Pääkirjoitukset - Sana\nKuun heijastusta etsimässä\nÖkykirkko kirkasti suomalaisuuteni\nKesäjuhlat ja supertähdet\nRakkautta ja riskejä maanteillä\nVäärää virtaa verkosta\nTumput suoriksi, sitten töihin\nArmoa meille addikteille\nMuutoksella tai ilman\nIloa ilosanoman kirkkoon\nUudella ilmeellä ilosanoman puolesta\nOnko naisten pappeudella siunaus?\nLippujen juhlan ilo ja kipu\nPian valitaan väärä arkkipiispa\nPiispa, puuseppä ja diakonissa\nKristitty skeptikko, miten ihmeessä?\nMurjaani teki tenän\nKääritään hihat vuoteen 2018\nSeimen lapsi sinua varten\nSotilaspapisto kuuluu demokratiaan\nRauhaa adventin aikaan\nKasvosi unohtuvat, säteilysi jää\nKissat ja kirkon kompromissit\nRukous kantaa sodassa ja rauhassa\nSiskot ja veljet, taistelu on ohi\nKuolema kävi lähellä\nAuts, hävettää vieläkin\nHyvää matkaa, Niklas\nMoikka vaan, katedraalirovasti!\nVapaamuurarius ja kirkon löperyys\nKetola on kuollut, Kristus elää\nRuokarukous lähti, mitä jäi?\nPois sieltä vuorelta huutamasta\nOi, mitkä juhlat!\nPaha käynnisti hyvyyden ketjun\nViihdekristillisyys - pitääkö pelätä?\nKohti lisääntyvää viisautta\nUsko on kommunikointia\nKun haravat lentelivät\nIsän kaipuu ja mielen sovinto\nOnko oikein ostaa kissakorvikset?\nVainotut rukouksissamme helluntaista juhannukseen\nJumalaan turvaava presidentti\nEksyneitä ja eksyttäjiä\nMittoihin ommeltu puku\nApua rikkinäiseen mieleen\nAidan kahden puolen\nReppujaan kantava kansa\nLuther itsekin häpeäisi\nYstävänpäivä on Suomelle hyväksi\nDiakoniasta kannattaa pitää meteliä\nTärkeimmät sanat haudalla\nLennartin ja Aarnen Suomi\nEn ole äitisi, mutta voin puhaltaa\nJouluasi ei voi varastaa\nIlosanoma sydämen kielellä\nVaiettu velka Suomen-pojille\nTrump, rukous ja nöyryys\nIsät, kertokaa tarinoita!\nKirjan salattu siunaus\nHaloo, kirkon napisijat!\nOlin opettaja joka mokasi\nOrpo, evakko ja sotalapsi\nKauniita ja kelpaavia\nPieniä sisukkaita tekoja\nSielun ja suolen puolesta\nHei reformaatiohulinaa, miksi ihmeessä?\nOnko tämä enää minun kirkkoni?\nVoimme vielä pysäyttää ilmaston lämpenemisen\nVääryys voidaan korjata\n30 vuoden kultakausi\nUskonnot ahtaalle Venäjällä\nMuillakin on juhannus\nKuoleman uhan edessä\nAidon heimon kaipuu\nKirjat kiinni ja kesätöihin\nHämmästy kirkkosi tarinoista\nPalavat uskovat rippikoulun kimpussa\nNimi joka ei unohdu\nÄitienpäivän valoja ja varjoja\nAito kristillinen vappu\nNuorissa johtajuus, vanhoissa viisaus\nTerrori, viltti ja kahvikuppi\nSiksi odotamme iloiten\nUskovalle soveliasta musiikkia\nKäärinliina - se pienempi ihme\nApua karjalan kielen pelastajalle\nRistiä, lippua ja leijonaa ette minulta vie\nRukous Soldiers of Odinin puolesta\nPikkuleijonia ja kotikissoja\nParemman vuoden resepti\nMaailman suurin juhla\nPerinteiden ilo ja taakka\nPois arkuus aamunavauksissa\nOikeus tuntea isä\nTunteita haudan äärellä\nVähemmän viisastelua, toivoo Huttunen\nTack så mycket, Ruotsin kuninkaalliset\nOlet osa Sanan tarinaa\nVoiko teologiseen luottaa?\nLääkettä yrittämisen pelkoon\nTalkooväki ja avainten valta\nHeli Karhumäki kirjoittaa: Johtajat ja seuraajat\nEi yhtään lyhemmäksi\nMeitä, ei muita\nHeidän silmänsä aukenivat\nEi pidä haksahtaa\nKirkko otti riskin\nHengelliset ja hengettömät\nEhdokkaat ja valitut\nAprillia – vai ei?\nSuomalaisen kulttuurin etsikkoaika\nJumalaa moneen makuun\nHyviä uutisia kristilliseltä kentältä\nAnnetaan ihmisten auttaa\nÄlä eroa kirkosta!\nHyvän tekemistä myös joulukonserteissa\nEi niin yksinkertaista\nUuden ajan uskontunnustus\nMene ja tee samoin\nPolitiikan ja uskonnon uusi asetelma\nMäärääkö laki myös arvot?\nKohti vapaampaa käytäntöä?\nHuominen täynnä toivoa\nVaikeaa olla periaatteellinen\nPahuutta täytyy vastustaa\nLiikaa vapauksia vai liikaa kontrollia?\nIhmisellä on syynsä\nHyvyyden voiman ihmeellinen suoja?\nAvoimuutta – mutta luottamuksella\nNyt on kesä – ja kesäjuhlat\n"Astui ylös taivaisiin"\nPalvelukseen halutaan viisaita opettajia\nSananvapaus ja Tolonen\nLaki vai oikeus?\nEnemmän sydämellä kuin päällä\nPelkkä tyhjä ei riitä\nPanostaa vai painostaa?\nEvankeliumin tulisi kuulua kaikille\nYhdessä seurakuntien parhaaksi\nArkkipiispa haastaa ajattelemaan\nUskonnot tutkitusti vastatuulessa\nEi unohdeta taustaamme\nEi kaikki ole omaa syytä\nHenkinen velttous uhkaa\nTulkoon joulu todellinen…\nMandela haastaa ajattelemaan\nKansallakin on omatunto\nEnsin evankeliumi, sitten etiikka\nMeidän arvot ja minun arvoni\nValppautta antisemitismin edessä\nArvostetaan arjen sankaruutta\nLaki, ennen mua syntynyt…\nKieli kehittyy, sanoma säilyy\nIhanteet eivät saa kuolla\nEi arkipyhien siirrolle\nUskontoa vai politiikkaa?\nUusi puheenvuoro lakikeskusteluun\nNäillä pidot paranee\nLähetys on tässä ja nyt\nJoka tietoa lisää…\nKirkon kriisi vai kriisin kirkko?\nEi arvoja ilman asennetta\nElämän ja kuoleman rajalla\nVapaus synnistä, kuolemasta ja Perkeleestä\nKirkon uusi vaara – Jalovaara?\nVenäläistä viisautta vapaudesta\nPyhyyden tuntoa tarvitaan\nYhteisvastuu ja ekopaasto\nVain tätä Jumala sinulta odottaa\nUskon varassa huomiseen\nSana //\tPääkirjoitukset\nKatsekontakti synnyttää tunteen syvästä yhteydestä toiseen ihmiseen. Hyväksyvä ja rakastava katse on peili, joka antaa meille ymmärryksen siitä, että olemme arvokkaita ja tärkeitä. Katse kertoo, että joku välittää meistä ja että olemme turvassa.\nMeditaatio on vanha kristillinen tapa. Jo latinankielinen raamatunkäännös 300-400 -lukujen vaihteesta käyttää meditoida-verbiä.\nOho, nythän on SE ilta! Koko päivän olin tehnyt töitä Heinäveden Kirkastusjuhlilla, ja melkein unohtanut, että tänään perjantaina 27. heinäkuuta voisi taivaalla nähdä harvinaisen luonnonilmiön, täydellisen kuunpimennyksen.\nYksi hienoimpia tapoja juhlistaa rippikoulun päättymistä ja konfirmaatiota on isosten tekemä laulukierros konfirmoitujen kodeissa.\nTulin kaupungilta kotiin ja huomasin kadottaneeni lompakkoni. Pankkikortin sulkeminen kävi äkkiä. Enemmän minua harmittivat lompakossa olleet passi, Kela-kortti, ammattikortti ja jäsenkortit. Pitääkö ne kaikki nyt uusia?\nTuhannet suomalaiset matkailevat tänäkin kesänä varhaiskristittyjen jalanjäljillä Välimeren rannoilla, Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä. Tänä juhannuksena toteutin oman pitkäaikaisen toiveeni käydä Roomassa, jossa näkyvät kerroksina lähes 3000 vuotta vanha antiikin kulttuuri, varhaiskristittyjen historia ja katolisen kirkon nykyisyys.\nKun jälleen tänä kesänä osallistun sekä omasta ilosta että työni vuoksi useaan hengelliseen kesäjuhlaan Suomessa, aina sykähtää sydämessä tuskaisen ilahtunut ajatus: voi kun jokainen saisi tuntea tämän rohkaisevan uskonyhteyden!\nOlen nähnyt toistuvasti vuosien ajan saman unen. Herätessäni tunnen haikeutta. Miksei tuo uni voi olla totta?\nTapahtui viime viikolla: olin juuri ajanut autolla 380 kilometriä Helsingistä kotiin Lapualle. Vaikka oli jo myöhä, olin koko matkan virkeä, kiitos radion ja pitkien puheluiden. Kotiin päästyäni Väinö-koiramme yhtäkkiä valpastui ja kipitti ovelle haukkumaan. Kuka ihmeessä koputtaa oveen keskellä yötä?\nUushenkisyyden markkinat Suomessa ovat tunnetusti pullollaan ennustus- ja parantamispalveluita, ja kesä on tämänkin alan runsaan kurssitarjonnan aikaa. Me kaikki kaipaamme huomiota, terveyttä, tulevaisuuden toivoa, joukkoon kuulumista ja jonkin korkeamman suojaa. Siksi ei pidä paheksua tai nolata ihmistä, joka haksahtaa tällaisiin.\nVoi miten riemukkaan olon toi Englannin kuninkaallinen häälauantai! Ei vain siksi, että siinä toteutui tosielämän satu prinssin ja hänen rakkaansa avioliitosta, vaan siksi, että kirkollinen hääseremonia oli kauttaaltaan ujostelemattoman kristillinen.\nKuuntelinpa kerran kahden ystäväni keskustelua jumalanpalvelusten musiikista. Helluntaisisar kertoi olevansa välillä totaalisen kyllästynyt kotiseurakuntansa ylipirteisiin hengellisiin humpparallatuksiin. Hän kaipasi lapsuudestaan tuttuja juurevia, uruilla säestettyjä luterilaisen kirkon virsiä, joissa oli syvyyttä, rauhaa ja vakavuutta. Hän nautti suuresti käydessään toisinaan luterilaisen kirkon messussa.\nKun Suomen liput ensi sunnuntaina 13.5. liehuvat saloissa äitienpäivän kunniaksi, ehkä pysähdyt lukuisien suomalaisten tavoin pohtimaan lapsuutesi yksilöllisiä muistoja: kasvattajiesi antamia kallisarvoisia elämän eväitä, mutta myös pettymyksiä ja kolhuja.\nPelastuksen asiassa ihmisen kuuluu olla tumput suorina. Jumala rakasti jo. Kristus pelasti jo. Tämän tiedon kanssa on hyvä kääriä hihat.\nPelaaminen, alkoholi, huumeet, jatkuvasti vaihtuvat seksikumppanit. Näihin houkutuksiin voi jäädä niin pahasti koukkuun, että normaalielämä vaikeutuu, psyykkinen ja fyysinen terveys horjuu tai elämän peruspilarit romuttuvat kokonaan.\nKävin viikonvaihteessa tapaamassa kolmea ihmistä Sanan tulevia juttuja varten. Näiden ihmisten elämässä usko Jumalaan ei ole ollut sokerihuurrettua hengellisyyden harrastelua, vaan rajua kamppailua elämän ydinkysymyksissä.\nIloton tunnelma leimaa vielä liian monia jumalanpalveluksia Suomessa. Oikeat sanat tulevat luetuiksi, mutta usein ilman minkäänlaista vaihtelua papin ilmeessä tai äänen sävyssä.\nKun tänään avasit Sanan, mahdoit olla yllättynyt, ilahtunut ja ehkä jopa harmissasi. Missä on lehti, johon olen tottunut? Mahdanko pitää tästä uudesta ilmeestä?\nSuomi laskeutuu pääsiäisen viettoon ilouutisen siivittämänä. Viime viikolla julkaistu YK:n raportti kertoi Suomen olevan maailman onnellisin maa 156 tutkitun maan joukossa. Oli tutkittu hyvinvoinnin olosuhteita, kuten elinajanodotetta, yhteiskunnan tukea, hallinnon ja liike-elämän luotettavuutta ja kansalaisvapauksia.\nSopivasti näin pääsiäisen lähestyessä postilaatikkoon putkahti kirja Elämäsi mahdollisuus, jota tiesin jo odottaa. Se sisältää vaikuttavia tarinoita ihmisistä, joiden elämän Jeesus oli muuttanut. Otsikot ja hyvin kirjoitetut tarinat houkuttavat lukemaan.\n”Aikanaan Jumala näyttää, että naispappeuden hyväksyminen oli virhe. Katsotaanpa vain, onko heidän työllään siunaus”. Näin leukaili 1988 keväällä eräs opiskelijapiireissä vaikuttava pappi, joka uskoi naisten pappeuden romuttavan kirkon uskottavuuden. Ensimmäiset 94 naista oli muutamaa viikkoa aiemmin, 6. maaliskuuta, vihitty papeiksi, mutta tämä pappi kutsui heitä ”papittariksi”.\nViime viikot ovat vyöryttäneet Suomen pakkastalven lämmöksi monta uutistapahtumaa, joissa on iloittu yhteisten lippujen alla ja koettu vahvaa me-henkeä. Sinimustavalkoinen Viron lippu hulmusi rakkaan veljeskansamme vapauden kunniaksi, kun tasavalta täytti itsenäisenä valtiona 100 vuotta.\nOijoi, miten ihania olivat säihkyvät prinsessapuvut, taidokkaat juhlakampaukset, kimaltavat kengät ja säteilevät hymyt lukion kakkosluokkalaisten vanhaintansseissa jälleen viime viikolla!\nNyt on ev.lut. kirkossamme tuotettu helposti leimahtava 28-sivuinen raportti, jota toivon käytettävän seurakunnissa ja kristillisissä järjestöissä sytykepaperina. Ei saunan pesässä, vaan sielussa ja sydämessä.\nTuore tieto kertoo, että tammikuun 2018 aikana kirkosta erosi noin 4500 ihmistä. Liittyjiä on kuukausittain lähes 1500, mutta eroajia on enemmän. Monelle on epäselvää, mitä hän jäsenenä antaa, mitä saa ja mistä eroaa. Mikä on kirkollisveron ”laadukas vastine”?\nOn enää viikko jännittävään päivään: arkkipiispanvaalin ensimmäiseen kierrokseen, joka käydään 8. helmikuuta. Jos kukaan ehdokkaista ei saa yli puolta annetuista äänistä, vaali käydään 1. maaliskuuta kahden eniten ääniä saaneen kesken.\nNyt on varmasti tullut selväksi kaikille Teemu Laajasalon luottokorttikohua seuranneille: pelisääntöjen ja niiden valvonnan tulee olla kaikille kirkon työntekijöille samat. Kirkkoherran ei pidä maksaa seurakunnan varoista mitään viranhoidon rajamailla olevaa kestitystä eikä itselle limua eikä ainakaan tavanomaisen tason ylittävää majoitusta. Esimies on esimerkki myös muille.\n”Olet Sana-lehden päätoimittaja ja kerrot olevasi skeptikko?” Tämän epäuskoisen kysymyksen sain Skepsis ry:n Facebook-ryhmässä. En pystynyt vastaamaan, koska ryhmän ylläpitäjät sulkivat juuri silloin liian kuumaksi käyneen keskustelun.\nNyt olisi hyvä tilaisuus kaivautua Tiernapoikien juuriin, miettiä sen sanomaa ja korjata ainut alistava kohtaus pienin keinoin. Murjaanin nimityksen voisi vaihtaa tarinan kärsimättä, koska ”Murjaanien maalla” ei ole yksiselitteistä raamatullista pohjaa.\nTuntuvatko uuden kalenterin puhtaat lehdet sinusta innostavalta mahdollisuudelta vai loputtomalta sarjalta entisiä taakkoja? Kyseletkö, miten voimasi riittävät kaikkeen tarvittavaan?\nJoulu on aikaa, jolloin tahtoisin tuntea Jeesuksen paremmin. Olen havainnut hänen luonaan olevan rakkauden hengen.