21 | November | 2013 | Computer Viden information\nDSB: Rejsekortet mangler en klar linje\n‘Forsinket, for kompliceret og for dyrt’. Sådan lød den kontante udmelding fra DSB tidligere i dag om rejsekortet i forbindelse med virksomhedens regnskab for 3. kvartal. Økonomidirektør i DSB Stig Pastwa uddyber her, hvad der ligger i selskabets karakterisering af rejsekortet. Han beskriver meldingen som en opsummering af det, DSB har sagt tidligere.\n»Vi så gerne, der var en klarhed, så der kunne lægges en klar linje af nogen. Som vi også har sagt tidligere, behøver det på ingen måde være os. Vi kan sagtens se relevansen i at have en landsdækkende rejsehjemmel. Men i Rejsekort A/S, som selskab, ønsker vi en klar linje. Hvor der sidder nogen for bordenden, som er med til at sikre den klarhed. Lige nu er det en meget spredt kreds med meget forskelligrettede interesser,« siger Stig Pastwa.\nLæger bruger Google Glass ved operationsbordet\nGoogle-brillen har allerede været med ved operationsbordet. Et nyt projekt samler informationer som røntgenbilleder og vitale data i ét punkt lige ud for øjet, så lægen aldrig behøver at fjerne blikket fra patienten.\nTorsdag, 21. november 2013 – 15:53\nGoogle Glass skal i fremtiden sidde på næsen af læger og fodre dem med kritiske data om patienterne, så der ikke går tid med at rende ned til røntgenrummet og tilbage igen. Overalt i verden fokuserer den medicinske verden på Google Glass og de perspektiver, brillen medfører.\nGlass introducerer teknologier, der forsimpler arbejdsgange i mange sammenhænge, men inden for sundhedssektoren har forskellige app-udviklere allerede fået øjnene op for potentialet. Særligt i kirurgiske sammenhænge kan den fikse brille nemlig gøre det nemmere for lægen at holde fokus på det, det handler om. Nemlig patienten.\nSelvom Google Glass stadig er i beta-test, har den smarte brille allerede assisteret ved operationsbordet. Ifølge San Francisco Chronicle har brystkirurg dr. Pierre Theodore, fra det amerikanske universitet USCF, udført en kompliceret lungeoperation med hjælp fra brillen, der samtidig viste et billede af patientens røntgenbillede.\nPierre Theodore skulle fjerne en væskelomme i en kollapset lunge, og den slags kan være svære at få øje på med det blotte øje. Et røntgenbillede er derfor nødvendigt at støtte sig til, og med hjælp fra Glass slap kirurgen for at fjerne blikket fra patienten.\nVil drive udviklingen i Danmark\nKonsulenthuset Accenture er gået sammen med Philips, der er en stor leverandør af teknik til sundhedssektoren. Blandt andet leverer Philips en løsning til overvågning af patientens vitale data, kaldet IntelliVue. Sammen har de skabt en applikation til Google Glass, der livestreamer data op i brillen.\n»Vi har udviklet en løsning, der henter data ud af IntelliVue-løsningen, som er den klassiske monitor med vigtig information om patientens tilstand, og integrerer datastrømmen, med en Android-applikation, så du i realtime kan få de oplysninger præsenteret uden at fjerne fokus fra patienten,« siger Claus Rydkjær, der er ansvarlig for Sundhed og Offentlig Sektor hos Accenture, til Version2.\nAppen er stadig et ‘proof of concept’, og udviklingen foregår i USA, men Claus Rydkjær følger den tæt fra Danmark, hvor han håber projektet kan sætte skub i digitaliseringen af sundhedsvæsenet.\n»Der er ikke nogen tests planlagt i Danmark på nuværende tidspunkt. Vi håber selvfølgelig på at sætte gang i dialogen med det danske sundhedsvæsen, for vi vil jo gerne være med til at sætte fart i hele teknologi- og telemedicin-agendaen,« siger Claus Rydkjær til Version2.\nClaus Rydkjær forklarer, at app’en konkret er henvendt til anæstesilægen, som har til opgave at holde øje med en patients vitale data under bedøvelse, hvilket ofte kræver, at man orienterer sig på skærmene og dermed fjerner fokus fra patienten.\n»Vi har arbejdet ud fra en målsætning om, at vi kunne få klinikere til at reagere hurtigt på vitale ændringer i patientens tilstand. Og i situationer, hvor det er sekunder, der er afgørende, kan fokus forblive på patienten,« siger Claus Rydkjær til Version2 og fortsætter:\n»De tilbagemeldinger, vi har fået, har generelt været positive, men vi er stadig relativt tidligt i processen. Med vores proof of concept, håber vi netop på at få tilbagemeldinger omkring anvendeligheden, samt inspiration til yderligere anvendelsesområder, hvor teknologien kunne være hensigtsmæssig,« siger Claus Rydkjær til Version2.\nHer er en video, hvor Google Glass bliver brugt under en knæoperation\nFejl hos CSC: Hospitaler kunne ikke bruge patientjournaler\nSystematic efter milliard-nederlag: “Vi er ærgerlige og skuffede”\nNNIT poppede champagnepropperne: “Ekstremt glad – men også ydmyg”\nAkademiker med sans for sundheds-it\nUdgivet 18. nov 13.22\nIT-medarbejder til det biologiske sikkerhedsberedskab\nUdgivet 21. nov 15.53\nIMT søger koordinator/specialkonsulent til informationssikkerhed\nUdgivet 12. nov 11.52\nTalented business software developer\nUdgivet 1. nov 15.16\nNu angriber DSB rejsekortet\nHovedaktionæren i Rejsekort, DSB, der ejer halvdelen af selskabet bag de elektroniske bus- og togbilletter, kritiserer nu for første gang rejsekort-projektet i skarpe vendinger.\nDet sker i en udtalelse, som virksomheden har udsendt i forbindelse med regnskabet for tredje kvartal, hvori DSB præsenterer et resultat før skat på 304 mio. kr. i årets første 9 måneder.\nLæs også: DSB: Rejsekortet mangler en klar linje\n‘Rejsekort har nu 546.000 aktive kunder og har i alt udstedt 606.000 kort. Kortet fungerer faktisk godt,’ indledes beretningen til regnskabet, som er underskrevet af bestyrelsesformand Peter Schütze og administrerende direktør Jesper Lok.\n‘Desværre er der endnu ikke fundet en holdbar og fremadrettet ejerstruktur i Rejsekort A/S (selskabet bag de elektroniske billetter, som DSB ejer sammen med andre bus- og togselskaber,red.),’ fortsætter meddelelsen.\nOg så falder dommen, som aldrig er hørt i de toner fra DSB før:\n‘Rejsekortet er blevet forsinket, for kompliceret og for dyrt.’\nDet står i skarp kontrast til, at DSB hidtil har kaldt rejsekortet for en succes. Det skete blandt andet ved et pressemøde sidste år.\nLæs også: DSB og Movia om rejsekort: Succes, succes, succes!\nI den nye meddelelse er direktør Jesper Lok citeret for at sige:\n»De nye passagerprognoser fra Trafikstyrelsen viser fortsat vækst, men på lavere niveau end hidtil – en tendens, vi også har set de seneste par kvartaler.«\nRegnskabet indeholder ikke yderligere detaljer om økonomien i rejsekortet eller forhandlingerne med de øvrige bus- og togselskaber om, hvordan ejerskabet skal strikkes sammen.\nAllerede i 2010 afslørede Ingeniøren for første gang, at rejsekortet er så dyrt at drive, at billetpriserne vil stige.\nLæs også: Skandalen med Rejsekortet vil give dyrere busbilletter\nSidste år viste en opgørelse udarbejdet af Movia for Ingeniøren, at rejsekortet er tre gange dyrere at drive end klippekort.\nLæs også: Rejsekortet er tre gange dyrere for trafikselskaberne end klippekort\nIngeniøren har på baggrund af offentlige opgørelser tidligere estimeret, at det kommer til at koste fem milliarder kroner at indføre og drive rejsekortet i 16 år. En fuldstændig og officiel beregning over de omkostninger er dog aldrig offentliggjort.\nLæs også: Samlet regning for rejsekort: Fem milliarder kroner\nEn kendt sårbarhed i konfigurationen af JBoss bliver i stigende grad udnyttet til angrebn, oplyser sikkerhedsfirmaet Imperva og DK-Cert.\nAntallet af sårbare systemer er ifølge Imperva vokset til 23.000 fra omtrent 7000 for to år siden. Og siden Siden en sikkerhedsforsker den 4. oktober offentliggjorde et angrebsprogram på JBoss, har der ifølge Imperva været en voldsom stigning i angreb.\nBlog: It-udvikling: Store hold kører i grøften\nNår man åbner en avis, er det svært – selv hvis man anstrenger sig – ikke at konfronteres med historier om store, komplekse IT-projekter, der er på vej i grøften. Det er der flere gode grunde til. Én af dem er, at store projekter ofte bemandes med store hold. Og store hold kører i grøften.\nTeorierne bag udsagnet er på plads med ”Law of Diminishing Marginal Return” og ”Communication Complexity”. Det er selvfølgelig ikke en eksakt videnskab, når det gælder udviklingsafdelinger, men en god tommelfingerregel er, at man helst ikke må bemande et enkelt hold med mere end otte specialister, hvis det skal være effektivt. Tallet kan påvirkes af mange omstændigheder, herunder anvendelse af ny teknologi, støj fra organisationen, vilde time-to-market krav osv.\nMan kan nemlig ikke bare øge ”produktionsfaktorerne”, hvis man vælger at køre sine projekter med store hold. Med den økonomiske grundsætning om ”Law of Diminishing Marginal Return” i baghovedet ved vi, at det marginale afkast aftager, når man øger netop én produktionsfaktor og holder alle andre uændrede. I it-projekter er den altoverskyggende ”produktionsfaktor” viden og adgang til information. Og den lader sig vanskeligt skalere pga. den eksponentielle stigning i kompleksiteten af kommunikationen.\nHer er det måske også relevant at mindes ”Brooks’ Law”: Hvis man mander op på et forsinket projekt, forsinker man det yderligere. Ganske interessant og overraskende for nogle – men akademisk velfunderet…\nAlt dette er gammelt nyt for de fleste it-chefer. Man må derfor spørge sig selv, hvorfor vi stadig ser store it-projekter indkøbe kæmpe pyramide-formede teams, når vi nu ved, at man skal etablere små elitære hold for at lykkes med de svære projekter. Svaret er rystende enkelt: Der er ufatteligt mange penge (for leverandøren) i at fylde pyramide-organisationen med junior-profiler, der endnu ikke helt er opgaven voksen. Det er dybt ulykkeligt i en tid, hvor der mere end nogensinde før er brug for superkompetent faglighed.\nOg den fælde skal it-chefen passe meget på ikke at falde i.\nMit forslag er derfor, at vi genindfører tilliden til it-chefen. Lader ham/hende tage ansvaret for at bygge små elitære enheder, som ansvarligt og professionelt kan bygge og vedligeholde de it-systemer, der kan gøre organisationen i stand til at klare sig endnu bedre fremover. Og lad nu være med at blive smittet af økonomifunktionens mistro. Dine it-folk ER på samme hold som dig. De elsker også butikken og vil gøre deres bedste og lidt til, for at I alle lykkes både billigere og bedre.\nHan peger samtidig på, at vores eget og andres konstante brug af de sociale medier er til fare for privatlivet, og eksemplificerer det med, at man idag risikerer at blive tagget i baggrunden af et billede på Facebook, man ikke havde nogen anelse eller intention om at være med i.\n‘Bedre end for to år siden’\nSkats it-systemer er i øjeblikket ramt af nedbrud. Skat.dk og det digitale motorregister er offline.\nMen nedbruddet begrænser sig ikke til webløsningerne – det er i de bagvedliggende systemer, fejlen tilsyneladende skal findes.\nFor hvis man ringer til Skats hovednummer, bliver man mødt af følgende velkomsthilsen, når man kommer igennem på telefonen:\n»Vi har i øjeblikket problemer med vores it-systemer og kan derfor have svært ved at ekspedere din henvendelse.«\nSkats pressefunktion bekræfter over for Version2, at der er problemer med en række it-systemer – og forsikrer, at man arbejder på højtryk for at løse dem.\nLæs også: Momsfrist og forskudsopgørelse samme dag: Skat.dk lagt ned af brugerstorm\nDet er ikke mere end ni dage siden, at Skat sidst havde it-problemer. Den 11. november var Skat ramt af en fejl på firewallen – samme dag, som der blev åbnet for forskudsopgørelsen 2014 og samme dag, der var frist for indberetning af moms.\nLæs også: Fejl i CSC’s firewall sendte Skat i knæ – men ingen kære moms-mor\nOPDATERET: Skats pressefunktion oplyser, at systemerne er oppe at køre igen, og at man klokken 13.10 fjernede den omtalte intro-speak fra hovednummeret til Skat.\nVersion2 følger op, når der er nyt i sagen.\nJulealarm! Hjælp os med at fylde fede gadgets på ønskesedlen\nDecember nærmer sig, og det betyder, at det uundgåelige spørgsmål er lige om hjørnet: ‘Hvad ønsker du dig?’\nDet er ét af de vanskeligste spørgsmål, når man er for gammel til blot at svare ‘LEGO!’ – i hvert fald uden at rødme bare en smule. Derfor bliver svaret ofte enten ‘ikke noget særligt’ eller ‘varme sokker’.\nMen det går ikke år efter år, så nu vil Version2 gerne komme læsere med en blank ønskeseddel til undsætning. Redaktionen vil i december udvælge gadgets, som vi gerne vil kunne række triumferende i vejret, mens vi sidder halvt begravet i gavepapir og konfekt juleaften.\nFå ting gør dog mere ondt end at se den tredje Hansi Hinterseer-opsamling blive pakket ud, så for at undgå byttere, vil vi gerne have jeres originale bud på gadgets og nørdede julegaver.\nHar du fundet en gadget, som er så fristende, at du har måttet dele den med julemanden på Instagram, så skriv til redaktion@version2.dk eller tip os på nedenstående formular:\nSlut med Winamp\nSidste udkald, hvis man skal nå at have sig en original kopi af den tidligere så populære musikafspiller Winamp. AOL, der ejer den klassiske afspiller, lukker nemlig for adgang til winamp.com og dermed for yderligere downloads, skriver Ars Technica.\n»Winamp.com og associerede web services vil ikke længere være tilgængelig efter den 20. december 2013. I forlængelse heraf vil Winamp Media player ikke længere være tilgængelige til download. (…) Tak for støtten over de sidste 15 år,« lyder den officielle melding ifølge Ars Technica.\nPå trods af adskillige års forspring må Winamp se sig slået af banen af større konkurrenter som for eksempel iTunes. Det billede kunne dog have set helt anderledes ud, mener en tidligere direktør.\n»Der er ingen grund til, at Winamp ikke kunne have været i den position, som iTunes er i idag. Det skulle da lige være for adskillige lag af dårlig ledelse fra AOL’s side fra starten,« sagde Rob Lord, som var den første ansatte og direktør for Winamp, til Ars Technica tilbage i 2012.


