöntuottajien koulutuksessa käymme läpi perusominaisuudet esityssisällön luomiseen ja muokkaamiseen Seidatissa. Tämä auttaa luovaa tiimiäsi työskentelemään nopeammin ja tekemään toimivia esityksiä, jotka sopivat yrityksesi tarpeisiin.\nPääkäyttäjäkoulutus – markkinoinnille ja tiimin vetäjille\nSeidatin pääkäyttäjäkoulutuksessa käymme läpi tärkeimmät periaatteet Seidat -tiimin ja siellä olevien materiaalien hallitsemiseksi. Autamme sinua johtamaan tiimisi menestykseen ja luomaan läpinäkyvään yhteistyöhön perustuvan työskentelykulttuurin myyntimateriaaliesi ympärillä.\nMyynnin muutosjohtamisen konsultointi\nAutamme sinua kehittämään uusia ja tehokkaampia tapoja työskennellä ja parantaa myyntiäsi ja yhteistyökulttuuriasi organisaatiossasi. Konsultoinnimme pääpaino on esitysmateriaaleissa ja niiden käyttämisessä tehokkaana osana myyntiprosessia ja markkinointistrategiaa.\nKaikkiin esityksiin | Trustmary\n“Jokainen Seidatiin käytetty euro on tullut moninkertaisena takaisin.”


Change image flash using xml työt ja työpaikat | Freelancer\nChange image flash using xml työt\n352,595 change image flash using xml työtä löytyi, hinnoittelu EUR\nTrophy icon change colour images 19 tuntia left\nImage Recognition of a decorated cookie 4 päivää left\nScrape 1000 Ads in XML exact structure below 4 päivää left\nDesign an EMS in Distributed Power Station for a microgrid using MATLAB simulink 4 päivää left\nMatlab/Simulink for regenerative braking system in railway by using energy storage system with battery and ultra-capacitor 4 päivää left\nI wanna change the name of my ERC20 Ethereum token into a New one, and list it on the Etherscan 4 päivää left\nStatistical Analysis using R-studio 4 päivää left\nBuild me a dll that I can load in windows 4 päivää left\nI need to be able to load a dll form Delphi or C# ...C# inside this dll I should be able to make payments using paypal and evertec [kirjaudu nähdäksesi URL:n], evertec is important to us. I should be able to send a xml with the necesary information to execute the transaction and when transaction is complete, be able to receive the response in a xml.\nTrophy icon Simple image modification - colors 15 tuntia left\nOrganize our data using specified steps with R studi 4 päivää left\nCreate a new website using cmspro 4 päivää left\nNeed basic tools for XML work 4 päivää left\nIOS/Android app using flutter - repost 4 päivää left\nCreate XML Schema 4 päivää left\nEvaluating the flextural strength of ferrocement wall panel using msand and river sand 4 päivää left\nMake changes to existing Windows Installer XML (Wix) project 4 päivää left\nSimple contacts directory using VBA 4 päivää left\nNäytetään 151 - 200 / 352,595 työstä\nMuita töitä liittyen hakusanaan change image flash using xml


