Mielen hyvinvointi vanhetessaCurrently selected\nAikuiset » Omahoito ja oppaat » Oppaat » Tietoa ikäihmisille » Mielen hyvinvointi » Pages » mielen_hyvinvointi_vanhetessa\nJokaisen ihmisen lähtökohdat ja elämänkulku ovat ainutkertaisia.\nPäästyäsi eläkeikään elämänkokemuksesi on jo mittava. Mielen voimavaroja on niin kulunut kuin kertynytkin erilaisissa tilanteissa. Olet ehkä oppinut kokemastasi ja näin rakentanut elämäntaitojasi. Kykysi säädellä tunteita on kasvanut.\nElämänkulkuun kuuluu väistämässä haastavia tapahtumia ja tilanteita. Ne eivät kuitenkaan välttämättä heikennä mielen hyvinvointia kuin tilapäisesti. Vuosien mittaan vastoinkäymiset ovat ehkä kääntyneet ymmärrykseksi ja mielenrauhaksi ja näin jopa lisätä onnellisuuttasi.\nIkääntyminen on kypsymistä: se avartaa suhtautumista itseen, toisiin ja maailmaan.\n”Ei meillä ole muuta salaista tietoa elämästä kuin että olemme nähneet maailmaa ja elämää kauemmin. Oppineet sen että myötämäkeä seuraa vääjäämättä vastamäki ja vastamäkeä taas myötämäki.”\n- Elämänkonkari -\nMiksi mielen hyvinvoinnista kannattaa huolehtia?\nKatso video, jossa eläkeläinen, psykologi Pirkko Lahti kertoo miksi mielen hyvinvointi on keskeinen osa hyvää vanhuutta.\nElämänmuutokset ja -kriisit\nIän karttuessa kohtaat muutoksia ja uusia asioita. Tietyt muutokset ja menetykset ovat eläkeiässä aiempaa todennäköisempiä ja niitä osataan ennakoida. Niihin liittyy kuitenkin aina luopumista, sopeutumista sekä uuden opettelua.\nMuutokset ja menetykset ovat aina tilaisuuksia henkiseen kasvuun. Ikääntyminen tarjoaa sinulle oivalluksia herättävän näköalapaikan itseen ja elämään.\n”Väitän kuitenkin kriisien olevan myös valtava mahdollisuus, mikäli osaat noukkia niistä opin jatkoelämääsi ajatellen. Yleisemmin voi todeta, että ihminen tarvitsee kriisejä kehittyäkseen ja elääkseen laadukasta elämää.”\nEläkkeelle jääminen herättää monenlaisia tunteita: helpotusta, innostusta, pelkoja ja luopumista. Luopuminen työroolista ja -yhteisöstä on usein haikeaa ja edellyttää surutyötä, vaikka edessä olisikin monella tapaa odotettu aika.\nHuolestuttaako sinua toimeentulo eläkkeelle jäädessä? Se on usein ensimmäisiä pohdinnan kohteita - eläke kun on palkkatuloja vähäisempi. Huoli toimeentulosta voi kuormittaa mielenterveyttä, samoin huoli palveluiden ja avun saatavuudesta.\nHerättääkö eläkkeelle jääminen tunteen elämän tarkoituksen katoamisesta? Pienen osan ikääntyvistä eläkkeelle jääminen pudottaa aluksi tyhjän päälle. Sopeutumisvaikeuksien riski kasvaa, jos elämäsi ja ystäväpiirisi ovat olleet hyvin työkeskeisiä. Samoin, kun sairaus tai työttömyys tuo eläkkeelle jäämisen eteesi yllättäen.\nOnkin hyvä miettiä eläkkeelle jäämistä mielen hyvinvoinnin säilyttämisen ja vahvistamisen kannalta. Keskustele jo aiemmin eläkkeelle jääneen toverin kanssa – se voi auttaa. Voit myös hakeutua eläkkeelle valmentavalle kurssille.\nTotuttelun jälkeen eläkkeellä olo lisää useimpien tyytyväisyyttä ja onnellisuutta. Monet muutaman vuoden eläkkeellä olleet kuvaavat elävänsä elämänsä parasta aikaa. Voit käyttää vapaa-ajan itsellesi mielekkäiden harrastusten parissa ja kokeilla uusia asioita. Myös ihmissuhteille jää enemmän aikaa.\n”Mun elämäni on täynnä ja semmoisessa mallissa, että mä en ois ikinä kuvitellut vanhuutta tällasena.”\nKatso video, jossa eläkeläinen, psykologi Pirkko Lahti kertoo eläkkeelle jäämisen vaikutuksista mielen hyvinvointiin.\nMenetykset ja luopuminen\nIän karttuessa toimintakykysi ja elämäsi eri roolit tulevat mitä todennäköisimmin muuttumaan. Työroolista, mieluisista harrastuksista tai paikoista luopuminen voi vaatia surutyötä. Oman tai läheisen ihmisen sairastuminen tai yksin jääminen ovat pelottavia asioita.\nLeskeksi jäämiseen liittyy puolison menettämisen lisäksi muutoksia arjessa, sosiaalisissa suhteissa sekä usein myös taloudellisessa tilanteessa. Kuka nyt laittaa ruokaa tai maksaa laskut?\nMenetysten sattuessa kohdalle elämäntaidoilla ja mielen voimavaroilla on käyttöä. Luopuminen vaatii henkistä joustavuutta ja luovuuttakin – muutokset voivat myös opettaa. Hankalat elämäntilanteet edellyttävät ongelmanratkaisukeinoja, sinnikkyyttä kestää epämukavuutta sekä uskoa siihen, että muutoksista voi syntyä jotain uutta.\nFyysinen vanheneminen ja sairaudet\nTutun sanonnan mukaan vain keho vanhenee – mieli pysyy samana. Peilistä katsoo joku toinen, vanha ihminen, vaikka itsestä tuntuu samalta kuin ennenkin. Monille ikääntyminen tarkoittaa juuri fyysistä vanhenemista: ikä tuntuu ja näkyy kehossa.