HJÆLP til gothic 3 - Spil - Tweak.dk\nHJÆLP til gothic 3\ntirsdag, 20. oktober 2009, 22:07\njeg har et problem gothic 3 jeg kan ikke bruge koderne fordi jeg ikke kan brug ~ når jeg spiller så det er lidt af et problem plz hjælp mig\ntirsdag, 20. oktober 2009, 22:30\nPrøv eventuelt at skifte dit tastatur over til Amerikansk i kontrolpanelet. Så skulle du kunne trykke ~ på dens normale plads ved siden af 1. Har du prøvet at trykke ÆØÅ? Nogle spil binder disse knapper til Tilde. (Kan jeg huske fra Baldurs Gate serien)


Media Asset Management: Hvordan virksomheder kan drage fordel af dette værktøj – xn--familietandlgen-8lb.dk\nDer er mange filer, der skal holdes styr på, især når der er så mange biblioteker og virksomheder til at køre. Medieaktiver er vigtige aktiver, der hjælper i det kreative flow i en virksomhed. Disse aktiver kan være dokumenter, videoer eller andre digitalt digitaliserede objekter. Alle vil hurtigt kunne få adgang til medieaktiver, hvilket vil gøre det muligt for dem at arbejde så effektivt som muligt. Nogle personer er tilfredse med Billedfileditorprogrammer, mens andre har brug for yderligere support til at administrere mediefiler. Media Asset Management er her for at hjælpe.\nMedia Asset Management er et værktøj til at hjælpe virksomheder med at styre deres medier. Alle medier, der er digitalt gemt og kan vedhæftes en fil, betragtes som medier. Dette er kendt som bar kodning. Når koden er anvendt, sendes den til en central server til behandling. Denne evne til at kode filer og sende dem blev ikke opfundet før for et par år siden. Det bruges dog af virksomheder til at fremskynde behandlingen af multimedieaktiver som videoer og medie håndholdt software. Virksomheder, der har digitale filer til at gemme og ønsker at undgå besværet med at omkodning eller sende dem til andre afdelinger, har brug for et program til at identificere, hvilke filer der skal krypteres og hvorfor. Den hastighed, hvormed stregkoder kan kode dokumenter, er imponerende. Disse koder er ofte tilstedeværelsesbaserede. En bestemt type kode er muligvis ikke til stede i den anden ende af linjen, så de vil ikke være i stand til eller endda forsøge at forstå din besked.\nVirtuelle repræsentanter bruger en kode til at identificere, hvilket medie der koder meddelelsen. Denne kode kommer i form af en nøgle til dine medier. Hvis nøglen vises på en computer, kan de få adgang til filen eller mappen for at læse meddelelsen. Hvis nøglen ikke vises på nogen computer, skal de dechifrere den for at gøre den til en meddelelse. Dette er meget hurtigere end at bruge den kedelige proces kendt som nøglegenerering.\nSoftwarepakker indeholder i stigende grad en funktion, der fungerer meget som en KeyGenerator, men i stedet for tilfældigt at oprette en nøgle, ser den på alle medier og vælger visse egenskaber. Disse egenskaber kan være tilfældige eller relateret til medietypen. PDF-filer indeholder en bestemt type kode. Denne kode kan derefter nemt scannes, så koden vises i filen. Dette gør det muligt at få adgang til koden direkte fra filen uden at åbne den. Denne type emballage er kode-tocrypto, som er den seneste avancement i messaging.\ndeclarePending(): // Kode til visning af ventende meddelelsesboks(); Få boksen til at vise noget af en vis effektivitet(); Denne kode bruger mange variabler. Hjælpevariabler er variabler, der kan tildeles og gemmes i en bestemt database. Disse variabler kan hentes ved at skrive deres navne i en speciel variabel. Dette kaldes lokale variabler. Variabler kan også angives på anvendelsesstedet. De aktiveres automatisk, når variablen kaldes.\nHvordan kan du få adgang til disse variabler, og hvordan fungerer de? Den første måde at få adgang til disse variabler er fra de specielle variable vinduer. Skriv navnet, og tryk på enter-tasten. Vælg de variabler, du vil organisere. Brug derefter venstre museknap til at markere dem, og tryk derefter på tasten ned for at flyve fra A til C. Til sidst skal du klikke på enter-tasten for at få vist variablen i specialvinduet.\nTryk på F7 for at åbne pausevinduet.\nSkriv inammersinsuranceinsuranceinsuranceidentiality plejehjem, og tryk på F10. Udtrykket “valuta”, nu kendt som “kerne” eller ” er “aktivitet”. Forsikringspolicen er den del af dokumentet, der henvises til i denne valgperiode. Dette dokument indeholder den økonomiske model og udtrykket “Forsikring”.\nTryk på ESC for at åbne pausen. Tryk på F7 for udtrykket “FORSIKRING”\nKlik på Forsikringsmusik. Klik derefter på “Opdater kernebeskrivelse”, og tryk på F10.\nKlik på Assertion Manager. Tryk på F10.\nKlik på Etiketstyring, og tryk derefter på F10.\nKlik på Filer, og klik derefter på “Gem aktuel tilstand”.\nNår CleverBridge har vidnet, skal du slette teksten\nUdtrykket “kerne”, som tidligere blev kaldt hovedapplikationen, er blevet ændret.\nKlik på “Skriv kernedefinition” under Test.\nKlik på “Filer”.\nKlik på “Egenskaber”.\nKlik på fanen “Generelt”\nKlik på “insurance_content.xml” (dette er den fil, der gør det muligt for forsikringsselskabet at gøre indholdet _ kerne).\nKlik på “\nUdgivet 26. august 2021 Skrevet af relieveinception\nGennemsnitlige renter for personlige lån – Sådan kvalificerer du dig til de bedste renter


københavn Arkiv - ChicosCantina\n14. november 2015 adminLåsesmed\nDenne låsesmed overholder alle aftaler!\nDer findes i dag mange låsesmede, men der er desværre stadig problemer. Det kan nemlig være svært at få fat på en, når man har brug for det. Der er stadig mange indbrud og derLæs mere\n17. august 2015 adminBolig, Have\nEr du gået hen og blevet meget træt af din have, da der slet ikke er nogen form for orden? Er der hverken planter eller blomster, men kun ukrudt og store hække? Så skal duLæs mere\n30. juli 2015 adminTandpleje\nHar du brug for en tandlæge i København, da du lige er flyttet dertil? Så skal du være opmærksom, da der både findes dårlige og gode tandlæger i København! Det kan efterhånden være svært atLæs mere\n29. maj 2015 adminBolig\n14. april 2015 28. februar 2017 adminBegravelse\nHar du mistet et familiemedlem og er nu begyndt at blive helt forvirret, da du skal stå for begravelsen? Så kan du få hjælp af en bedemand i København! Læs med her og få enLæs mere\n31. december 2014 adminErhverv\n6. november 2014 6. november 2014 adminMadlavning, Restauranter, Take away, Uncategorized\nSådan sikrer du dig lækker, indisk mad i København\nEr du vild med indisk mad, men bor du i København, så kan der godt føles uendelig langt til Mumbays pulserende gadeliv og eksotiske og velsmagende køkken. I stedet for at bruge alle dine pengeLæs mere\n17. juli 2014 adminAdvokathjælp\nJeg har altid vidst at jeg gerne ville være selvstændigt når jeg skulle starte min karriere på arbejdsmarkedet. Sådan blev det dog desværre ikke helt, jeg startede dog ud med at arbejde som lagermedarbejder iLæs mere\n28. oktober 2011 adminTransport\nJeg er bare så glad for flyttefirma København – De er de bedste\nDet hele var arrangere, alt var pakket, de nye ejere stod på spring for at flytte, og flyttemanden var bestil. Hvad sker der så? Han ringer og siger at flyttebilen er brud sammen, og atLæs mere


Ord Arkiv - 50something\nUdgivet den 27. oktober 2018 28. oktober 2018\n55 årig debutant\nI denne weekend er der Bogforum i Bella Center. I gamle dage (!) da det var i Forum, var jeg der altid, men efter det er flyttet til Bella, synes jeg, det har tabt lidt af hyggen og charmen. Bøger og hygge hænger på en eller anden måde sammen. På den anden side, når nu så mange mennesker gerne vil komme, kan de jo heller ikke stå som sild i en tønde overalt.\nMen kom ikke her, og sig at bogen er død. Faktisk har lokale boghandlere fået en renæssance i USA, hvor den ene efter den anden åbner. Fra 2009 – 2015 er antallet vokset med 35%. Ikke gammeldags boghandlere, men hygge boghandlere, hvor man også får kaffe og en sludder (ord igen) om dette og hint, og på et af mine egne lokale badehoteller – man har flere, når man bor, hvor jeg bor – var der i sidste uge litteratur salon.\nMed andre ord, bøger og ordet lever, og hurra for det!\nMen også hurra for Anita Furu. Anita Furu blev i går tildelt Bogforums debutant pris for sin bog “Mit halve liv”. Anita er 56 år, og hun var 55, da bogen udkom. Til daglig er hun taleskriver i statsministeriet, hun er lige blevet farmor, og hun har brugt fire år på at skrive bogen, som hun skrev om morgenen, i ferier og i weekender. Jeg er allerede vild med hende, uden overhovedet at have læst bogen.\nI sin takketale undrede hun sig over, at den anden debutantpris, der uddeles i Danmark udelukkende uddeles til personer under 50 år. Det gør jeg også! Hvad er det for noget fis? Man er vel debutant, ligegyldig, hvilken alder, man har.\nI Frankie og Grace er der en scene, hvor de forsøger at rejse kapital til deres opfindelse – en vibrator, der er fabrikeret, så kvinder med gigt/ældre håndled kan bruge den – og det er ikke let. Ikke på grund af produktet, men fordi de er så gamle, at banken tror, de vil dø, inden banken får sine penge igen.