Margaret Pennyn muistikirja: May 2014\nUnkarin viisi parasta\nPaluumatkalla kymmenen päivän Unkarin-turneelta. Kävimme Balaton-järven etelärannalla, etelässä Pecsissä ja maaseudulla sen ympäristössä sekä mennen tullen Budapestissa. Unkarilainen emäntämme kysyi minulta, miksi pidän maasta. Vastasin, että koska täällä kasvaa tammia, mutta todellisuudessa syitä on monia. Pikapäivityksenä päätinkin listata viisi parasta asiaa Unkarissa.\nMaa. Koko Unkari sijaitsee kauniilla paikalla Tonavan altaassa ja pääkaupunki Budapest erityisen kauniilla paikalla joen varrella. Balaton-järven etelärannalla on kilometreittäin kaunista rantaa vanhoine pajupuineen ja vihreine nurmikkoineen. Junan ikkunoista näkee viinirinteitä, vehreitä peltoja ja lehtoja, paikoin vihreitä kukkuloita silmänkantamattomiin. Unikkoja tienpientareilla ja niittämättömillä nurmikoilla. Varsinaisella pustalla, joka on savannimainen ekotyyppi maan itäosassa, en ole koskaan käynyt.\nKansa. Suomalainen sulautuu unkarilaisten joukkoon vaivattomasti. En ole koskaan tuntenut itseäni Budapestissa tyhmäksi turistiksi toisin kuin esimerkiksi Prahassa. Päin vastoin, minulta kysytään tietä. Unkarilaiset ovat ystävällisiä lapsille ja kohteliaita busseissa ja metroissa. He eivät myöskään pidä niin tiukasti kiinni erilaisista säännöistä ja kielloista kuin suomalaiset.\nSää. Unkarin ilmasto on ihanteellinen. Toukokuussa on täysi kesä kun Suomessa vielä värjätellään nollan tuntumassa. Tulvat ovat harmillinen poikkeus muuten suotuisaan säähän. Sen jälkeen kun joku päätti säännöstellä Tonavan uoman tulvat ovat olleet lähes jokakeväinen riesa. Myös Unkarissa on innostuttu rakentamaan hienoja kerrostaloja aivan veden partaalle. Idea ei ole hyvä, koska tulvan sattuessa asukkaat joutuvat soutamaan koteihinsa.\nKulttuuri. Budapestin keskusta edustaa (aitoa ja keinotekoista) fin de siecleä kauneimmillaan. Arkkitehtuurin uusgoottilainen helmi on mm. Parizsi Udvar kävelykeskustassa Vaci utin varrella, hotelli Gellert puolestaan hurmaa art nouveaun ystävät. Paljon teatteria, musiikkia ja undergroundia. Budapestissa konsertoivat myös isot maailmantähdet jotka eivät Suomeen vaivaudu. Sziget-festivaali saa kaikki kotimaiset festarit kalpenemaan - ihmiset eivät edes ole hirveässä kännissä niin kuin täällä. Kirjakauppoja on joka paikassa - kansalliset kirjakappaketjut ovat Corvina, Libri ja Aleksandria, mutta myös itsenäisiä kirjakauppoja ja divareita näkee paljon, samoin kirjakojuja kaduilla. Budapestissa on myös muutama englanninkielinen kirjakauppa, joisss myydään sekä uusia että käytettyjä kirjoja.\nRuoka ja viini. Hyvälaatuisia vihanneksia ja hedelmiä on saatavissa ympäri vuoden. En ole koskaan törmännyt unkarilaisessa valintamyymälässä sellaisiin kolhuisiin munakoisoihin tai kalpeisiin tomaatteihin kuin Suomessa. Budapestissa pidän erityisesti monipuolisista turkkilaisista ravintoloista. Keskustasta saa hyvän ja tuoreen pitafalafelin vähän alle kahdella eurolla. Kansallisruokaa langosia voi syödä kerran matkan aikana, ei useammin, jos ei halua että lentoyhtiö laskuttaa paluumatkalla lisämaksua painonnoususta. Tokajia kannattaa maistaa. Viinit ovat parempia kuin maineensa ja hyvin edullisia ruokakaupoista ostettuna. Huono maine johtunee siitä, että Alko tuo Suomeen vain halvimpia merkkejä.\nTasapuolisuuden vuoksi listaan myöhemmin viisi huonointa asiaa Unkarissa, mutta nyt en jaksa. Lapsi sairastui paluumatkalla Pecsistä ja vietti viimeisen päivän hotellissa kuumeisena ja lentokentällä ja koneessa oksennellen. Helatorstaina pääsemme puolestaan mummon kyydissä mökille Savoon palelemaan. Ota siivouskirjan viimeistelytyöt mukaan, kahden viime viikon aikana en ole saanut niille mitään tehdyksi.\nLähettänyt Saara Henriksson klo 1:02 AM No comments:\nTunnisteet: Budapest, matkustaminen, sivistys, Unkari\nMarginaalista ja arvostuksesta\nSuomalainen spekulatiivinen fiktio etsii yhä uusia yleisöjä. Eilen tipahti luukusta tekijänkappale julkaisusta Finnish Weird, joka löytyy myös ilmaisena e-julkaisuna täältä. Minulta on julkaisuun käännetty artikkeli, jossa haastattelen oululaista esikoiskirjailijaa Jenny Kangasvuota. Julkaisua on tarkoitus levittää Lontoon maailmanconissa tänä kesänä ja tavoitella paitsi kannatusta Helsingin maailmancon-hankkeelle, myös esitellä kotimaisia kirjoittajia.\nToisaalla kirjoittajat ovat jälleen valitelleet novellien ja muutenkin lyhyen muodon jäämistä paitsioon laajemmissa ympyröissä. Olkoonkin, että novellikokoelmia ja antologioita julkaistaan ruohonjuuritasolla paljon, suurin osa niistä jää kuitenkin pienen piirin jutuiksi. Joskus tavoite on tehdä nimenomaan marginaalikirjallisuutta. Tästä on kyse esimerkiksi splatterpunk-antologian tapauksessa eikä näille julkaisuille suurta kansansuosiota haetakaan.\nMarginaalikulttuurin tekijällä on kuitenkin myös omat huonot hetkensä. Mikrokustantajan tai marginaalikirjailijailijan mahdollisuudet levittää omia töitään ovat pienet: Applen iStoreen tai Elisa Kirjaan voi lätkäistä kotimaisen teoksensa myyntiin ja linkkailla ahkerasti sosiaalisessa mediassa, tai sitten tehdään paperijulkaisu, jonka hyvällä tuurilla muutama kivijalkaliike huolii valikoimiinsa. Vastaanotto jää usein muutamaan mainintaan nettifoorumeilla, tai sitten arvosteluun kaverin toimittamassa lehdessä tai blogissa.\nKirjoittajat ovat myös valittaneet, että henkilövetoinen saippuaooppera kelpaa proosamuodossa, mutta kunnon seikkailua eivät osaa arvostaa sen enempää kustantajat kuin lukijatkaan. Kritiikin mukaan myös spefiyleisö tai fandom seuraavat näitä samoja suosikkeja. En tiedä, voiko George R.R. Martinin Tulen ja jään laulu -sarjaa (vaikka sekin taidetaan mieluummin lukea englanniksi tai tunnetaan nimellä vain nimellä Game of Thrones) enää pitää nimenomaisesti fandomin suosikkina, kun sarjasta on tullut valtavirtaa. Teos on kuitenkin monen fantasiakirjoittajankin suosikki ja siltä osin voin yhtyä käsitykseen saippuaoopperasta. Valtavirta on, no, valtavirtaa. Jos jostain löytyy ymmärtäjiä marginaalille niin fandomista, mutta eihän heitä monta ole kun ei ole ihmisiä fandomissakaan.\nKursorinen silmäys Tähtivaeltajan (tärkein spefiteosten arvosteluareena tällä hetkellä nyt kun Portille on sattunut pidempi julkaisutauko) näyttäisi paljastavan, että kotimaista marginaalisempaakin spefiä arvostetaan ja paikoin jopa kiitetään. Myös viihdyttävät kyberpunk- ja steampunk-kokoelmat ovat saaneet hyvää palautetta. Tähtivaeltajan tai muiden alan lehtien arvostelijaporukka kuuluu kuitenkin yleensä samaan pieneen piiriin kuin kirjoittajakin.\nYmmärrän kirjailijaa, joka kymmenen tai kahdenkymmenen vuoden jälkeen pohtii, onko hänen ponnisteluillaan ollut mitään vaikutusta. Itselläni tulee ensi vuoden tammikuussa kuluneeksi kymmenen vuotta debyytistä ja siinä voi olla pysähtymisen paikka.\nOlen ollut huomaavinani että kirjailijat, joita kollegat arvostavat surevat, että suuri yleisö ei ymmärrä, kun taas suuren yleisön suosikit haluaisivat tunnustusta kriitikoilta ja "piireiltä". Yleensä molempia ei saada. Joskus tietysti. Emmi Itärannan Teemestarin kirja taas voi olla esimerkki siitä, että koskaan ei voi sanoa ei koskaan.\nMitä piireihin tulee, niin tämä taitaa olla keski-ikäistymiseen liittyvä havainto: kun vilkaisen nopeasti ympärilleni joudun toteamaan, että nämä samat ihmiset joiden kanssa marisen joka päivä chatissa ovat juuri se "piiri", jota parikymppisenä ihmetellen ulkopuolelta katsoin. Ei taida olla aktiivifandomia kummempia tai hienompia kirjallisia piirejä kuin Suomessa missään. Aika arkista puuhaa suomalainen kirjailijuus kuitenkin on. En myöskään tunne yhtään kirjailijaa, joka ei ainakin välillä kokisi, että häntä ei arvosteta.