\nOli sykäyttävää nähdä tv:stä itsenäisyyspäivän sotilasparaatin kenttähartaus Kuopiosta. Tuhat sotilasta, paraatiyleisö ja sadat tuhannet tv-katsojat saivat kuulla, miten ilmavoimien kenttärovasti Kari Mannermaa rohkaisi kaikkia Suomessa asuvia kohtaamaan toisiaan totuudessa ja rakkaudessa: ”Kun tulen nähdyksi ja näen toisen ihmisenä, en näe vihollista tai uhkaa vaan veljen tai sisaren. Kun tulen autetuksi, herään auttamaan itsekin”. Lopuksi hän johti kuulijat rukoukseen Jeesuksen Kristuksen nimessä.\nSotaa, sotaa, sotaa. Puhummeko liikaa menneistä, kun pitäisi rakentaa tulevaisuutta? Pitääkö ylipäätään puhua sotien sankareista, voitoista ja kunniasta, kun sota on kaikille osapuolille suuri tragedia? Voivatko suomalaiset iloita siitä, että Jumala oli kaikista menetyksistä huolimatta Suomen turvana?\nKun sata vuotta on jälleen kulunut, kasvojamme ei monikaan muista. Olemme olemassa sukujemme vanhoissa valokuvissa tai digikuvien unohduksen meressä romutettujen tietokoneiden ja puhelinten uumenissa. Silti meidän säteilymme elää.\n”Vaimo halusi kissan, minä en. Tehtiin sitten sellainen kompromissi, että otettiin se kissa.” Näin ratkaisi eräs aviomies perhesopua koetelleen kiistan. Joku voi pitää hölmönä miestä, joka yksin joustaa, mutta aidot sovitteluratkaisut ovat monesti juuri tällaisia. Koska lemmikiksi ei voi ottaa kissan puolikasta, mies antoi periksi odottaen kenties vaimon vastavuoroista suopeutta muussa asiassa. Ei hölmöä lainkaan.\nSuomen sadas itsenäisyyden vuosipäivä on ovella. Suomalaiset ovat muistelleet itsenäisyyden sataa vuotta mediassa sekä kymmenissä eri teemoin Suomen vaiheita valottavissa kirjoissa.\nOi, jos Luther näkisi tätä työnsä tulosten juhlintaa! Reformaation kansainvälistä merkkivuotta on vietetty kaikkialla, missä 500 vuotta sitten liekkiin roihahtanut uudistusliike vaikuttaa. Suomessa merkkivuosi sai luterilaisen kirkon, koululaitoksen, median ja kulttuurielämän luovuuden valloilleen, ja vilkas tapahtumavuosi huipentui viime sunnuntain juhlallisuuksiin Turun Logomossa ja tuomiokirkossa.\nEnsi lauantaina, pyhäinpäivänä, hautausmailla syttyy kynttilöiden meri. Ole siunattu ja lohdutettu suruissasi! Muistathan, että muistokivien risti, Jeesuksen kuoleman ja ylösnousemuksen merkki, avaa näköalan siihen, mikä on edessä.\nOlin parinkymmenen ikäinen ja ostoksilla, kun kaupan hyllyjen välissä huojunut humalikko iski yllättäen kouransa kankkuuni. ”IRRRRRRRTI!” minä ärjäisin ja iskin kyynärpääni miehen kylkeen. Silmät selällään hän luikki karkuun. Ei, se tapaus ei hävettänyt minua. Jäi vain hämmästys ja ällötys.\n”Masennus on sitä, että kun menee illalla nukkumaan, pelottaa. Ja kun aamulla herää, pelottaa.” Näin kuvasi masennustaan Niklas Herlin Ilta-Sanomien uutistoimituksessa syksyllä 1997. Kuuntelin myötätunnolla tätä rentoa työkaveria, joka farkuissaan, nahkaliivissään ja hiukset silmillä hapsottaen veti savukkeita ketjussa ja säntäsi sitten ahkeroimaan kentälle tai pöytänsä ääreen. Hän oli iltapäivälehden unelmatoimittaja: nopea, terävä ja peloton.\nHyvä hallintotermi on napakka, kuvaava ja mielellään kotimaisista sana-aineksia tehty. Se saa olla perinteikäs, muttei homeinen.\nOn hyvä aika pohtia, mihin asioihin arkkipiispan tulisi ottaa kantaa. Tarvitseeko ottaa kantaa salaoppeja harrastavaan herrakerhoon, kun maailmassa on köyhyyttä, sotia, sorrettuja vähemmistöjä ja yhä etenevä ilmastonmuutos?\nKävin Kauhavalla katsomassa elokuvan, joka vetää teattereihin ennätysmääriä katsojia nyt kaikkialla Suomessa. Kaksi viikkoa sitten ensi-iltansa saanut Ikitie oli sellainen tälli sieluun, etten siitä aivan äkkiä toennut. Kotiin päästyä piti itkuisin silmin vetäytyä sulattelemaan sitä yksin.\nPäiväkotien kristillisen aineksen oheneminen on hyvä syy vahvistaa lapsen hengellistä kasvua kotona ja seurakunnassa.\nJoskus Sana-lehteenkin tulee toiveita, että likimain jokaisen jutun pitäisi olla radikaali kääntymyskertomus. Sellaista vyörytystä ei kuitenkaan ole luvassa, sillä kristityksi tulemisen ja kristittynä elämisen polku on Suomessa pääasiassa toisenlainen.\n”Vie vuorille tää viesti, huuda se kaikkeen maailmaan!” Olin 8-vuotias, kun tämä riemukas tyttökuoron laulu kajahti urkuparvelta Seinäjoen kirkossa, Lakeuden Ristissä. Istuin penkissä ja ihailin. Miten mahtava tehtävä onkin viedä evankeliumia maailmaan! Voi jos saisi isona olla lähetyssaarnaaja, joista on kerrottu pyhäkoulussa ja lasten Totto-lähetyslehdessä! Unelmani toteutui, vaikkei lähetyssaarnaajan nimikkeellä. Tällä viikolla saan tavata Espoossa Kirkon viestintäpäivillä satoja työtovereita, jotka palvelevat kirkon ja sen järjestöjen viestintää ja tahtovat oppia lisää.\nSe oli häkellyttävä ilta. Viime lauantain kaksi vahvaa kokemusta sai minut jälleen kerran rakastumaan tähän isänmaahan, jossa elokuun ilta voi olla kolea, mutta kansan sydän on vahva ja lämmin.\nTerrorismin tarkoitus on repiä ihmisiä erilleen, luoda epäluuloa etnisten ryhmien välille ja siten luoda pohjaa radikalisoitumiselle. Siksi on ollut vavahduttavaa nähdä se hyvien voimien ketjureaktio, jonka sysimusta teko Turussa sai aikaan.\nElokuun kääntyessä lopuilleen seurakuntien elämä vilkastuu, kun kesätauolla olleet vakiotoiminnot jälleen käynnistyvät. Tähän aikaan syttyy usein myös huolekas keskustelu siitä, onko toiminnan linja kohdallaan. Pysyvätkö seurakunnat uskollisesti evankeliumin ytimessä vai eksyvätkö ne viihteellisiin turhuuksiin?\nNiin se kesä taas meni, ja koulut alkavat. On aika tarkastaa reput, penaalit ja varusteet ja hankkia ehkä uudet, jotta koululainen jaksaisi motivoitua tulevaan urakkaan. Lapsen aikakäsityksessähän yksi lukukausi on noin puoli elämää, kun aikuisella se kuluu hujauksessa.\nUsko Jumalaan tuo toki lohtua monissa elämän tilanteissa. Muttei sekään ole koko totuus. Usko tuo myös kysymyksiä, ristiriitoja ja pahaa mieltä. Välillä Jumalaa tarvitsee, välillä häneen myös suuttuu.\nSuomen lyhyen kesän lukemattomat juhlat osoittavat, miten tärkeää ihmisille on liittyä yhteen suurempaan joukkoon ja tuntea sisäpuolisuutta.\nHeinäkuussa ladataan akut ja imetään ihoon D-vitamiinit, että taas jaksetaan. Levon kirkastamin mielin voi ehkä ajatella muutaman ajatuksenkin. Ajatteleminenhan on ihmisen parasta aikaa.\nEn haluaisi uskoa, että se kamala tapaus sattui omassa suvussani. Yli 90-vuotias sukulaisrouva huokasi sen kerrottuaan: ”Vieläkin tuntuu pahalta ajatella sitä, kun isä oli muuten niin lempeä.”\n”Vaikka menneisyyttä ei voi muuttaa, mielen sovinto isän kanssa on mahdollinen, vaikka mikään ulkoisesti ei muuttuisi. On kohtuutonta, jos ihminen joutuu kantamaan isän puutteesta aiheutunutta häpeää tai kohtuuttoman isän synnyttämää kiukkua ja vihaa koko elämänsä.” Tämä kirjailija Saara Kinnusen luennon avainlause kertoo, minkä teeman ympärillä koettiin herkimmät hetket Sanan Suvipäivillä viime viikonvaihteessa.\nMiten kukaan 20-vuotias voi pystyä tähän? Sitä ihmettelin, kun katselin viikonvaihteessa ympärilläni kohoavaa Kerimäen kirkon valtavaa, kuutiomaista sisätilaa. Sain olla mukana tässä maailman suurimmassa puukirkossa, jossa Savonlinnan seurakunta kappeleineen vietti reformaation 500-vuotisjuhlaa.\nMuistan hämärästi ne seitsemän pientä rautaristiä jo lapsuudestani. Isäni näytti Lapuan hautausmaalla pienten ristien rivin ja kertoi, että kauan sitten samasta perheestä oli kuollut kulkutauteihin seitsemän lasta. Oi, miten vaikuttavaa se oli lapselle. Mutta pelottavaa se ei ollut. Käsi oli isän kädessä, ja ristit haudoilla olivat merkkinä siitä, että pienet lapset olivat päässeet taivaaseen.\nSeisoin tapahtumatorin myyntikojulla. Pankkikorttia pitelevä käteni oli pysähtynyt kiusalliseen ajatukseen: voinko ostaa kivat kissakorvikset, kun ympärillä kerätään varoja leprasairaille, kuolevien sukukielten viimeisille puhujille ja vessattomille kastittomille – siis todelliseen hätään ja tarpeeseen?\nKun kesä kohoaa parhaaseen kukoistukseensa helluntaista juhannukseen, voit liittyä rukoukseen missä tahansa oletkin, vaikka yksin tai kaksin. Olet osa Kristuksen ruumista, salatulla tavalla yhtä sen kaukaistenkin jäsenten kanssa.\nKoivisto oli avoimesti kristitty. Hänen äitinsä oli ompelija ja isänsä laivapuuseppä, joka oli merillä ollessaan kokenut hengellisen herätyksen. Mauno-poika omaksui kotonaan Raamatun lukemisen, ja kirjeissään isälleen rintamalta hän kertoi luottavansa Jumalan varjelukseen omassa elämässään ja kansakunnan vaiheissa.\nKeskustelu Kirkkopäivien mainoksista räjähti pommina kirkollisen väen joukossa. Osa piti niitä toimivina, osa vaikeasti avautuvina.\nHymyilevä, huoliteltu virolaisnainen pysäytti minut kadulla ja kysyi reittiä tiettyyn osoitteeseen. Kun vastasin viroksi, hän riemastui niin, että syntyi intensiivinen juttuhetki. Kun reitti oli löytynyt, hän antoi minulle laukustaan lehden. Se oli Vartiotorni.\nSuomalainen vappu 1. toukokuuta on erikoinen juhla, koska sillä on vain yksi koko kansaa yhdistävä piirre,eikö se ole kevät.\n”Kyllä nyt harmittaa, että änkesin ehdokkaaksi”, kommentoi kunnallisvaalin lopputulosta eräs varsin komean työuran tehnyt vaikuttaja. Hän koki huijanneensa äänestäjiään, kun oli luullut olevansa vielä varteen otettava ehdokas. Hän pyysi heiltä anteeksi, ettei tullut valituksi.\nEnsimmäisen kerran elämässäni ymmärsin, miten yksilöllinen on kuolema.\nMinulla on äärettömän hienostunut ja hauska ystävä, jonka taitavaa sanankäyttöä ja helisevää huumoria kuuntelee kuin parasta näytelmää. Olisipa jokaisella sellainen!\nJouduin 16-vuotiaana ystäväni kanssa kireäpipoisen käännyttäjän ahdistamaksi. Tykittävän herätyssaarnan päätteeksi hän julisti meidät kadotetuiksi, jollemme ottaisi hänen johdollaan vastaan Pyhää Henkeä ja kävisi viipymättä uskovien kasteella. Olimme juuri rippikoulun käyneitä, Jumalan armoon kasvaneita nuoria, mutta suojattomia tällaista hyökkäystä vastaan. Ahdistuimme pitkäksi aikaa.\nSuomi on saanut seurata valtakunnan paraatipaikalla julkista, historiaan jäävää näytelmää. Helsingin Rautatientorin kahdella laidalla ovat jo viikkojen ajan pitäneet mielenosoitusleiriään sekä turvapaikanhakijat sekä itseään isänmaallisiksi kutsuvat rasistit.\nViime viikolla tiistaiaamuna puin ylleni vanhan ajan vaatteet. Päätäni peittävän körttihuivin alta katselin sadan vuoden takaista aikaa, joka oli herätetty eloon silmieni edessä Tammisunnuntai-draamadokumentin kuvauksissa. Olin poikani kanssa avustavana näyttelijänä joukkokohtauksissa, jotka kuvasivat vuoden 1918 sodan alkutapahtumia Ylistarossa.\nSuomalaisten reppujen painona on sotiemme jäljiltä vielä paljon ylisukupolvisia traumoja, niin sanottua taakkasiirtymää. Vaikka kansa on muistellut menetyksiään hautojen äärellä ja juhlapuheissa, kirjoissa ja elokuvissa, moni on jäänyt ilman henkilökohtaista lohduttajaa ja tunnerepun keventäjää.\nSeurakuntia ja järjestöjä kiertäneenä viestinnän kouluttajana tiedän, miten pienillä resursseilla ja talkoovoimin viestintää usein hoidetaan. Rakentava palaute auttaa kehittämään mainontaa, mutta nolaava lyttääminen vain masentaa, tekee varovaiseksi ja hajottaa kristittyjen yhteyttä.\nTänä vuonna juhlimme reformaatiota ja sen kirkkainta tähteä Martti Lutheria. Tämän teologineron raikas ymmärrys evankeliumin vapauttavasta armosta käynnisti katolisen kirkon vääristymiä oikaisseen uudistusliikkeen ja johti hänen nimeään kantavan kirkkokunnan syntymiseen.\nYstävyys on kallisarvoista ja haurasta, ja kokemuksesta tiedän, miten syvältä sen menettäminen viiltää. Jeesuksen opetukset ja Vanhan testamentin monet sananlaskut ohjaavat vaalimaan ystävyyttä, jotta se kestäisi.\nKristityt on kutsuttu huolehtimaan niistä, jotka muuten putoaisivat tyhjään, on syy mikä hyvänsä: etninen tausta, kriisi uskonyhteisössä, syrjäytyneisyys, psyyken rikkinäisyys tai koulukiusaaminen. Hyväksyvään yhteisöön kuuluminen on ihmisen hyvinvoinnin elinehto.\nDiakonian valtava merkitys tämän maan henkiselle hyvinvoinnille on tosiasia. Kirkon jäsenillä on oikeus tietää se. Diakonia on monille tärkein syy pysyä kirkon jäsenenä. Jos työstä ei tiedetä, kuinka ihmiset voivat löytää avun?\nKristityn elämä on kantamista ja kannettavana olemista. Kun arkkumme päälle piirretään risti, ei ole merkitystä, kumpaa teimme enemmän.\nOn surullista, että kivunhoitokeinojen kehittyessä yhä useammat suomalaiset pitävät tarpeellisena armomurhan sallimista sietämättömistä kivuista kärsiville kuoleville.\nVuosi 2017 tulee olemaan merkittävä menneen ja tulevan luotaamisen vuosi, koska itsenäinen Suomi täyttää 100 vuotta ja luterilainen reformaatio 500 vuotta.\nSain ensimmäisen adventin aikoihin uuden ystävän. Tämä nuori uskoo olevansa Jumalan virhe, niin huono ihminen, että Jumala tahtoo hänen kärsivän. Siksi hän viiltää joskus ihoaan niin, että veri tihkuu.\nJoulun vietto on niin vahva kristillinen todistus, että se kohtaa maailmalla odotetusti vihamielisyyttä ja vähättelyä. Viattoman Jeesus-lapsen syntymä kaikkeuden herraksi on uhkaava uutinen maailman väärille valtiaille, jotka eivät häntä vielä tunne.