\nDisse to driftige, ældre kvinder giver imidlertid ikke op, men går til en “incubator” for at skaffe finansiering. Det bliver til en helt vidunderlig scene, hvor den unge mand med pengene kigger desorientret op mellem bippende dimser og bordfordboldsspil og siger – “Jamen, her skaber vi ikke nye ting, her disrupter vi det eksisterende.”\nDet er med andre ord ikke let, for de aldrende kvinder at få rejst kapital. Om de så kan få rejst noget andet, er en helt anden episode.\nDerfor er det så skønt, at Anita Furu fik et forlag til at udgive sin bog, og at hun får debutantprisen. Den pris, man altså ikke skal være under 50 for at få. Det viser, at det handler ikke om alder, det handler om produkt, indhold og talent. “Late bloomers” kalder Malcolm Gladwell personer, der først i en sen alder virkelig kommer ud over rampen.\nStort tillykke Anita – du er en inspiration for os andre, og mon ikke, jeg kommer til at læse bogen på et tidspunkt.\nUdgivet den 21. oktober 2018\nKom ud af ekkokammeret!\nForleden var jeg til et arrangement i Kirken i Ørestad. Det er ikke der, jeg kommer mest, faktisk var det første gang nogensinde, men min veninde er præst i den spritnye kirke, og hun står bag flere forskellige kulturelle arrangementer. Derfor kom jeg udenfor kommunegrænsen og det mentale ekkokammer. Anledningen var ”Samtale om tro”, og gæsten, præsten skulle samtale med, var Morten Ankerdal, der jo i den grad må siges at være kommet ud af tv-ekkokammeret.\nDet blev en på alle måder berigende aften. Morten Ankerdal viste sig at være om end endnu mere sympatisk, end han fremstår på skærmen, og også at være et meget reflekterende, begavet og ordentligt menneske, så da vi kørte hjem, talte vi om, hvor glade vi var for at vi havde taget os sammen, lagt fjernbetjeningen og smartphonen og kørt helt til Ørestaden for et par timers arrangement.\nVi var blevet præsenteret for nye og anderledes vinkler, end dem vi støder på til daglig og dermed vinkler, der gav stof til eftertanke. Morten Ankerdal gjorde meget ud af at tale om at tage stilling, om at gøre det rigtige og have fokus på næstekærlighed. Et ord, der bliver brugt alt for lidt for tiden.\nDer er selvfølgelig masser af andre muligheder for at blive klogere, sagen er bare, at vi til hverdag for det meste bliver bekræftet i det, vi forvejen mener og sædvanligvis omgås mennesker, der ligner os selv. Noget er vi selv ansvarlige for, andet skyldes algoritmer udenfor vores rækkevidde, der sørger for at vi kun bliver præsenteret for synspunkter, reklamer og andet, der passer perfekt til vores profil.\nFår man kun sine nyheder fra Facebook eller andre lignende SoMe platforme, er det sjældent, at man præsenteres for andre synspunkter, end dem, der ligner ens egne. Dels fordi ens venner som regel mener nogenlunde det samme som en selv, men også fordi der pga. algoritmerne ikke vil dukke artikler eller andet op i ens feed, som divergerer radikalt med det, man ellers har liket eller kommenteret.\nVi vælger også tv-programmer efter interesser og selvfølgelig ser vi det, som vi finder glæde i, men med streamingtjenesterne og de mange målrettede interessekanaler kommer vi sjældnere og sjældnere til at se noget, som vi egentlig ikke havde planlagt, og dermed få en ny og overraskende oplevelse.\nVi er vanemennesker -alle sammen. Hvor mange af jer sidder på den samme plads ved middagsbordet hver aften? Hvor mange af jer tager den samme vej til arbejde hver dag, også selvom I kan vælge mellem forskellige gader og være fremme på samme tidspunkt? Jeg gør i hvert fald.\nHvad jeg prøver at komme frem til er, at vi har godt af at komme i andre miljøer også mentale. Vi har godt af at læse, se og høre synspunkter, som vi er uenige i, for det er kun i gnidningerne, vi udvikler os og får forståelse af, hvordan verden ser ud på den anden side. Måske får vi ligefrem lyst til at engagere os og være medvirkende til at ændre verden i en bedre retning.\nDet er ikke ensbetydende med, at vi skal flytte til et andet kvarter, lege stoledans ved middagsbordet, eller begynder at læse en avis, vi ikke kan holde ud, men eftersom vi ikke længere automatisk i samme grad bliver præsenteret for forskelligheder, skal vi selv gøre os mere umage med at komme ud af ekkokammeret og opsøge nogle ting, der ligger langt fra vores komfortzone.\nJeg er ret sikker på, at Allan Simonsen for år tilbage ville have forsvoret, at han også skulle blive kendt på standarddanse, og det kan godt være, at det er besværligt og måske ligefrem grænseoverskridende, at lytte til en opera, når nu man elsker rap – men prøv det! Gå ud og se en fodboldkamp, hvis du aldrig har været på et stadion, og begynd at følge en på Facebook, som du ved, du er helt uenig med. Verden er stor og mangfoldig, og venter kun på at blive indtaget af en, der kommer ud af ekkokammeret.\nBonusinfo: Hvis du selv vil opleve en tankevækkende samtale i Kirken i Ørestad og tapas til kr. 50.-, så kommer Bodil Jørgensen eksempelvis forbi den 06. december, og jeg har hørt en lille engel synge om, at forårets gæster også bliver ret interessante. Tjek selv her:\nFolke- eller netværksmøde?\nI går kom jeg hjem fra dette års Folkemøde. Det er anden gang jeg deltager, og første gang, hvor jeg selv var del af en debat, men hvor jeg efter første gang var nærmest helt høj over denne demokratiets fest, sidder jeg denne gang tilbage med lidt blandede følelser.\nTimme Bisgaard Munk har allerede været ude og omdøbe Folkemødet til DJØFstortion, og ærlig talt, jeg er bange for, at han har ret. Der er mere fætter/ kusinefest for kommunikationsbranchen m.fl., end der er folkefest over Allinge.\nMen lad os starte i den positive afdeling. Jeg bliver stadig rørt over og stolt af at leve i et land, hvor vores politikere kan gå rundt blandt folket (og der er trods alt nogen) i shorts og t-shirt, og være åbne for at man stopper dem og giver sin mening til kende. Gerne efterfulgt af en kort diskussion. Jeg bliver også rørt og glad, når jeg står i en skøn blanding af hvem-som-helst og synger med, så godt jeg kan, på diverse højskolesangbogs sange. Det er stort, bevægende og helt igennem en positiv oplevelse. Folkemødet er en fantastisk ide!\nIkke alle politikere kan imidlertid gå sådan rundt. Stakkels Khader eksempelvis lever med PET og politibeskyttelse døgnet rundt, for det har sin pris, at tale mørkemænd imod, også i Danmark. Det er mig stadig en gåde, at hele nationen ikke står bag ham og andre, som må betale så høj en pris for deres meningers mod, og det er mig i den forbindelse fuldstændig ligegyldigt hvilken side af spektret, det kommer fra. Alle skal have ret til at sige, hvad de mener uden at frygte for deres liv, og vi burde som borgere støtte op 100% om alle, der er truet på baggrund af det. Skam over jer, der ikke gør!\nGrundtvig kan heldigvis gå frit rundt og diskutere med folk.\nNå, tilbage til det positive. I i år blev Folkemødet for min del beriget ved at jeg havde mine to teenage sønner med, og hvis jeg nu ikke fokuserer på rod og natteroderi, men udelukkende på det positive, så var det altså fantastisk at opleve Folkemødet gennem teenageres øjne.\nHøjdepunktet var en debat med Morten Albæk, Søren Pind og Stefan Hermann om dannelse. Da de kom på scenen, spurgte den yngste, hvem ham Dario’en var (Albæk var i topform med opknappet skjorte og slikhår), og da jeg så svarede, at det var filosoffen, kunne jeg næste høre, hvordan hans fordomme om, hvordan en filosof ser ud, falde til jorden. Det var sjovt, og det var vidunderligt at opleve to digitale teenagere stå helt stille i næsten en time og lytte til det talte ord fra de tre førnævnte og grine sammen med mig, da de tog mikrofonen (og dermed magten) fra ordstyreren og overtog hele showet.\nDet var hele turen værd.\nDario & co\nVi havde også en skøn oplevelse med et “lykkehjul” hos foreningen for psykisk syge, hvor en sød dame med jordbærhue bød på pebermyntepastiller og samtale, og drengene har selv fortalt, hvor stort indtryk det gjorde på dem, at være forbi hos Forsvaret, hvor veteraner i rullestol spillede volleyball mod politikere og vandt. Der er mange små højdepunkter.\nMen der er altså mere netværksmøde end folkemøde over det hele, og kors hvor jeg dog savner Mads Holger, der ellers plejede at være fast inventar og bagefter spidde det hele med sine sylespidse kommentarer. Dem har både vi og djøf’erne brug for, også selvom en del havde valgt at blive væk i år. Ikke i stilhed selvfølgelig. Et fravær skulle naturligvis uploades på SoMe, så der i det mindste var lidt street credit som “first mover” over ikke at være til stede.\nDer var dog stadig rigeligt af mennesker, hvilket også har fået de driftige Bornholmere til at sætte priserne i vejret. Meget i vejret! Jeg var så heldig at få fingre i en lejlighed bare 30 min. gang fra Allinge. Tro mig, det er et fund med 26 kvm. så tæt på. Det måtte vi (min arbejdsplads) så også betale den nette sum af 7.500,- kr. for, hvilket giver en nats pris på 1.875.-, men så havde vi også de 26 kvm. hele ugen. Tro mig, det var et fund, skrevet helt uden sarkasme, men det er vel næppe en pris, folket kan betale.\nNåh jah, så kan man jo også ligeså godt nyde det.