\nTälle viikolle on osunut mukavasti kevään juhlia. Mukavasti siksi, että ne tarjoavat hienon sulkeuman freelancerin kevään työlohkolle. Tänään julkistetaan Viita-toverin Teppo Paulaston romaani Kolvi Tulenkantajien kirjakaupassa. Onnea Tepolle! Aion pistäytyä juhlissa, sillä artikkelikokoelman esipuhe on kirjoitettu ja novellikokoelma, jossa olin kustannustoimittajana, lähti tänään painoon. Leppoisa opas huusholliin löytyy kustantajan syksyn listoilta ja romaani edistyy palauteryhmän hyvässä käsittelyssä. Tästä on hyvä lähteä Unkariin huomenna. Yritän kirjoittaa matkaltakin jotakin. Onnellista toukokuun loppua blogin lukijoille!\nLähettänyt Saara Henriksson klo 4:23 AM No comments:\nTunnisteet: antologiat, fandom, kirjailijat, kirjallisuus, korkea ja matala, lehdistö, lukeminen, marginaali\nPää kiinni, köyhä kirjailija\nViime talvena kollega kirjoitti köyhyydestä kulttuurialan julkisena salaisuutena. Kirjailijan tekemä havainto oli tiivistettynä tämä: taiteilijuuteen tai kirjailijuuteen liitetään julkisessa keskustelussa jokin hohto, johon rahattomuus tai köyhyys eivät sovi. Kirjoituksesta seurasi luonnollisesti keskustelua eri taiteenalojen ihmisten keskuudessa, monet havainnot olivat yhteisiä. Mieleeni on jäänyt myös se, kun käsikirjoittaja kertoi osallistuneensa ensi-iltaan viimeisillä rahoilla ostetussa mekossa, jotta kukaan ei pääsisi luulemaan häntä häviäjäksi tai epäonnistuneeksi.\nKun ihminen tulee esiin luovan työnsä kautta, siihen ei haluta liittää köyhyyden stigmaa, sillä se halventaisi itse työtä. Vaikka näillä kahdella asialla ei olisi mitään tekemistä toistensa kautta.\nSitten ovat internetin keskustelupalstat ja Facebook. Taannoin törmäsi kollegan kirjoituksen herättämään keskusteluun uudelleen. Nyt valitettiin, että kultturialan ihmiset katsovat oikeudekseen saada toimeentuloa, vaikka kukaan ei ole kiinnostunut ostamaan heidän työtään. Oikeastaan ei sanottu edes näin, vaan kirjailijoita verrattiin suoraan elätteihin ja loisiin.\nKeskustelussa otettiin annettuna, että kirjailija pyrkisi elämään työstään saamillaan tekijänpalkkioilla. (Viimeisen kerran: myyntituloja saa kustantaja, joka maksaa kirjailijalle tekijänoikeuskorvauksia, joihin siis rojaltit lukeutuvat.) Tämä ei yksinkertaisesti pidä paikkaansa. Suomessa on vain muutama kirjailija, joka elää kirjojensa tekijänoikeustuloilla. Tuntemieni kirjailijoiden ammatteja ovat mm. kustannustoimittaja, varastopäällikkö, koulupsykologi, vapaa toimittaja, kotiäiti, työtön.\nHetkinen. Työtön kirjailija? Mikä sellainen kuvittelee olevansa? Tämä hampuusi luulee olevansa kirjailija ja taiteilija, vaikka vastaanottaa tukea yhteiskunnan varoista? Pois sellainen.\nEli toinen asia, mitä keskustelussa ei hahmoteta on, että kirjailijoita on meillä kaikista tuloluokista, siis ihan kaikista. On köyhiä, keskiluokkaisia ja muutamia rikkaitakin. Ongelma on, että kaikilla muilla on lupa ja oikeus tehdä luovaa työtä ja julkaista ajatuksiaan paperilla. Vain köyhällä tai työttömällä ei, koska siis kamoon kirjailijuus, sehän on jotain hienoa ja keskiluokkaista, ei sitä ole tarkoitettu rahvaalle.\nMutta leikitäänpä hetkeksi keskustelussa esiintyneen ajatuksen mukana. Meillä on keskustelija A, kutsukaamme häntä vaikka Stadin Viherliljaksi ilmaistaksemme hänen todennäköisen asuinpaikkakuntansa, ammattistatuksensa, liberaalin ajatusmaailmansa sekä ikäluokkansa. Hän argumentoi seuraavaa: jos kirjailija saa kuukauden tulon vuoden työstä, miksi vaivautua?\nMiksi lukijoidenkaan pitäisi vaivautua? Kuukauden mediaanitulo 2000 euroa on nimittäin se summa, jonka kirjailija tällä hetkellä saa nimenomaan tekijänoikeuskorvauksista. Tämän verran on siis keskimäärin maksettu kirjoista, jotka ovat kirjaston hyllyillä, kirjakaupoissa, ihan tavallisten ja tunnettujenkin kotimaisten kirjailijoiden nimikkeistä. Vain aivan harvat teokset yltävät huomattavaan myyntiin.\nOnneksi hätä ei ole tämän näköinen, koska suurin osa kirjalijoistamme todella työskentee myös muissa ammateissa. Totuus on (ja tässä puhuu keskustelija B eli minä!) että tällä hetkellä parhaat edellytykset kirjailijan ammatissa toimimiseen on sellaisella ihmisellä, jonka lapset ovat jo aika isoja, jolla on keskiluokkainen ammatti josta hän saa kuukausipalkkaa ja josta hän voi tarvittaessa jäädä palkattomalle vapaalle apurahan osuessa kohdalle. Toiseksi parhaat edellytykset ovat ammattitaitonsa ja asiakassuhteensa vakiinnuttaneilla freelancereilla. Ja niin edelleen.\nKeskustelija B on siis kirjailija siinä missä häntä enemmän tai vähemmän luetut kollegansakin. Hän tulee tällä hetkellä työllään toimeen. Kun puhutaan rahasta, hänellä on enemmän tilaa ja puheoikeutta kuin alkuperäisen köyhyyskirjoituksen kirjoittajalla. Sillä jos ei mikään muu niin ainakin tämä pointti tulee keskustelussa alleviivatuksi, moneen kertaan: köyhän taiteilijan on vastedeskin pysyttävä piilossa, nöyränä ja hiljaa, jotta hän ei joutuisi kuulemaan ilkkuvia mitäsläksit- ja vittuilukommentteja. (Mistä tämä viha ja katkeruus taiteilijoita kohtaan muuten edes kumpuaa? Onko se suomalainen erityispiirre?)\nMutta palatkaamme aiheeseen. Keskustelijamme Viherlilja siis ehdottaa, että nämä kaikki kirjailijat jotka eivät täytä edellytyksiä elättää itsensä työllään, kirjallisuuteen liittyen tai muulla työllä, saisivat lätkäistä hanskat tiskiin. Palaamme aivan ensimmäiseen argumenttiin: mikä oikeus on ihmisellä saada toimeentuloa, jos hän ei tee työtä.\nNythän on niin, että on lama. Sanomalehdestä saamme lukea, miten työkkäri "koventaa" asennettaan työnhakijoihin. Työpaikkoja on määrätyn ajan jälkeen löydyttävä, niitä on työnhakijan taiottava ilmasta, tai hänen on ilmoittauduttava työvoimapoliittiseen koulutukseen, tai opiskelijaksi. Jäljelle jäävät, ne jotka eivät täytä ehtoja tai jotka syystä tai toisesta pysyttelevät työmarkkinoiden ulkopuolella. He ovat yleensä köyhiä.\nEli näin meillä on keskustelija C, pienituloinen kirjailija maakunnasta, jolla on historiassaan työttömyyttä sekä vakavia terveysongelmia. Hänen tulonsa vaihtelevat pienistä naurettaviin. Hänellä voi olla perhettä tai muita hoidettavia. Ei auta, että moni kirjailija (myös maakuntakirjailijat B ja C) yrittää elättää itsensä freelancerina tai toimittajana. Tämäkin ala on vaikeutunut avustajasopimusehtojen huonontumisen, kilpailun ja media-alan kurjistumisen myötä.\nTosin Viherliljallamme on tähänkin ratkaisu: hankkikaa työtä, josta maksetaan. Tietysti. Nuorena ihmisenä on vaikea hahmottaa tätä vaikeutta, että varmankin keskiluokkaisen työpaikan voivat yt:t, alan murros tai vaikka sote-uudistus viedä alta, sitä ei ihminen (työntekijä, kirjailija, taiteilija) itse voi valita. Kaikki ei aina mene niin kuin opiskeluaikana kuvittelisi, tai vaikka kuinka uskoisi, ettei itse koskaan esimerkiksi sairastu. (Tai hanki lapsia, jotka voivat sairastua, sekin voi olla kaukana nuoren horisontista.)\nJoka tapauksessa olemme päässeet ajatusleikissämme siihen kohtaan, jossa keskustelija C on siivottu pois paitsi keskustelusta, myös kirjallisuuden piiristä. Tiukennamme vielä ehtoja ja toteamme, että vain ne jotka onnistuvat tekemään taidetta ruikuttamatta edes ajoittain tilanteensa vaikeudesta saisivat luopua leikistä. Nyt alkaa karsinta: lähtevät väsyneet, työn ja perheen välissä taiteilivat isät, alkoholisoituneet sinkkunaiset, ylityöllistetyt työpaikkojensa vastuunkantajat, provisiopalkalla työskentelevät puhelinmyyjät ja vuorotyöläiset ihan muuten vain. Ja niin edelleen.\nKeitä meille jää? Millainen on suomalainen kirjallinen kenttä, jossa keskiluokkainen kirjailija saa puhua, mutta köyhän on pidettävä päänsä kiinni? Millaisista ihmisistä kirjoitetaan, millaiset elämänpiirit tallentuvat kirjallisuuteen? Meille jäävät Riikka Pulkkisen keskiluokkaisten henkilöiden ihmissuhteista kertovat romaanit, Sofi Oksasen lähihistoriaan sijoittuvat romaanit sekä joitakin dekkareita ja historiallisia romaaneja. Ei lyriikkaa, ei lyhytproosaa. Nykypäivään sijoittuvista kertomuksista putoavat pois vähäväkisten ja köyhien tarinat, sillä paitsi että niitä ei haluta kuulla ei ole myöskään ketään niitä kirjoittamassa, koska ääni ja sananvapaus kuuluvat vain keskiluokalle ja voittajille.