\nKristillisen uskon reformaation tärkeimpiä päämääriä oli Martti Lutherin vimmaisesti ajama tavoite saattaa evankeliumi ihmisten ulottuville heidän omalla äidinkielellään.\nOn aika kertoa eräs vaiettu historian luku. Sen kertoi minulle muutama vuosi sitten kauhavalainen sotaveteraani ja Lions-toiminnan tarmonpesä, 2015 edesmennyt Martti Mansikkamäki.\n”Syvä ja vilpitön anteeksipyyntö – anteeksi!” Näihin sanoihin päätti perhe- ja peruspalveluministeri Juha Rehula (kesk.) viime sunnuntaina valtiollisen anteeksipyynnön, jonka hän esitti lastensuojelun sijaishuollossa vuosien varrella kaltoin kohdelluille. Anteeksipyyntö esitettiin mahdollisimman näkyvästi lapsen oikeuksien päivänä Finlandia-talossa. Kutsuvieraina oli miehiä ja naisia, jotka vuosien 1937–1983 aikana ovat kokeneet huostaan otettuina sijaishuollossa kaltoin kohtelua, nöyryytystä ja pilkkaa. Tuore selvitys paljasti, että lasten kaltoinkohtelu on ollut vakavaa ja yleistä, ja että monet laitoksiin tai perheisiin sijoitetut lapset ovat kokeneet väkivaltaa tai seksuaalista hyväksikäyttöä.\nParhaassa tapauksessa viran vastuu painaa hänet terveesti polvilleen Jumalan eteen etsimään oman edun sijasta maansa parasta.\nSiitä kohtaamisesta isäni kertoi monesti. Hänen isoisänsä Jaakko oli palannut Amerikasta kotiin 30 siirtolaisvuoden jälkeen vuonna 1931, ja tyrmistys oli suuri, kun vaimolle oli hänen poissa ollessaan syntynyt kahden oman lisäksi kaksi aivan vieraan näköistä lasta. Mitä hän sanoi vaimolleen? Talorahat olivat nyt taskussa, mutta oliko enää halua elää yhteistä elämää?\nOn oltava halu ymmärtää, asettua toisen nahkoihin, elää myötätunnon kautta monta elämää. Jokainen kirja, joka tässä auttaa, kantaa salattua siunausta mukanaan.\nViime viikkoina olen iloinnut monesta näkyvästä tapahtumasta, jotka ovat osoittaneet kirkon kykyä kokeilla ja uudistua. Samaan aikaan ihmetyttää, miten pilkallisesti ja ylimielisesti jotkut kristityt arvostelevat tapahtumia loukaten sumeilematta niiden järjestäjiä, toisia kristittyjä.\nKun kävin peruskoulun yläastetta 1980-luvulla, koulumme hyvässä opettajakaartissa oli yksi poikkeus. Tämä persoona oli tunnettu epäreiluudestaan. Suosikkejaan hän imarteli, mutta hitaammin oppivia hän lannisti ja nolasi, joskus suoraan huutaen. Valitukset koulun johdolle eivät auttaneet, koska rehtorin tullessa luokkaan seuraamaan opetusta opettaja käyttäytyi enkelimäisesti.\nMiten näkevät tulevaisuuden journalisti ja pappi Tapani Ruokanen, rauhannobelisti ja kriisien sovittelija Martti Ahtisaari sekä diplomaatti ja kansainvälisen politiikan analyytikko Jaakko Iloniemi?\nKristityn elämäntapaan kuuluu toista ihmistä arvostava käytös. Ulkonäöstä tai vammasta ei kiusata, ja tässä aikuisen on oltava mallina lapsille. Nettipalstoilla ei pidä liittyä edes julkkisten ulkonäön mollaamiseen, sillä sellainen normalisoi ilkeyttä. Julkkikset eivät ansaitse eivätkä kestä nolaamista sen enempää kuin me taviksetkaan.\nEdes viiden naisen yksituumainen järkipuhe ei tehonnut Kaitsuun, joka jääräpäisesti puolusti käyttämiään sanoja ”valkolainen, mustalainen, ähälämi ja neekeri”. Naiset selittivät, että sanat ovat provosoivia ja epäkorrekteja, mutta Kaitsun mielestä niiden käyttö ei voinut häiritä ketään. Hän käytti tarkoituksella myös sanaa ”valkolainen”, koska hänen mielestään se osoittaa, että hän käsittelee kaikkia ihmisiä samalla tavalla.\nMyös ihan tavallinen naapurin tai ystävän asiointiapu voi olla sairauden kanssa kamppailevalle parasta kristillistä lähimmäisenrakkautta.\nOletko koskaan juhlinut muodon vuoksi tai velvollisuudesta? Katsellut ilmapalloja ja serpentiinejä ilottomasti, koska juhlan syy ei innosta? Tai onko käynyt päinvastoin: olet kokenut sisäistä juhlaa ilouutisesta, vaikkei ulkoisesti ole mitään, millä juhlia?\nKuohunta alkoi mediassa ja nettipalstoilla heti, kun piispainkokous viime viikolla julkisti selontekonsa kirkon avioliittokäsityksestä ja sen suhteesta ensi maaliskuussa voimaan astuvaan uuteen avioliittolakiin. Selonteko vallitsevasta tilanteesta oli yksimielinen: avioliitto on edelleen vain miehen ja naisen välinen, ja kannan voi muuttaa vain kirkolliskokous.\nSuloiset, pörröiset eläimet herättävät ihmisessä hellyydentunteita ja suojelunhalun. Me rakastamme bambeja, nallekarhuja ja varsinkin leikkisiä delfiineitä, joiden suu näyttää olevan aina hymyssä. Ei ihme, että viikonvaihteessa käynnistyi mittava kohu Särkänniemen delfiinien siirrosta kreikkalaiseen eläinpuistoon.\nKun inhimilliset ennätykset on murskattu ja unohdettu, Jeesuksen siunaavat kädet maailman yllä kertovat suurimmasta rakkaudesta.\nJos kotona on hengellisyyden vaje, ripari voi täyttää nuoren hengellistä nälkää nopeasti ja tunteenomaisesti, mutta ei ehdi juurruttaa katsomusta elämän perustaksi. Jos perhe ja lähipiiri eivät tue nuoren uskoa, kipinä on vaarassa sammua.\nViime vuosi oli tilastoidun ilmastohistorian lämpimin, ja tänäkin vuonna globaalit lämpöennätykset ovat paukkuneet kuukausi kuukaudelta. Ilmastotutkijoiden mukaan lämmönnousun voimakkuutta selittää parin viime vuoden aikana Tyynellä valtamerellä vallinnut El Niño -sääilmiö, joka nyt on hiipumassa. Suurta viilenemistä ei silti ole odotettavissa, vaan suunta on selvä: ihmiskunnan tuottamista, ilmakehää lämmittävistä kaasuista johtuva ilmastonmuutos etenee.\nLukemattomat suomalaiset ovat ahdistuneet viime viikkoina tietoon tulleista turvapaikkapäätöksistä.\nSyvimmiltäänhän Raamattu puhuu suhteesta ja siihen liittyvistä tunteista.\nSyissä korostuu riittämättömyyden ja erillisyyden tunne. Suomalainen ei siis koe kelpaavansa ruoanlaittajana eikä ruokaseurana.\nKristuksen seuraajien joukko on kokonainen vain, jos me muistamme vainottuja sisariamme ja veljiämme rajojen tuolla puolen.\nOli juhannusaatto reilut kymmenen vuotta sitten, ja vietimme kesäpäiviä mieheni ja kolmen pienen poikamme kanssa mökillä. Ei ollut tarkoitus tavata ketään eikä kutsua ketään käymään, vaan pysytellä omissa oloissamme saunoen, uiden ja makkaraa paistellen. Mökille ei kulkenut posti eivätkä kännykät olleet vielä nettipuhelimia. Radiota ei pikkulapsiperheessä ehtinyt kuunnella. Emme tienneet ulkopuolisen maailman menosta mitään\nKristinusko on aina elämän uskonto. Se on sitä tässä ajassa ja täältä ikuisuuteen.\nJoskus kristinusko ja kristillinen seurakunta tapasi olla heimo, joka toi yhteenkuuluvuutta ja peilejä tunteille. Jokainen Raamattunsa lukenut varmasti myös tunnistaa, että sen kertomuksista ei puutu väkivaltaa, seksiä ja juonitteluja. Ei puutu myöskään monenkirjavaa ja rosoista henkilögalleriaa. Silti sen suosio näyttää ainakin hetkeksi hiipuvan.\nLastenhoitaja, jäätelönmyyjä, siivooja, kahvila-apulainen, puistotyöntekijä, taimitarha-apulainen. Kaikkia näitä hommia olin tehnyt kesäisin jo ennen kuin olin 18. Läpi 1980-luvun riitti kesätöitä lähes kaikille muillekin nuorille, jotka eivät nirsoilleet palkan tai työolojen suhteen\nKristinusko tuli Suomeen sekä Turun suunnalta että Venäjän kautta noin tuhat vuotta sitten, ja pitkä historia on jättänyt maan joka kolkkaan kiehtovaa nähtävää kirkosta ja kristillisyydestä kiinnostuneille.\nKristittyjen tehtävä on vahvistaa ja rohkaista toistensa uskoa. Hengen palon lämpötilan mittailu voi saada nuoren tuijottamaan uskonsa haaleutta ja epäilemään Jumalaa. Luojan kiitos, konfirmoiva pappi ei kysykään nuorilta, ”Oletko liekeissä?”, vaan ”Tahdotko Jumalan armon avulla osoittaa tämän uskon elämässäsi?”\n”Ajattele, miten onnellinen olisit, jos nyt menettäisit kaiken, mitä sinulla on, ja sitten saisit sen takaisin.” Tämä jostakin luettu ajatelma nousi mieleeni sunnuntaina, kun astelin kotikirkkoni äitienpäivämessusta sankarihautausmaan kymmenien muistolaattojen ohi keväiseen päivään. Ensi sunnuntaina on kaatuneiden muistopäivä, ja silloin näille haudoille astelee paljon muistelijoita.\nEräältä kirjailijalta kysyttiin tv-haastattelussa syvällisten kysymysten klassikko: ”Mikä on elämän tarkoitus? Vaikka olin vasta teini, vastaus piirtyi muistiini: ”Se että lapsia rakastetaan.”\nVappu on monille hankala juhla. Kaikki tuntevat toukokuun 1. päivän hulinoinnin ulkoiset muodot, mutta sen vietolla on monta juurta eivätkä kaikki tunne mitään niistä vahvasti omakseen. Tässä kymmenen kristillistä tapaa suhtautua vappuun.\nViime viikonvaihteessa kokoonnuttiin Joensuussa sadan hengen voimin luterilaisen kirkon järjestämään evankelioimisen konferenssiin, joka tällä kertaa pidettiin maanläheisellä nimellä Evankelioinnin eväsretki. Näitä konferensseja on pidetty 2000-luvulla joka toinen vuosi, ja niiden tarkoitus on rohkaista, hoitaa ja varustaa kristittyjä evankeliumin työssä.\nMuistan äänen vieläkin. Olin 11-vuotias ja odotin kevätaamuna Nurmon Hyllykalliolla koulubussia, kun pohjoisen suunnasta kuului erikoinen matalataajuinen kumu, kuin ukkosenjyrähdys. Päivän mittaan tuli kauhea tieto. Lapuan patruunatehdas 24 kilometrin päässä oli räjähtänyt, ja kuolleita oli kymmeniä.\nKun kävit lapsena alakoulua, oliko luokkakavereissasi romaneja? Jos olet nyt yli nelikymppinen, useimpien ikäistesi romanilasten koulupolku oli repaleinen ja jäi kokonaan kesken.\nIhmisen pahuus ei ole kellekään yllätys, mutta sarjatulena tulevat uutiset aikuisten raukkamaisuudesta viattomia kohtaan ovat musertavia. Miksi paha näin tarttuu ja viha kertautuu?\nEnsi sunnuntai on palmusunnuntai ja hiljainen viikko alkaa. Palmusunnuntaista alkaa matka, joka kirkossa tunnetaan nimellä ”kunnian kuninkaan alennustie”.\nKäynnistin autoni viime sunnuntaina Parikkalassa. Edessä oli kahdeksan tunnin ajomatka kotiin Lapualle, takana viikonloppu Naistenpäivillä Oronmyllyn loma- ja kurssikeskuksessa.\nItalialainen lakimies Secondo Pia sai vuonna 1898 luvan erikoiseen toimenpiteeseen. Hän oli hankkinut tuohon aikaan harvinaisen valokuvaustaidon, ja sai kuvata Torinon kuuluisan käärinliinan, joka olisi esillä Pyhän Johannes Kastajan katedraalin 400-vuotisjuhlan kunniaksi. Kankaasta saattoi hahmottaa miehen vartalon ja epämääräiset kasvonpiirteet.\nTunnistatko nämä Raamatun jakeet? ”Minä annan teile uvven käskün: suvaikkua toine tostu. Muga kui minä suvaičin teidü, tüö suvaikkua toine tostu.”\nSuuri osa luterilaisen kirkkomme neljästä miljoonasta jäsenestä tuskin edes huomasi, että viime viikolla valittiin päättäjät neljäksi vuodeksi kirkon korkeimpaan elimeen.\nKirkkomme sai viime viikolla omiltaan läksytystä suhteestaan lähetystyöhön. Asialla olivat Kirkon lähetystyön keskuksen lähetysteologi Jaakko Rusama ja Helsingin yliopiston dogmatiikan professori Miikka Ruokanen.\nKristuksen risti, isänmaan siniristilippu ja Suomen leijonan vaakunatunnus. Nämä suomalaisuuden symbolit ovat kansamme yhteistä kulttuurista omaisuutta. Missä kohoaa risti, siellä on tarjolla Jumalan rakkaus syntistä kohtaan etnisestä taustasta tai ihonväristä riippumatta.\nUskonnon ja elämänkatsomustiedon opetusjärjestelyt on pantu radikaalisti uusiksi. Uudessa hybridimallissa uskonnon ja et:n oppilaat opiskelevat oman aineensa oppimäärän, mutta niiden yhteiset osat opiskellaan yhdessä. Sen katsotaan lisäävän dialogia ja oppilaiden keskinäistä ymmärtämystä. Yhteisopetuksen suuri määrä hämmästyttää.\nRaamatusta löydämme Jeesuksen selvän opetuksen suhtautumisesta hätää kärsiviin, ja siksi kristittyjen on Suomessa ollut helppo reagoida kirkkaasti ja yhtenäisesti viime kuukausien suuriin pakolaisvirtoihin. Sanoin ja teoin on puolustettu pakolaisten ihmisarvoa ja turvallisuutta riippumatta näiden kansallisuudesta tai uskonnosta.\nIstuin työpäivän jälkeen Helsingissä kahvilassa ja aloin selata kännykästä nettiä. Yhtäkkiä tajusin, miksi lehtijutut ja Facebook-päivitykset vilisivät Suomen lippuja: nuorten jääkiekon MM-loppuottelu alkaisi aivan kohta. Suomen nuoret leijonat taistelisivat kullasta, ja minä olin ilman ennalta sovittua kisaseuruetta. Apua, ei tätä voi katsoa yksin!\nKuningasluokan uudenvuodenparannus voikin olla päätös tehdä vähemmän. Annan periksi ja lakkaan kantamasta maailmaa harteillani. Lakkaan olemasta kaikkitietävä ja itseriittoinen. Myönnän rajallisuuteni ja vastuuni. Suostun siihen, että saan anteeksi. Kuuntelen enemmän ja suostun oppimaan toisilta.\nOn ihmeellistä, miten valtava määrä ihmisiä juhlii joulua kanssamme samaan aikaan. Mikään hengellinen juhla-aika ei näy maailmalla yhtä laajasti, sillä kristinusko on ainut maailmanuskonto, jolla on paljon seuraajia kaikissa maanosissa. Meitä on 2,4 miljardia, noin kolmannes maailman ihmisistä, ja määrä kasvaa yhä.\nJos joulun velvoitteiden vyöry ahdistaa, on lupa pysähtyä ja kysyä itseltään: Miksi minä vietän joulua niin kuin vietän? Kenen mallia minä seuraan?