\nFyysinen vanheneminen johtaa muutoksiin toimintakyvyssä. Voit joutua luopumaan rakkaista harrastuksista tai paikoista. Myös kodin sisällä liikkuminen voi ennen pitkää vaikeutua – joskus maton reunakin voi olla liian korkea. Tämä haastaa sekä sisun että luovuuden. Miten sopeudun uuteen tilanteeseen? Millaisia vaihtoehtoja ja selviytymiskeinoja voin kehittää?\nLiikkumisen vaikeudet ja toisen apuun tukeutuminen voivat olla koettelevia muutoksia. Itsemääräämisen tunteen säilyttäminen on tärkeää avun tarpeesta huolimatta.\nMitä konsteja sinä olet keksinyt ratkaisemaan arjen pieniä ongelmia? Millaisia haastavista elämäntilanteista opittuja selviytymiskeinoja juuri sinulla on? Miten olet oppinut hyväksymään kehossasi tapahtuvia muutoksia? Näitä asioita on hyödyllistä ja antoisaa seurata.\n”Kehitän elegantteja vanhuuden vaivojen valitustapoja. Vaivojaan saa vaikertaa mutta vain sopivin annoksin.”\nIhmissuhteet kannattelevat iästä riippumatta. Ihmissuhteiden laatu on vähintään yhtä tärkeää kuin tapaamisten määrä. Eniten hyvinvointiasi tukee yhteydenpito ja yhdessä olo elämänpiirisi luotettavien ja merkitykselliset ihmisten kanssa.\nRiitaisat tai haastavat ihmissuhteet voivat puolestaan kuluttaa voimavarojasi. Olennaisinta on, kuinka itse tilanteesi koet. Raskaatkin ihmissuhteet voivat olla merkityksellisiä, mielekkäitä tai ainakin opettavaisia. Tästä yksi esimerkki on omaishoitajana toimiminen.\nOsallistuminen ja vuorovaikutus tuovat vaihtelua ja merkitystä arkeen. Siksi myös löyhemmät ja lyhytaikaisemmat ihmissuhteet lisäävät hyvinvointia. Erilaiset yhteisöt tai vapaaehtoistoiminta tarjoavat mahdollisuuksia jakaa kokemuksia, auttaa muita ja tehdä kiinnostavia asioita yhdessä.\nHakeudu itsellesi mieluisten elämysten pariin. Taide ja kulttuuri sekä ympäristö ja luonto ovat osa elämänpiiriäsi, mutta ne myös avartavat sitä. Taide ja kulttuuri tarjoavat uusia oivalluksia, samaistumisen kohteita sekä haltioitumista. Luonnolla on monenlaisia hyvinvointivaikutuksia niin mieleen kuin kehoon.\nElä itsesi näköistä elämää – myös eläkeläisenä. Elämäntavat ja -tyylit ovat yksilöllisiä ja vaihtelevia. Työelämän jälkeen arkielämän merkitys usein kasvaa, jolloin on tärkeää pystyä vaikuttamaan arjen kulkuun.\n”Elämän mielekkyys on kaiken perusta. Että pystyy hallitsemaan elämäänsä. Olen vain huolissani niistä, jotka eristäytyvät, vaikka jokin pieni toiminta voisi auttaa. Eli miten saadaan mukaan vain hetkeksikin.”\nJos olet päässyt eläkeikään, olet jo melkoinen elämän konkari. Pitkä elämänkokemus avartaa näkemyksiä ja tarjoaa suhteellisuudentajua. Osaatko jo kenties suhtautua asioihin rauhallisemmin kuin nuorempana? Tunnetko itsesi paremmin ja ymmärrätkö ehkä myös muita ihmisiä?\nEletyt vuodet kartuttavat usein niin itsetuntemusta ja elämänymmärrystä kuin erilaisia mielen taitoja kuten tunteiden säätelyä ja kykyä pärjätä muutoksissa. Elämänkulun varrella kohdatut haasteet tuovat usein oivalluksia ja oppimista ja siten lisäävät onnellisuutta varttuneessa iässä, vaikka näin ei ehkä yleensä tule ajatelleeksi.\nElämän asiantuntijuutta kertyy jokaiselle iän myötä. Viisaus ja elämäntaidot rakentuvat runsaan tosiasioita ja menettelytapoja koskevan tiedon, elämänkulun ainutkertaisuuden sekä arvojen suhteellisuuden ymmärtämisen ja ratkaisujen epävarmuuden hyväksymisen kokonaisuudesta.\nMyönteinen ja hyväksyvä elämänasenne\nEläkeiässä hyväksyvä ja avoin asennoituminen itseen, elämään ja muihin ihmisiin on usein kehittynyttä, mutta sitä voi edelleen kartuttaa monin tavoin.\nMyönteinen elämänasenne ei tarkoita epämiellyttävien tai kielteisten tunteiden tai asioitten kieltämistä, vaan pyrkimystä tarkastelemaan niitä eri näkökulmista. Vastoinkäymisten kohdatessa voit pohtia, mitä myönteistä ikävässä tapahtumassa voisi nähdä. Mitä olet oppinut aikaisemmista vastoinkäymisistä? Mitä merkitystä niillä on ollut elämässäsi vaikkapa kymmenen vuoden kuluttua?\n”Isot ja pienet kriisit ihmisen elämässä ovat varsin suhteellisia. Tähän tulokseen olen tullut yli kuusikymppisenä koettuani niitä elämäni varrella. Suhteellisuus tulee siitä, että nuorempana koetut kriisit tuntuvat nyt vanhempana melko naurettavilta - tai ainakin niihin reagointi siihen aikaan. ”\nAnteeksiantaminen lisää myönteisyyttä ja vapauttaa niin mielen kuin kehon jännitteitä. Haihduttamalla kaunaa ja katkeruutta se vapauttaa tilaa myönteisille ajatuksille ja tunteille. Anteeksi antaminen, irti päästäminen ja tavoitteiden uudelleen asettelu tekevät nykyhetkestä iloitsemisesta helpompaa.