\nJa tämä on minulle, keskustelijalle B joka edes jollakin tavalla kokee suomalaisen kirjallisuuden omaksi asiakseen, se kaikkein tärkein havainto. Myös Suomeen mahtuu monenlaisissa elämänpiireissä asuvia ihmisiä. Meitä on paljon enemmän ja erilaisissa elämäntilanteissa eläviä kuin monen helsinkiläisen liberaalivihreän media-alan "nuoren ammattilaisen" horisontista ehkä hahmotetaankaan. Terveisiä Kehä III:n sisäpuolelle: ei ole häpeä eikä vamma olla köyhä. Asia on yhteinen, kansallinen ja Euroopan laajuinen.\nSillä nyt ovat käynnissä kaiken kukkuraksi Euroopan parlamentin vaalit. Olen lauantaina lähdössä kymmeneksi päiväksi Unkariin, maahan, jossa köyhiä ja pettyneitä riittää, jossa Viherliljan kaltaiset itsevarmat ammattilaiset nauretaan paskaisenkyynisesti katuun. Maahan, jossa tästä huolimatta arvostetaan kieltä, kulttuuria, kääntämistä ja ennen kaikkea kirjallisuutta. Ennen matkaa pitäisi käydä äänestämässä, jos meinaa mennä. Arvatkaapa, miten paljon tällä hetkellä huvittaa?\nHaistakaa paska vihreät, oikeisto ja vasemmisto ja kaikki muutkin puolueet. Kirjailijana, suomalaisena ja eurooppalaisena en voi olla tekemättä muutakaan johtopäätöstä: köyhää ei halua kuunnella kukaan.\nLähettänyt Saara Henriksson klo 3:02 AM 3 comments:\nTunnisteet: kirjallisuus, kirjoittaminen, luokka, luova luokka, marginaali, työ\nAmmattikirjailijoiden aika on ohi?\nTänään julkistettiin Pentinkulman päivien E80-esikoiskirjailijaseminaarin osallistujalista. Hurraa! Pentinkulman päivät on maamme kirjallisuustapahtumista vakiintuneimpia ja parhaimmin järjestettyjä, ja seminaarista on minulle korvaamatonta apua. Osallistuin ko. seminaariin vuonna 2011. Puolet meistä seminaarin osallistujista on julkaissut toisen teoksen tämän jälkeen. Toisen teoksen vastaanotto on melkein kaikilla jäänyt vaisummaksi kuin ensimmäisen, kun esikoiskirjaan sisältyvä uutuusarvo on käytetty, mutta kirjailijoiden tulevaisuus näyttää hyvältä: teoksia kypsyy, ja silloin tällöin kuullaan hyviä julkaisu-uutisiakin.\nKun koko ympäröivä yhteiskunta rummuttaa tehokkuutta ja tuottavuutta, tältä mentaliteetilta on vaikea pysytellä kirjailijanakaan suojassa. Jokainen teos vaatii kuitenkin omanlaisensa kypsyttelyajan. Silti mietin, kuinka moni nykyisistä kolmekymppisistä, aloittelevista kirjailijoista pääsee samaan julkaisutahtiin kuin maamme säännöllisesti julkaisevat, keskipolven kirjailijanimet. Anna-Leena Härkönen on hyvä esimerkki. Vaikka hän toisaalta aloitti niin aikaisin että sitä voidaan pitää varaslähtönä, 35-vuotiaana hän oli julkaissut kuitenkin jo kahdeksan teosta. Anja Snellman (Kauranen) oli julkaissut samanikäisenä viisi teosta, Jari Tervokin neljän runokokoelman lisäksi kaksi romaania.\nKirjailijan arvoa ei tietenkään mitata tuotteliaisuuudella, kaikkea muuta. Sen sijaan epäilen, että Kaari Utrion, Laila Hirvisaaren, Anja Snellmanin tai Antti Tuurin (yhdeksän teosta ennen 35 vuoden ikää) tavoin säännöllisesti julkaisevaksi kirjailijaksi pääsee yhä harvempi, ainakaan yhtä aikaisin "urallaan". Edes "nimet" tai kustantamoiden tähdet eivät nykyään pysty tähän, sillä he ovat tyypillisesti aloittaneet vanhempina, muutamaa poikkeusta kuten Katja Kettua lukuunottamatta. Enkä nyt laske mukaan lasten- ja nuortenkirjallisuutta, sillä näissä kirjallisuudenlajeissa julkaisuvauhti on jo odotusarvoisesti vähän toisenlainen. Jostain syystä säännöllisesti julkaiseva kirjailija näyttää harvinaistuvan.\nMitä väliä sillä sitten on, ilmestyykö kirjoja säännöllisesti, kunhan ne ovat hyviä? Tulkitsen, että pidempi hiljaisuus teosten välillä johtuu kuitenkin kirjailijan työskentelyolosuhteiden muutoksesta. Kirjailijanammatti on pitkäjänteistä toimintaa ja tuotanto rakennetaan teos kerrallaan. Monet kustantamot eivät talousvaikeuksien puristuksessa ehkä halua sitoutua tuntemattoman nuoren kirjailijan teosten julkaisemiseen koko tämän kaaren aikana, jonka kehitys vaatisi. Eikä kirjailijaa ole ilman kustantantajaa. Monet aiemmin julkaisseet kirjailijat ovat huomanneet joutuvansa etsimään uuden kustantajan, kun kustantaja ei ole enää innostunut julkaisemaan seuraavia teoksia.\nAntti Tuuri julkaisee nykyäänkin säännöllisesti, joskaan ei välttämättä enää yhden teoksen vuosivauhdilla. Hänen kustantajansa on Otava. Nuoremman polven tuotteliaat kirjailijat kuten Juha-Pekka Koskinen julkaisevat usean kustantajan kautta. Kun kirjailija jää ilman kustantajaa, hän vaikenee.\nKokonaan toinen juttu on, että tuotteliainkaan kirjailija ei usein pysty elämään saamillaan tekijänoikeustuloilla (en mielelläni puhu myyntituloista, koska niitä saa tosiasiallisesti kustantaja) eikä riittävän pitkiä apurahoja riitä monille pitkäjänteisen työskentelyn turvaamiseksi, vaikka kustantaja mielellään julkaisisikin.\nToivotan onnea ja pitkäjänteisyyttä tuleville seminaarilaisille, ja toivon pitkäjänteistä ajattelua myös heidän kustantajiltaan.\nLähettänyt Saara Henriksson klo 9:44 AM No comments:\nTunnisteet: kirjailijat, kirjallisuus, kustantaminen, kustantamot\nKotimainen spefiteos etsii lukijaa\nOlen pitkästä aikaa seurannut Risingshadow -foorumin keskustelua scifi- ja fantasiakirjoista, eli tuttavallisemmin spefikirjallisuudesta (=spekulatiivinen fiktio, realistisesta kerronnasta poikkeava fiktio). Kirjoittajan kannalta näiden keskustelujen seuraaminen on opettavasta: mitkä teokset nousevat keskustelunaiheiksi?\nGrant Wood: American gothic. Löytyisikö Pohjanmaalle sijoittuvista tarinoista kotimainen spefivastine amerikkalaiselle genrelle?\nKysymys palautuu mielenkiintoisella tavalla siihen, miten teos yleensä löytää lukijansa. Kotimaisen scifin, fantasian tai kauhun tapauksessa mahdollisia yleisöjä on hahmotettavissa neljä, jotka luettelen seuraavassa pienimmästä suurimpaan.\nEnsin tulee kirjoittajan luonnollinen yleisö, eli toiset kirjoittajat tai spefiharrastajat eli fandom. Tämä on pieni porukka, joka toisaalta ostaa paljon kirjoja, mutta ei nykypäivänä välttämättä ehdi lukea kaikkea mitä julkaistaan, vaikka sen kuuliaisesti ostaisikin. Fandom-yleisö on maultaan kehittynyttä ja vaativaa. Lukijat etsivät uusia ideoita, eivät välttämättä niinkään hyviä tarinoita, koska niitähän kerrotaan muissakin genreissä. Tämä yleisö lukee usein paljon, myös muuta kaunokirjallisuutta kuin spefiä. Pienet kustantajat kuten Kuoriaiskirjat tai Vaskikirjat julkaisevat periaatteessa tälle yleisölle, toki välillä joukossa voi olla laajempaa yleisöä kiinnostavia hittejäkin.\nSeuraava laajempi piiri ovat spefin lukijat ylipäätään: vampyyrisarjojen ystävät, nuortendystopian suurkuluttajat, Alistair Reynoldsinsa pokkareina lentokentiltä ostavat insinöörit. Ja niin edelleen. Joukkoon mahtuu myös perinteisestä roolipelifantasiasta innostunutta nuorta ja vanhempaakin väkeä.\nNäitä yleisöjä hätyyttelevät kotimaiset sarjat kuten J.S.Meresmaan Mifonki-sarja sekä Magdalena Hain Gigi ja Henry -sarja. Viimeksimainitut edustavat YA-fantasiaa ja steampunkia ja toisin kuin kotimaisissa sarjoissa usein aiemmin, niissä ei ole leimallisesti suomalaiskansallisia piirteitä. Tällaisen spefin kirjoittajan kannalta ongelma on, miten erottua käännöskirjallisuuden joukossa. Lukijalle, joka on kiinnostunut nimenomaan vampyyreista tai nuorista sankareista synkässä tulevaisuudessa ei kotimaisuus ole kovin tärkeä suositusperuste siinä kohdassa, kun hän valitsee luettavaa.\nJoskus kirjoittajat nurisevat, että nuoremmat lukijat voivat jopa suhtautua ennakkoluuloisesti kotimaiseen kirjaan. Ongelma lienee kuitenkin ennemmin se, että nuortenkirjallisuus ylipäätään ei menesty, jos sen kyljessä ei ole elokuvaa tai muuta herättämässä huomiota. Ainakin tällaista viestiä kerrotaan kaupallisten kustantajien taholta toukokuun Image-lehdessä.