\nHelt galt går det til aftenarrangementerne fredag aften, der har udviklet sig til noget, der ligner nattelivet i storbyerne inkl. dørmænd. Her gælder det om at have invitation til de rigtige steder. Et kommunikationsbureau, et forlag og en politisk parti fører. Det politiske parti har reelt både “landgangsmand” og armbånd a la festival’er, mens man trods alt stadig kan snige sig ind hos kommunikationsbureauerne, der selvfølgelig har eksklusive arrangementer med måske kommende statsministre og andre kendte.\nJeg var inde (fed følelse) – jeg havde invitation til et af arrangementerne, og mine sønner var tilstrækkeligt fremme i skoende til at de fik tiltusket sig et armbånd og en masse gratis cocktails, men folkeligt – ikke det, der ligner.\nHvad skal jeg så mene om det? Jeg aner det ikke.\nJeg er stadig helt vild med Folkemøde konceptet. Det er genialt, og jeg har en fest, selvom jeg går så meget, at jeg nu ligger med ondt alle steder (I’m too old for that shit!), men når det så er sagt, så trænger Folkemødet altså til at kigge indad. Det skal ikke bare være en undskyldning for at alle, der er noget med ord, kan holde Danmarks største netværksmøde over tre dage.\nMin egen debat, og min “hjertesag” – de kreative erhverv kan skabe vækst, hvis de samarbejder. Her symboliseret ved kommercielle, kommunale og kunstneriske interesser.\nUdgivet den 10. juni 2018 12. juni 2018\nJeg kan godt lide ord!\nJeg har fået min første bestyrelsespost. I wordsdenmark.dk, og det er der nærmest en højere mening med, for jeg kan rasende godt lide ord. Det har jeg nu altid kunne og folk, der har kendt mig længe, vil sikkert hævde, at det var derfor, jeg snakkede så meget før i tiden. Det skal jeg lade være usagt, men faktum er, at jeg altid har holdt meget af både at læse ord, sige ord og ikke mindst at høre ord.\nDet kom jeg til at tænke over her i weekenden, hvor jeg var til Words Festival i Helsingør. Her bliver ordet levende i bogstavelig forstand. Levendegjort af fortællere fra hele Europa – flest danske, som fortæller historier om hvad som helst fra taxature (kan være rigtig spændende, når taxachaufføren er fra Israel og kunderne fra Palæstina) over kærlighed til erotisk thriller og gysere i den til dagen udnævnt “Horror Kælder”. Iøvrigt kælderen under mit kontor (!).\nMen mens jeg sad der tryllebundet og lyttede, slog det mig, hvor meget jeg altid har holdt af ord. Især de der ord, der ligger rigtig godt i munden, eller er lidt sjove. Som eksempelvis Feargal Sharkey – 80’er popsanger med et stort hit! Prøv lige at sige det igen – Feargal Sharkey. Man ser nærmest Jaws for sig, selvom popsangeren sikkert var og er en meget sympatisk mand.\nEn af mine ungdomsveninder og jeg havde en svaghed for svenske ord, og vi vil hårdnakket hævde, at det var os, der fik alle i Danmark til at benytte ordet “kendis”, for vi startede. Siger det bare! Under en sommerferie i Italien havde vi ovenikøbet en lille konkurrence kørende om hvilket svensk ord, vi bedst kunne lide. “Alkis” var jo nærliggende, og “juridik” er også et godt ord, men vi endte med henholdsvis “puss” og “nunnor”, som selvfølgelig blev til “pussande nunnor”. Som om!\nSå er der de ord, der ikke rigtig benyttes længere, men som man godt kan savne en gang i mellem. Kålhøgen. Fantastisk ord, der slet ikke betyder det, man umiddelbart tror, og afgjort et ord, vi burde benytte noget oftere. Jeg kan sagtens komme i tanke om et par stykker, som jeg uden at skamme mig, vil kalde for kålhøgne.\nEn døgenigt er det altså også lidt synd, er forsvundet helt ud af dagligdags sprog. Der er noget Kaptajn Haddock sprog over det ord. “Dit fladpandende, brolagte, grødfyldte penalhus” skældte Haddock engang Bjævermose ud for at være, og det mest syrede er, at jeg kan huske hele smøren ordret endnu.\nMen jeg læste også meget som barn, både tegneserier og bøger, og det er sikkert derfor, jeg blev nærsynet, og fik briller allerede som 10-årig. Det var ikke så cool dengang. Det var det egentlig heller ikke, at holde til på biblioteker, men det var nu engang der, jeg fandt helle i nogle perioder, og ord dufter også godt. Der er en helt særlig duft på biblioteker af nye og gamle bøger, der kalder, for at dele deres hemmeligheder med en.\nMen tegneserierne, de var cool og sproget farverigt. Bare tænk på hele Andeby universet med “Langbortistan” og “Lille Hjælper”, og hvad var verden uden Fætter Guf? Nogle gang er jeg helt ked af, at børn ikke læser Anders And mere. Heldigvis har de unge opfundet Poetry Slam, og selvom jeg ikke kan holde rap ud (det må man godt sige, når man er 50something), kan jeg høre, at mine sønner finder samme glæde i rappernes ordstrøm, som jeg altid har gjort i Billy Joels tekster (de tidlige….), så helt skidt står det vel ikke til.\nMen vi læser generelt for lidt poesi, for her kommer ord rigtig til sin ret\n“So your mouth tastes like sunshine” – The Rumour Said Fire.\nEller Strunge: “Ned med himlen, op med drømmen”. Alt i en sætning. Og alle os, der har set “Fire bryllupper og en Begravelse” kender vores Auden, uden at vide det. “Stop all the clocks”, også kendt som “Funeral Blues”. En titel, der i sig selv giver inspiration til nogle flere ord, men det må blive en anden gang.\nDen ultimative opfinder af ord og udtryk, må imidlertid være Shakespeare. De fleste er bare slet ikke klar over, hvor meget han har beriget vores sprog med. For bare at nævne nogle få “et hjerte af guld”, “forsvinde ud i den blå luft”, “Ikke have lukket et øje” eller noget så banalt som “catch a cold”. Tag en tur på Google, hvis I vil se flere, og “det er ikke af samme stof, som drømme”.\nEn af mine store helte har altid været Dan Turrell, og han kunne i den grad noget med ord. Faktisk holdt jeg mest af at lytte til ham, men jeg må også indrømme, at en af de bedste julegaver, jeg nogensinde har fået, var da min mor havde fået ham til at signere en af sine bøger til mig. Den står stadig på hæderspladsen, og har faktisk været med til at starte en trend i vores familie, hvor vi samler på signerede bøger. Hergé kommer ind på en klar 2. plads.\nTo af de signerede\nPå mit spejl sidder et klistermærke, hvor der står “Thoughts become things. Think good ones”, men der kunne også stå: “Tanker bliver til ord, ord bliver til handlinger”. Vi skal nemlig også passe på med vores ord. De slår hårdere, end man regner med. Det er ikke uden grund, at man altid har hævdet, at pennen er stærkere end sværdet, og især i disse SoMe tider, skal vi holde øje med ordene.\nMen generelt, skal vi bare elske ord, og vi skal bruge dem flittigt og gerne finde gamle ord frem og give dem nyt liv. Ord er berigende, fordi de lukker vores verden op, får os til at le og tænke. Og det er ikke så ringe endda!


Skole udsmykker 50 meter langt byggehegn - Folkebladet\n6. okt 2021, 11:20 - Sidst redigeret 6. okt 2021, 11:39\nSkole udsmykker 50 meter langt byggehegn\nElever fra 2. b startede med at udsmykke hegnet. Foto: ATP\nGLOSTRUP. Det grønne hegn rundt om byggeriet ved de gamle Carl Bro bygninger skal udsmykkes af elever fra Skovvangskolen\nDe tidligere Carl Bro bygninger i Hvissinge er ved at blive omdannet til lejligheder af ATP Ejendomme. Derfor er der lige nu et stort hegn rundt om byggepladsen.\nDet skal dog ikke bare været et kedeligt hegn, det skal udsmykkes med blomsterenge, farvelagte regnestykker, selfievægge og mange andre kreative idéer. Det sker i samarbejde med Skovvangskolen, der ligger lige ved siden af byggepladsen.\n– Vi skal skabe en forvandling af området sammen med områdets beboere. Derfor omdannes et forladt erhvervsområde nu til boligområde, der skal bygge på fællesskab og ATP Ejendommes slogan ‘hvor liv leves bedst’. Vi er i gang med at gøre plads til knap 200 lejligheder, og i hele processen har vi prioriteret at have områdets beboere og brugere med i transformationen. Derfor er det naturligt for os at få skabt et tæt samarbejde med Skovvangskolen, som er en af vores nærmeste naboer, siger Jan Johansen, der er CPO i ATP Ejendomme.\n2. b indtog hegnet\nDen første klasse, der indtog det tomme lærred, var 2. b. De havde på demokratisk vis stemt om maleriets tema. Med 19 ud af 22 mulige stemmer vandt matematik.\nRegnestykker, geometriske former og tal har fået farver, flammer og former, og 1+1 = 2 blev udformet med to gulerødder og en to-tals spisende kanin. Emilio, Sille og flere af børnene fra 2.b fortalte, at de glædede sig til at vise hegnet frem til deres familier, og at de var vilde med matematik. Klassens matematiklærer Gertrud Petersson sprang rundt og hjalp de talglade elever med at få deres skitser op på det store lærred.\n– Det er en dejlig opgave for klassen, da den både styrker deres samarbejde og kreativitet, samtidig med at de oplever at nå ud til deres omverden. Børnene er stolte af deres arbejde, og så sætter det kulør på byen. Ren win – win, siger Gertrud Petersson, der er lærer på Skovvangskolen.\nFAKTA om kunstværket og hegnet\nByggehegnet er to meter højt og 50 meter langt. Der er i gennemsnit 2 x 5 meter til hver klasse/gruppe.\nDer er lavet “kighuller” i byggehegnet, så børnene og andre interesserede kan følge med i, hvad der sker på byggepladsen\nKlasserne fra 0. til 6. klasse og 7.HDS (klasse som har valghold i håndværk- og design) samt SFO og klub deltager. 22 klasser/grupper i alt.\nSkovvangskolen brugte uge 36-37 til at planlægge og uge 38, 39, 40 til forberedelse, udførelse og opsamling.