\nOsaatko antaa anteeksi ja tuntea myötätuntoa myös itseäsi kohtaan? Pitkittynyt oman toiminnan soimaaminen, katuminen ja syyllisyys sitovat voimavaroja, joita muuten voisit hyödyntää nykyhetken ja tulevaisuuden tarpeisiin. Itsensä ja muiden arvostamisen lisäksi armollisuus ja kiitollisuus nousevat eläkeiässä monelle merkityksellisiksi asioiksi.\nToiveikkuus, leikillisyys ja avoimuus uudelle liittyvät myönteiseen elämänasenteeseen. Jos jaksat hieman hassutella, nauraa tai opetella jotain uutta, olosi käy varmasti valoisammaksi. Kehityksesi ihmisenä jatkuu läpi elämän ja uusia kiinnostavia asioita voi olla edessäsi.\nSelviytymistaidot ovat yksilöllisiä tapoja suhtautua ja ratkaista epämiellyttäviä tilanteita ja tunteita. Niitä tarvitaan mutta niitä myös opitaan erilaisissa elämänkulkuun kuuluvissa muutostilanteissa.\nOn olemassa niin toimintaan suuntautuneita, sosiaalisia kuin tunnekeskeisiä selviytymiskeinoja. Kun toiset jakaa tunteitaan itkien ja nauraen, toiset saavat voimaa ja tukea luonnossa liikkumisesta, musiikista tai kirjoittamisesta. Näkökulman vaihtaminen huumorin keinoin tuo monelle lohtua.\nMinkälaisia selviytymistaitoja sinä olet oppinut? Oletko löytänyt itsellesi sopivia tapoja stressin helpottamiseen? Osaatko suhtautua hyväksyvästi omaan vanhenemiseen tai mahdollisiin sairauksiin?\nIkä tekee kehosta hauraamman, mutta moni on jo oppinut tarkastelemaan ja muokkaamaan tavoitteitaan muuttuvien tilanteiden edellyttämällä tavalla. Vastapainona resilienssin kaltaiset sisäiset vahvuudet tai taidot voivat kehittyä kaiken ikää. Resilienssi eli psyykkinen kimmoisuus on joustavaa ja hyväksyvää suhtautumista muutoksiin: kykyä kohdata vastoinkäymisiä niitä sietäen ja niistä palautuen sekä oppien. Näin ollen kielteisten kokemusten vaikutus hyvinvointiin jää vähäisemmäksi.\nEläkeiässä kehon vaivat vaikuttavat yleiseen hyvinvointiin aiempaa vähemmän - niihinkin voi kehittää selviytymiskeinoja. Kun yksi valittaa kipua ja saa siitä voimaa jaksaa sen kanssa, toinen keskittyy muihin asioihin kivusta huolimatta.\nSuuret elämänmuutokset haastavat aina kyvyn huolehtia mielen hyvinvoinnista. Luopumisiin ja menetyksiin liittyy tunteita kaipauksesta pettymykseen ja ikävään. Monenlaisten tunteiden ja muistojen keskellä tuntee helposti voimattomuutta. Keho voi reagoida: väsymys, kivut tai tarve toimia saattavat kaikki liittyä muutoksiin.\nMuutokset ovat kuitenkin jälkikäteen tarkasteltuna usein toisenlaisia - jotain jää taakse, mutta jotain voi aina saada tai oppia. Muutoksen merkitysten ja sen ulottuvuuksien tarkastelua voi tietoisesti harjoittaa prosessin kaikissa vaiheissa.\nMyönteisten ajatusten ja tunteiden ääreen hakeutuminen tuo voimavaroja huolten kantamiseen. Usein olisi hyvä, että joku on lähellä, vaikka ajoittain kaipaisikin yksioloa. Jokainen käyttää menetyksen ja luopumisen yhteydessä niitä voimavaroja ja selviytymiskeinoja, joita hänellä on.\n"Näin vanhana asiat ovat helpompia. On nähnyt mitä elämä on eikä enää odota liikoja. Elämää ei tarvitse suorittaa kenellekään. Asioista luopumisen oppii hyväksymään ja ihmissuhteet ovat kunnossa: ne jotka ovat jääneet ovat jääneet ja kaikkia ei tarvitse miellyttää. Tässä iässä pienemmätkin asiat tekevät onnelliseksi: kaunis sana, hymy, puhelinsoitto. Kiitollisuutta tuottaa harmonia ympärillä, sellaista mielen ja elämän harmoniaa kai suurin osa ihmisistä kaipaa."\nSuru on henkilökohtainen kokemus: sen muodot ja siitä toipuminen ovat yksilöllisiä. Joillakin suru yksin jäämisestä tai muista menetyksistä nousee pintaan vielä vuosia tapahtuneen jälkeen, kun toiset jättävät sen taakseen nopeasti. Surun kokemiseen vaikuttavat temperamentin ohella esimerkiksi aiemmat menetykset sekä saatavilla oleva tuki.\nSuru auttaa sopeutumaan uuteen elämäntilanteeseen. Se tulee usein aalloissa, jotka ajan kuluessa vähitellen tasaantuvat ja hidastuvat. Toipumista ei voi kiirehtiä, mutta ajan myötä muutoksen tai menetyksen kanssa pystyy pärjäämään.\nLäheisen kuolema aiheuttaa kenties suurimman surun. Kuolema on aina muistutus elämän arvaamattomuudesta ja myös omasta haavoittuvuudesta. Kukaan ulkopuolinen ei pysty arvioimaan menetyksen tai surun määrää.\nKuinka surun, luopumisen ja muutosten kanssa voi päästä tasapainoon?\nKiinnitä huomiota omiin voimavaroihin ja mieleisiin, mieltä rauhoittaviin toimintoihin. Kun suruun saa taukoja jotain tekemällä ja toimintaan suuntautumalla, voi kokea lohtua. Liikkuminen ja musiikki sekä ja ajan myötä myös keskittymistä edellyttävä tekeminen auttavat monia.\nTunteista puhuminen ja niiden jakaminen tuovat helpotusta. Vertaistuesta on usein apua – keskusteluissa kohtalontovereiden kanssa on omat ulottuvuutensa. Myös kirjoittaminen on monelle hyvä tapa käsitellä vaikeasti ilmaistavia tunteita.