\nJos kirjoittaja haluaa omalta osaltaan kehittää spefiä genrenä, tällaiselle yleisölle kirjoittaminen ei välttämättä tarjoa mitään uutta. Houkutus-genren tai Nälkäpelin lukijat ehkä etsivät yleensä romanssia tai seikkailua eivätkä spefiä spefin vuoksi. Lisäksi vaikka tämä lukijaporukka on paljon laajempi, se ei ostovoimallaan pysty pitämään kovin monta kirjailijaa leivässä Suomen kokoisessa maassa.\nSitten on valtavirtayleisö. Satunnaisia kotimaisia viihdehittejä lukuunottamatta lukeva yleisö suosii kaunokirjallisesti korkeatasoisia teoksia, jotka ovat pääsääntöisesti ison kustantajan julkaisemia ja Helsingin Sanomien kriitikoiden kiittämiä. Tänään Hesarissa oli pieni uutinen Kirjakauppaliiton huhtikuun myydyimmistä kirjoista. Myydyin teos, Tommi Kinnusen Neljäntienristeys voi olla vaikka miten hieno kirja, mutta spefikirjoittajan kannalta on lohdutonta, että hittikirjaksi nousee aina vain hienovarainen kertomus sodan polttaman pohjoisen pienistä ihmisistä, tai kertomus lestadiolaisäidin raskaasta elämästä, tai muu vastaava perusrealistinen teos.\nToki spefiteoskin voi nousta suuren yleisön suosikiksi, ilman muuta. Esimerkiksi Mikael NiemenPopulaarimusiikkia Vittulajänkältä on käännösstatuksestaan huolimatta nimenomaan suomalainen teos, jossa (kotikriitikon mukaan) yliluonnolliset tapahtumat sopivat hyvin yhteen persoonallisen kertojanäänen kanssa. Tällaisen teoksen pitää kuitenkin todella, no, erottua. Populaarimusiikkia Vittulajänkältä sisältää myös ajankuvaa sekä eksoottisen ympäristön.\nSitten ovat vielä ulkomaat. En edes aloita siitä, miten vaikeaa spefikirjoittajan (niin kuin kenen tahansa muunkin kirjoittajan) on lyödä itsensä läpi käännösmarkkinoilla. Ulkomaisten lukijoiden kannalta suomalaiskansallinen eksotiikka voi olla bonusta, kun taas täällä spefilujat ovat saaneet lukea sitä jo sen verran kauan, että siihen voidaan viitata värttinä- tai tuohifantasiana.\nMiten sitten erottautua, löytää teokselle uusia lukijoita pienen piirin ulkopuolelta?\nLukijoiden löytäminen kotimaiselle proosalle voi olla valtavirtapuolellla ihan yhtä vaikeaa kuin spefipuolellakin. Uusia, erilaisia ilmiöitä nousee pintaan harvakseltaan. Tässä mielessä steampunk voi olla pieni pelastus spefikirjallisuudelle. Uuskumma ja sen jälkeläinen Suomi-kumma ehkä lopulta kiinnostivat jälleen vain liian pientä yleisöä.\nEri mediat myös kierrättävät ideoita ja tarinoita keskenään entistä nopeammalla tahdilla. Yhdysvalloissa hyvin suosituksi nousseessa tv-sarjassa True Detective mysteeri ja selittämätön ovat kiinteä osa kerrontaa. Amerikassa tälle genrelle on nimikin, "southern gothic". Ehkä tulevaisuudessa parhaiten menestyvät teokset, jotka pystyvät hyödyntämään arvoituksellista elementtiä tunnelman kautta, tätä arvoituksellisuutta tai sen mahdollisia tulkintoja mitenkään selittämättä.\nLähettänyt Saara Henriksson klo 4:27 AM 3 comments:\nTunnisteet: fantasia, kirjallisuus, kirjasarjat, kustantaminen, lukeminen, mikrokustantaminen, scifi\nKevät on jo pitkällä ja koulujen päättäjäisten lähestymisen tuntee, sen melkein haistaa ilmassa.Kupliva vapaus, kun voi vaihtaa talvitakin huppariin ja kengät lenkkareihin, ilman nuoruuteen liittynyttä epävarmuutta jota en haluaisi elää enää läpi edes huikeiden onnenhetkien vuoksi. Olin nuorena usein, enimmäkseen, suurimman osan aikaa hyvin Huolestunut. Paitsi maailman tilasta, myös omasta tulevaisuudestani. Välittömästä lähitulevaisuudesta, rahatilanteestani sekä siitä, rakastaako kukaan minua koskaan.\nNykyään yksi lempipäiväunistani on suunnitella, mistä aiheesta pitäisin TED-puheen, jos minut joskus pyydettäisiin sellaista pitämään. TEDin ideana on nähdäkseni se, että sinne pyydetään ihminen puhumaan asiasta, joka on ollut hänen vaikein läksynsä, tai josta hän on innostunut eniten maailmassa, tai joka on tarjonnut hänelle suurimman oivalluksen.\nToukokuun 1. Pohjois-Savossa.\nVietimme vappuviikon mökillä. Joka aamu satoi lunta, juuri sitä mitä keskellä talvea kaivattiin. Tämä kevät on tullut poukkoillen, aloittanut varhain ja päättänyt välillä kääntyä takatalveksi. Minun paras oivallukseni on ollut, että asioita ei tarvitse tehdä "oikeassa" järjestyksessä.\nNuorena tätä on kaikkein vaikein ymmärtää, toisaalta nuorena on helppo tehdä myös oikeita päätöksiä: fiiliksen, intuition varassa. Opetushallinnon ja vanhempien taholta meille tolkutetaan nuoresta pitäen, että tulevaisuus on hyvä olla huolellisesti mietittynä, paperit vetämässä koulutukseen mielellään työllistävälle alalle ja CV:ssä ei kannata pitää turhanpäiväisiä aukkoja. Moni läheinen ihminen hakee tällä hetkellä töitä ja viesti työvoimaviranomaisilta ja koulutuksista on samankaltainen.\nMutta kaikkien polut eivät kulje ulkoaohjatun loogisesti, määrättyjen etappien kautta: yksi, opiskelupaikka, kaksi, ammatti, kolme, uralla eteneminen. Kirjailijan ei ainakaan. Kirjailijan "ura" ei etene vaan se on maisema joka kasvaa ja muokkautuu, vihertää ja kukkii, hiipuu syksyyn ja hiljaisuuteen vain kokeakseen uuden kukoistuksen hiljaisuuden jälkeen. Se kokee mullistuksia, rankasateita ja pakkasta. Se on, no, elämä. On varhain alkuun ponnistaneita taimia ja versoja. On vakaasti kohoavia runkoja, niitä, jotka puhkeavat kukkaan myöhään.\nKauan sitten pidin välivuoden kesken lukion, Kelan maksamassa työharjoittelupaikassa, koska lukio-opiskelu ei sujunut ja koska löysin harrastukseen liittyvän paikan. Harjoittelin "työelämää" varten Hämeen luontopiirin sihteerinä 17-vuotiaana. Työelämään valmistautuminen ei todellakaan ollut tuolloin lukiosta pudottautumisen pointtina, vaan se, että halusin keskittyä tekemään sitä mikä minua tuolloin kiinnosti eniten, eli toimimaan luonto- ja ympäristöaiheiden parissa. Tämä ei lukio-opetussuunnitelman mukaan ollut todellakaan mahdollista (tulee mieleen näin jälkeenpäin: miksi ei ollut?), siksi hyppäsin pois.\nKirjailija nuorena, "maailman rumin ja kamalin teini"\nEi muuten ollut helppoa aloittaa lukiota uudelleen kahta vuotta nuorempien kanssa. Mutta ei se ollut kamalan vaikeaakaan. Olin kypsynyt "hukattuna" aikana juuri sen verran että pystyin suorittamaan lukion kurssit kahdessa ja puolessa vuodessa ja kirjoitin ihan hyvät ylioppilasarvosanatkin. Ei tarvinne edes sanoa, että olin kaksikymmentä ennen kuin lopulta sain ylioppilaslakin.\nEpisodi ei ollut kovin kummoinen, mutta opetti minulle yhden asian: asioita ei tarvitse tehdä samassa tahdissa kuin muut. "Väärän järjestyksen" vuoksi en ole osallistunut juuri mihinkään ikäkausirituaaleihin: en vanhojen tansseihin, en penkkareihin, en maisteripromootioon. Arvatkaa kuinka paljon harmittaa? Ei sitten yhtään.\nYliopistosta valmistuin yksitoista vuotta myöhemmin ja kuvio oli vähän samanlainen. Asuin uudessa kaupungissa, oli perhettä ja esikoisromaani ilmestynyt. Väliin olin tehnyt ammattikorkeakoulussa medianomitutkinnon. Alkuvaiheessa olin opiskellut yliopistossa myös kesät, se vaati jälleen pientä kikkailua Kelan kanssa, mutta kannatti. Proseminaarin jälkeen olin aloittanut jo ensimmäisessä oman alani työpaikassa, tuolloin journalismin parissa. Promootio jäi väliin. Opiskelu jatkuu koko ajan lukemalla ja kirjoittamalla.\nKirjailijana olen myös huomannut, että tarvitsen kaikkea hankkimaani kokemusta, koko ajan. Kokemusta moottoriveneellä ajamisesta ja pannukahvin keittämisestä, järjestöasioista ja ihmissuhteista, lehden tai radiokanavan toimituksessa työskentelystä, myyjäntyöstä, anarkisteista ja baletinopettajista, päiväkotilapsista sekä verkkosivujen näpertelystä. Sekä journalistien että kirjailijan työkenttänä on maailma ja sen ilmiöt. Siksi olisi mahdoton ajatuskin, että vaikkapa journalistina työkokemus voisi olla jotenkin poukkoilevaa tai että se ei olisi johdonmukaista.\nSama päätee kutsumukseen tai itselle "sopivimpaan" työhön. On virhe ajatella, että pitäisi oppia tuntemaan se ihminen, joka sisimmässään on. Kirjailija on aina monta, hänellä on monen monta ihmisistä sisällään. Kun tämän hyväksyy, ei tarvitse kuluttaa turhauttavia tunteja itsetutkiskeluun ja navankaiveluun.