Lars Rebien har sendt Novo gennem skyerne - TV 2\n1. sep. 2016, 09:22\nSiden tiltrædelsen i slutningen af 2000 har Novo Nordisk afgående topchef skubbet aktiekursen solidt opad.\nNovo Nordisk snart forhenværende topchef Lars Rebien Sørensen har i sine 16 år som administrerende direktør i medicinalkoncernen skudt Novo-aktien i vejret.\nSelskabet er i dag knap 800 milliarder kroner værd og har en aktiekurs på 312. Men det var et noget andet billede, da Lars Rebien Sørensen overtog styringen i starten af det nye årti.\nKursen lå dengang på 34, og dermed har Novo-chefen fået aktien til at stige med over 800 procent. 2016 har dog været anderledes hård ved succes-aktien, da markedsværdien af Novo Nordisk er faldet med 22 procent siden nytår.\nSvært at finde en plet\nSå sent som sidste år blev Lars Rebien Sørensen kåret af Harvard Business Review til verdens bedste administrerende direktør. Og ifølge TV 2 Business' erhvervskommentator Ole Krohn skal man lede længe for at finde fiaskoer fra Novo-direktørens tid i toppen.\n- Det er svært at finde en plet på hans karriere. Han forandrede Novo Nordisk fra at være en stærk europæisk spiller til at blive en global virksomhed. Novo Nordisk er mangedoblet i værdi, og han har ført virksomheden frem til at være en af de mest beundrede i verden, siger Ole Krohn.\nLars Rebien Sørensen bliver efterfulgt af Lars Fruergaard Sørensen fra 1. januar 2017. Den afgående topchef forsvinder ikke helt fra Novo-familien. Ifølge en meddelelse fra koncernen vil Lars Rebien Sørensen blive indstillet til bestyrelserne i Novo Nordisk Fonden og Fondens holdingselskab, Novo A/S.\nHør Per Hansens vurdering af Lars Rebiens betydning for Novo Nordisk:


Lejligheder Novalja & Jasmina: Novalja, Kroatien, O Pag\nLejlighed 329563 Pag\nLEJLIGHEDER NOVALJA & JASMINA - DESCRIPTION\nDu bedes give Apartments Novalja besked om, hvornår du regner med at ankomme. Du kan gøre dette ved at skrive til hotellet i boksen "Særlige anmodninger" når du booker, eller du kan kontakte overnatningsstedet. Du finder kontaktoplysningerne på din reservationbekræftelse. For at garantere din reservation, opkræves et depositum, som bedes bankoverføres til overnatningsstedet. Når du har gennemført reservationen, bliver du kontaktet af overnatningsstedet med de nødvendige betalingsoplysninger.\nLEJLIGHEDER NOVALJA & JASMINA - GENERELLE OPLYSNINGER\nLEJLIGHEDER NOVALJA & JASMINA - KOKKEN DETALJER\nLEJLIGHEDER NOVALJA & JASMINA - UNDERHOLDNING OG UDENDORS AKTIVITETER\nVi har fundet nogle flere overnatningssteder som minder om 'Lejligheder Novalja & Jasmina'\nLejligheder Mari Karpinjan\nLejligheder Juraj Drasnice\nFerielejlighed 339354 Senj\nStara Novalja ( ~ 4.9 km ): 120+ Lejligheder.\nKustici ( ~ 6.3 km ): 163+ Lejligheder.\nZubovici ( ~ 8 km ): 76+ Boligenheder.\nKolan ( ~ 8.8 km ): 2+ Lejligheder,.\nMandre ( ~ 9.1 km ): 187+ Lejligheder.\nPotocnica ( ~ 9.5 km ): 109+ Lejligheder.\nStrand Vrtic ~ 0,7 km Fra Lejligheder Novalja & Jasmina Sandstrand: anbefales til unge, med restaurant, med caffe bar, udstyret med brusere. Fremragende valg af vandsport.\nStrand Trincel, Stara Novalja ~ 1,8 km Fra Lejligheder Novalja & Jasmina Sandstrand: ideel til familier, anbefales til unge, belonnet med bla flag, med restaurant, med caffe bar, udstyret med brusere. Fremragende valg af vandsport.\nStrand Strasko, Novalja ~ 1,8 km Fra Lejligheder Novalja & Jasmina Grus strand: ideel til familier, anbefales til unge, belonnet med bla flag, med restaurant, med caffe bar, udstyret med brusere. Fremragende valg af vandsport.\nStrand Caska, Novalja ~ 2,2 km Fra Lejligheder Novalja & Jasmina Sandstrand: ideel til familier, med caffe bar. Fremragende valg af vandsport.\nStrand Babe ~ 2,3 km Fra Lejligheder Novalja & Jasmina Grus strand: ideel til familier, med caffe bar, udstyret med brusere. Fremragende valg af vandsport.\nLejligheder Novalja & Jasmina - Restauranter i narheden\nRestaurant Palma, Novalja ~ 2,7 km Fra Lejligheder Novalja & Jasmina Adresse: Gajac, Novalja. Kokken: Kroatiske kokken.\nRestaurant La Tortilla, Novalja ~ 0,4 km Fra Lejligheder Novalja & Jasmina Adresse: Ulica Silvija S. Kranjcevica, Novalja. Kokken: Mexicansk mad.\nRestaurant Moby Dick, Novalja ~ 0,4 km Fra Lejligheder Novalja & Jasmina Adresse: Obala Petra Kresimira IV bb, Novalja. Kokken: Italiensk kokken, Kroatiske kokken, Yugoslavian.\nRestaurant Stari Kastel, Novalja Gasteanmeldelser: 7,3/10 ~ 0,5 km Fra Lejligheder Novalja & Jasmina Adresse: Trg Loza 14, 53291, Novalja. Prices: 28 HRK - 112 HRK.\nRestaurant Riva, Novalja Gasteanmeldelser: 7,5/10 ~ 0,8 km Fra Lejligheder Novalja & Jasmina Adresse: Obala Knoza Domagoja 4, 53291, Novalja. Kokken: Middelhavskokken.


Hvordan åbner Jeg Filen PRZ? Filendelsen .PRZ - File Extension .PRZ\nHvordan åbner jeg filen PRZ?\nGrundlægende informationer om filen PRZ\nFilen PRZ er en af filer af kategori Datafiler. Dens fulde navn er Freelance Graphics Presentation File. Filformatet PRZ blev skabt af IBM. Hvis du har ankommet til os, søger du sandsynligvis på programmer, der vil hjælpe Dig at arbejde med netop filendelsen. I den yderligere del af siden vil du finde en liste over programmer, der understøtter filen PRZ, sorteret efter styresystemer. Hvis oplysninger om konvertering af filen PRZ befinder sig i vores database, vil du helt sikkert finde dem her.\nTags: Endelsen PRZ, hvordan åbner jeg filen PRZ, hvordan konverterer jeg filen PRZ, åbning af filen PRZ\nProgrammer, der understøtter filen PRZ\nVi håber, vi har hjulpet dig med at løse problemet med filen PRZ. Hvis du ikke ved, hvor du kan hente en app fra vores liste, klik på linket (som er programmets navn) - du vil finde der flere oplysninger om stedet, hvorfra kan du hente den sikre installation version af den nødvendig app.\nHvordan åbner jeg en fil med endelsen PRZ?\nHvad er endelsen af filformatet PRZ?\nHvilke programmer understøtter filen PRZ?\nHvis efter gennemgang af materialerne på denne side, har du stadig ikke modtaget et tilfredsstillende svar på nogen af de spørgsmål, der præsenteres ovenfor, betyder det, at de oplysninger, der præsenteres her om filen PRZ er ikke fuldstændige. Kontakt os ved brug af kontakt formular og skriv, hvilke oplysninger har du ikke fundet.\nGrunde til at beslutte, at du ikke kan åbne filen PRZ kan være mere (bortset fra manglen på den installerede relevante app).\nFor det første - filen PRZ kan være forkert forbundet (tilknyttet) med den installerede app til dens håndtering. I dette tilfælde skal du selv ændre dette link. For at gøre dette, skal du højreklikke på filen PRZ, som du vil redigere, klik på optionen "Åbn med" og derefter vælg fra listen programmet, som du har installeret. Efter en sådan udført handling, skal problemer med at åbne filen PRZ skal forsvinde for altid.\nFor det andet - kan filen, som du vil åbne, simpelthen være beskadiget. Så den bedste løsning vil være at finde dens nye version eller at hente den igen fra den samme kilde som før (måske download af filen PRZ på en eller anden grund i den foregående session er ikke afsluttet og kan ikke korrekt åbnes).\nHvis du har yderligere oplysninger om filendelsen PRZ, vil vi være taknemmelige, hvis du deler dem med brugerne af vores service. Brug formularen placeres her og sende os dine oplysninger, der bekymrer filen PRZ.


Tonstung bombe uskadeliggjort midt i Frankfurt - TV 2\nTonstung bombe uskadeliggjort midt i Frankfurt\n3. sep. 2017, 19:21\nIndbyggere blev evakueret i Frankfurt. Foto: Bernd Kammerer / Scanpix Denmark\nBomben indeholdt 1,4 ton sprængstof.\nFor anden gang på to dage har tyske sprængstofeksperter uskadeliggjort en bombe fra Anden Verdenskrig.\n500 kilo bombe uskadeliggjort - endnu en venter søndag\nLørdag blev en 500 kilo tung bombe fra Anden Verdenskrig uskadeliggjort i byen Koblenz.\nI dag, søndag, har sprængstofeksperter så succesfuldt uskadeliggjort den massive bombe fra Anden Verdenskrig, der er fundet i den tyske storby, Frankfurt. Det skete dog efter flere forsinkelser, skriver Reuters.\nBomben er af typen HC 4000. Den vejer 1,8 ton og indeholder omkring 1,4 ton sprængstof.\nMuligvis flere bomber\nLørdag blev omkring 60.000 indbyggere evakueret fra Frankfurt i forbindelse med fundet af bomben.\nMegabombe fra Anden Verdenskrig rydder Frankfurts gader\nDen blev kastet ned over Frankfurt af britiske piloter under krigen, og har siden da ligget i det tætbefolkede kvarter Westend. Her blev den fundet under et byggearbejde nær centrum - et stenkast fra Goethe-universitetet.\nSelv om der er gået over 70 år siden, krigen sluttede, findes der fortsat jævnligt ueksploderede bomber i Tyskland. I juni blev et fængsel i byen Regensburg i det sydøstlige Tyskland evakueret, da der var blevet fundet en 225 kilo tung bombe i nærheden.\nI maj evakuerede tysk politi flere end 50.000 mennesker i den nordlige storby Hannover, så bomberyddere kunne uskadeliggøre i alt fem bomber fra Anden Verdenskrig.\nEksperter vurderer, at der kan ligge op mod en kvart million bomber, som blev kastet ned over Tyskland i løbet af krigen, men som ikke eksploderede på grund af tekniske fejl.\nDe mange tusinde evakuerede indbyggere i Frankfuert kan snart vende hjem, skriver avisen Frankfurter Allgemeine.