\nAnna kehollesi lupa itkeä. Se rentouttaa myös mieltä. Riittävä lepo ja kunnollinen ravinto ovat tärkeitä.\nSuru ja elämänkriisit ovat osa elämänkulkua. Surun ja kriisin kohdatessa ei kannata kuitenkaan jäädä yksin. Tukea ja apua on tarjolla. Vapaaehtoistoimija ja tukihenkilö Marjatta Inki-Lindström kannustaa hakemaan tarvittaessa apua.\nTunteiden tunnistamista, hyväksymistä ja niiden kanssa toimimista kutsutaan tunnetaidoiksi. Tunnetaidot ovat tärkeitä niin arjessa kuin muutoksissa ja kriiseissäkin.\nTunteiden kokeminen on aina yksilöllistä. Yksi kokee itsensä tunneherkäksi, toinen rauhalliseksi. Yksi reagoi vain vähän ja toinen voimakkaasti. Tunteiden käsittelyn taito yleensä kasvaa ikääntyessä.\nKaikista tunteista ei tarvitse pitää, mutta niiden tasaamista ja suhteellistamista oppii - ikäviä ajatuksia voi sietää tai niiden voi vain antaa olla. Kun ei lähde ikävien tunteiden vietäväksi, ne menevät aikanaan ohi. Kielteisten tunteiden kanssa toimeen tuleminen sekä myönteisten tunteiden vahvistaminen tuo jokaiselle hyvinvointia.\nElämänkulun pituus tuo oman asetelman tunnetaitoihin ja -tiloihin. Joskus vanhat, jo kertaalleen unohdetut tai syrjään painetut ikävät asiat ja tuntemukset voivat nousta muistoina pintaan ja alkaa uudelleen vaivata. Eläkeiässä voi olla liikaakin aikaa miettiä menneitä tapahtumia ja niiden herättämiä tunteita. Toisaalta niiden käsitteleminen uudesta perspektiivistä voi olla hyödyllistäkin.\nVaikka tunteiden säätely on eläkeiässä kehittynyttä, mieli tulkitsee muutokset ensin lähes automaattisesti uhaksi herättäen kielteisiä ajatuksia. Muista vanha viisaus: kyky erottaa ne asiat, joihin itse voi vaikuttaa niistä, joihin ei voi vaikuttaa.\nHyödyttömän vatvomisen tunnistaa siitä, että ajatuksiin juuttuminen ei johda ratkaisuun. Vatvominen on inhimillistä, mutta se ei edistä mielen hyvinvointia, vaan voi ohjailla toimintaa sekä tuottaa stressiä ja ahdistusta. Myös keho voi jäädä stressaantuneeseen tilaan.\nMielen rauhoittamiseen on monenlaisia keinoja. Huolten kieltämisen ja murehtimisenkin voi nähdä selviytymiskeinoina. Järkytyksen, pelkojen ja huolten tunnistaminen, nimeäminen ja hyväksyminen tarjoaa kuitenkin yleensä mielekkäämmän selviytymiskeinon.\nKeskittyminen tähän hetkeen ja toimintaan voivat auttaa irtautumaan murehtimisesta. Jo kymmenen minuuttia muuta tekemistä yleensä riittää ikävien ajatusten rauhoittumiseen.\nOletko jo kokeillut hyväksyvän tietoisen läsnäolon tekniikoita eli mindfullnessia? Ne auttavat hyväksymään ajatukset ja tunteet sekä olemaan tietoisesti läsnä elämässä. Kun mielen johdattaa nykyhetkeen, menneen murehtiminen tai tulevaisuudesta huolehtiminen eivät kuormita.\nSosiaalinen tuki on tärkeää. Se, että voi puhua huolista ja tulla kuulluksi, merkitsee paljon. Pelkkä läsnäolokin helpottaa ja lohduttaa. Jos puhuminen tuntuu liian vaikealta, huolten kirjaaminen voi rauhoittaa mieltä.\nHuolet voivat auttaa omien arvojen kirkastamisessa tai arvojen muuttumisen tunnistamisessa. Hyvä vanhuus syntyy arvojen mukaisesta elämästä, elämän kokemisesta merkitykselliseksi.\n”On hyvä ymmärtää että joku tietty tunne ei ole pysyvä olotila. Aika aikaansa kutakin, niin elämässä kuin tunteissakin. Vaikeuksien yllättäessä ei saa antaa periksi, vaan kannattaa keskittyä siihen mikä on tässä hetkessä hyvin.”\nSopu menneen kanssa\nOnko sinulla ikääntyessä tullut tarve tarkastella mennyttä elämää ja ymmärtää itseäsi sen kautta? Omaelämäkerrallisella muistelulla voit saavuttaa jatkuvuuden ja minuuden ymmärtämisen kokemuksia. Muistelemalla teet elämäsi itsellesi ja muille ymmärrettäväksi.\nMuistaminen on henkilökohtaista. Olennaista on, kuinka itse muistosi tulkitset ja miten ne vaikuttavat mielialaasi tässä hetkessä. Joskus mieli jää vatvomaan menneisiin tapahtumiin, mikä voi sitoa voimavaroja ja tuottaa kärsimystä.\nVaikka menneisyydessäsi olisi kipeitäkin muistoja, on niiden tarkasteleminen mahdollisuus ymmärrykseen ja itsesi hyväksymiseen. Kipeille tapahtumille voi aina löytää uusia tulkintoja ja muistoista voi päästää irti. Sovinto menneisyyden kanssa tuo helpotusta. Kun katse yltää jo lähes koko elämänkulkuun, näkymä on avara ja asioiden mittakaavaa pystyy tarkastelemaan aiemmasta poikkeavalla tavalla.\nMuistelu voi olla siis myös terapeuttista. Menneen hyväksyminen sellaisena kuin se on, puutteineen ja tuskineen, luo rauhaa nykyhetkeen. Mennyttä voi tarkastella voimavarapankkina, josta löytyvät elämänkulun aikana kertyneet tunne- ja selviytymistaidot. Terapeuttisesti käytettynä muistelu vähentää jopa masennusoireita.