\nPari viikkoa sitten tapasin nuoren ihmisen, joka hakee viidettä kertaa teatterikorkeakouluun. Kysyin häneltä, mikä on hänen motivaationsa hakea vuosi toisensa perään samaan koulutukseen. Hän vastasi, että vakiintunut näyttelijäkoulutus on käytännössä ainoa väylä ammattimaiseen teatterityöhön Suomessa. Monet lahjakkuudet noukitaan jo suoraan lukiosta. Tähän verrattuna kirjailijan ammatti tuntuu armolliselta. Voi olla vaikka kotiäitinä kymmenen vuotta ja kirjoittaa sitten kirjan, ja jos se menee läpi kustantajalla, on kirjailija.\nUseinkaan asiat eivät mene toivotulla tavalla. Kustantamosta tulee hylsy tai opiskelupaikasta kieltävä päätös. En puhu nyt muiden puolesta, mutta taiteellisella alalla pettymykset ovat osa kasvamista. Niitä ei voi pitää pelkkänä takaiskuna. Olisi hauska kuulla joskus muiden alan taiteilijoiden kokemuksia, ovatko ne samankaltaisia.\nEikä kenenkään polku ole lopulta suora. Elämä yllättää ja runnoo, jopa sen ensimmäistä vuotta kauppakorkeakoulun penkkiä kuluttavan isänmaan toivonkin. Varsinkin taantuman aikana ihmiset valitsevat opiskelun tai hoitovapaan epävarman työnhaun sijaan. Johdonmukaisuus on sitä paitsi aina mahdollista nähdä jälkeenpäin.\nSiksi luovuuskonsulttien tai uraorientoituneiden kirjoittamisen ohjaajien neuvoja viisivuotissuunnitelman tekemisestä, osatavoitteista ja strategiasta ei kannata ottaa liian vakavasti. Kirjailijan viisivuotissuunnitelma sisältää kuitenkin saman toimintaohjeen jokaiselle työpäivälle: luen ja kirjoitan.\nJa unelmoimista ei pidä hylätä. Pitää päiväuneksia, vaikka puheen pitämisestä. Jos ei omissa valmistujaisissaan niin joidenkin toisten.\nLähettänyt Saara Henriksson klo 8:15 AM 4 comments:\nTunnisteet: koulutus, taide, taiteilijat, teinit, yhteiskunta


iTunes - iTunes Match - Apple (FI)\nAvaa valikko Sulje valikko Apple Kori Apple Mac iPad iPhone Watch TV Music Tuki Etsi apple.comista Kori iTunes Match.\nKaikki musiikkisi. Missä ja milloin haluat.\niTunes Matchin avulla voit tallentaa iCloudiin koko musiikkikokoelmasi, myös CD-levyiltä tuomasi kappaleet. Voit käyttää musiikkiasi kaikilla laitteillasi ja kuunnella koko kirjastoasi missä tahansa. Tilaa iTunes Match Macillä, PC:llä tai iOS-laitteella.\nTilaa vain 24,99 € vuosihintaan\niCloudilla iTunes Storesta ostamasi musiikki näkyy automaattisesti kaikilla laitteillasi.1 Ja jos musiikkisi on hankittu muualta kuin iTunesista, iTunes Match on ratkaisusi. Voit tallentaa koko kokoelman iCloudiin – vaikka musiikki olisi tuotu CD-levyiltä tai ostettu muualta kuin iTunesista. Se on mukana iOS-laitteiden Musiikki-ohjelmassa ja tietokoneesi iTunes-ohjelmassa.2 Sinun tarvitsee vain tilata. Se on paras tapa kaikesta musiikista nauttimiseen missä ja milloin vain – iPhonessa, iPadissa, iPod touchissa, Macissa, PC:ssä ja Apple TV:ssä.\nMiten iTunes Match toimii.\niTunes tarkistaa, mitkä kokoelmasi kappaleet ovat saatavilla iTunes Storesta. Kaikki yhteensopivat kappaleet lisätään automaattisesti iCloudiin ja voit kuunnella niitä koska tahansa millä tahansa laitteellasi. Koska iTunes Store sisältää yli 43 miljoonaa kappaletta, suurin osa musiikistasi on todennäköisesti jo iCloudissa.3 Ja kun jotain ei löydy, iTunes lataa palveluun kappaleet, joita se ei pysty yhdistämään (paljon nopeampaa kuin koko musiikkikirjaston lataaminen). Mikä vielä parempaa, kaikki iTunesin yhdistämä musiikki toistetaan iCloudista 256 kb/s iTunes Plus -laadulla, vaikka alkuperäinen kappale olisi ollut heikompilaatuinen.\nKun musiikkisi on iCloudissa, voit kuunnella sitä kaikilla laitteillasi. Selaa vain luetteloa kaikesta pilveen tallennetusta musiikistasi ja kuuntele napauttamalla. Musiikkikirjastosi on välittömästi käytössäsi, eikä laitteesi tallennustilasta tarvitse murehtia. Lisäksi voit napauttaa iCloudin latauspainiketta ja kuunnella haluamaasi artistia, albumia tai soittolistaa ilman verkkoyhteyttä.\nKuka voi käyttää iTunes Matchia?\nKuka tahansa Apple ID:n Yhdysvalloissa ja tietyissä muissa maissa omaava voi käyttää iTunes Matchia. Tarvitset myös iTunes 10.5.1:n tai uudemman Macissa tai PC:ssä ja iOS 5.0.1:n tai uudemman iPhone 3Gs:ssä tai uudemmassa, iPod touchissa (3. sukupolvi tai uudempi) tai iPadissa.\nMitä musiikkimuotoja iTunes Match pystyy käsittelemään?\nVoit yhdistää tai ladata musiikkia iTunesissa toistettavissa muodoissa, kuten AAC, MP3, WAV, AIFF ja Apple Lossless.\nKuinka montaa laitetta iTunes Match tukee?\niTunes Match tukee jopa 10 laitetta - käytä mm. tietokoneella, iPhonella, iPod touchilla, iPadilla ja Apple TV:llä.\nSynkronoituvatko soittolistani kaikkien laitteideni välillä?\nKyllä. Kun luot, muokkaat tai poistat soittolistoja Macissa, PC:ssä, iPhonessa tai iPadissa, muutokset synkronoituvat kaikkiin laitteisiisi, joissa iTunes Match on käytössä. Videoita, saneluita tai PDF-tiedostoja sisältävät soittolistat eivät kuitenkaan synkronoidu.\nKäyttääkö iTunes Match kappaleiden suoratoistoa vai latausta?\nTietokoneella kaikki iCloudiin tallennetut kappaleet suoratoistetaan langattomasti, mutta voit ladata ne milloin tahansa klikkaamalla iCloudin latauspainiketta. iOS-laitteet alkavat toistaa kappaleita iCloudista latauksen aikana ja tallentavat ne, jotta voit kuunnella niitä myöhemmin ilman verkkoyhteyttä. Apple TV ainoastaan suoratoistaa kappaleita.\nLataako iTunes Match kappaleita iOS-laitteeseeni mobiiliyhteydellä?\nKyllä. Valitse laitteessasi Asetukset > iTunes- ja App Store. Laita ”Käytä mobiilidataa” päälle. Jos haluat mieluummin käyttää lataamiseen Wi‑Fi-yhteyttä, laita mobiilidata pois päältä.\nEntä jos lisään uutta musiikkia kirjastooni?Tarvitseeko minun pyytää iTunes Matchia käymään se läpi?\nEi. iTunes Match etsii uutta sisältöä automaattisesti, joten sinun ei tarvitse tehdä sitä. Voit tosin pakottaa päivityksen valitsemalla iTunesissa Store ja ”Päivitä iTunes Match”.\nMitä tapahtuu, jos en uudista tilaustani ensimmäisen vuoden jälkeen?Poistetaanko parempilaatuisiksi päivitetyt kappaleeni?\nEi. Kaikki päivittämäsi tai lataamasi kappaleet ovat täysin turvassa. Menetät ainoastaan keskitetyn tallennuspaikan. iCloud ei enää suoratoista yhdistettyjä tai ladattuja kappaleita tai lataa niitä laitteisiisi.\nKuinka laitan iTunes Matchin päälle?\nAvaa Macissa tai PC:ssä iTunes, valitse Store ja ”Laita iTunes Match päälle” ja valitse Tilaa. Siirry iOS-laitteessasi kohtaan Asetukset, valitse Musiikki ja napauta ”Tilaa iTunes Match”. iTunes Match käynnistyy silloin välittömästi, ja voit ladata musiikkikirjastosi tietokoneeltasi. Kun olet lopettanut latauksen, pääset käsiksi musiikkikirjastoosi iOS-laitteillasi avaamalla Asetukset ja Musiikki ja laittamalla iTunes Matchin päälle. Laita iTunes Match päälle Apple TV:ssä valitsemalla Musiikki ja iCloud-kirjasto.\nTäytyykö iTunes Matchin kanssa käyttämäni Apple ID:n olla iCloud-tili?\nEi. Jos olet käyttänyt toista Apple ID:tä ostosten tekemiseen, myös se toimii iTunes Matchin kanssa. Sinun tulisi käyttää sitä Apple ID:tä, johon suurin osa musiikkiostoksistasi on liitetty.\nTutustu iTunes Match -tukisivustoon, niin saat lisätietoa.\nAutomaattisiin latauksiin ja aiempien ostosten lataamiseen tarvitaan iOS 4.3.3 tai uudempi iPhone 3Gs:ssä tai uudemmassa, iPod touchissa (3. sukupolvi tai uudempi), iPadissa tai iPad minissä; iOS 5 tai uudempi iPhone 4:ssä (CDMA-malli) tai Mac tai PC, jossa on iTunes 10.3.1 tai uudempi. Aiemmat ostokset eivät ehkä ole käytettävissä, jos ne eivät ole enää iTunes Storessa. Lataa iTunes ilmaiseksi.\niTunes Match vaatii iOS 5.0.1:n tai uudemman iPhone 3Gs:ssä tai uudemmassa, iPod touchissa (3. sukupolvi tai uudempi) tai iPadissa tai iPad minissä tai Macin tai PC:n, jossa on iTunes 10.5.1. tai uudempi. Rajoitus 25 000 kappaletta. iTunes-ostoksia ei lasketa rajoitukseen. Joidenkin palveluiden käyttö on rajoitettu 10 laitteeseen.