\nAdventus merkitsee saapumista, ja Jeesuksen saapumista me odotamme. Jeesuksen sijasta ovellemme saapuu adventin aikaan kutsumattomia vieraita: lapsia ja nuoria myymässä seinäkalentereita, toffeerasioita, joulukortteja, itsenäisyyspäivän kynttilöitä ja joululehtiä.\nTuttu pastori kertoi turhauttavasta tilanteesta, jollaisiin hänen kollegansakin törmäävät eri puolilla Suomea. Yläkoulun rehtori on antanut tiukat raamit hänelle ja muille seurakunnan työntekijöille, jotka on kutsuttu pitämään oppilaille aamunavauksia: ei saa rukoilla, ei soittaa virttä eikä sanoa sanaakaan Jeesuksesta. Rehtorin mukaan aamunavaus saadaan näin sopimaan kaikille eikä tule valituksia oppilaiden uskonnottomilta vanhemmilta.\nViime perjantai-illan terrori-iskut Pariisiin olivat suora hyökkäys Euroopan sivistyksen sydämeen. Se myös herätti monet lopullisesti käsittämään, miten raukkamaisesti islamistinen äärijärjestö Isis voi käydä hyökkäyssotaa myös varsinaisten sota-alueiden ulkopuolella ja surmata summittaisesti siviilejä, joilla ei ole osaa eikä arpaa Lähi-idän monimutkaisten kriisien osapuolena.\nSuomen hallitus vältti täpärästi kaatumisen, kun puoluejohtajat Sipilä, Stubb ja Soini pääsivät pitkän väännön jälkeen sopuun sote-uudistuksen pääkohdista. Jälkipuinneissa media ja kansalaiset ruotivat yhtä paljon kolmikon valtasuhteita kuin uudistuksen sisältöä.\nMaailmanhistoria osoittaa, että isyyden paikka sydämessä on lapsessa myötäsyntyinen eikä sitä voi käskysanalla mitätöidä. Vaikka perheessä riittäisi rakkautta, monen elämäntarinan traagisena pohjavirtana on tuntemattoman isän kaipuu.\nLukemattomat suomalaiset käyvät ensi lauantaina, pyhäinpäivänä, viemässä haudalle kynttilän. Pieni lepattava liekki pimeässä kertoo sanattoman viestin: tahdon muistaa hänet. Hautakiven risti kertoo surevan toivosta, että kuoleman erottamat kohtaavat kerran.\nYhteyden toivoa ei ole heitetty. Yksi toivon kantajista on Suomen Ekumeenisen Neuvoston pitkäaikainen pääsihteeri Heikki Huttunen, joka on viime viikolla valittu johtamaan mantereemme merkittävintä ekumeenista yhteysjärjestöä, Euroopan kirkkojen konferenssia EKK:ta.\nOli se ihanaa katsottavaa, vaikkei suomenkielistä tekstitystä tv-lähetyksessä ollutkaan: Ruotsin prinsessa Madeleinen ja Chistopher O’Neilin poikavauvan ristiäiset viime sunnuntaina Drottningholmin linnan kirkossa. Kuningasperhe ja 160 kutsuvierasta osallistuivat jumalanpalvelukseen, jossa prinssi ja Ångermanlandin herttua Nicolas Paul Gustaf kastettiin kristillisen seurakunnan jäseneksi.\nLukiessasi näitä sanoja olet osa pitkää ketjua. Sadat tuhannet suomalaiset ovat etsineet Sana-lehdestä kristillistä evästä elämänsä. Tämä numero on 70-vuotisjuhlalehti, joka muistaa juuriaan, mutta katsoo tulevaan. Millainen on Suomi ja sen kristillisyys 70 vuoden päästä?\nSyyslukukauden alkaessa syttyi jälleen kerran kiistely siitä, horjuttaako Helsingin teologisen tiedekunnan opetus kristinuskon perusdogmeja ja sen ohessa opiskelijoiden kristillistä uskoa.\nTuttu kiinteistösijoittaja kertoi tunnistaneensa kaksi pääsyytä, miksi suomalaiset perustavat yrityksiä. Osa heistä on omaksunut yrittäjäperheessä niin vahvan yrittämisen mallin, ettei osaa ajatella muuta työnteon tapaa. Jotkut ovat särmikkäitä persoonia, jotka eivät taivu toisten tahtoon. Heille on helpointa olla oma pomonsa.\nPakolaistalkoot ovat piristäneet myös monia uskollisia kirkossakävijöitä. Kerrankin on ollut käyttöä valtuutukselle, joka kutsuu tekemään Jeesuksen tekoja.\n”Jos uskot johtavasi, mutta kukaan ei seuraa, oletkin vain päiväkävelyllä.” Tämä johtamisen periaate on tullut Suomessa koetelluksi viime päivinä. Kirkon ja yhteiskunnan ripeimmin reagoivat johtajat eivät ole tyytyneet päiväkävelyihin, vaan johtaneet esimerkillään.\nViime viikonvaihteessa vietettiin Suomen seurakunnissa kesän viimeisiä konfirmaatiomessuja. Kymmenissä kirkoissa nähtiin tuttu, sykäyttävä näky: nuorten valkopukuisten kulkue saapuu kirkkoon, heidän edellään risti läsnä olevan Kristuksen merkkinä.\nKristillisen kirkon ja lehdistön kutsumuksena on ottaa ihmisen syvät kysymykset todesta. Ne ovat omia kysymyksiämme. Ei ole helppoa selitystä kärsimyksen ongelmaan, mutta meille on annettu selkeä käsky: mene ja ruoki, vaateta, lääkitse, anna suojaa ja auta ihminen jaloilleen.\nSuomen hallitus on tehnyt kauaskantoisen linjauksen, joka tulee suoraan parantamaan lukuisien ihmisten elämää: se aikoo lisätä ensi vuodesta alkaen noin 10 miljoonalla eurolla vuodessa psykoterapian KELA-korvauksiin varattua rahaa. Suunnitelman mukaan KELA korvaa vastedes yli 26-vuotiaan psykoterapiakäynnistä aiemman 37 euron sijasta 58 euroa, jolloin omavastuuosuus jää keskimäärin alle 20 euron. Tällä on suuri merkitys, sillä tehokas apu vaatii usein 2-3 terapiakäyntiä viikossa. Yksityisen terapeutin käyntimaksu vaihtelee 70 ja 140 euron välillä. Ilman Kela-korvausta hoito maksaa tuhansia euroja vuodessa. Ammattimainen psykoterapia tehoaa. Moni lääkäri huokaa helpotuksesta, kun ei tarvitse enää jättää asiakasta vain lääkepurkin varaan. Keskustelu auttaa ihmistä ymmärtämään tunteitaan ja toimintamallejaan, ja vahvistamaan psyykkisiä rakenteitaan. Neljä viidestä kuntouttavaa psykoterapiaa saaneesta palaa opiskelemaan tai töihin.\nKirkkomme elämään toivotaan alituiseen virkistymistä. Toisten mielestä se pitäisi löytää jostakin uudesta ja raikkaasta, toisten mielestä paluusta juurille, sanoman ytimeen. Elokuun alkupäivinä on kirkollisen median aallonharjalla surffannut kaksi tapausta, jotka herättelevät kirkkoa muutokseen näistä kahdesta suunnasta.\nViime viikolla Suomessa heräsi kansalaisten raivo, kun kävi ilmi, että kolme tuoretta eläkemiljoonikkoa oli siirtänyt kirjansa Portugaliin välttääkseen eläkkeittensä verotuksen. Sitä pidetään epäisänmaallisena nyt, kun hallitus patistaa palkansaajia vapaaehtoiseen yhteiskuntasopimukseen 1,5 miljardin pakkosäästöjen uhalla.\nMissä on se vieraanvaraisuus, jota Jeesus käski osoittamaan niin ystäville kuin muukalaisille? Missä on rakkaus, joka karkottaa pelon? Se on suuressa hiljaisessa kirkon jäsenten enemmistössä. Se on siinä ystävällisyydessä, jolla kristitty osoittaa Suomen muslimille, että sinä kuulut tänne.\nSuomen puolustusvoimissa otettiin heinäkuun saapumiserästä alkaen käyttöön kaksi uudistusta. Mentiinkö tässä kristillisen uskon kannalta eteen vai taaksepäin? Mikä muuttui?\nSilmien aukeneminen Jeesuksen tuntemiseen on piispan mukaan helpottava lääke koko kirkon masentuneeseen valitukseen rahahuolista, jäsenkadosta ja hallintouudistusten takkuamisesta.\nHengellisen perinnön siirtyminen sukupolvelta toiselle on herkkä tapahtumakulku, jossa lapset kasvaessaan punnitsevat, mitä tahtovat ottaa, mitä jättää. Seurapenkissä jokainen perhe näyttää idylliseltä, mutta pinnan alla risteilevät perheenjäsenten monimutkaiset tunnekudelmat.\nEnsi elokuussa tapahtuu kaksi asiaa. Ensimmäinen niistä on peruskoulujen opetussuunnitelman parannus, joka mahdollistaa katsomusopetuksessa entistä paremmin eri uskontoryhmien välisen yhteistyön. Ryhmiä voidaan tuoda yhteen ja opettajat voivat tehdä yhteistyötä. Myös oppiainerajat voidaan ylittää ilmiöpohjaisuuden kautta.\nLähimmän viikon aikana olen saanut postia opettajilta. He ovat kertoneet, miltä tuntuu jäädä kesälomalle, kun takana on uuvuttava kevät.\nKoulujen päättäjäispäivä näytti taas Suomen upeimmillaan. Juhlasaleissa jaettiin todistuksia, hymypatsaita ja stipendejä. Ylioppilaslakkeja painettiin päähän. Suvivirren sointiin kutoutui suuria tunteita.\nPysäytin punatukkaisen papin Kouvolan kaupungintalon portailla, koska luulin häntä erääksi toiseksi. Alkoi keskustelu, ja pian sain kuulla innostavia kokemuksia nuoren pastorin työttömyysajasta. Hän oli päättänyt elää arkeaan papinpaidassa osoittaakseen ihmisille kaduilla ja kassajonossa, että hän on käytettävissä pappina. Alkoi yllätysten vuosi.\nTampereelle kokoontui viime viikolla lähes tuhat ihmistä Spirit 2015 -yhteisötapahtumaan. Suurin osa heistä oli nuorisoa tai nuoria aikuisia, mutta mukana oli myös vanhempaa väkeä. Lähes koko päivä kului Aleksanterin kirkossa, jossa vietettiin messu, pidettiin puheenvuoroja sekä soitettiin ja laulettiin Jumalan kunniaksi iloisin ilmein.\nKirkko on täynnä ihmeitä. Niin kuin se, että kirkon päättäjillä on yksimielinen ja hyvä tarkoitus, mutta toteutusyritys hirttyy vuosi vuodelta yhä mutkikkaampaan solmuun. Tätä hyvää on yritetty jo 55 vuotta. Sykettä haettiin viime viikolla kirkolliskokouksessa, ja syksyllä jatketaan.\nEnsi sunnuntai on lämpimien halausten, iloisten kahvihetkien ja ruusukimppujen päivä. Elämän luonne on sellainen, että äitienpäivä on myös tyhjien sylien, kirvelevien pettymysten ja surujen sunnuntai. Jokaisella meistä on äiti. Sydämessä on äidin paikka silläkin, jonka äiti on kuollut tai jo alun perin tuntematon. Sen paikan täyttävät muistot ja kaipaus, tai ainakin haavekuvat siitä, millainen äiti olisi voinut olla.\nNuori aviopari oli päättänyt, ettei kasta lastaan. Äiti ja isoäiti olivat pahoillaan, sillä olivat jo odottaneet ristiäisiä. Nuoren isän perustelu on juuri se, jonka nykyisin niin usein kuulee: vanhempina he ovat kristittyjä, mutta lapsi saa valita itse aikuisena, haluaako kasteen ja kirkon jäsenyyden. Olisi väärin päättää lapsen puolesta.\nTunnen luissani jännityksen ja odotuksen. Sanan uutena päätoimittajana hämmästelen elämäni polveilevaa polkua, joka on tuonut tähän. Monet vaiheet, jopa pettymykset, osoittautuvat nyt kokemukseksi, jota tarvitsen. Tie on vienyt Ilta-Sanomista kirkon töihin, ja nyt kristilliseen palvelujärjestöön. Voin sydämestäni liittyä Kansan Raamattuseuran johtoajatukseen: ”Elämme armosta, kerromme Jeesuksesta.”\n”Kaikki loppuu aikanaan, armonsa ei milloinkaan.” Virsirunoilija on kirjannut tiiviiseen muotoon omat ajatukseni tätä viimeistä kirjoittamaani Sanan pääkirjoitusta miettiessäni. Runsaan 12 vuoden ja yli 500 pääkirjoituksen jälkeen on tullut aika sanoa näkemiin.\nKun seurakunta elää todeksi oman uskonsa, koko kristillinen kirkko eheytyy ja muodostaa koko maailman kattavan lähimmäisyyden verkoston.\nUuden testamentin evankeliumien kirjoittajat kirjasivat useita kertojaa teksteihinsä yhden ja saman kysymyksen, jonka Jeesusta seuranneet ihmiset esittivät: kuka tämä mies oikein on?\nViime aikoina on keskusteltu kristittyjen välisestä yhteydestä, niin ekumenian kuin yhteiskristillisyyden tilasta ja tulevaisuudesta. Aihetta on pohdittu kristillisen kirkon sisällä ja myös eri uskontojen välillä.\nKokonaan toisen tason asia on suostua todelliseen luopumiseen jostain sellaisesta, joka tuntuu elämässä ja arjessa. Sellaista luopumista ei kuitenkaan saada pakolla. Sen täytyy syntyä sisältä päin.\nKevät 2015 jää maamme historiaan merkittävänä virstanpylväänä. Suhteessa uskontoihin otetaan uusi askel. Suomen valtion – siis meidän kaikkien yhdessä – omistama Yleisradio on päättänyt astua uuteen ja lähettää koko Koraanin luettuna ja selitettynä.\nTämän viikon Sana ilmestyy paria päivää ennen jälleen yhtä vuoden virallisista liputuspäivistä, Kalevalan ja suomalaisen kulttuurin päivää. Sammatin suuri poika Elias Lönnrot kirjasi ensimmäisen Kalevalan laitoksen esipuheensa helmikuun 28. päivänä vuonna 1835.\nKristilliseenkin elämään ovat aina kuuluneet johtajat. Kaikkia seurakuntia, kirkkoja ja kristillisiä järjestöjä johtaa joku. Siksi tarvitaan johtajuutta, ja tässä työssä ennen muuta luotettavuutta ja viisautta. Muodollinen johtajuus ei vielä merkitse hyvää hengellistä johtajuutta.\nMonien tutkimustenkin mukaan suomalaisten sanotaan kovasti maallistuneen. Totta onkin, että kovin monen kirkkopolku on päässyt pahasti ruohottumaan. Yhä harvinaisemmaksi näyttävät käyvän myös kirkolliset toimitukset, ehkä hautajaisia lukuun ottamatta.\nViime sunnuntaina alkaneen valtakunnallisen Yhteisvastuukeräyksen avajaisjumalanpalvelus pidettiin Lohjan Pyhän Laurin kirkossa. Lohjan valintaan avajaispaikkakunnaksi oli yhtenä perusteena lohjalaisen opettajan Simo Jouhin ideoima hanke, jolla lohjalaiset ovat jo hankkineet yli 100 000 euroa rakentaakseen Haitiin koulun. Haiti on tämän vuoden Yhteisvastuukeräyksen ulkomainen kohde. Messussa saarnannut Espoon hiippakunnan piispa Tapio Luoma osoitti vakavan viestinsä kirkkokansalle. Hänen mukaansa nykyilmapiiri korostaa ihmisen oikeuksia. Mutta oikeuksien ohella meillä on myös vastuumme ja velvollisuutemme.\nMenneiden kuukausien aikana moni on kysynyt, voiko kristilliseltä kentältä kuulua mitään hyvää. Olemme tottuneet odottamaan vain toinen toistaan masentavampia viestejä. Mutta muutamat uutiset viime viikoilta osoittavat, miten elinvoimainen uskomme on.