Puänt kirjakauppa ilahduttaa aina – pidetään kivijalkakaupat hengissä!\nTallinna on täynnä ihania kauppoja, ravintoloita ja baareja – niin klassikoita kuin uusia tulokkaita. Mutta jotkut ovat aivan erityisiä. Sellaisia, joissa yritän ehtiä piipahtamaan jokaisella reissullani. Kirjakauppa Puänt Telliskivessä on juuri sellainen.\nMiksi Puänt viehättää?\nSitäpä onkin vaikea sanoa. Suurin osa kirjoista on vironkielisiä, joten niistä minun pitää vielä pysytellä erossa vajavaisen kielitaitoni vuoksi. Osa valikoimista on kuitenkin englanniksi, joten pelkästään kansitaiteen ihailuun ei tarvitse tyytyä, mikäli mieleni tekee hankkiakin jotain.\nPuäntin hyllyistä kotikirjahyllyyni on päätynyt kirjoja niin sisustuksen, elokuva- kuin kuvataiteenkin saralta. Yksi kirjatyyppi, jonka olen huomannut mahdottomaksi vastustaa on tyhjät kirjat. Puänt nimittäin myy todella kivoja muistikirjoja, joissa vanhojen virolaisten romaanien kansien sisään on sidottu uudet tyhjät sivut. Mukava Viron tuliainen tai lahjaidea kirjan ystävälle. Tai itselle, kuten minulle kävi – en raaskinutkaan antaa hauskaa muistikirjaa kenellekään eteenpäin.\nValikoima on taide-, design- ja arkkitehtuuripainotteista, ja näyttääpä hyllyillä yleensä olevan myös pienehkö valikoima hyvällä maulla valittuja lastenkirjoja. Kirjojen lisäksi Puänt myy myös laadukkaita kirjoitustarvikkeita, kuten kalligrafia-, muste ja lyijykyniä. Eikä mitä tahansa sellaisia, vaan juuri sellaisia ihanuuksia, joita ainakin minun on vaikea vastustaa.\nPuäntin palvelu tulee sydämestä\nPuäntiin on kiva piipahtaa, sillä tiskin takana on aina supersympaattisia tyyppejä. Heidän Facebook-sivujensa mukaan toisinaan kaupassa järjestetään myös tapahtumia, kuten kirjojen ääneen lukua tai uuden kirjan julkistustilaisuuksia.\nKivijalkakirjakaupat ovat katoavaa kaupunkikuvaa, joten toivon sydämestäni että muutkin kaltaiseni satunnaiset matkailijat piipahtaisivat katsomassa kaupan valikoimia – ehkä sieltä hyvinkin löytyisi jotain mukavaa kotiin vietävää. Jos minulta kysytään, niin kirja on aina ihana investointi! Olipa kyseessä sitten kahvipöydän kuvateos tai romaani, kirja avaa aina ovia uusiin maailmoihin.\nPuänt on Telliskivessä sillä kauppakäytävällä, jonka alussa on kahvila Fika. Käytävän mustavalkoiselle laattalattialle löydät joko rakennuksen päästä tai Fikan kohdalta. Kirjakauppa Puänt muiden liikkeiden tapaan yhden huoneen kokoinen myymälä, jonka tunnistat keskellä tilaa nököttävästä sohvasta ja itämaisesta matosta. Siihen on hyvä istahtaa selaamaan hyllyn valikoimaa.\nMuita Telliskiven suosikkeja\nTelliskivessä on toinenkin kirjakauppa, josta tykkään tosi paljon. Rahva Raamat -ketju nimittäin avasi sinne muutama kuukausi sitten myymälän, jossa on kirjojen ja lahjatavaroiden lisäksi myös ravintola ja kahvila. Pidän konseptista tosi paljon, joten kirjoitin siitä postauksenkin – lue se täältä.\nSamalla kauppakäytävällä Puänt-kirjakaupan kanssa on Mokoko-niminen nahkalaukkuja ja -kukkaroita myyvä virolainen designmyymälä. Lue siitä ja muista Telliskiven suosikeista täältä.\nJa hei! Olethan jo mukana Tallinnatärpit-nimisessä Facebook-ryhmässä? Jos et ole, niin liity ihmeessä. Minäkin saan sieltä jatkuvasti mainioita reissutärppejä Tallinnan reissujani varten.