PPT - Maailma haltuun PowerPoint Presentation - ID:4542949\nMaailma haltuun PowerPoint Presentation\n<iframe src="https://www.slideserve.com/embed/4542949" width="600" height="497" frameborder="0" marginwidth="0" marginheight="0" scrolling="no" style="border:1px solid #CCC;border-width:1px 1px 0;margin-bottom:5px" allowfullscreen webkitallowfullscreen mozallowfullscreen> </iframe>\nMaailma haltuun - PowerPoint PPT Presentation\nMaailma haltuun. Maailmalle.net –verkkopalvelun esittely. Maailmalle.net tarjoaa…. Tietoa kansainvälistymisen vaihtoehdoista nuorille Kohderyhmäkohtaiset vaihtoehdot: peruskoululaiset lukiolaiset/ammattiin opiskelevat Korkeakouluopiskelijat mahdollisuudet kun ei opiskele\nMaailmalle.net –verkkopalvelun esittely\nMaailma haltuun: Maailmalle.net-verkkopalvelun esittely 1.11.2010Maailmalle.net tarjoaa…\nTietoa kansainvälistymisen vaihtoehdoista nuorille\nmahdollisuudet kun ei opiskele\nKäytännön vinkkejä pohdinnan ja tiedonhaun tueksi\nNuorten kokemuksia maailmalta\nNeuvontatahojen yhteystietoja ja linkkejä tiedonlähteille\nTietoa ajankohtaisista tapahtumista ja hakuajoista\nMaailma haltuun: Maailmalle.net-verkkopalvelun esittely 1.11.2010Maailmalle.netin osiot\nNeuvonta ja tiedonlähteet\nMaailma haltuun: Maailmalle.net-verkkopalvelun esittely 1.11.2010Opiskelu-osio\nTietoa vaihtoehdoista lähteä opiskelemaan ulkomaille eri elämänvaiheissa:\nLyhytaikaiset kurssit ja opinnot, mm.\nTietoa opintojen suunnittelusta, tiedonhausta ja käytännön järjestelyistä, mm.\nTutkintojen vastaavuus ja tunnustaminen Suomessa\nMaailma haltuun: Maailmalle.net-verkkopalvelun esittely 1.11.2010Harjoittelu ja työskentely -osio\nKäytännön asiat harjoittelusta, tietoa hakemisesta\nVapaaehtoistyö ja työleirit ulkomailla\nVapaaehtoistyön järjestäjiä ja ohjelmia\nAsiantuntijaohjelmat ja virkamiesvaihto-ohjelmat\nYK:n apulaisasiantuntijat & EU:n nuoret asiantuntijat\nAu pair –työ\nEuroopassa / Euroopan ulkopuolella\nKesätyöt ja muut lyhytaikaiset työt\nMaailma haltuun: Maailmalle.net-verkkopalvelun esittely 1.11.2010Nuorisotoiminta ja vapaa-aika -osio\nYouth in Action –ohjelman mahdollisuudet nuorille\nNuori kulttuuri –matka-avustukset nuorten taide- ja kulttuuriryhmille\nNuorten kansainväliset leirit ja perhevaihdot\nMaailma haltuun: Maailmalle.net-verkkopalvelun esittely 1.11.2010Kokemuksia maailmalta -osio\nNuorten itsensä kirjoittamia kertomuksia opiskelusta, harjoittelusta, työssäoppimisesta, työskentelystä ja vapaaehtoistyöstä ulkomailla\nMaailma haltuun: Maailmalle.net-verkkopalvelun esittely 1.11.2010Neuvonta ja tiedonlähteet -osio\nEsitellään keskeisimmät maailmalle lähtijän tiedonlähteet janeuvontatahot\nMaatieto.net – maakohtaista tietoa mm. opiskelusta eri maissa\nFulbright Center, CampusFrance etc.\nVinkkejä käytännön asioista, joita täytyy ottaa huomioon ulkomaille lähdön suunnittelussa ja toteutuksessa\nTiimin johtaminen -. lectora käsikirjoitus. uuden tiimin haasteet. toimintoja ja organisaatioita uudelleen yhdistäessä syntyy tiimeille usein ongelmia. tiimin jäsenet kyselevät, kuinka minun käy, mikä on tässä on logiikka tai miten työ\nVaata Maailma Sihtasutus Triin Kütt projektijuht 30.10.2013 -Vaata maailma sihtasutus triin kütt projektijuht 30.10.2013. vaata maailma sihtasutus. vaata maailma sa asutati 2001. a. meie eesmärgiks on heategevuslik hariduse, teaduse ja\nHy 01: Ihminen, ympäristö ja kulttuuri -. varhaisen historian aikakausia: paleoliittinen kausi\t* varhainen 2,4 milj. – 0,2 milj. vuotta sitten * keski\t200 000 – 40 000 vuotta sitten * myöhäinen\t40 000 – 10 000 vuotta sitten\nRentoudu ja nauti, esitys etenee automaattisesti -Ystävänpäivänä. rentoudu ja nauti, esitys etenee automaattisesti. ystävyys ei ole trendi,. se ei seuraa muotia,. siitä ei saa korkoa, eikä eläkettä. silti se on elämän paras\nMakkabi Eesti sponsorprogramm -. eesti juudi kogukond ja eesti spordiselts makkabi kutsub teid koostööle maailma, euroopa ja regionaalsetel maccabi mängudel maccabi futsali meeskonna osalusega turniiridel makkabi organisatsiooni tegevuse\nRyhmä haltuun! -. teija halkola 2009. aforismeja elämästä. maailmalle olet vain joku, mutta jollekin koko maailma. Älä unelmoi elämääsi, vaan elä elämääsi. ajattele suuria, mutta nauti


Matkustusvalmis automaatioinsinööri Vantaalle! - Academic Work - Työpaikat - Duunitori\nMatkustusvalmis automaatioinsinööri Vantaalle!\nOnko sinulla jo kokemusta automaatiosuunnittelun tehtävien parista ja haluat päästä työskentelemään myös ulkomaille? Oletko oma-aloitteinen henkilö joka tulee toimeen monenlaisten asiakkaiden kanssa? Etsimme nyt asiakasyrityksellemme automaatiosuunnittelijaa mielenkiintoisten asiakasprojektien pariin! Mikäli olet kuin luotu tähän tehtävään, laita hakemuksesi tulemaan jo tänään, sillä aloitamme haastattelut heti oikeiden henkilöiden haettua paikkaa!Kuvaus Academic Work ......\nesimerkiksi hakuja sähkö- ja automaatioalan tehtävät Helsinki sähkö- ja automaatioalan tehtävät Kerava sähkö- ja automaatioalan tehtävät Nurmijärvi sähkö- ja automaatioalan tehtävät Sipoo sähkö- ja automaatioalan tehtävät Tuusula sähkö- ja automaatioalan tehtävät Vantaa sähkö- ja automaatioalan tehtävät Espoo sähkö- ja automaatioalan tehtävät\nTämä työpaikka, Matkustusvalmis automaatioinsinööri Vantaalle!, on ilmoitettu Academic Work -palvelussa


Hiihto ja paino-ongelmat: Frida Karlsson, Linn Svahn, Jessie Diggins kertovat\nOsa naishiihtäjistä kärsii paino-ongelmista. Kun paino putoaa liian alas, ura ja koko terveys ovat vaarassa.\nsunnuntai 13.12.2020 klo 7:59\nFrida Karlsson, Jessie Diggins, Linn Svahn, Eveliina Piippo.\nSiinä muutamia kansainvälisen tason naishiihtäjiä, jotka ovat kärsineet painoon ja liialliseen harjoitteluun liittyvistä ongelmista uransa aikana.\nKun urheilija harjoittelee pitkiä aikoja liikaa ja syö liian vähän, tilanne johtaa loukkaantumisiin ja tuloskunnon romahtamiseen. Jopa kilpailukieltoon.\nSilti monet tavoittelevat ruumiinrakennetta, jonka ilmentymä kymmenkertainen maailmanmestari Therese Johaug on. Kun keho on kevyt, mutta voimaa riittää, ylämäessä hiihto kulkee lujaa.\n– Urheilijat saattavat kokea, että muutaman kilon pudottua kulkee kovempaa. Se voi aiheuttaa kierteen, että pyritään aina vain pienempään painoon. Valitettavasti tässä väistämättä tulee seinä vastaan, Olympiakomitean ylilääkäri Maarit Valtonen kertoo.\nTherese Johaug (keskellä) on hyvin kevyt hiihtäjä. Frida Karlsson (vasemmalla) on ajautunut urallaan paino-ongelmiin, ja Ingvild Östberg on kärsinyt myös lukuisista takaiskuista. PASI LIESIMAA\_IL\n21-vuotias Karlsson ei läpäissyt viime vuoden joulukuussa maajoukkueen terveystarkastusta. Ruotsalaishiihtäjä lisäsi harjoitusmääriä rajusti ja söi niin vähän, ettei keho saanut enää tarpeeksi energiaa.