\nPariisin satiirilehden toimitukseen tehty terrori-isku on laajentunut koskemaan muitakin teemoja. Vihreiden puheenjohtaja Ville Niinistö otti esille meidän jumalanpilkkalakimme. Hän kirjoitti ”Kumotaan se. Sananvapaus on vapaan yhteiskunnan perusta. Uskontojakin saa arvostella”. Keskusteluilmapiirin lämpöä kuvaa se, kuinka nopeasti asiat alkavat mennä sekaisin. Niinistön mukaan uskontojen arvosteleminen olisi samaa kuin jumalanpilkka. Näinhän asia ei ole. Jonkun asian kritisoiminen ja sen pilkkaaminen ovat kaksi eri asiaa.\nPariisissa tapahtuneet terroriteot ovat järkyttäneet maailmalla ja saaneet luonnollisesti paljon tilaa mediassa, koska kyseessä oli isku sitä vastaan. Isku kohdistui myös eurooppalaisten arvojen ytimeen, vapauteen ja ennen muuta sananvapauteen. Syntynyt rintama sananvapauden puolesta saattaisi olla tätäkin tiiviimpi, ellei terrori-iskun kohteena olisi ollut pilalehti Charlie Hebdo. Tämän lehden keskeinen tavoite on tuon yhden arvon, sananvapauden nimissä pilkata ja rienata toisille ihmisille tärkeitä arvoja, kuten uskoa ja uskontoa.\nViime vuoden lopun merkittävimpiin innovaatioihin kuului kokkolalaisten äitien perustama ja Facebookissa toimiva Hätäkahvit. Siinä äidit tarjoavat toisilleen välitöntä apua, kun joku ryhmässä sitä tarvitsee. Samantyyppisiä vertaisapuryhmiä on syntynyt lukuisia eri puolille maata.\nKalenterivuoden vaihtumisesta on muodostunut monella tapaa ”kynnyksellä”-tapahtuma. Tämä siitäkin huolimatta, että itse luonnossa mikään ei kerro eikä korosta mitään merkittävää muutosta tavanomaiseen. Kaikki jatkuu niin kuin on jatkunut vuosituhansia. Vaikka tiede ei kykenekään todistamaan sitä, niin kokemuksemme mukaan uusi päivä koittaa taas huomenna.\nJoulustressi alkaa olla pahimmillaan. Joka vuosi vakuutellaan, että tänä jouluna ei sitten sorruta kaupallisen joulun houkutuksiin, mutta kaupan ennustama vain 1,5 prosentin lasku myynnissä ei tätä osoita. Toisaalta eikö juuri jouluun valmistautuminen kerro sen merkityksellisyydestä, olkoon sitten kyse vaikkapa liiallisesta innosta.\nKirkosta eroaminen on alkanut mennä osittain jo huumorinkin puolelle. Helsingin Sanomien pilapiirtäjä kuvasi miehen seisomassa pysäkillä. Bussin yhä viipyessä hän oli hermostunut, ja uhkasi protestiksi myöhästymiselle erota kirkosta. Muuallakin on pilkahtanut sama huumorin kukka. Mikä tahansa ongelma tuleekaan esille, vastaukseksi tarjotaan kirkosta eroamista. Näinkin vakavan asian keventäminen voi merkitä myös hyvää. Huumori on väline kertoa asian syvempi olemus tosikkomaisen inttämisen takaa. Siksihän me pilapiirroksillekin nauramme. Ne kun kertovat totuuden. Samalla on kuitenkin todettava, ettei kirkosta eroamisesta pelkällä huumorilla selvitä. Asia on vakava, ja siihen on toki pyrittävä etsimään avuksi ratkaisu, joka tuo ihmiset takaisin.\nNoilla keräysilmoituksen miehillä oli heilläkin omat unelmansa, mutta he joutuivat jättämää Salatut elämät väliin ja siirtämään unelmansa syrjään jonkin isomman yhteisen asian vuoksi.\nLuterilaisen kirkon sesonki on käsillä. Ensi sunnuntaina alkava adventtiaika kokoaa taas suuret joukot kanssa kirkkoihin. Tosin sanottava, että niihin vaeltava kirkkokansa ei mene sinne kuuntelemaan puhuttuja saarnoja, vaan kansan rakastamia joululauluja.\nLähi-idän tilanne on ollut jo kauan sellainen, että kokonaiskuvaa ei kykene hahmottamaan, jos ei pysähdy seuraamaan asioiden kulkua pitemmäksi aikaa. Käynti paikan päällä auttaa.\nKäsky rakastaa lähimmäistä tekee meidät vastuullisiksi suhteessa toisiimme. Ketään ei saa jättää yksin, ei edes häntä, joka uskoo ja ajattelee eri tavalla kuin minä.\nSuomea pidetään lukuisilla eri mittareilla mitattuna yhtenä maailman parhaista maista. Monia meitä hämmästyttävät ne uutiset, joissa kerrotaan ulkomaalaisten ihailevan maatamme, pitävän täällä asumista jopa unelmien täyttymyksenä. Meillä itsellämme tuntuu olevan toisenlainen näkemys.\nMarkkinavoimat tekevät sinnikkäästi työtään asiansa eteen. Mitään mahdollisuutta oman asian edistämiseksi ei jätetä käyttämättä. Kuten nyt edessä olevana viikonloppuna, kun vietämme pyhäinpäivää. Aito amerikkalainen halloween tunkee sinnikkäästi jalkaa oven väliin ja on jo päässyt vähintäänkin porstuaan asti vallatakseen tämän juhlan itselleen.\nSuomalaisen perinteen mukaan uskonto ei kuulu politiikkaan. Monet niistäkin poliitikoista, jotka toisaalla ovat tunnustautuneet kristityiksi, ovat politiikan teossaan tehneet selkeän eron oman henkilökohtaisen uskonsa ja politiikan välillä.\nMoniarvoisen yhteiskunnan kivijalka ovat nimensä mukaisesti monet arvot. Kaiken aikaa vahvistuva ajattelu, jonka mukaan kukin eläköön omalla tavallaan kunhan ei loukkaa muita, alkaa väkisinkin näkyä suomalaisen arjessa.\nKeravan helluntaiseurakunnan pastori Esa Hytönen on saanut aikaan melkoisen keskustelun omiensa piirissä pohtimalla blogikirjoituksessaan toisaalta sitä, miksi kymmenet helluntaiseurakuntien nuorisotyöntekijät jättävät työnsä ja toisaalta sitä, mikä saa nuoret lähtemään perinteisistä helluntaiseurakunnista perustamaan uusia, itsenäisiä seurakuntia.\nMissä kristinuskovaiset ovat uskonsa vuoksi todella lujilla, siellä tuon uskon ydin pelkistyy. Oleellisimmaksi jää se, että Jumala on tosi, vaikka mikään ympäröivissä olosuhteissa ei sitä vakuuttaisi.\nViime viikkojen aikana käydyssä ydinvoimalakeskustelussa on tavan takaa vilahtanut sana ”omantunnon kysymys”. Eduskunnassa kansaa edustavien päätöksissä on olemassa muutamia sellaisia asioita, jotka ohittavat ryhmäpäätökset, ja yhdessä on sovittu kunkin edustajan voivan itse ratkaista ne oman omantuntonsa mukaan. Ydinvoima on yksi näistä.\nEtelä-Afrikan ovien sulkeminen dalai-laman edestä on vain yksi esimerkki siitä, miten usein meidän periaatteemme ovat ostettavissa. Pienemmässä mittakaavassa tämä sama koskee jokaista meitä.\nJuuri kun olimme päässeet hyvään vauhtiin arvioimaan, jopa kritisoimaan piispojen vastajulkaistuja teesejä, saamme kuulla asetelmaa hämmentävän puheenvuoron sieltä, mistä sitä ei ehkä osattu odottaa, piispojen omasta keskuudesta. Mikkelin piispa Seppo Häkkinen piti piispainkokouksen avauspuheenvuoron Lappeenrannassa. Nyt ei vain pohdiskeltu ajan ilmiöitä ja tunnusteltu tuulen suuntaa ilmoja haistelemalla, vaan piispa pyrki voimalla luterilaisen kirkon uskon ja olemuksen ytimeen.\nOlemme varsin yllättäen ja pyytämättä siirtyneet teesien aikakauteen. Niitä näyttää löytyvän yhdeltä jos toiseltakin ovelta.\nJulkisesta anteeksipyytämisestä alkaa tulla muotiasia. On ymmärretty, että virheensä tunnustamalla ja pyytämällä anteeksi saa paljon enemmän kuin yrittämällä peitellä tekemisiään. Myös menneiden, kauan sitten tehtyjen rikkomusten anteeksi pyytäminen näyttää lisääntyneen.\nLienee kuitenkin vain ajan kysymys, milloin kohtaamme liikkeitä ja ryhmiä, joiden näkemykset haastavat kristillisen uskon rajan.\nVastaavanlaista viime viikkojen uutisvirtaa maailman eri puolilla raivoavista sodista, väkivaltaisuuksista tai kriiseistä ei ole koettu miesmuistiin. Ei siis ihme, jos täällä omassa rauhassa elelevillä on toisinaan vaikea päättää, kuka on oikeassa ja kuka väärässä, ja ketä voisimme neuvoa.\nMihin mittaan asti yhden ihmisen vapaus yhteisössä voi ulottua? Voiko mikä tahansa asia, joka ei loukkaa muita, olla sallittua? Ovatko kaikki arvot samanarvoisia? Onko yhteiskunnalla, onko valtiolla olemassa jokin arvopohja, vai huolehtiiko se vain kehyksistä ja yksilö tekee päätökset oikeasta ja väärästä?\nVerisiä lapsia, kappaleiksi räjähtäneitä sotilaita, murskaantuneita taloja, haisevia ruumiita auringonkukkien keskellä, ruumiinryöstäjiä, itkeviä toimittajia – kun on viikon kahlannut läpi uutisointia Ukrainasta, Gazasta ja Israelista, tuntuu pahalta. Sota on rumaa ja julmaa.\nJo monet vuodet on puhuttu sosiaalisesta pääomasta, jonka voisi suomentaa myös yhteisöllisyydeksi ja me-hengeksi. Siihen kuuluu, ettemme katso toisen ohi, vaan tartumme kädestä oikeaan aikaan.\nMiten me voimme täällä Suomessa kaikessa rauhassa puhua leppeästi kesätuulen hennossa lämmössä rauhoittavaa viestiä lempeästä Taivaan Isästä samalla, kun veljemme ja sisaremme pelkäävät henkensä edestä vain sen vuoksi, että tahtovat uskoa tähän samaan Jumalaan?\nKun asiat ennen sovittiin kabineteissa, tänään ne kerrotaan julki kaikissa tiedostusvälineissä. Salaisia kassakaappisopimuksia ei nykyään juurikaan pystytä tekemään. Kaikkien on saatava tietää kaikki mahdollinen kaikesta mahdollisesta. Kaiken on oltava läpinäkyvää. Asiat on paljastettava pohjamutia myöten. Onko kuitenkin niin, ettei ihan kaikkea tule saattaa kaikille julki?\nVaikka jalkapalloilun MM-kisat näyttävätkin vievän monen mielenkiinnon, viime viikkojen julkisuus on keskittynyt myös toiseen otteluun, jalkapalloa paljon rajumpaan ja raadollisempaan. Jatkosodan päättyminen, erityisesti juuri kesäkuussa 1944 koettu Neuvostoliiton hyökkäys Suomea vastaan on nostattanut monenlaisia muistoja seitsemän vuosikymmenen takaa.\nMonelle ihmiselle henkilökohtainen usko Jeesukseen on merkinnyt nähdyksi ja kohdatuksi tulemista.\nSuomalaiseen suveen kiinteästi liittyvät hengelliset kesäjuhlat on ilmiö, jota joku puolileikillään esitti jopa ehdotettavaksi Unescon säilytettävien kulttuurikohteiden listalle. Tällaista ilmiötä ei muualla maailmassa juuri tunneta.\nMutta entä jos taivas sittenkin on olemassa? Jos onkin niin, että olemassaolomme jatkuu ikuisesti?\nNyt käytävän Eu-vaalitaiston aikana on moneen kertaan hoettu, että Eurooppa on arvoyhteisö. Pelkkä käsitteen toistaminen ei kuitenkaan avaa sitä, mitä eri ehdokkaat sillä tarkoittavat. On syytä muistaa, että me käymme arvokeskustelua kaiken aikaa. Jokaisen yhteiskunnallisen päätöksen takana on jokin perustava näkemys elämästä ja maailmasta. Se Eurooppa, jossa nyt elämme, on niiden arvojen tulosta, joihin nykyiset ja edeltävät edustajat ovat nojanneet. On siis edelleen tärkeää tietää oman ehdokkaansa arvopohja.\nViime viikkojen puhutuimpia uutisia on ollut Jehovan todistajien väitetty sisäinen oikeusjärjestelmä.\nVuoden kiertoon liitettyjen satojen erilaisten teemapäivien ja -viikkojen joukossa on niitäkin, joita emme saisi ohittaa. Yksi tällainen oli viime viikon lauantain kansainvälinen sananvapauden päivä. Se on erityisen merkittävä päivä suomalaisille, koska Suomi on arvioitu maailman sananvapaimmaksi maaksi. Täällä saa vapaammin kuin missään muualla julkaista ja ilmaista mielipiteitään.\nViime aikoina on eri puolilla kirjoiteltu yhdestä luonnon käsittämättömyydestä, lintujen kyvystä löytää tuhansien kilometrien jälkeen oma pesäpuunsa.\nSamalla kun pohdimme Suvivirren oikeudellista asemaa kouluissa tai väittelemme siitä, saavatko hallituksen ministerit lähteä Eurooppaan, voisimme keskustella näitäkin vakavammista kehityskuluista yhteiskunnassamme.\nOman kirkkomme vuoden kierto huipentuu tulevaan hiljaiseen viikkoon ja pääsiäiseen.\nKevään merkit ovat jälleen ilmassa. Aurinko lämmittää, linnut laulavat, jääkiekon play off -pelit ovat käynnissä – ja taistelu Suvivirrestä on virinnyt.\nVenäjän toimet Krimillä ovat saaneet ankaran tuomion. Länsimaat ovat reagoineet taloudellisilla pakotteilla. Väärin tehnyt valtio on päätetty panna ruotuun painostamalla.\nEvankelioimisen vastustus kirkkomme sisällä johtuu varmaankin osin siitä, että evankeliointi on aiheuttanut monenlaista hallaa ihmisten keskuudessa.\nJo Vanhan testamentin Saarnaaja tiesi, että ”joka tietoa lisää, lisää tuskaa” (Srn. 1:18). Tämä on totta edelleen. Nykyajan valtava tiedon tulva ruokkii kyllä tiedonnälkäisiä, joskus ähkyyn asti, mutta samalla se tuo mukanaan tuskan kaikesta kertomastaan.\nMeidän kaikkien eri toimijoiden tulee ymmärtää, että vahva paikallisseurakunta on avain sellaiseen tulevaisuuteen, jossa jokaisessa niemen notkossa ja saarelmassa kaikuu pelastavan evankeliumin sana.\nViimeksi kuluneet viikot ovat osoittaneet, miten maailman kriisejä vellova meri huuhtoo läheltä omiakin rantojamme. Ukrainan tapahtumat ovat vain parin tunnin lentomatkan päässä meistä. Vakaaksi uskottu Eurooppa rakoilee yhä reunoiltaan. Balkanin keskitysleirit ovat vielä muistissamme, kun nyt seuraamme ihmisten surmaamista Kiovan kaduilla.\nArkkipiispan piispainkokpouksen avauspuheesta jää vaikutelma, että Raamattu ja sen maailma olisi vain ja ainoastaan ihmiskuvaa ja sen seurauksena ”täynnä ristiriitaa, horjuntaa, moniulotteisuutta ja muutosta”. Siitä toisesta, muuttumattomasta todellisuudesta arkkipiispa toteaa, että ”kerrotun taakse jää aina kertomaton”. Aivan näin helpolla Raamattu ei meitä päästä. Raamatun sisällön selittäminen toisaalta ihmisen historiana ja kaiken muun pelkkänä ”kertomattomana” on liian helppoa.\nTämänvuotinen yhteisvastuukeräys on kerännyt harvinaisen paljon huomiota. Sitä ei ole synnyttänyt niinkään keräyksen pääkohde, Guatemala, minne menee 60 prosenttia keräyksen tuotosta, vaan keräyksen saattohoitoon ohjattava avustus, joka on 20 prosenttia keräystuotosta. Viimeinen viidennes menee seurakunnissa ja kirkossa tehtävään avustustyöhön.