Fællesture | Region Midtjylland | Side 2\nSensommertræf 2018 🗓\nUdgivet den 6. august 2018 af Benny #2711\nSå prøver vi at gentage succesen og afholder vores Sensommer Træf i Oksbøl. Vi har booket Stjerne Camping som sidst. Vi har reserveret pladser og kommer til at ligge samme sted som sidst med egen indgang. Stjerne Camping ønsker for … Læs resten →\nUdgivet i Fællesture, Kommende aktiviteter, Terræn kørsel\t| Skriv en kommentar


Langt ude i Indien: Hijra\nNu er Bo og Daniel taget afsted til Kumbh Mela i nabobyen Allahabad, hvor de skal være de næste fem dage. Den tiende, på the most fortunate dato – pga den manglende måne, så vidt jeg har forstået, skal de sammen med, hvad der svarer til hele Danmarks befolkning, ud og bade i de tre hellige floder der løber sammen der.\nImens bliver Akacia og jeg her i Varanasi – hvilket jeg er lidt splittet omkring, for på en måde ville jeg gerne have været til Kumbh Mela, og på en måde er jeg glad for at slippe. Har det lidt som, da vi var børn og udforskede kælderrummene eller spidslofterne, efter at have skræmt hinanden fra vid og sans med historier om alle de der angivelig var blevet myrdet, eller havde hængt sig selv der, og min lillesøster begyndte at græde og ville hjem. For på en måde ville jeg gerne blive og på en måde var jeg virkelig lettet over, at kunne trække mig ud af legen med æren i behold – jeg var jo nødt til at følge hende, ligesom jeg er nødt til at blive her med Akacia.\nMen da de var taget afsted , blev jeg alligevel i tvivl (jeg bliver altid i tvivl), Akacia græd og jeg var også ved at tude. Men netop i det øjeblik ringede Robin (tak Robin tak) for at sige, at han kommer til Varanasi i morgen sammen med en flok hijraer, som han er i gang med at lave en dokumentarfilm om/med.\nOg det var så nu jeg burde have Bo ved hånden, til at fortælle jer om hijraerne…\nJeg tror ikke vi har noget der ligner i Danmark: Et tredje køn.\nVi har transkønnede, men det dækker det ikke, for hijraer er mere end transkønnede. En del af dem er tvekønnede, en del af dem er eunukker, eller har et stort ønske om at blive det (og har jeg forstået det rigtigt, står den hijra, som Robin følger over for sådan en operation).\nMan ser dem især i Delhi og Bombay. Her i Varanasi er de mindre synlige, men de er her, de er overalt i Indien.\nDe kommer gående gennem gaderne i flokke på to og tre, mens de klapper i hænderne med høje taktfaste klap, der illustrerer lyden af to kopulerende kroppe, der slår mod hinanden. På denne intimiderende måde tigger de penge af de forbipasserende og forretningsdrivende, af folk i busser og biler, hele tiden med en underliggende trussel om at blotte sig, hvis ikke de får penge. Hvilket i sig selv er skræmmende, men i den gestus ligger også en forbandelse, idet de angiveligt ejer evnen til at slå en mand med impotens og ufrugtbarhed.\nI mange Bollywoodfilm er der en scene med syngende og dansende hijraer, eksotiske og yndefulde,\nsom synger smukt med høje klare kvindestemmer. Det er ikke sådan jeg oplever dem, når de kommer gående i store flokke, på vej til de overdådige bryllupper og barnedåber, der finder sted overalt i byen. Smykkede og sminkede, iklædt deres smukkeste sarier dukker de op, uanmeldt og uinviterede, som den trettende fegudmor, for at velsigne begivenheden. Deres sang og dans er en rituel bøn om frugtbarhed for brudgommen eller det nyfødte barn, og deres optræden seksuelt udfordrende. Et overlagt forsøg på at forstyrre selskabets sømmelighed, med den underforståede trussel, at de – hvis ikke de får en passende betaling - vil eskalere og gå til yderligheder med deres upassende adfærd.\nSidst vi var i Indien, så Daniel og jeg en nøgen hijra. Vi kom kørende i en cykelrickshaw og vi stirrede selvfølgelig, fordi vi troede, det var en kvinde, fordi vi aldrig har set en nøgen kvinde i Indien, ikke engang på stranden og dette var ikke stranden. Hun så ikke gal ud, men hvordan ser galskab ud, og et nøgent menneske midt på gaden, ved højlys dag, i en kultur hvor nøgenhed ikke er en norm, endsige tilladt offentligt, er vel ikke normalt. Hun gik hen til en af de offentlige vandposte og vaskede sit skaldede hoved og da hun rejste sig op med vandet drivende af ned over brysterne, så vi at det ikke var en kvinde men en hijra. Jeg vidste selvfølgelig at de var eunukker, at en del af dem var eunukker, men det chokerende mig alligevel. Det overraskende syn af de manglende kønsdele. Så vidt jeg kunne se var der ingenting, ikke engang et ar. Men det hele varede ikke meget mere end et halvt minut, så havde vi passeret hende og øjeblikket var ovre.\nDet var derefter vi opsøgte dem Bo og jeg… og lavede en stribe interview, som research til min bog. Men det er en bog der handler om en mand der skal dø – og jeg tror desværre, at hijraerne er en darling! De har intet med min historie at gøre, ingen rimelig grund til at være der, selv om jeg gør hvad jeg kan for at snige dem ind af bagdøren, vel vidende at de sandsynligvis vil blive bortredigeret som noget af det første.\nHer et billede af en hijra, som Ronja tog sidst vi var afsted.\nIndsendt af Bo Olsson og Camilla Stockmarr kl. 22.51\nGrebet af stemningen\nMere street art i Varanasi\nthe most fortunate night\nStreet art i Varanasi\nStemningsbilleder fra ghatsene\nSkidt og søle\nSå ramte jeg muren


FORSIDE | Venga Travel Website\nAfsætning Biologi/Biotek BilledkunstDanskEngelsk Erasmus+ErhvervsøkonomiFransk\nFysik/Kemi Geografi HistorieIdrætInnovation/DesignInt. ØkonomiKulturforståelseMatematik\nMED FAGLIGT INDHOLD\nSTUDIEREJSER - AMSTERDAM\nSTUDIEREJSER - BARCELONA\nSTUDIEREJSER - BERLIN\nSTUDIEREJSER - DUBLIN\nSTUDIEREJSER - MADRID\nSTUDIEREJSER - MÁLAGA/ANDALUSIEN\nSTUDIEREJSER - NEW YORK\nSTUDIEREJSER - PARIS\nSTUDIEREJSEN & KLIMAET\nEn studierejse påvirker vores klima på samme måde som alle andre slags rejser.\nHos Venga Travel kan alle vores rejsepakker klimakompenseres gennem et CO2 bidrag til en lokal miljøorganisation.\nVi giver også mulighed for at deltage i klimaforbedrende aktiviteter på destinationen.\nHos Venga Travel vil vi gerne gøre det let for dig som bestiller af studierejsen. Du skal kunne tilbyde dine studerende en komplet, relevant og interessant studierejse og vi tager hele slæbet.\nDet gør vi ved at tilbyde en fantastisk fleksibilitet på sammensætningen af alle elementer på rejsen.\nEn studierejse med et godt fagligt program er en kompleks affære med mange bevægelige dele og vi ved hvor meget arbejde der ligger i planlægningen og derfor er vores tilbud helt målrettet til dine behov.\nFAGLIGT PROGRAM TIL ALLE\nHos Venga Travel kommer det faglige indhold altid i første række. Vi tilbyder fagligt indhold til alle studieretninger. Vi har ikke studierejser til hele verdenen. Til gengæld vil du opleve et niveau på de faglige aktiviteter, som ikke matches af nogen anden rejseudbyder i Danmark.\nDet faglige program leveres selvfølgelig i én samlet rejsepakke med transport og overnatning.\nVores rejsepakker kan bestilles som de er, kombineres på kryds og tværs - men du er også meget velkommen til at komme med dine egne ønsker.\nOg så gør det jo heller ikke noget at alt er til en skarp pris.\nVORES REJSELÆRERE ER GLADE :-)\nSå er vi hjemvendte fra Málaga og har fået pakket ud.\nTuren har været en stor succes og det er i høj grad jeres fortjeneste. Alt var mageløst organiseret. Foredragene og møderne med de lokale var yderst interessante og relevante. Programmet var tætpakket og der var ikke meget fritid. Kirsten og jeg vil varmt anbefale jer rundtomkring.\nI er alt det jeres reklame siger - og mere til!\n- Sylvie - Vestfyns Gymnasium\nJeg vil blot sige jer 1000 tak for den store service I har ydet i forbindelse med vores studietur.\nDet har været over al forventning - og somme tider rimelighed:-).\nBåde lærere og elever er meget glade og har nydt turen.\n- Anne Katrine - Svendborg HTX\nDet var et meget velarrangeret program med spændende arrangementer og aktiviteter.\nDejligt at det hele er parat når man kommer og bussen venter til tiden hver gang.\nDet var generelt gode guider på alle de ture vi var med på, som var meget servicemindede.\nMigrantoplægget fungerede fint med oversætteren.\n- Nønne - Birkerød Gymnasium\nFÅ DE SIDSTE NYHEDER\nVenga Travel udsender nyhedsbrev 2 gange om året. Vær den første til at få de sidste nyheder.\nVadestedet 6 Næstved 4700 Danmark


Volvo S60 Bluetooth - Lige nu har vi 11 til salg\nHer ser du alle 11 Volvo S60 med Bluetooth, som er til salg på Biltorvet.\nEr du på udkig efter Bluetooth til en anden model er der også Bluetooth til Volvo S80, Volvo S90, Volvo V40, Volvo V40 Cross Country, Volvo V50, Volvo V60, Volvo V60 Cross Country, Volvo V70, Volvo V90, Volvo V90 Cross Country, Volvo XC40, Volvo XC60, Volvo XC70, Volvo XC90.\nAndre kategorier som måske kunne være interessante for dig kunne være Volvo S60 med Aircondition, Anhængertræk, Bakkamera, Blindvinkelassistent, DAB radio, Diesel Partikel Filter, Elektrisk bagklap, Elruder, Fartpilot, Fartpilot, adaptiv, Isofix, Klimaanlæg, Læderinteriør, LED lygter, Navigation, Parkeringssensor, Regnsensor, StartStop system, Vognbaneassistent.


Fyldepennen - Romaner - Cirkus Afghanistan [arbejdstitel] - II\n7 måneder, 15 dage siden 3 kommentarer 5 kapitler Uafsluttet Romaner krig afghanistan historie\nJeg så Afghanistan første gang gennem et ovalt flyvindue. Jeg sov i et Boeing 727 fra Pegasus Airlines og blev vækket af, at sædet foran mig blev lagt ned i mit knæ. Pegasus Airlines var et mindre tyrkisk flyselskab, som farvede dets fly hvide med gule og røde haleror, et grafisk udtryk, der gav indtryk af et pakketransportselskab. Der stod en tyrkisk stewardesse i gangen. Hun havde lagt sædet ned for en fregnet og muskuløs konstabel foran mig. Jeg kan huske, at stewardessen havde en puklet næse og et lille lyserødt halstørklæde om halsen. Rundt i den hvide kabine sad der soldater. Vi havde ørkenstøvler og lysebrune uniformer på, det udgjorde en ejendommelig kontrast til de gråblå stofsæder og matte metalrammer. Vi lignede organismer i et sterilt laboratorie. Ingen af os talte rigtigt, de fleste sov. Udenfor hang flyet over et tyndt skylag, som solen brød op igennem. En rosenfingret solnedgang. Det var aften i denne del af kloden, og da jeg spurgte stewardessen om en øl, fortalte hun at vi var et sted over Iran og Afghanistan nu. Vi måtte hænge et sted over Dasht-e-Margo, den sydlige ørken.\nDasht-e-Margo betyder Dødens Ørken. Jeg betragtede en afpillet, rynket udstrakthed gennem de tynde skyer, den havde sådan en mat glød. Den virkede mudret, men hvad ved jeg. Jeg havde set andre ørkener før, den her var noget andet, dens ubeboelighed havde en endnu stærkere karakter, som om den ikke engang ville byde de rejsende på varme. En flod funklede en gang imellem op imod os, som en åre af kviksølv i et forstenet legeme dækket af støv. Jeg kunne se en lastbil, den så lillebitte ud. Den kravlede langs utydelige jordveje hen over rynkerne, en bacille i de udtørrede blodårer på en døende krop. Jeg kiggede væk og betragtede stewardessen, der gik med et sultent men resigneret blik lidt for mange gange op og ned af gangen. Jeg kiggede ud af flyvinduet igen, kiggede længe. Aftensolen ramte kort gennem skyerne min pande og det føltes, som var mit forkranie en tynd, gennemlyst muslingeskal, man holdt op mod solen på en strandtur. Lyset lagde sig som en lille perle inde i min frontallap og jeg faldt varm og bedøvet i søvn igen.