2021 FOCUS PARALANE 8.8 105 | Leosport Oy\nTuotehaku Päätaso ›› Maantiepyörät ›› Hiilikuitu maantiepyörät ›› 2021 FOCUS PARALANE 8.8 105\n2021 FOCUS PARALANE 8.8 105\n0kpl. Varmista saatavuus asiakaspalvelu@leosport.fi\nFocus Paralane 8.8 on täydellinen hiilikuiturunkoinen endurance maantiepyörä seikkailuihin. Luotettava ja toimintavarma Shimano 105 R7025 2×11-vaihteinen osasarja nestelevyjarruilla ja laadukkailla Shimanon kiekoilla!\nParalane vie sinut pidemmälle – hiekkatiet, polut ja maantiet – kaikki käy! Rungossa on tilaa jopa 35mm renkaille ja kaikkien pyörien mukana toimitetaan täyspitkät Curanan aisalokasuojat. Alumiinirunkoon on mahdollista asentaa myös tavarateline.\nFocus Paralane on todellinen all-around maantiepyörä rennolla geometrialla: pystympi ajoasento on toteutettu laskemalla keskiötä ja nostamalla haarukan kruunun korkeutta jolloin pyörän ajettavuus (ja ulkonäkö) on pysynyt hyvänä!\n61cm 188 – 194cm\nRunko Paralane Carbon, disc, PF86 BB, 12x142mm R.A.T. Evo thru axle, flat mount 140mm, internal cable routing\nHaarukka Paralane Carbon disc, 12x100mm R.A.T. thru axle, flat mount 140mm, internal brake cable routing\nSTI-Vivut Shimano 105 R7025, 2×11-speed\nJarrut Shimano 105 R7025 160/160mm\nTakavaihtaja Shimano 105 R7000, 11-speed\nEtuvaihtaja Shimano 105 R7000, 11-speed\nKampisarja Shimano RS510 50/34T\nKasetti/Ketju Shimano 105 R7000 11-34T / Shimano HG601\nKiekot Shimano WH-RS171 622-19, disc center-lock, aluminium, 100×12/142x12mm, 28/28 spokes\nRenkaat Vittoria Zaffiro Pro, 622-30\nOhjaustanko BBB Basic, Aluminium, drop 125mm, reach 70mm\nStemmi BBB Rider BHS-109, 31.8mm, +-7degree\nIstuinputki BBB, 25.4mm\nKeskiö / Ohjainlaakeri Shimano Pressfit Road BB86 / IS 42/286 – IS47/33\nVäri Stone Blue\nVarusteet Curana C-Lite fenders\nHinta:2 489.00 €2 499.00 €


Kotipalvelua miesnäkökulmasta – Digitalisierung Produktivität Industrie 4.0\nVeröffentlicht am Oktober 27, 2007 von helgekeitel\nKuva kertoo enemmän kuin tuhat sanaa. Kirjoitan ensimmäistä kertaa kotiaiheesta. Tässä kuvassa on miesnäkökulmaa kerrakseen. Mitä mieltä olette?\nInnostuin lehden kansikuvasta, koska siinä on aitoa pyrkimystä digitaalisen elämäntyylin parantamiseen. Sitähän meikäläinen on etsinyt pitkään ja tässä kaikki on bloggajaan ergonomiaa lukuun ottamatta kohdallaan.\nNäin vaimo kultien pitäisi käsitellä telkkaria (laajakaista digiä) ja Kauppalehden blogia kirjoittavaa kotiurhoaan, eikö?\nMainos on valttia\nTässä on yhteen kuvaan tiivistettynä Uuno Turhapuron jatkumo herttaisimmillaan. Olemme edenneet nykyaikaan. Keskiluokassa kaikki hyvin. Jokainen esine on kohdallaan ja tässä omakotitalossa tai rivarissa asuu onnellinen ja lapseton perhe. Siistiä tylsyyteen asti.\nVTT:n ja Marttaliiton hyväksymä objektin valaistussunnittelu\nMitäs tykkäätte? Tässä on laiffia! Äijät ovat varmaan innoissaan, mutta toivoisin myös hoiva- ja hyvinvointikommentteja hameväeltä. Hauskaa viikonloppua!\nTelkkarista tulee tylsää luonto-ohjelmaa\nVorheriger Beitrag StoraEnso 1400\nNächster Beitrag Metsäteollisuus Uuteen Arvoon\n2 Kommentare zu „Kotipalvelua miesnäkökulmasta“\nOktober 27, 2007 um 15:06\n„Näin vaimo kultien pitäisi käsitellä telkkaria (laajakaista digiä) ja Kauppalehden blogia kirjoittavaa kotiurhoaan, eikö?“\nHelge, meidän täytyy ehdottomasti perustaa puolue asiaamme edistämään! Mitä noihin mainitsemiisi miehen „tehtäviin“ tulee, niin välillä täytyy sohvalla ottaa pienet torkut, että jaksaa taas katsoa TV:tä!\nOktober 27, 2007 um 15:14\nvahanaikainen, nyt puhuu tosimies, joka tietää mitä tarvitsee. Puoluekannan valitseminen tuntuisi helpolta, mutta, mistä saamme näitä tarjoilevia vaimokultia, jolla on aina tiukkaa teetä kannussa pyydettäessä? Olen innostunut puolueajatuksestasi. Montako nimeä tarvitaan? Mihin rekisteröidään. Pitää kääntää kylkeä sohvalla. Voi hyvin.