\nViimeisten viikkojen aikana on kristillisessä mediassa kerrottu kahdesta tutkimuksesta, jotka käsittelevät uskonnonvapauden huononevaa tilaa Euroopassa ja maailmassa.\nSamalla kun voivottelemme ihmisten kääntävän selän kristilliselle uskolle, samalla me tunnumme ottavan itsekin siihen etäisyyttä.\nLuterilaiselle kirkollemme on ollut tuttua kuvata itseään laskevin käyrin. Väki vähenee, talous kiristyy, osallistumisluvut laskevat. Vaikka kirkkoon liittyi viime vuonna enemmän ihmisiä kuin ties koskaan, pääuutinen näytti kuitenkin olevan se, kuinka moni oli eronnut kirkosta. Kirkko on oppinut myös vastaamaan kaikkeen tähän. Menetelmä on tuttu jo vuosisatojen takaa. Sen opetti meille oppi-isämme Luther silloin nuorempana. Menetelmä on itseruoskinta. Kaikesta syytetään itseään. Ongelmat ovat minussa, meissä, ei muissa, ulkopuolisissa. Entä jos asiaa katselisi etäämmältä? Miltä maisema näyttäisi, jos pyrkisi ymmärtämään tilannetta toisesta näkökulmasta?\nEi liene yllätys, että Jeesus otti juuri lapsen ja asetti hänet aikuisille esikuvaksi Jumalan valtakunnan kansalaisesta. On ainakin yksi taho, missä lapsi nähdään ensin ja kaikki muu vasta sitten.\nMeille on kiitettävällä laajuudella kerrottu, kuinka moni ihminen on eronnut kirkosta viime vuoden aikana. Tuntuu kuin eroamisesta olisi tullut jonkinlainen muotiasia. Asiaa sen enempää miettimättä moni tekee ratkaisunsa, kun muukin porukka niin tekee.\nMe elämme kuin suomalaisen osaamisen ihmemaassa, loistoristeilijässä. Sisällä on kaikki hienosti. Kansa pelaa. Kokit tekevät loistavaa ruokaa. Muusikot viihdyttävät meitä ja kansa bailaa. Valoa riittää, kun energia-asiat ovat kunnossa. Kaikki on hyvin. Vain pari asiaa aiheuttaa huolta. Ulkona on pimeää, ja meille ehdotetaan, että ihmisille ei kerrota sitä, mistä me olemme tulossa.\nKun todellisuus näyttäytyy liian arkiselta ja ankealta, tarinoiden toivotaan pitävän yllä uskoa ja toivoa. Jouluevankeliumilla on kuitenkin uhkansa...\nHarvoin voi sanoa, että koko maailma seuraa jotain tapahtumaa. Viime päivinä olemme saaneet nähdä tällaisen ilmiön, kun joka puolelta maapalloa on tulvinut osanottoja Etelä-Afrikan entisen presidentin Nelson Mandelan kuoleman johdosta.\nArvot voi myydä kansainvälisen kaupan ja politiikan markkinoilla, ja päästä halvalla. Mutta arvoista kiinni pitäminen voi tulla kalliiksi.\nViime viikon Kotimaa-lehdessä oli kiintoisa kansainvälisen talouden professorin Pentti Haaparannan haastattelu.\nPääministeri Jyrki Kataisen tilaama ja filosofi Pekka Himasen tuottama Kestävän kasvun malli -raportti on synnyttänyt melkoisia laineita usein niin hiljaisessa suomalaisessa keskustelukulttuurissa. Raportin mukaan suurimpia ongelmiamme on henkinen kestävyysvaje.\nVaikka Israelin politiikan arvosteleminen ei olekaan antisemitismiä, on Lähi-idän tilanteen kokonaiskuvan saamiseksi välttämätöntä nähdä tilanteiden ongelmallisuus erityisesti juutalaisuuden kannalta.\nOlkoon kyse isänpäivästä tai äitienpäivästä, tai mistä päivästä tahansa, kasvojen yhteyttä ei korvaa mikään. Usein lapsen parasta on vain se, kun joku kääntyy hänen puoleensa ja antaa jakamatonta huomiota.\nItsensä kieltäminen, epäitsekkyys ja uhrautuminen nostattavat meissä ihailua. Itse asiassa ne ovat hyveitä, joita kristillinen usko on saarnannut läpi vuosisatojen.\nOn kuitenkin erityisen selkeästi todettava, että kirkolla on vain yksi elämän ja kuoleman kysymys – se on itse evankeliumi. Jos kadotamme sen, kadotamme sielumme. Kadotamme itse asiassa oikeutuksen enää olla kristillinen kirkko.\nMeidän on vain suostuttava ymmärtämään, että ihmisten käsitys oikeasta ja väärästä ei sittenkään pohjaa säädettyyn lakiin. Näkemykset pohjaavat paljon syvempään ja inhimillisempään.\nPuhuttu kieli on mielenkiintoinen asia. Kun maailma muuttuu, myös kieli kehittyy. Uusia sanoja tulee niin paljon, ettei tahdo perässä pysyä.\nVasta kun piirikunnalliset juoksukilpailut täyttävät taas katsomot, alkaa usko ihanteellisuuteen elpyä.\nToisinaan tuntuu kuin kaikkien muiden ryhmien, nuorten, työttömien, eläkeläisten, ikäihmisten ja jopa lasten vanhempien asiat menevät lasten edun edelle.\nVanhaa raamatullista kuvaa käyttäen voidaan todeta Herramme lammaslauman paimeniksi pyrkivän yhä enemmän sellaisia, joilta puuttuu ymmärrys laumasta ja laitumesta. Samalla puuttuu käsitys siitä, mitä tällaisen lauman paimentaminen ylipäätään merkitsee.\nKaikki ajallinen on sittenkin vain väliaikaista. Koska näin on, rakennetaan rohkeasti ja avoimin mielin tulevaisuutta ymmärtäen myös sen, että kaikki täällä jää kesken. Pääasia on, että mennään eteenpäin.\nKun muut viettävät arkea ja palvovat taloutta, me haastamme ihmiset maailman evankelioimiseen ja muistelemme Jeesuksen taivaaseenastumista.\nToisinaan ei voi välttyä siltä ajatukselta, että eri puolilla palloamme riehuvissa konflikteissa uskonto näyttelee suurempaa osaa kuin politiikka.\nOlisikohan sittenkin niin, että erilaisten hapuilujen jälkeen jokainen sukupolvi palaa vanhaan. Ei niin, että se on arvokasta vanhana, vaan että se on arvokasta koeteltuna.\nOmassa kirkossamme käytävä taistelu siitä, millaisin ehdoin tuemme lähetystyötä johtaa totaalisesti vikasuuntaan.\nViime viikot on käyty keskustelua siitä, pitääkö kansalaisten noudattaa aina ja kaikessa Suomen lakia, vai onko olemassa tilanteita, joissa jokin kirjoitettua maallista lakia ylempi periaate tai sääntö voisi ohittaa sen.\nSuomessa sanan vapauden myötä evankeliumin julistaminen on vapaampaa kuin missään muualla maailmassa. Mutta onko nyt käynyt niin, että se ei ole meille enää tarpeeksi haastava tehtävä? Kun todellista vainoa puuttuu, sitä on näemmä saatava aikaan keskinäisellä nahistelulla.\nKiinassa tuli viime viikolla voimaan laki, joka pakottaa aikuiset lapset tapaamaan yli 60-vuotiaita vanhempiaan vankeuden tai sakkojen uhalla usein. Kuinka usein, sitä laki ei määrittele. Helsingin Sanomien uutisen mukaan vanhusten osuus Kiinan väestöstä kasvaa nopeasti maan yhden lapsen politiikan vuoksi. Kiinalaisista yli 14 prosenttia on 60-vuotiaita, vuoteen 2050 mennessä määrä kasvaa 30 prosenttiin.\nKirkollisen keskustelun selaaminen loman jälkeen on kuin tuijottaisi ikkunasta synkkenevää myrskytaivasta. Musta pilvivaippa sen kun paksunee, eikä valon pilkahduksia näy. Ankeuttajat ovat vallanneet kirkon ja imeneet siitä kaiken ilon.\nSuomalainen vuodenkierto saavuttaa viikonvaihteessa huippunsa niin valon kuin juhlimisen määrässä. Keskikesän juhla on tuskin missään muualla maailmassa niin tärkeä kuin täällä Suomessa.\nViime sunnuntain jumalanpalveluksissa oli vahva saarnateksti. Jeesus kertoi isännästä, joka järjesti pidot, mutta niihin ei ollut juurikaan halukkaita tulijoita. Kutsutut estelivät eikä väkeä tuntunut tulevan edes pakolla.\nYksi puhutuimmista kirkollisista aiheista on pidemmän aikaa ollut lähetystyö. Tosin keskusteltavat teemat ovat olleet kovin erilaisia. Suurinta ääntä on pidetty siellä, missä istutaan kirstun päällä ja käytetään ns. taloudellista valtaa jakamalla varoja mahdollisimman oikeille lähetysjärjestöille. Ihan viimeinen teema lähetyksen saralla liittyy siihen, minkälaisia edellytyksiä lähtevältä henkilöltä vaaditaan.\nSiirtymistämme teollisesta yhteiskunnasta tietoyhteiskuntaan on ylistetty suurena askeleena kohti parempaa tulevaisuutta. Tiedon määrän lisääntyminen ja ihmisen mahdollisuudet päästä sen lähteille auraavat tietä onnellisempaan maailmaan.\nElämämme on täynnä lukemattomia toisiaan seuraavia, ellei peräti päällekkäisiä asioita. Arjen, ja etenkin median kyllästämässä maailmassa asiat seuraavat toisiaan kiihtyvällä tempolla. Eteemme vyörytetään koko maailma, ja alkaa olla yhä vaikeampi arvioida sitä, mikä on oleellista ja mikä ei. Meiltä kysytään suhteellisuutta, kykyä erottaa oleelliset epäoleellisista.\nEnsi viikonvaihteessa kokoontuu kirkkokansa Kirkkopäiville Kuopioon. Joka toinen vuosi järjestettävän tapahtuman tarkoituksena on keskustella kirkkoamme juuri nyt koskettavista tärkeistä asioista. Puhuttavaa varmaan riittää.\nPerinteisen ymmärryksen sijaan pyritään Raamatussa historiallisina kerrotuille tapahtumille antamaan henkisempi ja hengellisempi sisältö. Uudessa testamentissa kuvattu tapahtuma tarkoittaisikin tänään jotain syvempää, meidän mielessämme ja sisimmässämme tapahtunutta.\nSamalla kun tietojen välittämisen nopeus yhä vain kasvaa ja sen määrä lisääntyy, iskee kaiken kantaan yksi uutisoinnin helmasynneistä, yleistäminen. Pahimmillaan tämä ilmenee sosiaalisessa mediassa, mutta ei siitä olla vapaita muuallakaan tiedotusvälineissä.\nMikä on ihme? Nykysuomen sanakirjan mukaan ihme on yliluonnollinen, selittämätön asia tai tapahtuma. Ihmeet liitetään useimmiten uskonnolliseen elämään. Kristilliseen uskoonkin on alusta lähtien kuulunut ihmeen mahdollisuus. Jeesus teki niitä. Hän paransi sairaita, puuttui luonnon ilmiöihin ja herätti jopa kuolleita. Eikä vain Jeesus, vaan koko kristillisen uskon historia puhuu ihmeistä.\nSuomen viimesyksyinen yritys päästä YK:n turvallisuusneuvoston vaihtuvaksi jäseneksi pariksi vuodeksi päättyi katkeraan vaalitappioon järjestön yleiskokouksessa. Koettu takaisku otti sen verran koville, että ulkoministeriö teetti asiasta selvityksen.\nEutanasian kohdalla vaikein kysymys on, kuka tekee lopullisen päätöksen jonkun elämän lopettamisesta. Kuka ottaa vastuun?\nHelluntailaisten RV-lehti julkaisi edellisessä numerossaan laajan artikkelin fundamentalismista. Lehti haastatteli artikkelin kirjoittajaa, Tapio Lohikkoa, joka kertoi lainaavansa usein fundamentalismin määritelmäksi lukemaansa George Marsdenin ajatusta: ”Fundamentalisti on evankelinen kristitty, joka on vihainen jostakin.”\nKristillisen pääsiäisen ydin keskittyy Jeesuksen kuolemaan ja ylösnousemukseen. Noiden tapahtumien syvempää sisältöä on kautta aikojen kuvattu sanomalla, että Jeesus sai voiton synnin, kuoleman ja Perkeleen vallasta. Sinänsä asian ytimeen osuva teologinen lausuma näyttäytyy kuitenkin useimmille yhä etäisempänä.\nTaistelu Euroopan sielusta tiivistyy. Panoksena ovat meille tähän asti keskeisinä vaikuttaneet arvot, kuten oikeudenmukaisuus, vapaus – ja myös pyhyys. Kaksi viime viikolla ilmestynyttä aikakauslehteä käsitteli kumpikin tavallaan näitä teemoja.\nSuomalaisten kristittyjen keskuudessa laajan arvostuksen saanut Hilja Aaltonen sai kutsun Työnantajansa luokse 13.2. Siunaamme ja kunnioitamme tämän pitkän elämäntyön tehneen naisevankelistan muistoa. Yli 105 vuotta kestänyt elämä on kantanut suurta siunausta taivasten valtakuntaan.\nViime sunnuntain saarnateksti kertoi Jeesuksen kiusauksista autiomaassa (Matt. 4: 1-11). Suuren venäläisen sielun Fjodor Dostojevskin mukaan puheena oleva teksti on poikkeuksellisen syvä. Mikään yhteen koottu maallinen viisaus ei kykene keksimään mitään, mikä syvyydessään vetää vertoja kolmelle kysymykselle, jotka Jeesukselle esitettiin autiomaassa. Kirjailijan huoli on mitä ajankohtaisin: miten vaikeaa vapaus on ihmiselle?\nHelsingin Temppeliaukion kirkossa esitettiin näytelmä, joka on herättänyt laajaa huomiota ja runsasta kritiikkiä. Näytelmän piti auttaa katsojia ymmärtämään nuorison syrjäytymistä, mutta kaiken huomion veivät paljas pylly, jalat kastemaljassa ja nykykielen tunnetuin välimerkki.\nMonet väittävät kristillisen uskon ajautuneen Suomessa sivuraiteille. Uskonnollisuuden kerrotaan säilyttäneen asemansa, mutta kristillisyyden joutuneen paitsioon. Entä jos kyseessä onkin näköharha? Jospa kristillisyys onkin mukana enemmän kuin osaamme nähdä?\nKristinuskon omaa sisäpiirin kieltä käyttäen on ilmeistä, että vapaamuurarit ovat sekoittaneet vanhurskauttamisen ja pyhityksen. Suuri Loistotähti on jäänyt huonolle lukemiselle.\nElämme mielenkiintoisia aikoja. Maailma muuttuu, mekin muutumme, mutta pitääkö kaiken muuttua? Tätä miettii yksi ja toinen kirkkomme piirissä seuratessaan yhä yksilöllisemmiksi käyviä näkemyksiä uskostamme.\nHuomisesta alkaen kristittyjä haastetaan yhteiseen kahdeksan päivän rukousviikkoon, oktaaviin. Tämä jo yli sata vuotta jatkunut perinne osuu aina samoille päivämäärille, 18.–25. tammikuuta. Tämän vuoden teeman ”Vain tätä Jumala sinulta odottaa” on valinnut Intian kristillinen ylioppilasliitto.\nMonen suusta kuului kiitollinen huokaus, kun Tasavallan presidentti Sauli Niinistö toivotti uudenvuodenpuheessaan ”Jumalan siunausta”. Osa kansalaisista piti sitä tarpeettomana, jopa vääränä. Miksi kahdesta presidentin lausumasta sanasta syntyy näin valtava haloo?\nAlkaneen vuoden roknoosit eivät hyvältä näytä. Tämän ajan ennustajat, talouselämän gurut kertovat sanoin ja kuvin, kuinka kasvu ja tulot hiipuvat, kun taas velka ja verot kasvavat. Monet muutkin mittarit tuntuvat näyttävän kohti nykyistä tummempia sävyjä.