\nDa jeg vågnede var himlen over os og dækket helt af skyer. Ørkenen var afløst af hvide, savtakkede tinder. Fra mit sæde dér i luften strakte hele det frossede og smattede bjergmaleri sig trøstesløst og almægtigt ud til horisonten. Jeg følte mig som en fremmed besøgende, der fløj hen over en ny planet. Ud af koøjet på mit rumskib kunne jeg betragte sporadiske og vejrbidte ruiner fra den ene eller den anden afdøde kultur. Bjergene var en del af Hindu Kush, bjergkæden mellem Afghanistan og Pakistan. En pashtunsk underviser i USA havde fortalt mig, at navnet betød hindudræberen og stammede fra de indiske slaver, der døde under den arabiske ekspansion på marcher fra subkontinentet sydpå og ind i de nyligt "åbnede" områder og dets dengang gyldentkuplede byer. Jeg vidste, at det kun var én etymologisk fortolkning af navnet ud af mange, men det var den, han foretrak.\nDet er vel, hvad, en 11-1200 år siden nu. At blive åbnet. Fa. Ta. Ha. Det var ordet, araberne brugte dengang, når de tog deres kameler og heste ind i de nye, halvt mennesketomme områder, som sygdom og verdenskrigen mellem det østlige Romerrige og det persiske Safavidedynasti havde lagt øde. Araberne var et folk født af andres krige, og som i deres kulturs alderdom lever i andres krige igen. Selv ordet Fataha blev taget af andre. Tyrkeren Mehmed II Erobreren eksempelvis, der indtog Konstantinopel, Mehmed Åbneren, Mehmed al-Faatih.\nMange af ruinerne under mig var egentlig bondegårde, som min fantasi legede med. Der blev flere af dem i takt med at vi kom nærmere Kabul. Større og mindre gårde holdt i mudderkasser og lermure lå ved siden af marker, der fik næring af det smat, vinteren havde efterladt. Jeg tænkte på billeder fra det nordlige Afghanistan af huse på stylter, jeg havde set engang. Der er et bjergområde i Nordafghanistan, der indtil for nylig hed Kafiristan, altså historisk for nylig. De vantros land, betød det. Det blev omdøbt til Nuristan, lysets land, efter Abdur Rahman Khan, den pashtunske stålemir, indtog det i slutningen af 1800-tallet. Tidligere havde Alexander den Store underkuet dem. Ghengis Khan ignorerede dem. Der bor stammefolk der, som bygger disse træhuse på stylter i bjergene. Jeg ved ikke, hvor mange der røg i erobringen. Mange vel, deres kvinder var ofte blonde med grønne øjne, ligesom pashtunerne. De havde en polyteistisk Rigveda-religion af en art. De tilhørte DNA-Haplogruppe R1a, som mange af os herhjemme. Vi er vel blot hylstre.\nTil sidst nåede flyet Kabul. Den mindede mig om et frossent muldvarpeskud hjemme på en afpillet vintergræsplæne. Den lå i en bleg og tilsodet bjergkedel. Støvet glas hist og pist fra byggeri, der havde været moderne i 90erne, glimtede imod os. Mange ruiner stod stadig som monumenter fra raketbombardementerne i 92 under borgerkrigen. Der var ikke noget lys under min pande mere og jeg havde propper i ørerne i stedet. Jeg sad klistret til koøjet i kabinens hvinende lydtæppe. Det var håbløst, som hvis en gud havde skidt morgendiarrhé i dalen.\nVores hvide pegasus svævede fra skyerne ned på det som en flue. Vi landede på en enorm landingsbane. Lufthavnen, ja hvad var den. En grøn fæstningsby, vel, udstrakt som den var i mellem Kabuls blegt mudrede kaos. Min identitets dybere referenceramme var romerske fæstninger og korsfarerborge i vildnisser, hvilket lufthavnen derfor mindede mig om. Ligesom ved dem var der også her samhandel, de lokale havde butikker rundt om i lufthavnen, som legionærer i grønne og grå uniformer gik forbi med deres rifler, pizzaer og coke zero.\nVi steg ned fra flyet på selve landingsbanen. Der var to store men vidt forskellige bygninger langt fra os. Indenrigsterminalen var sovjetisk bygget. Stoisk og nedslidt allerede dengang den blev rejst, som sovjetiske bygninger er. Den var støvet gråbrun og stod med sin beton og sine rustne, aflange vinduesrammer, som et eller andet afghansk bygningsfirma sikkert havde fået en million dollar for at forsøge at redde ved at male dem falmet blå. Monokulturen havde udtrykt sin tilstedeværelse her alene ved at smække nogle tv-skærme og moderne møbler ind i terminalens indre. Denne den nyeste historiske kultur, og måske den sidste, havde været her som et nyt, tyndt støvlag i nu 5-6 år. Bygningen havde en genbo på den anden side af landingsbanen. En ensom asiatisk glasmodernitet, der hævede sig med panoramavinduer og røde søjler over betonelementer, små radiotårne og tilsodede bygninger. Som om den desperat insisterede på noget, de andre konstruktioner var for livstrætte til at lægge mærke til. Det var udenrigsterminalen, som Japan havde bygget, nu de ikke ville stille med soldater. Jeg tænkte, det var ærgeligt, da det narrede os for videofeeds af Banzai mod Allahu Akbar, det ville jeg gerne have set. Hvordan japanerne og talebanerne ville bevæge sig i terrænet, hvordan de ville reagere på hinanden. Måske ville de japanske officerer vifte med katana-sværd.\nTerminalerne havde ikke mange besøgende, og jeg kom ikke tæt på dem. Vi blev i stedet modtaget på landingsbanen af en dansk, rødmosset pilot. Han rømmede sig og begyndte en tale, men hans tale blev afbrudt af en enorm, amerikansk Globemaster, et gigantisk, gråt transportfly. Den brølede igennem bjergluften og kom imod vores lille, danske skare, som skreg den til hele verden "jeg er imperiet, og dets magt". Den tordnede forbi os og landede sin fede krop på landingsbanens asfalt nogle hundredemeter fra os. Jeg kan huske, at den havde næsten umuligt spinkle hjul. Den lignede en atomubåd, der ved et mindre uheld havde ramt ned i vores sunkne og mudrede bybund. Den danske pilot gennede os irriteret væk fra landingsbanens kant og hen under et sløringsnet, der var spændt ud mellem en heskobunker og en sovjetisk barak, hvori der stod en masse tykke blå og røde tønder i massivt plastic. Hans ånde dampede i den mærkelige luft dér i bjergkedlen pga. det lavere lufttryk. Luften var en blanding af kold, skarp og lidt fugtig. Fremmedartet fra den fladlandssuppe, vi indånder derhjemme.\nPiloten klappede sine hænder sammen foran sig for at holde varmen. Det fik det elektroniske påhæng på hans lysebrune flyverdragt til at rasle. Han kiggede hjerteligt på os, men med attitude på samme tid, som en far på børn. Jeg følte et ubehag over det. Han skulle ikke gå rundt i Green Zone, og kunne kun i bedste fald tage rollen som en adoptivfar, man ikke gad høre på. Allerede dengang bevogtede vi vores minder med en dårligt tøjlet skinsyge, førend de overhovedet var vores. Han talte drevent nordjysk, kan jeg huske. Det eneste, vi ellers kunne høre, var den fisende diskant, der altid er på militærlufthavnes områder, som luft, der siver sløvt klagende ud af en ballon. Han slog armene ud kiggede og vendte håndfladerne opad, som var lufthavnen og himlen en milits' nyerhvervede palads. Eller en katedral. "Velkommen til Afghanistan!" Nogle af os lo for at understøtte en god stemning.\nJeg vandrede rundt i basen, kan jeg huske. Jeg kendte ingen af danskerne, jeg rejste med. Den del af lufthavnen, der tilhørte den internationale lejr var oprindeligt en åben plads med mørk skærvbelægning. Den var groet til et retvinklet virvar af hvide boligcontainere rejst omkring slidte, sovjetiske magasiner og kontorer, efterhånden som denne seneste krig havde skredet frem. Soldaterne havde hængt sløringsnet op mellem bebyggelserne og udsmykket bordene med askebægre lavet af afskudte granaters bundstykker, for at gøre det hyggeligt. Jeg skulle tjekke ind og melde min ankomst i en lille toetagers container. De lignede præcis den slags som håndværkere bor i ude på gaderne, når de skal bygge metro. Jeg havde gået op af en sirlig trætrappe, gud ved, hvorfor de havde bygget en sådan, sikkert ud af kedsomhed. Jeg gik i en lang gang containergang foret med plastic og gummi. Check-in-kontoret lå for enden. Jeg gik forbi to unge soldater, der sad sammenkrøbet ved hinanden over en bærbar med mudderstænk på. De så leende og skælmsk på en barmfager blondine i en revet, blå top blive taget bagfra på en rød massagebænk, så de ænsede mig ikke. Hendes støn fulgte mig ned af gangen.\nJeg gik ind i en bazar efter check-in, som jeg fandt efter at have drevet rundt lidt. Nogle lokale havde åbnet den inde på lufthavnens område. Den lå på en lille, lukket plads, hvis centrale element var et firkantet, udtørret springvand i støbt beton. Det havde været et sovjetisk forsøg på at bygge et kulturrespekterende handelscentrum, altså en egentlig bazar, bortset fra, at bazarer oprindeligt var arabiske, ikke centralasiatiske. Hvis de skulle have lavet noget, skulle det have været en karavanserai, istedet for det her arkitektur, der mindede for meget om de pompøse statuer af marionetledere med de for den givne region relevante etniske træk, de altid stillede rundt omkring i unionens randområder. Det lignede et matematisk begavet barns forsøg på at kopiere noget smukt og antikt.\nCafeterier og små madklubber med navne som Lottis Kebab og Eagle Club lå spredt omkring kanten af bazaren. Mange afghanere havde åbnet butik i bazaren. Der var strengeinstrumenter af forskellig afstøbning. Rigt udsmykkede med, men masseproduceret. Jeg genkendte en rabaab, har du hørt dens musik nogensinde? Fantastisk. Sørgmodigt. Dens lyd har en særlig plads i min hjerne. Det er et stykke glas, jeg har svært ved at rive ud, kan man sige.\nFlere af butikkerne havde udelukkende parfume i flakoner og tungt nips i forarbejdet træ, faux-guld og noget, der skulle ligne ben. Dette masseproducerede udtryk gik igen blandt de fleste varer i bazaran. Undtagen en enkelt butik, der lå i hjørnet og så velbesøgt ud. Jeg gik nærmere. En gammel taajik i støvler, tykke bukser og en polstret, fedtet jakke sagde -"Hallow" til mig flere gange og tog sig smilende til sin blå turban. Hans armbevægelse fik ham til at se opgivende og glad ud på samme tid. Denne kombination er særdeles afghansk, måske har de et egentligt ord for det? Jeg kender det ikke. Der var mørkt inde i butikken, men jeg kunne se to pumpede, sorte amerikanere. De kiggede på tæpper. Jeg tænkte på, at afghanerne kaldte de sorte soldater for blå pikke, af en eller anden grund. Deres pikke er jo brune. Lidt ligesom hvordan himlen på pashto nogen gange bliver kaldt for grøn. Jeg kiggede på en montre, der stod ved indgangen foran den gladt opgivende taajik. Han havde plovfurer i ansigtet og missede med øjnene imod mig. -"Hallow?" sagde han igen. I montren lå sovjetiske ure og medaljer med kyrillisk skrift. Jeg dukkede hovedet under en baldakin af tæpper og gik ind i butikkens indre for at se, hvad amerikanerne lavede. De stod foran ophængte tæpper med afbildninger af kort over Afghanistan. Det var holdt i en kantet og ubehjælpsom stil. I mønstret på de røde, grønne og sandfarvede kort var der syet kampvogne i brand, morterer og fly, der kastede bomber. Små huse, der brændte og tændstikmænd, der døde under bomberegnen. Den ene amerikaner mumlede til mig. "Everybody's getting one of these". Han smilede det her amerikanske smil, godmodigt og rovdyrsagtigt på samme tid. Hans tænder var helt hvide. Jeg smilede igen og gik tilbage til medaljerne i montren. Jeg fandt én, jeg kunne genkende. Jeg havde set den før i en af min fars tusind bøger om Anden Verdenskrig. Medaljen angav militær udmærkelse, og jeg købte den.\nJeg blev fløjet til Helmand i et gråt, fire-propellers Herkules. Det var nat, da vi gik ud til flyet. Det havde slået sin luge ned på asfalten og som det stod der virkede dets indre som en oplyst port i natten her på taxi-banen i det mudrede Kabul. Jeg og de andre soldater gik matte ind i det. Den rødhårede pilot stod i lastrummet og kiggede alfaderligt smilende på os, mens vi satte os i røde netsæder, der hang fra loftet, fastsat til væggen med møtrikker og hængsler. Vi sad i rækker i flakveste og hjelme og kiggede på hinanden, tre-fire dusin mand. Bag os skubbede en gaffeltruck to paller fyldt med vores udrustning ind på plads, og piloten og en hjælper sikrede dem til gulvet med store, grønne bånd og tunge hængsler. Herkulesflyets indre var et virvar af elektronik, ledninger og behandlede aluminiumsplader. At gå ind i den var som at gå ind i en egentlig maskine, strippet for alt unødvendigt. Intet skabte en illusion om, at man ikke var et bundt kød, der blev fragtet. Over radioen knasede pilotens stemme kort. "Vi letter i mørke og vi lander i mørke. Husk flaskerne, hvis I ikke kan holde jer på turen."