\nKatso video siitä, miksi anteeksianto ja sopu menneen kanssa kannattaa psykologi Pirkko Lahden mukaan.\nUteliaisuus ja uuden opettelu\nOletko huomannut, että iän karttuessa uuden opetteleminen ja asioitten mieleen palauttaminen ovat hidastuneet? Vaikka osa tiedonkäsittelyn prosesseista muuttuisivatkin, kykysi oppia ei pääty. Aivosi sisältävät enemmän tietoa ja elämän asiantuntijuutta kuin nuorempana. Näitä tietoja voi yhdistellä myös uusilla luovilla tavoilla.\nLuovuutesi, tiedonhalusi ja ymmärryksen kaipuusi eivät katoa ikääntyessä. Maailma on täynnä uusia asioita. Tuttu on turvallista, mutta uteliaisuus uutta kohtaan pitää virkeänä.\nAivojen ja mielen huoltamisessa on paljon yhteistä. Asioiden opettelu ja tehtävien ratkaisu aktivoivat muistiasi ja lisäävät mielesi hyvinvointia. Osaamisen haastaminen sekä erilaisiin asioihin perehtyminen ovat mitä parhainta mielen hyvinvoinnin vahvistamista. Vaikeiltakin tuntuvia asioita voi kokeilla, vaikka vähän hitaammin. Opiskelu on elämyksiä ja oivalluksia.\n”Kokeile ja opiskele uutta. vanhanakin oppii mutta useammilla toistoilla. Kehitä itsellesi erikoiskiinnostus. Ole utelias ja ennakkoluuloton uusia ihmisiä, kulttuureja ja asioita kohtaan.”\nAina oppii uutta ja omalle epämukavuusalueelle kannattaa myös mennä, kannustaa vapaaehtoistoimija, ryhmänohjaaja Marjatta Inki-Lindström\nEläkkeelle jääminen jättää enemmän aikaa huolehtia itsestä, hyvinvoinnista sekä ihmissuhteista. Mielen hyvinvoinnin tukeminen ja edistäminen eivät ole monimutkaista tai vaikeaa, vaan arkisia tekoja ja asioita.\nArjen rytmi ja vaihtelu tuovat iloja. Hymy. kahvi. Ystävällisyys. Kuuntelu. Päiväunet. Huomion kääntäminen myönteiseen ja hyvään on mahdollisuus, jonka voi käyttää joka päivä. Aina voi nauttia niistä asioista, joita on tarjolla.\nOmannäköinen elämä tuo mielekkyyden kokemuksia. Pyri toimimaan niin, että arki erilaisine valintoineen suuntautuu omien arvojesi mukaisesti.\n”Iloni löytyy nyt pienistä rauhallisista hetkistä, jolloin ei kolota mitään paikkaa eikä henkeä ahdista, sekä ystävän tai tuntemattoman yllättävästä yhteydenotosta. Ei pieni kehukaan tee pahaa. Onpa sinulla pehmeä iho. Sinun poskesi ovat niin kauniin punertavat. Sinun kirjoittamasi tarina oli hauska. Ilo löytyy tietysti myös muistoista. Olen onnellinen siitä että minulla läpi elämäni on aina ollut hyviä ystäviä.”\nKatso videosta vinkkejä läheisille, kuinka läheinen voi tukea ikääntyneen mielen hyvinvointia. Videon esiintyjinä on eläkkeellä oleva psykologi Pirkko Lahti ja Mielenterveysseuran ryhmänohjaaja Marjatta Inki-Lindström.\nMielen hyvinvointia edistetään fyysisistä perustarpeista huolehtimalla. Uni, ruoka ja liikunta ja seksuaalisuus ovat tärkeitä voimavaroja myös eläkeiässä. Erityisen tärkeitä ne ovat silloin, kun jokin voimia edellyttävä tapahtuma tai tilanne kuormittaa mieltä.\nOlet varmastikin huomannut, että kehosi muuttuu ikääntyessä. Ikääntyvän kehon muuttuvista tarpeista kannattaa hankkia tietoa.\nKiinnitä huomiota riittävään lepoon ja mahdollisen unettomuuden syiden hoitoon. Unen tarve ei vähene iän myötä, uni vaan muuttuu kevyemmäksi. Fyysisen rasituksen puute, päiväunet sekä monet sairaudet tai kipu voivat aiheuttaa heräilyä tai unettomuutta. Myös huolet ja murheet valvottavat.\nIkääntyessä tarvitset ”vahvaa ruokaa”. Lisää proteiinia jokaiseen ateriaan. Rasvainen kala, pähkinät, marjat ja hyvät rasvat ovat olennaisia. Monipuolinen ravinto ylläpitää kehon fysiologista tasapainoa, kun taas heikko ravinto vaikuttaa kielteisesti mielialaan. Myös mielihyvällä on merkitystä!\nIän myötä janon tunne vaimenee, mutta nesteen tarve pysyy entisellään. Juomiseen on siis hyvä kiinnittää huomiota.\nLöydä itsellesi mieluinen tapa liikkua. Liikunnan merkitys terveydelle, arjen toimintakyvylle ja mielialalle on suuri. Pienikin määrä liikuntaa on parempi kuin ei ollenkaan. Sopivasti ajoitettu liikunta parantaa myös unen laatua.\nSeksuaalisuus muuttuu eri elämänvaiheissa, mutta on osa sinua läpi koko elämän. Seksuaalisuus on muutakin kuin halukkuutta tai sen puutetta. Se on kosketusta, kumppanuutta, ajatuksia ja fantasioita. Halua tulla hyväksytyksi ja rakastetuksi. Parhaimmillaan seksuaalisuus lisää voimavaroja, mutta pahimmillaan se syö niitä aiheuttaen jopa mielenterveyden ongelmia.\nKun tunnet itsesi ja mikä sinulle tuo mielen hyvinvointia, sitä kannattaa vahvistaa. Marjatta Inki-Lindström kannustaa löytämään lepoon ja rentoutumiseen sopivia keinoja omasta arjesta.