\nSängystä nouseminen väsytti.\n– Se oli minulle liikaa. Menetin kontrollin omasta terveydestäni, enkä saanut kilpailla. Kun en pystynyt enää hallitsemaan kehoani, ymmärsin, että täytyy tehdä jotakin, Karlsson kertoo.\nMieli tekee tepposet\nLinn Svahn oli lukioikäisenä usein harjoittelukiellossa. Pasi Liesimaa\nHarjoittelun ja ravinnon vääristyneeseen suhteeseen on monia syitä. Yleisintä on, että painoa halutaan pudottaa suorituksen parantamiseksi.\nValtosen mukaan urheilija voi saada jopa tahattomasti liian vähän ravintoa, koska maastohiihdossa on valtava energiankulutus. Hetkellinen häiriö ei vaikuta kehoon, mutta pidemmän päälle energiavajetta ei saakaan korjattua.\nSe on aika raaka maailma. Ihmiset ottavat asiakseen urheilijoiden ulkonäön kommentoimisen.\nUrheilijoihin kohdistuu myös ulkonäköpaineita, kun suorituksia tarkkailevat media, yleisö ja sosiaalisen median seuraajat.\n– Se on aika raaka maailma. Ihmiset ottavat asiakseen urheilijoiden ulkonäön kommentoimisen. Tätä kautta urheilijoille voi tulla tarve vaikuttaa painoonsa.\nValtonen kertoo, että Suomen maajoukkueessa asian kanssa painivat useammin nuoret hiihtäjät kuin absoluuttisella huipulla olevat naiset.\nIltalehden hiihtoasiantuntijan ja pitkän linjan huippuvalmentajan Toni Roposen mukaan vastaavat ongelmat ovat yleisempiä naisilla kuin miehillä. Mieli voi ruokkia tilannetta.\n– Kun harjoittelee paljon ja paino tippuu, tuloskehitystä tulee. Samanaikaisesti mieli ajaa, että ehkä vielä vähän voisi harjoitella ja pudottaa painoa. Joskus nuori urheilija ei näe totuutta. Todellisuus hämärtyy, Roponen avaa.\nHuippusprintteri Linn Svahn tietää, miltä tuntuu, kun keho on loppu. Ruotsalaishiihtäjä ei ole kärsinyt syömishäiriöstä, mutta harjoitteli lukioikäisenä pakkomielteisesti.\nSvahn oli moneen otteeseen treenikiellossa, mutta karkasi yöllä ikkunasta hiihtämään.\n– Treenasin aivan liikaa ja loukkaannuin sen takia. Monet ympärilläni olleet ihmiset yrittivät saada minut ymmärtämään, etten tee itselleni hyvää, hän sanoi Skavlan-ohjelmassa maaliskuussa.\nLopulta Svahn ymmärsi, ettei menestymisessä ole kyse siitä, kuka harjoittelee eniten.\n– Olen nyt täysin terve. Tein välillä tyhmiä asioita, mutta halusin niitä itse. En haluaisi harjoitella vähempää kuin nyt, mutta en myöskään yhtä paljon kuin silloin, hän sanoo Iltalehdelle.\nFrida Karlsson ajautui viime kaudella vaikeuksiin ravintoasioiden kanssa. Pasi Liesimaa/IL\nMissä sopivan harjoittelun ja ravitsemuksen raja oikein menee? Sitä on vaikea hahmottaa.\nAluksi vyön kiristäminen toimii kuin unelma, mutta ongelmat tulevat esiin myöhemmin.\n– Erittäin kauan menee niin, että sopivan painorajan alapuolella kulkee todella hyvin. Voima on vielä hyvä ja onnistumiset ruokkivat urheilijaa, Roponen kuvailee.\n– Sitten suoritus menee äärimmäisen huonoon kuntoon. Kroppa ei kestä kovan harjoittelun rasitusta.\nMeidän pitää olla jatkuvasti hereillä ja puhua aiheesta. Urheilijat eivät saa kärsiä.\nNaisurheilijoilla painon liiallisen pudottamisen vaikutukset kohdistuvat hormonitoimintaan. Hormonientuotto kärsii ja normaali kuukautiskierto jää pois.\nTilanne näkyy dramaattisesti ladulla.\n– Naishormonit ovat anabolisia hormoneja, jotka vaikuttavat myös harjoitusvasteeseen ja palautumiseen. Pidemmän päälle suorituskyky alkaa murentua. Urheilija väsähtää ja saattaa kärsiä rasitusvammoista, koska hormonitoiminnan heikkeneminen vaikuttaa luustoon, Valtonen sanoo.\n– Tämä voi kehittyä syömishäiriötilanteeksi.\nOlympiavoittaja Ingvild Östbergin on epäilty kärsivän liiallisen harjoittelemisen oireista, vaikka hän ei ole sitä itse suoraan sanonut.\nNorjalaistähti jätti 2019 Rukan maailmancupin väliin terveysongelmien takia. Hän on tänä vuonna kärsinyt kahdesta rasitusmurtumasta ja koko kausi jää välistä.\nÖstberg on viitannut puheissaan läpäisemättömiin testeihin ja esikuvana toimimiseen.\n– Nyt kehoni tarvitsee aikaa päästäkseen plussan puolelle. Kaikki terveyttäni koskevat vaatimukset eivät ole täyttyneet, Östberg kommentoi NRK:lle marraskuussa 2019.\nJessie Diggins puhuu syömishäiriöstään avoimesti. Pasi Liesimaa/IL\nRoposen mukaan urheilijat havahtuvat oman kehonsa tilanteeseen siinä vaiheessa, kun ulkopuolinen asiantuntija laittaa faktat tiskiin. Toipumisprosessissa apuna voivat olla erikoislääkäri, ravitsemusasiantuntija ja psykologi.\nNäin kävi bulimiasta vuosia kärsineen Jessie Digginsin tapauksessa.\n– Kun hain apua ja aloin pitää itsestäni huolta, näin kokonaiskuvan. Sen jälkeen aloin voida paremmin ja sain lisää energiaa. Kaikki oli niin paljon helpompaa.\nFrida Karlssonin ympärille puolestaan kasattiin joukko asiantuntijoita avaamaan umpisolmua. Kuntoon pääseminen vei aikaa, sillä kehon tasapaino oli päin prinkkalaa.\n– Heidän tarkoituksenaan oli antaa minulle lisää tietoa. Istuimme alas ja teimme selvät suunnitelmat, miten saan kehon takaisin kuntoon. Lähdimme aivan alkutekijöistä.\nNorjassa kova linjaus\nNorjalaistutkimuksen mukaan syömishäiriökäyttäytyminen on lisääntynyt norjalaisten naishiihtäjien ja naisampumahiihtäjien keskuudessa. Tutkimukseen osallistui 262 nuorta urheilijaa, joista lähes joka viides täytti syömishäiriökäyttäytymisen tunnusmerkit.\nUrheilijat olivat tyytymättömiä kehoonsa ja tavoittelivat laihuutta. Tutkimuksen mukaan paino-ongelmat voivat johtaa lajin lopettamiseen aikaisessa vaiheessa.\nNorjan maastohiihdossa liialliseen painon pudottamiseen on puututtu tiukoilla terveystarkastuksilla. Kaikkien Norjaa edustavien urheilijoiden täytyy päästä läpi testeistä, joissa arvioidaan suhtautumista ruokaan ja harjoitteluun sekä katsotaan painoindeksi.\nTietyn lukeman alle ajautuvat urheilijat eivät saa kilpailla. Nuorten esikuvana ei saa olla sairaalloisen laiha urheilija.\n– Nostan hattua Norjan liitolle. Mielipiteisiin ja ajatuksiin voi vaikuttaa se, ettei aliravittuja urheilijoita päästetä viivalle, Roponen kehuu.\nKarlsson palasi takaisin tasolleen vuonna 2020. Kausi huipentui Johaugin kaatamiseen Holmenkollenilla.\nMyös Svahn ja Diggins kilpailevat nyt terveinä.\n– Meidän pitää olla jatkuvasti hereillä ja puhua aiheesta. Urheilijat eivät saa kärsiä, Diggins alleviivaa.\nEveliina Piippo on selättänyt anoreksian. Pasi Liesimaa/IL\nRoponen muistuttaa, ettei huippu-urheilussa optimaaliseen kuntoon pyrkimisessä ole mitään vikaa. Ihannepaino ja ruumiinrakenne ovat kuitenkin yksilöllisiä.\nYhtä oikeaa hiihtäjän kehoa ole olemassakaan.\n– Monenlaisilla kehoilla on mahdollisuus päästä huipulle. Joku huippu-urheilija voi olla hyvin pieni, mutta se ei ole koko totuus lajin vaatimuksista, Valtonen kannustaa.\n– On sanomattakin selvää, että ylämäkeen kulkee paremmin, kun on kevytrakenteinen hiihtäjä. Ei siinä ole silti järkeä, että painoa lähdetään fiksaamaan liikaa, Kerttu Niskanen komppaa.\nSuomen ja Ruotsin maajoukkueissa paino-ongelmia on ollut hyvin vähän. Menestystä on silti tullut etenkin länsinaapuriin.\nUnelmia ei tarvitse tavoitella hinnalla millä hyvänsä.\nToni Roponen kertoo, millaista jälkeä liiallinen painonpudotus voi tehdä.\nLääkäri huolestui Suomen hiihtolupauksista – painokikkailu voi pilata koko uran: ”Liian moni ei saavuta huippua”\nHiihtäjätähti kärsi vuosia vaikeasta syömishäiriöstä – huippukisa muuttui itseinhoksi: ”Kuolen jossain vaiheessa, jos jatkan samalla tavalla”\nNuori ruotsalaistähti itki maalialueella: "Olin niin paljon huonompi" – toinen raivosi ja ryntäsi stadionilta\nSairaalloisesta alipainosta ja syömishäiriöstä kärsinyt Suomen hiihtolupaus kertoo suhteestaan ravintoon: ”Varmaan parannettavaa on”