Opastetut kierrokset Seinäjoella - Visit Seinäjoki\nKohdekortit » Näe ja koe » Muita Elämyksiä » Opastetut kierrokset Seinäjoella\nVoit tilata omalle ryhmälle opastetun kiertoajelun tai kävelykierroksen Seinäjoella milloin vain, ympäri vuoden. Oppaina toimivat Seinäjoen Oppaat r.y:n auktorisoidut matkailuoppaat. Oppaat ovat paikkakunnan esittelijöitä ja tarinankertojia. Varaamalla oppaan saat matkasta enemmän. Lisäsäväyksen opastukseen tuo kenties paikallisella murteella jutteleva opas.\nOpastetulla kiertoajelulla näet elinvoimaisen ja kehittyvän Seinäjoen uusin silmin. Kuulet historiaa ja nykypäivää, elinvoimaisia yrittäjätarinoita, suosittujen tapahtumien pitopaikat ja elämysliikuntakaupungin vehreyden. Kävelykierroksilla voit nähdä rakennusten ja muistomerkkien kauneimmat yksityiskohdat, tarkastella Seinäjokea Lakeuden Ristin huipulta, kuulla tarinoita monipuoisesta jokirannassa tai lähteä aikamatkalle 1900-luvun alkuun roolioppaan johdolla.\nSeinäjoen oppaiden kielivalikoimaan kuuluvat: suomi, ruotsi, englanti, venäjä, saksa. ranska ja japani. Valmiiksi suunniteltuja kiertoajeluja ja kävelykierroksia on tarjolla useilla eri teemoilla ja niitä voidaan räätälöidä myös ryhmän toiveiden mukaan.\nVapaata viivaa – kävelykierros Alvar Aallon suunnittelemassa Seinäjoen Aalto-keskuksessa, https://www.visitlakeus.fi/ryhmamatkat/opastukset-ja-opastetut-kierrokset/kavelykierros-aalto-keskuksessa/\nKurakauppalasta maakuntakeskukseksi – Opastettu kiertoajelu Seinäjoella; https://www.visitlakeus.fi/ryhmamatkat/opastukset-ja-opastetut-kierrokset/kiertoajelu-seinajoella/\nMaria Kronlundin kierros – rooliopastus Seinäjoen keskustassa; https://www.visitlakeus.fi/ryhmamatkat/opastukset-ja-opastetut-kierrokset/maria-kronlundin-kierros/\nOpastettu jokirantakävely Seinäjoella; https://www.visitlakeus.fi/opastettu-jokirantakavely-seinajoella-tarinoita-seinajoen-varresta/\nPiirin kierros, opastus historiallisella Törnävän sairaalan alueella; https://www.visitlakeus.fi/piirin-kierros-opastus-historiallisella-tornavan-sairaalan-alueella/\nArkisin ja lauantaisin:\n135 € / 1 – 1,5 h\n150 € / 2 h\n170 € / 2,5 h\n188 € / 3,0 h\n215 € / 1 – 1,5 h\n250 € / 2 h\n286 € / 2,5 h\n322 € / 3,0 h\nOpastushinnat sisältävät opastuspalkkion, opasvälityksen ja alv 24 %. Minimiveloitus 1,5 h. Palvelumaksu 15 € / varaus. Opashinnat eivät sisällä kuljetusta tai pääsymaksuja. Bussikuljetuksen voit tilata erikseen opasvarauksen yhteydessä. Seinäjoen oppaiden opastuspalveluiden myyntiä hoitaa Visit Lakeus Oy.\nOpasvaraukset ja tiedustelut:\npuh. 06 4209023


Ihanasti kotona: KAAPPI JA KELLO\nEnpä olisi uskonut tätä päivää näkeväni, meidän kodissamme on kaappikello!! : )\nJostain syystä en ole koskaan pitänyt näistä kookkaista mööpeleistä, mutta joku viikko taaksepäin yksi tällainen vei sydämeni. Ensi silmäyksellä en siihen rakastunut vaikka ihailinkin sen kaunista vanhaa puupintaa, mutta kotia mennessä alkoi mokoma kaihertamaan mieltäni. Soitto Vaalan antiikkikirpparin Kaukolle ja kello varaukseen, olinhan jo keksinyt sille kaksikin vaihtoehtoista paikkaa kodissamme. Päätöstä