\nVaikuttamista, tekemistä ja yhdessäoloa\nIhminen on pohjimmiltaan sosiaalinen olento. Osallistuessasi erilaisiin suku-, naapurusto-, ystäväin tai harrastustoimintaan, toiminnassasi yhdistyvät sosiaalisuus, innostus ja virkistys. Eläkeläisen arki saa rytmiä ja jäsentymistä aikatauluiksi ja mielekkäiksi sisällöiksi. Hyödyllisyyden, tarpeellisuuden ja yhteenkuuluvuuden kokemukset tukevat mieltä monin tavoin.\nMerkityksellisen ystävyyden kriteerit voivat muuttua iän myötä ja löyhempikin osallistuminen voi tuottaa osallisuuden kokemuksia. Mikset kokeilisi itsellesi kiinnostavaa ryhmätoimintaa? Muiden parissa huolet eivät tunnu niin suurilta.\nKoetko liikkeelle lähtemisen vaikeaksi? Moni kokee vieraiden ihmisten pariin menemisen vaikeaksi tai keinotekoiseksi. Yksikin tuttu ryhmässä madaltaa kynnystä huomattavasti.\n”Ja ellei ulos lähteminen onnistu helposti, niin jopa facebook voi antaa iloa ja omanlaista seuraa. Pääsee ainakin näkemään muiden ajatuksia.”\nMyös eläkeikäisillä tulee olla mahdollisuus vaikuttaa käyttämiinsä palveluihin. Kohtuullinen toimeentulo edistää sekä osallisuutta että mielenterveyttä huomattavasti.\nAito osallisuus edellyttää kaikenikäisten yhteiskuntaa, jossa ihmisiä ei iän perusteella syrjitä. Iäkkäiden ihmisten kuunteleminen, arvostus, autonomia ja yhdenvertaiset palvelut ovat olennaisia myös mielen hyvinvoinnille.\nKuuntelemista ja kohtaamista\nVanhoina ihmiset ovat yksilöllisimmillään, vaikka heidän moninaisuus jääkin välillä huomioimatta. Moninaisuuden huomioiminen on yksi mielenterveyden edistämisen peruskivistä.\nKuuntele ja kohtaa myös itsesi. Kuka sinä olet? Mitkä asiat tuottavat sinulle iloa? Mitkä asiat koet itsellesi tärkeiksi?\nSe että voi puhua jollekulle, on usein riittävä hoito alakuloon tai jopa suruun. Myötätunnon ohella esiin voi nostaa myös toivoa paremmasta.\n”Ihmisen mieli on jokaisella erilainen ja kukaan ei voi tietää, mitä toisen päässä liikkuu. Jonkun mieli voi järkkyä pienestäkin ja silloin keinot on vähissä. On hyvä, että nykyisin on ammattiauttajia, joiden kanssa voi puhua asioistaan ja saada uutta näkökulmaa ja etäisyyttä omiin ongelmiinsa.”\nYksinäiselle ihmiselle kohtaaminen ja kuulluksi tuleminen voivat olla harvinaisuuksia. Vaikka yksinäisyyttä lievittävää toimintaa olisi tarjolla, eniten tukea tarvitsevia on vaikeaa tavoittaa. Yksinäisyys leimaa, ja leimaa vältellään. Lähes jokainen on kohdannut yksinäisyyttä jossakin elämänsä vaiheessa. Tämän tosiasian lausumalla yksinäisyydestä tai sen pelosta on helpompaa aloittaa keskustelu.\nVaali ihmissuhteitasi. Yhteys muihin tuntuu tärkeämmältä, mitä enemmän ikää kertyy. Perheen lisäksi vertaiset ja kohtalontoverit sekä löyhemmät suhteet ja myös auttamisen ammattilaiset voivat kuulua siihen seuralaisten verkostoon, josta iäkäs ihminen nauttii.\nSosiaaliset suhteet ja verkosto harvenevat iän myötä. Kukaan ei voi astua jo lähteneiden tilalle, mutta avoimuus uusille kohtaamisille luo jakamisen mahdollisuuksia.\nKoskettaminen on ihmisyyttä. Vaikka kulttuurissamme on vältelty kosketusta, moni eläkeikäinen kokee esimerkiksi halauksen aiempaa tärkeämmäksi. Fyysisen läheisyyden, myötätunnon ja välittämisen osoitukset rakentavat yhteyttä toisiin ihmisiin.\nKosketus lisää mielihyvähormonin eli oksitosiinin tuotantoa. Kosketuksen puute voi lisätä masennusta ja ahdistusta ikääntyessä. Hyväksyvä lempeä kosketus on olennainen ihmisten välisen kommunikaation väline.\nKaikki eivät kaipaa kosketusta vaan suhtautuvat siihen välinpitämättömästi tai karttavat sitä. Jokaisella on oikeus määrittää omat rajansa, ja esimerkiksi hoitotyössä tämä olisi hyvä muistaa.\n”Aito kosketus aikuisten kesken on tosi vaikeaa. Rakastuneilta kosketus kyllä käy, lapsenlapsiakin kosketamme ja suukotamme. Moni ikäisistäni muistaa ettei äiti tai isä pitänyt sylissä. Kosketus on kuitenkin se, josta kaikki alkaa ja se, joka viimeiseksi on olemassa.”\nHyvän tekeminen ja toisten auttaminen\nEläkeiässä sinulla on paljon annettavaa muille – niin aikaa kuin elämänkokemuksia ja oivalluksia. Toisten auttaminen tuo runsaasti iloa, mutta samalla jätät myös henkistä perintöä lähimmäisillesi. Ole kuitenkin tietoinen omista rajoistasi: esimerkiksi lastenlasten hoitaminen vie joskus liikaa voimia.\nHyvän tekeminen vapaaehtoistoiminnan muodossa voi toteuttaa monella tapaa. Toisille sopii vuosien sitoumus, toisia kiinnostaa yksittäisiin tapahtumiin panostaminen. Olennaista on löytää itselle mielekäs tapa ja tyyli auttaa toisia.\nKatso video, jossa eläkeläinen, psykologi Pirkko Lahti kertoo miten omasta mielen hyvinvoinnista kannattaa huolehtia.