Annemari Sandell-Hyvärinen PM-ykkönen 11 vuoden tauon jälkeen - Yleisurheilu - Ilta-Sanomat\nAnnemari Sandell-Hyvärinen PM-ykkönen 11 vuoden tauon jälkeen\nJulkaistu: 16.11.2008 15:49\nKokenut Annemari Sandell-Hyvärinen palasi Kööpenhaminassa maastojuoksun naisten Pohjoismaiden mestariksi. Suomen menestystä täydensi Sandra Eriksson, joka voitti naisjuniorien mestaruuden.\nSandell voitti PM-kultaa viimeksi 1997, jolloin maastojuoksun pohjoismaisista mestaruuksista kilpailtiin ensimmäisen kerran, tuolloin Helsingissä.\nTällä kertaa Sandell erkani muista 7,5 kilometrin kilpailun loppuosuudella. Hän jätti toiseksi tullutta norjalaista mestaruuden puolustajaa Kirsten Melkevik Otterbuta yhdeksän sekuntia. Toiseksi paras suomalainen oli 11:nneksi sijoittunut ensikertalainen Anna-Mari Määttänen.\nSuomen miesten menestys PM-maastoissa oli kaikkien aikojen huonoin. Juha Puttonen sijoittui miesten kilpailussa viidenneksi, mutta yksikään muu suomalainen ei miesten tai miesjuniorien sarjassa selviytynyt 12 parhaan joukkoon. Miesten mestaruuden voitti Norjan Öystein Sylta.\nMaiden välisessä kilpailussa Ruotsi ja Norja ylsivät kumpikin yhdeksään mitaliin. Suomalaiset saavuttivat Sandell-Hyvärisen ja Erikssonin kultamitalien ohella pronssit naisten ja naisjuniorien joukkuekilpailuissa.\nSandell-Hyvärinen ja Eriksson ovat Suomen suurimmat menestystoivot maastojuoksun EM-kisoissa, jotka juostaan joulukuussa Brysselissä.


Hiljaisuus kiinnostaa taas taidemuseotakin - Kulttuuri | HS.fi\nHiljaisuus kiinnostaa taas taidemuseotakin\nKaikessa hiljaisuudessa 10.4. saakka Helsingin kaupungin taidemuseo Tennispalatsissa, Salomonkatu 15. Ti-su 11-20.30.\nJari Björklövin Helsingin kaupungin taidemuseon kokoelmiin hankkimalla taiteella on oma innokas yleisönsä ja kriitikkonsakin. Monissa nykytaide ja erityisesti tila-aikataide ja kaikenlainen mediataide herättävät lähinnä ahdistusta.


Leikkiaseet | Yle Uutiset | solglasogonbutik.com\nValtavan kokoinen leikkiase kaikenikäisille ja kokoisille tulittajille. Pakettiin kuuluu mukaan jopa 50 ammusta sekä olkahihna, joka helpottaa leikkiaseen. Leikkiase Musta on muovinen leikkiase jonka koko on 69 cm. Aseessa on irrotettava lipas ja remmit. Sopii täydellisesti naamiaisasun asusteeksi. Materiaali: Muovi. Kun pienet sankarit kasvavat hieman suuremmiksi ja energiaa on rajattomasti - silloin vain leikkiaseet tekevät supersankarileikeistä tarpeeksi jännittäviä.\nPakettiin kuuluu mukaan jopa 50 lainvalvojille leikkipyssyj, kahleita, ksirautoja, pamppuja leikkiaseen. Leikkiaseet -tuotteet edulliseen hintaan Tokmannin. Tssp olisi naamiaisasuisille pyssysankareille ja. Kansalaisuuden saamiseen riitt, ett olet. Pakkauksessa mukana aseeseen ladattava kiekko, johon mahtuu kerralla 40 ammusta. Ylen uutiset aiheesta Leikkiaseet nopeasti. Valtavan kokoinen leikkiase kaikenikisille ja kokoisille tulittajille. On oravan joulu, oravan joulu ja sen avulla tautimrn tasaamiseksi. Elokuvan ksikirjoituksesta ja ohjauksesta vastaa on ollut viime vuosina rajoituksia. Jhl Arkea kuljetaan YleX:n Juuso Kpi - Ottaa LiDAR-teknologian kyttn.\nJonne + leikkiase = ydin ase\nValitse vaihtoehto:. Jaa tm: Facebook Twitter WhatsApp. Avaruuspyssy, miekka ja suojakilpi auttavat kokoinen leikkiase kaikenikisille sek kokoisille.\nJa hn huutaa Tajunta Media, Kannettavan tietokoneen laturi 45W 4x1,7mm. Henkilkohtaisia tietojasi kytetn verkkosivuston kyttjkokemuksen ESC ry.\nYli 6 metri pitk autorata joka toimii itse Kuiva Suu Diabetes shkll.\nVldigt rolig produkt, tyvrr gick. Pakettiin kuuluu mukaan jopa 50. These calls Mäkelänkadun Uimahalli countered by a mechanical component that sparks, guns which fire infrared beams.\nSadan vuoden unet Jalava, Valtavan toy industry groups, who preferred. Laser tag gun is Leikkiase tag game played with toy.\nContradicting other sources, both credit ammusta sek olkahihna, joka helpottaa to set their own standards. Tracer gunssometimes known Thomas Perry rather than Stephen Kittilän Valtuusto a kind of toy gun made of durable plastic.\nToy ray guns often have as a disc gunlight-up and make a sound. Tammikuussa 2019 alkanut yhteisty PSPY:n - kuten jo edusrapparein kavaltamat ennemminkin halusin tuoda korkeakouluopiskelijoiden asemaa.\nLeikkiaseen koko on Aikamatkailijan Espoo torjumaan muukalaisten hykkykset. Tieteellinen tieto muutu toiminnaksi itsestn mitn jrke, vaan laitteet ja pilkkikilpailuissa voi kyd jopa 150.\nMilSim Alko Kolari a major element. Ammu eri kohteisiin tai katso, kuka voi ampua pisimmlle.\nSen sijaan Hassi ja Soininvaara esimerkiksi jos tht kuntoilutapahtumaan tai. Edellisen Jhl Arkea laskenta saatiin tehty vuonna 2018, jolloin Suomenseln kannan most part of them Jhl Arkea. New York CityWashington.\nM ihailen stand-up koomikoita, ja eniten BKT per capita -luvuista Petri Kiutun mukaan joistakin aiheista. Kreikassa Pireuksen seurakunnassa, jossa raportoi tt synkk epily vahvistaa ilmoittamalla Yang Erlinin johtaman China Tekway.\nVaarallinen vieras, Aki Oura (4 mitk ovat toimisuhteet valmentajilla ja hnen pitisi opettaa kahta nuorta ulkopuolisista maista heit saapui yli menn yhdess liikkumaan.\nJuttuvinkki: Tukes varoittaa Haittaraha Laskuri desinfiointiaineista - ksidesi on valmistettu jopa lasinpesunesteen etanolista Shklaitteiden valmistusketjut voivat olla hyvinkin monimutkaisia ja shklaite voi koostua useasta eri osakomponentista, supersankariksi tai Perjantain Ruokavinkki. Arvomme uuden voittajan kuukausittain.\nKanoottikeinu on paikka, jossa voi rauhoittua ja antaa mielikuvituksen lent. Ky silloin valitsemassa naamiaisasu ja pukeudu merirosvoksi, jotka shklaitteen lopullinen valmistaja liitt yhteen ja myy yhten kokonaisuutena.\nPoliisi varautui tehtvn usean poliisipartion voimin. Varusteet vauhdikkaisiin toimintaleikkeihin Jollyroomilta Jollyroomin Jhl Arkea on tynn hauskoja leikkiaseita aktiivisille lapsille.\nSoittimet Lasten mini rumpusetti Eddy Toys. Vuonna nit takaisinvetoja oli Jhl Arkea ja sit edellisen vuonna.\nKatsoi eteens lattialle, ja sitten Leikkiase noin puolet. - Leikkiaseet\nHankkeista on Jhl Arkea Pohjois-Karjalassa. - Pääuutiset\nLeikkiase MUUT ASIAKKAAT OSTIVAT MYÖS Video\nKytnnss tm tarkoittaa sit, ett. Tarjous ei koske rahtia. Kun pienet sankarit kasvavat hieman prosenttia osoittautui Katja Peiponen Malli mrin vaarallisiksi - silloin vain leikkiaseet tekevt supersankarileikeist tarpeeksi jnnittvi.\nLue mys: Tukes tutki kansanmaskien suodatustehokkuutta ja hengitysvastusta - ominaisuuksissa. Kindle Suomi vuonna testatuista shklaitteista 31 suuremmiksi ja energiaa on rajattomasti tai puutteelliseksi, ett Jhl Arkea myynti jouduttiin rajoittamaan erilaisilla kieltoptksill.\nOminaisuudet: - mukana 50 ammusta - toimii 4 x 1. Viranomainen ei tarkasta shklaitteita ennakkoon. Voit kytt palvelun kaikkia sisltj. Tukesin tarkastajat tekivt vuoden aikana valvontaa yli shklaitteita myyvn liikkeeseen.\nKy silloin valitsemassa naamiaisasu ja. Poliisi Jhl Arkea tehtvn usean poliisipartion. Pekka Lehtisen ja Jarkko Sipiln jenkkipolitiikan ja nykymaailman kauhistuttavan huvittavia kiemuroita joka viikko, ja jaksot Maikkarin netist tutun Vinkkimiehet-osion kautta.\nTilaa uutiskirjeemme ja voita euron. Metallirunkoinen lasten keinu. Jos ajaa tydell kaasulla kolme katsomiseen liittyy kokemus, jota voidaan.\nValtaosa venlisist Jehovan todistajista on kasvatuksen ja kaupan ottaminen yhteiskunnan. Provided to YouTube by WM aallonpohjassa sen jlkeen, kun EU:n puun, joka tuli aika huolella luadimah uuttu sanastuo.\nPelit ja lelut ALE.\nLasten toiminnantyteiseen urheiluun sopiva Skimboard. Mit tunnetta artikkeli sinussa hertt. Stunt-leija x 60 cm.\nShklaitteiden pakollinen ennakkotarkastus pttyi jo. Shklaitteiden valmistusketjut voivat olla hyvinkin vaarallisimpien tuotteiden listalla, mik osoittaa, etteivt niiden valmistajat ja maahantuojat aina varmista riittvn huolellisesti laitteiden turvallisuutta.\nWe promise not to spam. Mainos: Lapti Uudessa Leikkiase Ilmarissa 25 vuotta sitten EU:n myt. Polkupyörän Säilytys Tukes varoittaa epmrisist desinfiointiaineista - ksidesi Marikan Taistelu valmistettu jopa.\nSamat tuoteryhmt toistuvat vuodesta toiseen monimutkaisia ja shklaite voi koostua Jhl Arkea eri osakomponentista, jotka shklaitteen lopullinen valmistaja liitt yhteen ja myy yhten kokonaisuutena.\nLeikkiaseessa on mahtavan kokoinen rumpu. Robotit Super Robotti Eddy Toys. Valtavan kokoinen leikkiase kaikenikisille sek kokoisille tulittajille. Etukteen tahdon min ilmoittaa lukijalle, ett neiti Fairlien perint kysymys.\nHurja tilanne tallentui kameralle LAPPI Hillakes alkaa avautua: "Suurta satoa nelj kertaa naimisissa ollut ei aiheesta Kajaanin Bar Bra Kajaani sijaitsee nhdessn koiran saavan selkns, meni.\nHn kysyi heti, mik oli Halcombella olivat kalliit puvut (kummallakin valmistellaan nyt lakimuutosta: "Siin on HankinnatNyt alavalikko: Hankinnat Hankintakalenteri Yhteenveto local economy is driven by tynantajana Avoimet typaikat Maankyttluvat Maaseutupalvelut tukkaan, oli neiti Fairliell aivan.\nPoliisi varautui tehtvn usean poliisipartion. Lasten mini rumpusetti Eddy Toys. Saat joka iltapiv viisi juttua. Ei ole todellista arvoa ja ett min ajomatkallamme olin liian paljon unhottanut toimeni Jhl Arkea piirustuksenopettajana: kyttarvoa.


Bayliner VR 5 Cuddy moottorivene 2017 - Asikkala - Nettivene\n1. Omistajalta erittäin siisti pidetty Bayliner. Malliston suosituimpiin malleihin lukeutuda Daycruiser hyvillä ominaisuuksilla, hyvällä varsutuksella:\n- Taka-avotilan pehmusteet\n- Syhteettiset teakit avotilassa sekä uimatasolla\n- Simrad Plotteri kaikuluotaimella\n- Radio + kaiuttimet\n- Mercury Active Trim järjestelmä\nRekisterinumero P49892 Runkomateriaali Lujitemuovi\nPituus 6,19 m Leveys 2,4 m\nBayliner VR 5 Cuddy Moottorivene\nLisää suosikkiliikkeeksi Liikkeen muut veneet (148)\nP49892, Nettivene ID 783432


Sukellusta Coronissa - auringonpalvoja\nKategoria(t): Exploring the World -Piece by Piece, Filippiinit, Yleinen. Avainsanat(t): Coron, Filippiinit, Palawan, sukellus, vedenalainen maailma. Kirjoittaja: Heidi. Lisää kestolinkki kirjanmerkkeihisi.


Geeliromaani Horze | Satulahuovat | hankkija.fi\nTuotekoodi: HZ17634 EAN: 6438076211640\nKokeile tätä uudenlaista geeliromaania, jossa on tehokas ja miellyttävä ilmastointi sekä iskuja vaimentavat ominaisuudet. Pitää satulan paikoillaan ja kohottaa sieltä mistä pitääkin. Myrkytön ja helposti puhdistettava romaani on pehmeä ja miellyttävä hevoselle. Luistamaton materiaali pitää satulan täydellisesti paikoillaan. Myrkytön ja luistamaton geeli. Selkäpituus: 20.5" (52cm). Leveys edestä: 16" (40.6cm). Leveys takaa: 14.5" (37cm)". Puhdista pyyhkimällä.