vahvisti vielä monet ihanat sisustuskuvat Pinterestissä, kuvien perusteella kaappikellot näyttävät olevan nyt hyvinkin in-juttu... vaikka mitäpä minä muodista välittäisin ; )\nEilen sitten poikkesimme peräkärryn kanssa noukkimassa kellon kyytiin samalla kun kävimme Kajaanissa, harvinaista kyllä tämän enempää en jäänyt Vaalan aarteita katselemaan tällä kertaa. Tämä kaunokainen riitti ja olen entistä enemmän vakuuttunut sen kauneudesta vaikka toimivaa mööpeliä siitä ei tulekaan.\nEpäilin ensin vähän karskin näköisesti maalattua vuosilukua, mutta hiukan netissä tutkimustyötä tehtyäni totesin että kyllä tämä Moran kello on varmasti 1800-luvulta. Löysin jopa juuri samanlaisen mallin ja kyllähän puunaulat ja kellon koneisto kertoo jo että ikää on. Kaunis patinoitunut puupinta oli se mihin ihastuin.\nRuokailutilan seinäremppa on tapetointia vaille valmis, nyt kun vielä saan päätettyä laitanko siihen jo olemassa olevan juhannusruusun vaiko sittenkin hankkisin jonkin harmaa sävyisen vaihtoehdon... asia ratkeaa varmasti kun hiukan tuijottelen tilaa taas sillä silmällä : )\nPientä maalaus puuhaakin olen ennättänyt tehdä, pieni seinäkaappi vaihtoi väriä turkoosista harmaaseen...\nNyt alan uskomaan jo siihen että ruokailutilasta tulee hyvä kun saadaan kaikki palaset kohdilleen.\nNäin meidän pääsiäinen täällä on mennyt, ihanaa että vielä huomenna saa rauhassa viettää yhden päivän puuhastellen omia juttuja ilman kiireitä.\njaana 16. huhtikuuta 2017 klo 17.32\nUskomattoman kaunis kaappikello! Hyvää pääsiäisenjatkoa teille!\nJohanna 16. huhtikuuta 2017 klo 21.14\nOn se kaunis vaikka aikaa ei näytäkään. Mies vitsaili että jos laitettaisiin diginäyttö...olisko hyvä?? : )\nHyvää pääsiäisen jatkoa sinullekin Jaana!\nJohanna - Omamaamansikka blogi 16. huhtikuuta 2017 klo 18.30\nUpea kello! Kateeksi käy. On muuten jännä juttu, miten maku muuttuu vuosien saatossa. Omani on menossa aina vaan lapsellisempaan suuntaan. Kai sitä on palaamassa laseksi...\nJohanna 16. huhtikuuta 2017 klo 21.16\nKello on hieno, tykkään siitä koko ajan enemmän. Maku muuttuu vähän turhankin tiuhaan tahtiin, ihan sitä ihmettelee itsekin : )\nPilvi 17. huhtikuuta 2017 klo 8.47\nVoi miten kaunis! Juuri niin, tuo puupinta on aivan ihana, mutta on myös kellon muoto on sulavalinjainen. Tuollainen alkuperäisessä asussaan oleva kello on mittaamattoman arvokas, kuin koru sisustuksessa!\nSe on jännä, miten joskus saa lähes pakkomielteen kaltaisen herätyksen jonkun sellaisen asian suhteen, mistä on aina ajatellut pysyvänsä suorastaan kaukana :).\nJohanna 17. huhtikuuta 2017 klo 10.14\nMinusta oli tässä kellossa juurikin jännää se, että sitä ei ole maalattu ja siksi niin viehättävä. Olen kyllä huomannut jo monta todella outoa mielenmuutosta itsessäni, saas nähdä mitä sitä vielä meiltä joskus löytyy?!! : ) Yksi on kuitenkin (ehkä) varmaa, modernia kotia meillä ei tule olemaan koskaan. Nyt kun sen ääneen sanoin, niin muutaman vuoden päästä varmaan kaikki on toisin... huh mikä ajatus : )\nMari 17. huhtikuuta 2017 klo 12.12\nMeidän kaappikello on myös Mora. Hieno kello ☺ Mukavaa 2. Pääsiäispäivää!