Anne Kukkohovin äidin kuolema nosti pintaan perheen tragedian: ”Minulta ei koskaan kysytty, miltä minusta tuntui” | Me Naiset\nAnne Kukkohovin äidin kuolema nosti pintaan perheen tragedian: ”Minulta ei koskaan kysytty, miltä minusta tuntui”\nklo 7:33 | 30.11.2017\n”Yritin tietoisesti ja tiedostamatta korjata äitiäni pitkään”, Anne Kukkohovi sanoo. Kuva: Liisa Valonen\nAnne Kukkohovin äiti menehtyi lokakuussa syöpään. – Äiti vaikeni kuolinvuoteella samoista asioita, joista hän oli vaiennut koko elämänsä.\nAnne Kukkohovilla, 47, on ollut raskas syksy. Hänen äitinsä menehtyi lokakuun lopussa syöpään.\nAnne oli Vaasassa asuvan äitinsä tukena niin paljon, kun töiltään pystyi. Hän tuntee, että äidin vuoteen vieressä vietetty aika oli arvokasta, vaikka paljon asioita jäi myös sanomatta.\n”Vihaan nyt koko pärjätä-sanaa.”\n– Moni neuvoi, että käy nyt äitisi kanssa läpi kaikki mieltä painavat asiat. Aina kuoleman läheisyydessä se ei mene niin. Ihminen voi olla ärtynyt tai liian kipeä puhumaan. Tai tunteille ei vain saa vastakaikua. Äiti vaikeni kuolinvuoteella samoista asioita, joista hän oli vaiennut koko elämänsä, myös veljeni tragediasta.\nAnne kasvoi kolmilapsisen perheen kuopuksena Vaasassa. Kun Anne oli 12-vuotias, toinen veljistä, 17-vuotias Jukka, riisti itseltään hengen. Perheessä asiasta vaiettiin, veljestä ei enää puhuttu.\n– Minä olin yhtä lailla uhri, meillä oli sama suru, mutta minulta ei ikinä kysytty, miltä minusta tuntui, Anne kertoo.\n– En syytä vanhempiani mistään, heillä ei ollut elämäntaitoja käsitellä asiaa toisin. Heidän omat sodan käyneet vanhempansa olivat kasvattaneet heidät niin, että piti pärjätä, ei saanut olla heikko. Sitä meillekin hoettiin niin, että vihaan nyt koko pärjätä-sanaa.\nAnne hakeutui myöhemmin terapiaan, jossa ymmärsi, että tapahtunut ja puhumattomuus olivat vaikuttaneet hänen persoonaansa enemmän kuin hän oli osannut arvioida.\n– En koe, että minulla on mitään hävettävää tai peiteltävää. Ehkä tärkein oivallus on ollut se, että tuskan voi kohdata kerralla ja käsitellä pois. Tai sitten voi vaieta ja kantaa tuskaa mukanaan koko loppuelämänsä. Vaikka äitini valitsi niin, minun ei tarvitse tehdä samoin.


Koomikot ilman rajoja keräsivät tuhansia euroja SPR:lle\n17.12.2015 / yllapito / Event-uutiset\nStand up -kiertue Koomikot Ilman Rajoja syntyi suomalaisten koomikoiden halusta auttaa hädänalaisia konkreettisin tavoin. Marraskuussa kiertue vieraili viidessä kaupungissa: Helsingissä, Oulussa, Tampereella, Hämeenlinnassa ja Jyväskylässä. Esitysten tuotto lahjoitettiin kokonaisuudessaan Suomen Punaiselle Ristille.\nTavoite konkreettisesta avunannosta toteutui, sillä kiertueen päätteeksi Koomikot Ilman Rajoja maksoi SPR:n katastrofirahaston tilille yhteensä 7574,80 euroa. Katastrofirahasto auttaa luonnonmullistusten, sotien ja äkillisten onnettomuuksien uhreja ympäri maailman, myös Suomessa.\n”Koomikot ovat tehneet hyväntekeväisyystempauksia aiemminkin eri järjestöjen hyväksi, mutta tämä taisi olla ensimmäinen usealla paikkakunnalla tehty yhteinen ponnistus”, kommentoi yksi järjestäjistä, muun muassa Naurun tasapaino -ohjelmasta tuttu Matti Patronen, ja jatkaa:\n”Tällä hetkellä pinnalla on maailmanlaajuinen pakolaiskriisi, joka ei tietenkään ratkea vielä tällä keräyksellä, mutta halusimme myös edistää myönteistä ilmapiiriä ja osoittaa, että kaikkien ihmisarvo on meille tärkeä asia. Kohteita löytyy varmasti jatkossakin. Niitä miettiessä on hyvä muistaa, ettei yhden ryhmän auttaminen ole muilta avuntarvitsijoilta pois!”\nKoomikot ilman rajoja