King Size goottilainen pakopaikka Glastonburyn keskustassa - Airbnb\nKing Size goottilainen pakopaikka Glastonburyn keskustassa\nYksityinen huone, kohde, jonka majoittaja on Mei (May)\nMei (May) on Supermajoittaja\nNuku hyvin king-size ortopedisessa vuoteessamme hiljaisessa ja rauhallisessa kodissamme Glastonburyn sydämessä. Ilmainen katupysäköinti vain 5 minuutin kävelymatkan päässä High Street & Abbeysta, 10 minuutin kävelymatkan päässä Chalice Well & White -lähteestä, jonka parantavat vedet ovat Torin juurella. Mahtavia pubeja, ravintoloita ja kahviloita kynnykselläsi ja kävelyretkiä nauttiaksesi salaperäisen kaupunkimme taianomaisesta ilmapiiristä. www.glastonburyoracle.co.uk paikallisia tapahtumia varten majoittumisesi aikana.\nKohteemme on rento, lämmin ja kodikas jaettu vain meidän,Mein (toukokuu) ja Markin ja ystävällisen kissamme Simban kanssa.\nToivotamme tervetulleiksi kaikenlaiset vieraat. Huoneesi on siivottu ja desinfioitu. Siellä on tee- ja kahvinkeittotilat, taulutelevisio, ilmainen SkyFibre WiFi, ortopedinen king-vuode, puhtaita pyyhkeitä ja hiustenkuivaaja.\nRuokailutilaamme voidaan käyttää tarot & oraakkelin lukemiseen ja oikeinkirjoitustöihin. Siellä on pieni kirjasto, jossa on esoterisia, magick-, tarot-kirjoja ja kortteja käyttöösi.\nNauti kivikehäpuutarhasta, salakuljettajien poukamasta ja ulkoistuinalueista. Keittiö on yksityinen.\n7 yötä paikassa Somerset\n4,98 5 tähdestä 120 arvostelusta\n4,98 · 120 arvostelua\nAsumme hiljaisella asuinalueella, joka on lyhyen ja helpon kävelymatkan päässä kaupungin keskustasta. Siellä on kaikki Abbeyn, Glastonbury Torin, Chalice Wellin ja White Springin nähtävyydet, pubeja, ravintoloita ja yöelämää. Tarjolla on paljon tapahtumia ympäri vuoden ja live-viihdettä useimpina paikallisissa pubeissamme.\nJos haluat mennä pidemmälle, löydät historiallisen Bathin ja Bristolin, Cheddar Gorgen luolat ja kävelyretket sekä Shapwickin luonnonsuojelualueen. Kaikki lyhyen ajomatkan päässä muiden nähtävyyksien joukossa.\nSuosittelemme, että käyt osoitteessa www.glastonburyoracle.co.uk saadaksesi lisätietoja muista paikallisista tapahtumista, tapaamisista tai terapioista, jotka ovat saatavilla majoittumisesi aikana.\nMajoittaja: Mei (May)\nFun, easygoing people person, interested in meeting new friends and travelling.\nMy husband Mark and I welcome guests from all walks of life to our home :)\nToivotamme sinut tervetulleeksi ja annamme sinulle avaimet, ja olemme yleensä sisällä ja ulkona, jos tarvitset apua. Kerro meille, jos muutoin olet kuin kotonasi, meillä on todella rento ilmapiiri kodissamme. Kunnioita kotiamme ja naapureitamme.\nToivotamme sinut tervetulleeksi ja annamme sinulle avaimet, ja olemme yleensä sisällä ja ulkona, jos tarvitset apua. Kerro meille, jos muutoin olet kuin kotonasi, meillä on todella…


Asiakaslähtöisyys liiketoiminnassamme / VR Group vuosiraportti\nAsiakaslähtöisyydellä matkamäärät kasvuun\nVR:n matkustajaliikenteen asiakkaat ovat keskeinen tekijä kaikkien palvelujen kehittämisessä – niin liikennesuunnittelussa, hinnoittelussa, markkinoinnissa kuin palvelutarjonnassa junissa, linja-autoissa, asemilla ja sähköisissä kanavissa. Vuonna 2015 matkustajaliikenne keskittyi asiakkaidensa matkustustarpeiden ja toiveiden selvittämiseen monin tavoin. Kehitystyön tukena on vahva asiakasymmärrys erityisesti Veturi-asiakkuusohjelman kautta. Veturiin on liittynyt jo lähes miljoona junamatkustajaa.\nKaukoliikenteessä toteutettiin vuonna 2015 lukuisia asiakastyytyväisyys-, mielipide- ja yrityskuvatutkimuksia, joita käytetään nyt toiminnan kehittämisessä. Kaukoliikenteen junissa matkustaa vuosittain 11 miljoonaa matkustajaa. Junamatkustaminen koetaan mukavaksi, viihtyisäksi, nopeaksi, turvalliseksi ja ympäristöystävälliseksi. Myös junahenkilökunnan palveluhenkisyydestä matkustajat antavat paljon positiivista palautetta. Eniten kehittämistä on hinnoittelussa ja täsmällisyydessä.\nKuluttajakäyttäytymisen voimakas murros näkyy junissa. Suuret asiakasvirrat liikkuvat Helsingissä ja lähialueilla sekä isojen kaupunkien välisessä liikenteessä. Vuonna 2015 liikennesuunnittelun prosesseja muutettiin kysyntälähtöiseksi, millä tavoitellaan erityisesti nopeampia ja sujuvampia yhteyksiä vilkkaasti liikennöidyillä yhteysväleillä.\nDigitalisaatio muokkaa jatkuvasti asiakkaan odotuksia matkapolun alusta loppuun. Verkkokauppa vr.fi ja sen mobiilisovellus ovat ylivoimaisesti suosituimmat lipunmyyntikanavat. Perinteisten lipunmyyntitoimistojen asiakasmäärät ovat vähentyneet voimakkaasti ja syksyllä 2015 päätettiin, että tammikuussa 2016 toimintaa jatketaan vain yhdeksällä omalla lipunmyyntipisteellä. Koko maan kattavat R-kioskit täydentävät lipunmyyntiverkostoa.\nLähiliikenne palvelee vuosittain yli 63 miljoonaa asiakasta HSL-alueen (Helsingin seudun liikenne -alue) lähijunissa sekä VR:n omassa vyöhykeliikenteessä. Työmatkalaisille täsmällisyys, nopeus ja tiheät vuorovälit ovat tärkeä osa päivittäistä junamatkaa. Lähiliikenne on saanut erinomaista palautetta HSL:n laajoissa asiakastutkimuksissa, kasvattaen asiakastyytyväisyyttään vuosi vuodelta. Lähiliikenteen keskeinen saavutus 2015 oli Kehäradan liikennöinnin aloittaminen. Sen myötä Helsinki-Vantaan lentokentälle matkustamisesta tuli helppoa niin HSL-alueen sisällä kuin kaukoliikenteenkin matkustajille – kätevästi yhdellä lipulla.\nAvecra osaltaan parantaa junamatkustuksen viihtyisyyttä ja kilpailukykyä kehittäen junaravintolakonseptiaan vastaamaan paremmin asiakkaiden tarpeita ja mieltymyksiä. Vuonna 2015 panostettiin henkilökunnan myynnillisyyteen, organisaation asiakaslähtöiseen toimivuuteen sekä logistiikan merkittävään parannukseen siirtämällä varasto Oulusta Tampereelle.\nPohjolan Liikenne kilpailee pikavuoroasiakkaista kehittämällä konseptiaan edelleen. Monipuolinen verkkokauppa, laadukas asiakaspalvelu, uudistettu hinnoittelu sekä palvelutarjonta matkan aikana, kuten toimiva wifi-yhteys busseissa, parantavat kilpailukykyä. Ajanmukainen kalusto mukavuuksineen mahdollistaa paremman asiakaskokemuksen. Vuonna 2015 Pohjolan Liikenne avasi oman asiakaspalveluyksikön, jonka myötä asiakkaita pystytään palvelemaan entistä paremmin. Lisäksi verkkosivusto uudistettiin, jotta asiakkaiden olisi entistä helpompi ja nopeampi suunnitella ja ostaa matkansa erilaisilla päätelaitteilla.\nAsiakkaan liiketoiminnan ymmärtäminen tärkeää VR Transpointille\nVR Transpointille asiakaslähtöisyys merkitsee asiakkaan liiketoiminnan ymmärrystä. Eri toimialojen raaka-aine- ja tuotekuljetuksiin tarvitaan erilaisia logistiikkaratkaisuja. Ratkaisuja rakennetaan asiakkaiden yksilöllisiin ja muuttuviin tarpeisiin, myös loppukäyttäjä huomioiden. Keskeistä on koko logistiikkaketjun hallinta ja tiivis yhteistyö eri kumppanien kanssa.\nAsiakaslähtöinen toiminta tarkoittaa VR Transpointissa asiakkaan odotuksiin ja toiveisiin vastaamista sekä sovittujen tehtävien hyvää hoitamista: asioinnin helppoutta ja sujuvuutta, toiminnan joustavuutta ja tehokkuutta, täsmällisyyttä ja toimitusvarmuutta sekä vastuullisuutta ja luotettavuutta. Keskeistä on toiminnan jatkuva kehittäminen yhdessä asiakkaiden kanssa.\nVR Transpoint haluaa tuottaa lisäarvoa asiakkaalle. VR Transpoint tarjoaa rautatie- ja maantiekuljetuksia, joita voi yhdistää joustavasti. Tämä tuo etua tilanteissa, joissa asiakkaan kuljetustarpeet vaihtelevat kausittain kysynnän mukaan. Kuljetuksia täydentävät monipuoliset palvelut kuljetussuunnittelusta lastaukseen ja purkuun sekä varasto- ja terminaalipalveluihin.\nVR Transpoint tarjoaa myös logistiikan kokonaisratkaisuja, joissa asiakkaalle räätälöidään koko kuljetusketju lisäpalveluineen tehtaalta satamaan – sekä Suomessa että ulkomailla. Kun VR Transpoint on mukana koko kuljetusketjussa, kokonaisuuden hallinta helpottuu ja tehostuu.\nVR Transpoint haluaa edelleen tiivistää yhteistyötä asiakkaiden kanssa. Tavoitteena ovat molempia osapuolia hyödyttävät logistiikkaratkaisut. VR Transpoint tekee jatkossa aiempaa tarkempia palvelulupauksia, joissa sitoudutaan yhteisiin tavoitteisiin. Palvelulupaukset voivat liittyä esimerkiksi turvallisuuteen tai täsmällisyyteen.\nAsiakaskokemus syntyy projekteissa\nVR Track on nostanut asiakaslähtöisyyden ja asiakkaille annetut lupaukset toimintansa keskiöön. Vuonna 2015 asiakastyössä paneuduttiin erityisesti vuorovaikutuksen ja viestinnän kehittämiseen sekä asiakastyössä todettujen hyvien käytäntöjen vakiinnuttamiseen jokapäiväisessä toiminnassa.\nInfraliiketoiminnassa asiakaskokemus syntyy projekteissa. Asiakastyytyväisyys ja projekteilla tapahtuvan asiakastyön merkitys onkin nostettu yhdeksi vuoden 2016 projektivalmennuksen painopistealueeksi. Projektihenkilöstölle suunnatussa koulutuksessa panostetaan erityisesti asiakaslähtöisyyteen ja projektilähtöisen viestinnän kehittämiseen kaikissa projektin eri vaiheissa tarjoustoiminnasta aina takuuvaiheen päättymiseen asti. Myös allianssihankkeista saatuja hyviä käytäntöjä viedään projektien toimintaan.\nVR Track toimii tiiviissä yhteistyössä asiakkaidensa kanssa. Muun muassa allianssimuotoiset hankkeet ovat lisänneet asiakasymmärrystä ja näin edistäneet entistä asiakaslähtöisempien toimintatapojen vakiinnuttamisen.


Baltic Princess Allasosasto | Jyväskylä Uutiset\nBaltic Princess Allasosasto\n5.9.2014 · Baltic Princess ei varmaankaan siirry nykyisen kaltaisena Turkuun, kuten ei siirtynyt Galaxykaan. Tallinkin pitäisi nyt osata hyödyntää laivojen vaihto markkinoinnissa paremmin kuin viimeksi. BP ei ole uusi, mutta sille voisi silti järjestää nimikilpailun ja suunnitella ravintoloiden konseptit eri.\nBaltic Princess Allasosasto silja europa esiintyjät Esitys Kirkkonummen kunnan talouden tasapainotusohjelman valmistelu tuleville vuosille jatkuu nyt heti lomakauden jälkeen. Ensimmäisenä ovat esillä kunnan henkilöstökulut. Kunnanvaltuusto päätti kesäkuun kok.\nEnnaltaehkäisevä Työ Kotipizza Kampanjakoodi kotipizza kampanjakoodi huhtikuu alennukset oulu Pedihealth alennuskoodit 2019, kampanjakoodi, huhtikuu. Kotipizza kampanjakoodi huhtikuu. Pedihealth alennuskoodi 2019 ja parhaat\nTältä näyttää uudistunut Silja Serenade – katso.\n– Remontissa ollut Silja Serenade -laiva palasi lauantaina Helsinki-Tukholma-reitille. Katso, kuinka aluksen sisustus on muuttunut.\nBaltic Princess Allasosasto Vuonna 2013 alus siirrettiin Tallinkin liikenteeseen Helsinki-Tallinna reitille. 1 l = 3,38 € Teho+ on uusi pienkonebensa 2-tahtimoottoreille. Teho+ säilyy pitkään, joten seisonta-aika.\nLohturuokaa Koodaajan Palkka Näin pidät osaamisesi ajan tasalla – yksi tärkeimmistä on. – Etätyön aikoina kannattaa ottaa haltuun omaan työhön liittyvät\nBaltic Princess Allasosasto Vuonna 2013 alus siirrettiin Tallinkin liikenteeseen Helsinki-Tallinna reitille. 1 l = 3,38 € Teho+ on uusi pienkonebensa 2-tahtimoottoreille. Teho+ säilyy pitkään, joten seisonta-aika ei pilaa sitä. Teho+ palaa puhtaasti eikä haise.\nTakaisin Kotiin Kausi 3 Hämeenlinnan Lentopallokerho jahtaa avausvoittoaan Puijo Wolleyn vieraana. Päätöksiä europelien suhteen ei ole vielä tehty. Toivesarjat Taivaan tulet ja Harvoin tarjolla\nLasten Radio Koodaajan Palkka Näin pidät osaamisesi ajan tasalla – yksi tärkeimmistä on. – Etätyön aikoina kannattaa ottaa haltuun omaan työhön liittyvät\nHifk Joukkue Peli-Karhujen nousukarsinta jalkapallon Kolmosesta Kakkoseen alkoi lauantaina tappiolla. Eteläisen alueen Kolmosen A-lohkon. Savon Sanomat: KuPS olisi halunnut siirtää torstaina pelattua\nSilja Baltic Princess. Teemaristeilyt. Israel-risteily. Abijuhlat-risteily 2021 Uusi! Antti Tuisku Bailantai-jatkot. Maarianhamina. Risteilyt. Risteily.\nKalev Span yhteydessä on vesipuisto, jossa on allasosasto (mm. 50 m altaat, lastenallas, poreallas), vesiliukumäkiä sekä saunaosasto. Lisäksi kylpylässä on oma terveyskeskus.\nKauhukirjailija Hyvää syntymäpäivää, kauhukirjailija H. P. Lovecraft. – Hyvää syntymäpäivää, kauhukirjailija H. P. Lovecraft! – Tässä sopivia Cthulhu-aiheisia biisejä juhlaan. 18:00\nSilja Europa – the biggest and most beautiful cruise ship on the Baltic has an endless list of alternatives to offer. Book an eventful 22-hour cruise from Helsinki to Tallinn! The all-around maritime feeling, splendid food and great shopping possibilities makes it worthwhile to came for a.\nRasmussen Tuoreet gallupit: Trump hävisi väittelyn – korona satutti – Varhaisten mielipidemittausten perusteella sekä ensimmäinen vaaliväittely että koronaan sairastuminen ovat olleet\nSilja Galaxy korvaa Turku−Tukholma-reittiä liikennöivän Baltic Princessin iltalähtöjä alukseen tehtävien teknisten huoltotöiden vuoksi.\nTallink & Silja Line – Risteilyt: 23 tunnin risteily Turusta Tukholmaan, Baltic Princess – Katso 2 108 matkailijoiden laatimaa arvostelua, 2 481 matkailijoiden ottamaa valokuvaa ja huipputarjouksia Helsingissä, Suomi Tripadvisorissa.\nKoodaajan Palkka Näin pidät osaamisesi ajan tasalla – yksi tärkeimmistä on. – Etätyön aikoina kannattaa ottaa haltuun omaan työhön liittyvät digitaaliset sovellukset\nBaltic Princess – tähtiä 20.\nSauna ja allasosasto maksaa kahdeksan euroa. Tähtiä kaksi. Viihdetarjonta. Risteilyn aikana ehdit tanssia tanssiorkesterin tahdissa, kuunnella trubaduuria, laulaa karaokessa ja katsella urheilua isolta ruudulta, joten viihdetarjonta on melko kattavaa.\nRemontissa ollut Silja Serenade -laiva palasi lauantaina Helsinki-Tukholma-reitille. Katso, kuinka aluksen sisustus on muuttunut.\n← Lasten Radio\nRasvanpolttoa Tukeva Ruokavalio →