Millainen sairaus fibromyalgia on? - Askel Terveyteen\nFibromyalgia on joissakin tapauksissa syynä julkisen puheen pitämisen sekä muiden päivittäisten aktiviteettien suorittamisen vaikeuteen. Näin on myös Madridin kaupunginjohtajan, Andrea Levyn, kohdalla. Hän avautui hiljattain kyseisestä sairaudesta. Voit lukea lisää aiheesta tästä artikkelista!\nMadridin kaupungin kulttuuri-, urheilu- ja matkailutapahtumien johtaja sekä kunnallishallituksen puhemies Andrea Levy on hiljattain avautunut julkisesti fibromyalgian kanssa elämisestä. Hänen julkinen puheensa aiheutti nimittäin paljon kritiikkiä katsojien sekä sosiaalisen median käyttäjien keskuudessa, sillä puhe oli epäsujuvaa ja töksähtelevää. Syynä tähän oli fibromyalgia.\nVaikka fibromyalgia on todellinen, moniin ihmisiin vaikuttava sairaus, hyväksyi Maailman terveysjärjestö sen sairaudeksi vasta vuonna 1992. Tähän päivään mennessä sairaus vaikuttaa Fibromyalgiayhdistyksen mukaan 5,4 % väestöstä, ja 97,2 % potilaista on naisia.\nTarkastellaan nyt, millainen sairaus fibromyalgia on ja millaisia oireita potilailla voi esiintyä.\nFibromyalgia (FM) on krooninen sairaus, jolla on tapana vaikuttaa eniten keski-ikäisiin naisiin. Sen syytä ei vielä tiedetä, mutta tutkimukset ovat osoittaneet, että sairauden aiheuttamat oireet voivat selittää esimerkiksi mainitsemamme Andrea Levyn julkisen puheen aikana ilmenneet vaikeudet.\nJoidenkin tutkimusten mukaan tämä sairaus yhdistetään loppuunpalamiseen. Siihen liittyy akuuttia ja voimakasta stressiä, joka tekee tavallisten päivittäisten tehtävien tekemisestä vaikeaa. Se heikentää huomattavasti elämänlaatua.\nOireita voivat pahentaa monet tekijät, kuten:\nFibromyalgian selkein ominaispiirre on jatkuva yleiskipu koko kehossa – ylä- sekä alaraajojen lihaksissa, nivelissä ja jänteissä. Tämä kipu voi tuntua halvaannuttavalta ja vaikuttaa yöuniin.\nYleinen huonovointisuus, unenpuute, uupumus, energianpuute ja muut epämukavat tuntemukset vaikuttavat elämänlaatuun, vaikka niiden hoitamiseen käytettäisiin lääkkeitä. Siten oireet vaikuttavat myös työelämään. Clinical Rheumatology -lehden julkaisemassa tutkimuksessa väitettiin yli 10 vuotta sitten, että fibromyalgia on syynä työntekijöiden väliaikaiseen työkyvyttömyyteen.\nFibromyalgiasta johtuva lihaskipu on voimakasta. Sitä esiintyy akuutteina ja myös tasaisempina jaksoina.\nJatka lukemista: Mitä fibromyalgiasta tarvitsee tietää?\nMitä oireita fibromyalgiaan liitetään?\nTieteiskirjallisuuden mukaan fibromyalgian pääoireena on kipu. Vaikka sen alkuperän selvittämisestä on kehitelty erilaisia teorioita, ei sairauden lähde ole vieläkään täysin selvä. Autoimmuuniongelmia, perimää sekä oksidatiivisen stressin roolia aineenvaihdunnassa on pidetty syypäinä.\nFibromyalgiaan yhdistetään seuraavanlaisia oireita:\nJäykkyys: varsinkin aamuisin. Potilaalla on vaikeuksia liikuttaa sormia, venyttää jalkoja ja taivuttaa selkää. Tällainen jäykkyys voi olla asteittaista ja hajanaista aiheuttaen uusia kipuja, kuten jännityspäänsärkyä sekä ähkyyn johtavia peristaltiikan muutoksia.\nTemporomandibulaarinen nivelhäiriö: leuan toiminnallisuus heikentyy yhdessä kasvojen jäykkyyden sekä lihassupistus ja -kutistustilan kanssa.\nYliherkkyys ja krooninen väsymysoireyhtymä: äärimmäinen väsymys estää potilasta suoriutumasta päivittäisistä aktiviteeteista. Vaikka potilas lepää, ei hän silti tunne oloaan toipuneeksi.\nAivosumu: voimakas henkinen väsymys, joka aiheuttaa kroonista kipua. Potilaalle kehittyy myös keskittymishäiriöitä ja lyhytaikaiseen muistiin liittyviä ongelmia.\nAhdistus ja masennus: tyypillisesti kaikki stressi kasaantuu yhteen kroonisen kivun kanssa eikä potilas tunne enää kykenevänsä suoriutumaan päivittäisistä aktiviteeteista. Väitetään myös, että jotkin fibromyalgiatapaukset ovat sekundaarisia mielialahäiriöille eikä toisinpäin. On selvää, että ennuste voi pahentua tällaisissa tilanteissa.\nFibromyalgia on sairaus, jonka oireet vaikuttavat elämänlaatuun\nYllä olevaan tietoon perustuen fibromyalgia on sairaus, joka ei vaikuta ainoastaan potilaan elämänlaatuun, vaan myös sosiaaliseen kehitykseen. Ei ole siis sopimatonta pitää sitä syynä useisiin työelämässä kohdattuihin vaikeuksiin.\nAndrea Levy kertoo saaneensa diagnoosin viime heinäkuussa ja että epämukavan tunteen kanssa selviäminen on jo itsessään haaste.\nFibromyalgian aiheuttamat unihäiriöt vaikuttavat potilaan suoriutumiseen töissä ja sosiaalisissa piireissä.\nLue myös: Onko gluteenilla ja fibromyalgialla yhteys?\nFibromyalgian hoitaminen on taistelu, jossa on monta rintamaa\nFibromyalgiaan ei ole parannuskeinoa ja hoidot voivat vain lievittää potilaan oireita. Hoitokeinoina ovat muun muassa opioideja sisältämättömät kipulääkkeet, lämpösiteen asettaminen, fysioterapian hieronnat ja liikunta.\nStressinhallinta ja joissakin tapauksissa myös masennuslääkkeiden käyttäminen ovat tapoja parantaa yöllisen levon saantia. Fibromyalgia on taistelu, jossa on useita rintamia, sillä se vaatii fyysisen epämukavuuden sekä henkisen stressin hoitamista.\nEspanjan terveys-, kuluttaja- sekä sosiaaliministeriö selventää asiaa seuraavalla tavalla:\n“Fibromyalgian hallinnan tavoitteena on tuoda helpotusta oireisiin ja pitää yllä potilaan toiminnallista kykyä niin perhe-, työ-, kuin yksityiselämän tasolla ehkäisten elämänlaadun heikentymistä tai minimoiden sitä mahdollisimman paljon. “\nJos epäilet kärsiväsi fibromyalgiasta, keskustele asiasta lääkärin kanssa.\nKrooninen väsymysoireyhtymä: Mikä se on ja miten sitä voi hoitaa\nOn olemassa monia luonnollisia piristeitä, jotka voivat auttaa kroonisen väsymysoireyhtymän hoidossa. Noudata myös terveellisiä elämäntapoja.