Kuusankosken vauva- ja perheuinti | parsky\nUimahallintie 8, 45740 Kuusankoski\nKEVÄTKAUSI 6.2.- 12.6.2022\nSYYSKAUSI alkaa 7.8.2022 lähtien\nSyyslomaviikolla uidaan normaalisti.\nMukaan vauvauintiin voi ilmoittautua kesken kuluvan kauden. Ryhmiä täytetään jatkuvasti.\nPärskyn vauvauinneille on myönnetty SUH:n turvallisen vauvauinnin diplomi kaudelle 2022-2023.\nsunnuntaina klo 11.30-12.00\nsunnuntaina klo 12.00-12.30\nVauvauinti on koko perheen yhteinen ohjattu uintihetki lämpimässä vedessä. Vauva- ja perheuinti on tarkoitettu 3kk-1,5v lapsille perheineen. Mukaan otetaan myös erityisvauvoja. Vauvauinnin voi aloittaa kun lapsi on vähintään 3kk ja painoa vähintään 5kg.\nNaperouinti on tarkoitettu 1,5v-4v lapsille perheineen. Naperoryhmiin voi osallistua myös perheet, jossa on vauvakin:)\nNaperouinnissa harjoitellaan uinnin alkeita leikkien ja virikkeellisten harjoitusten avulla.\nEnnen vauvauinnin aloittamista perheiden on osallistuttava vauvauinnin infotilaisuuteen, jossa käydään läpi uimahallikohtaiset käytännön asiat vauvauintitoiminnan kannalta sekä perehdytetään vanhemmat turvallisen vauvauinnin periaatteisiin. Infossa valitaan myös ryhmä, jossa perhe käy uimassa. Vauvauinnin infoja järjestetään sen mukaan, kun on tarvetta ja altaassa tilaa uusille aloittajille. Korona-aikana vauvauinnin infoasiat käydään läpi sähköisen materiaalin avulla.\n045-840 7890 / Anneli Toivonen\nUUDET OSALLISTUJAT voivat ilmoittautua seuraavaan vauvauinnin infoon myös täyttämällä ilmoittautumislomakkeen tästä. Näin saatte kutsun seuraavaan järjestettävään vauvauinnin infoon tekstiviestitse, kun infon ajankohta varmistuu.Naperouintiin voi ilmoittautua samalla lomakkeella, vaikkakaan naperouimareiden ei tarvitse osallistua vauvauinnin infoon.\nVauva- ja perheuinnin sekä naperouinnin ohjausmaksu: 13,50€/käyntikerta, uinnit laskutetaan käyntikertojen mukaan, lasku lähetetään sähköpostitse.\nLisäksi vauva- ja perheuintiin ja naperouintiin osallistuvat maksavat\nhenkilökohtaisen uimahallin sisäänpääsymaksun osallistuessaan vauva- ja naperouintiin. Tämä uintimaksu maksetaan uimahallin kassalle kunkin uintikerran yhteydessä. Uimahallin kassa ei välttämättä ole auki vielä ensimmäisten ryhmien saapuessa halliin, joten ensimmäisiin ryhmiin osallistuvat maksavat uintimaksun lähtiessään uimasta.\nLUE LISÄÄ VAUVAUINNISTA:\nVauvauinti on koko perheen ohjattu harrastus lämpimässä vedessä ja turvallisissa puitteissa. Vauvauinti on tarkoitettu 3kk-1,5-vuotiaille lapsille perheineen.\nVesi poikkeaa ympäristönä vauvan päivittäisestä elinympäristöstä, jolloin se tarjoaa kehitykselle tärkeitä uusia voimakkaita aistikokemuksia. Vesi tuntuu lämpönä ja erilaisina liikkeinä iholla, vesi näkyy, kuuluu ja maistuu. Pinnan alla kaikki näyttää, kuulostaa ja tuntuu erilaiselta. Toisaalta vesi on tuttu ja turvallinen jo äidin masusta. Tutkimukset kertovat, että vauvauinti, jossa yhdistyvät liikkuminen, erilaiset aistiärsykkeet, kiinteä sosiaalinen vuorovaikutus ja vesi auttavana elementtinä edistävät vauvan fyysistä, psyykkistä, sosiaalista, emotionaalista ja kognitiivista kehitystä. Vauvauinti etenee täysin lapsen ehdoilla.\nVauvauinninohjaaja toimii altaassa leikkien ohjaajana ja ohjaa vanhempia toimimaan altaassa vauvan kanssa. Ohjaajat ovat kokeneita ja tietävät paljon vauvauinnista ja he jakavat mielellään tietonsa ja antavat vinkkejä uintiin. Jokainen perhe ja vauva on kuitenkin erilainen, ja näin ohjaajat oppivat myös uutta koko ajan. Vauvauinti kehittyy koko ajan ja jokainen kommenttinne ja palautteenne on tervetullutta!\nVastuu lapsesta on vanhemmilla.\nHyvä hygienia on turvallisen vauvauinnin perusedellytys. Vesi säilyy sitä puhtaampana, mitä paremmin peseydytään ennen uintia .\nKorut ja kellot jätetään pois altaasta\nMeikit pestään pois huolellisesti\nPeseydytään saippualla ilman uikkaria, ihan pienille vauvoille riittää lämmön säilyttämiseksi pyllynpesu\nHiukset pestään tai vähintään huuhdellaan. Pitkät hiukset sidotaan kiinni. Kuivien hiusten kanssa käytetään uimalakkia.\nSaunaan istumaan ja lämmittelemään vasta uinnin jälkeen, laudeliinan kera, ilman uikkaria.\nPese myös uikkari saippualla uinnin jälkeen\nAllasvettä tutkitaan jatkuvasti, uusimmat tutkimustulokset veden puhtaudesta näkyvät Kuusankosken uimahallin aulan ilmoitustaululla.\nTERVETULOA UIMAAN PÄRSKYN VAUVA- JA PERHEUINTIIN!