\nSå kun den larmende stilhed fra propellernes stand-by mønster. Det penetrerede og masserede hele mit hoved og min krop. Det hvide lys blev slukket, hydraulikken bag mig skubbede den tunge luge på plads. Det eneste lys nu var et tyndt, grønt skær ud over mørket, jeg kunne kun ænse hoveder og skuldre. Hjelmene på de andre soldater lignede mørkegrønne bakker under en fuldsort himmel. Propellernes omdrejninger blev hurtigere og lagde et fysisk pres på vores trommehinder. Den ensformige, påtrængende massage fra dem fik mig til at falde i søvn, imens Herkules tog fart hen ad taxi-banen.\nJeg vågnede pludselig med et sug i maven. Flyet dykkede et sted i mørket, og det måtte være i gang med indflyvningen. Jeg kunne se i det grønne mørke, at enkelte af hjelmene rørte sig. Jeg havde sovet hele turen. Jeg mærkede en spænding iblandt os. En kollektiv ængstelse fra flyets kødlast. Jeg tænkte, at det var denne følelse, kvæg måtte have under en dyretransport på en motorvej i Tyskland et sted, alt imens de stod sammenpakkede i det sorte, med varmen og de andre dyrs sved som eneste sansninger. Pludselig ramte vi med et lille bump noget i det grønne og kunstige tusmørke. Min mave kunne mærke, at flyet langsomt stoppede. Der blev tændt igen for det hvide lys i lastrummet. Enkelte af soldaterne gned sig i øjnene. En af dem fumlede med en lille flaske med mørkegul væske. En anden rodede kridhvid i ansigtet med en brækpose, mens lastrummets luge begyndte at lukke sig op. Vi tumlede ud af vores himmelport, forbi pallerne med udrustning. Der var ingen måne, men mælkevejen kunne ses klart og slumrende over os. Vi afventede her noget tid i den ensformige dronen fra propellerne. Støvlerne og benene af en gruppe soldater blev oplyst af skæret fra en pandelampe. De stod ved nogle slidte bleggule bænke lidt væk. Jorden var kridhvid i pandelampernes lys i kontrasten fra mørket rundt om os. Små orange cigaretgløder dansede i alt det sorte. Jeg vidste, at vi var i Camp Bastion, en enorm logistiklejr ude i Helmandørkenens ingenting, men jeg kunne lige så godt have stået ude i ørkenen. Det var den samme fornemmelse af fysisk og følelsesmæssig fladhed, som kun blev forstærket af propellernes dronen. Propellerne blev overdøvet enkelte gange af massive drøn fra transportfly, der uset tog fart et sted nær os. En gaffeltruck kørte op af lastrummets rampe og ind i flyet, og slæbte pallerne med det tunge læs af udrustning ud.\nUd af mørket lidt væk kom andre soldater pludselig glidende ind i vores lille bobbel af spredte, skarpe lys. De gled forbi os i en uforpligtende afstand, som ville de undgå os. De gled videre og op igennem Herkules' strålende himmelport. I propellernes lydtæppe flød de lydløst, ja nærmest dansende, ind gennem porten. En skikkelse i den tavse række brød ud og løb hen til mig. Han råbte mit navn. Jeg opdagede, at jeg kendte ham. Vi havde gået på samme hold på sprogofficersuddannelsen. Han gav mig stramme knus, klappede min ryg.\n-Du skal ha' min motorcykel!\n-DU SKAL HA MIN MOTORCYKEL!\n-DEN STÅR VED EFTERRETNINGSSEKTIONEN\nVi stirrede på hinanden. Jeg kunne knap se hans øjne, men et vådt genskin lyste i dem i mørket. Han trykkede nu min hånd, hårdt, han gav ikke slip.\n-Det skal nok blive godt!\n-DET SKA' NOK BLIVE GODT!\nHan trak hånden til sig og løb tilbage ind i processionen, og de blev slugt af flyet. Det gled af banen og vi kunne ikke længere se det, kun høre hestekræfternes dronende offensiv, der skar sig ind i den fysiske verden. Til sidst forsvandt lyden igen hen over alt det flade og det mørke. Jeg bemærkede, at der ikke var nogen lufthavnsdiskant her, kun fuldstændig stilhed. Vi gik ind i et sandfarvet, oplyst telt. Flere rækker lysebrune klapstole i metal stod foran en koreansk storskærm. Teltet var tomt bortset fra to afghanere i blåt håndværkertøj, der sad og så iransk tv.\nDer gik nogle dage med at gøre os klar i Camp Bastion. Vi skulle igennem kontroller, for at se om vi var kampklare. Det var koldt, tidligt forår. Jeg kunne se min ånde i de tidligste af sollysets timer. Jeg stod i et fladt indelukke, der strakte sig hundredevis af meter rundt om os ud til en mur af stablede hescobastions. Oppe i himlen fløj en drone, på vej et sted mod syd. Alt hvad vi byggede i Afghanistan var lavet af hescobastions. Firkantede metalnet indrammet i en sandfarvet sæk, hvori man dyngede sand og sten. Så stablede man ovenpå, som børn med træklodser eller lego. Det fik mange af vores baser til at ligne de hundredeår gamle fæstninger, vi senere søgte ly i rundt omkring i Helmand, ly for mørket og for faren. Når vi ikke lukkede mure om os med hesconettet, brugte vi det til at lave møbler, ud af kedsomhed. I det udstrakte indelukke, som jeg nu stod i, blev vi kontrolleret for, om vi kunne vores basale sikkerhedsteknikker. Lange, hvide striber af plasticsnor repræsenterede en patruljevej, hvor vi fandt vejsidebomber med vores metaldetektorer. En ingeniør spraymalede blå kryds, som vi skulle gå uden om.\nDen ramte ham i maven. Det kunne jeg se. Nogle gange bliver målene flækket op ved træfning, som nu. Bagved hvirvlede støvet op fra projektilets nedslag. Det gik lige igennem. 5.56 mm tyk stålkerne. Egentlig ikke et stort projektil. Jeg var til kontrol på Camp Bastions skydebane nu. Jeg pressede blødt kolben ind mod skulderen igen. Åndede ind og holdt vejret. Trak langsomt aftrækkerfingeren sammen, som var den en krog. Det vigtigste er at gøre det afslappet. Der går ikke lang tid, men det føles sådan. Så ringede skuddet. Endnu et projektil forlod mundingen med 940 m/ sek. Det føltes godt, sikkert. Noget konkret i en ellers forvirrende verden. Et knald og et nedslag langt forude. Se mig, tomhed, jeg er her endnu. Følelsen af at skyde minder måske lidt om at presse en bums ud. Eller et første sug på en cigaret, når man prøver at holde op. Ind, og så ud. 5.56 trænger 40- 50 cm ind i blødt væv på de 100 meters afstand, jeg skød på. Med dens høje hastighed ville den måske ennda begynde at dreje om sin egen akse og fragmentere, især hvis det ramte en knogle. Fragmenterne ville så sprede sig gennem vævet og give større indre skader, end man skulle tro ud fra projektilets størrelse. Luften var frisk, og jeg sænkede min M96 karabin ned til maven. Karabinen kunne enten sættes på semi-autoamtisk eller automatisk, med justerbar kolbe. Solen hang højt over os i ørkenen, så skiverne langt ude foran kastede ingen skygger. De var amerikanske, de lignede alle Vietcong stivnet i et stormløb med bajonetter og vilde øjne. De tusindvis af soldater i rotation havde over årene pløkket sig igennem de mere anonyme skiver, så Vietcong havde de fløjet ind fra et af deres enorme overskudslagre et sted i verden. Jeg husker et øjeblik, hvor banekommandøren, en ranglet dansker i slidte sløringsbukser, sandfarvet gul t-shirt og falmet kasket, trykkede på en pult og smækkede skiverne op på 25m afstand. Han kiggede på mig. Han smilede indforstået. Jeg kunne ikke lade være med at smile igen, idet jeg klikkede karabinen over på auto og smækkede kolben længere ind. Karabinen takkede mig med veltilfredse, metalliske kliklyde. Jeg tog sigte og projektilerne farede ind i skiverne og sandet, støvet eksploderede op. Jeg pressede skråt nedad, holdt rekylet nede, og fik ramt tre-fire skiver med korte byger. De blev høstet. Ramt i maven, i benene, i hovedet, skuddene gik lige igennem. De brugte patronhylstre sprøjtede ud fra siden af min karabin, dansede rundt i sandet, klingede lidt og lagde sig til rette. Banekommandøren spurgte, om jeg ville prøve nazisaven. - "Det er et dejligt våben", sagde han. Det hed egentlig en M62. Et let maskingevær, der byggede på et tysk design fra Anden Verdenskrig. Det havde en 7.62mm stålkerne, samme størrelse som det, Kalashnikov-geværerne anvendte, et stort projektil. Han spurgte, om jeg ville have fosforrunder i. Amerikanske runder har røde farver og brænder ved nedslag. Afghanernes er nogen gange grønne. Ligesom Star Wars, måske.\nJeg tog nazi-saven i hænderne. Jeg lagde mig ned og rykkede min skulder op til kolben. Det var en ukomfortabel stilling, men den havde støtteben, hvilket gør det hele lettere. Banekommandøren råbte, skiverne ville komme op tilfældigt nu. Fra 500 meter til 25. Da jeg gik i gang, opfattede jeg ikke først lyden. Den var måske for høj. Som et lærred på størrelse med en by, der bliver revet i stykker. I stedet betragtede jeg fosforrunderne fare ud, som var våbnet en solstråle, en lang, buet, ildrød streg. Den ramte et punkt langt ude i banen, og flere opspringere sparkede efter nedslaget vilde op i hver deres retning. Jeg fik kontrol over stregen igen, jeg styrede den, som en enorm finger. Strøg den hen over de første skiver, og så de næste. Gnubbede dem ud. Dem tættest på ramte jeg med vilje i hovedet. Skiverne splintredes og jeg havde pisket flere støvskyer op på banen, der nu hang halvvejs stivnede over den, som fastfrosne ekkoer. De flød langsomt hen over de faldne skiver på den vindstille bane. Jeg åndede ud. Jeg afleverede høreværnet til banekommandøren. Han nikkede. Skyttekontrollen og ekstraindslaget med nazi-saven var ovre. En stilhed omsluttede os og banen. Jeg gik hen til heskomuren langt henne ved siden af skydebanen og kravlede op på den. Jeg ville gerne kigge ud på ørkenen uden for. Gruset knasede på den lille repos, jeg havde fundet. Nogen havde på heskosækken foran mig skrevet "Texas. It's bigger than France". En britisk premierminister kaldte dengang Camp Bastion for et ekstraordinært stykke ørken, hvor det 21. århundredes sikkerhedspolitik ville blive afgjort. Det sidste jeg hørte derfra, var, at kontingentet fra den afghanske hær, der holdt til der nu, havde mistet 5 soldater til en Talibaninfiltration. Det havde taget den afghanske hær 3 dage at finde de sidste af oprørerne i den døde hescobys labyrinter.\nJeg kunne se nogle krøllede bjerge mod nord langt væk, der brød med alt det flade. Vinteren gav ørkenen et koldt skær og forstærkede goldheden og fornemmelsen af tomhed. Det var Helmand, så der var ingen sne på bjergenes tinder. De lignede bjergkæder, jeg havde set på billeder fra Mars. Forstenede kæmper med blottede og indtørrede rygrade, døde i et vakum. Når man kigger på et bjerg er levende måske ikke det første, man tænker. Men her tænkte man blot død, eller måske mere ikke-væren. Ligegyldighed over for biologisk tid. Ikke én busk. Ikke en sky i sigte. Sådan stod jeg og tænkte i lang tid. Men jeg blev pludselig forstyrret. Jeg lagde mærke til bevægelse et sted mod øst, blandt nogle solbagte og næsten forsvundne ruiner, der stod og forvitrede alene ude i ørkenen. Jeg kneb øjnene sammen og skyggede for dem med hænderne. Der var bevægelse! Det var små silhouetter. Genskinnet fra den golde ørkenoverflade fik dem til at glide ind og ud af hinanden, men det var små soloplyste skikkelser, der stod frem og forsvandt igen blandt de blege og forvitrede halvmure. Jeg stod som hypnotiseret og betragtede deres lysspil. Det så ud som om, de brød sigtelinjen mellem mig og ruinerne, nærmede de sig lidt?\n-"Er det sigøjnerne?" sagde banekommandøren pludseligt. Jeg fik et sæt og blev revet ud af de lysspillende skikkelsers hypnose. Han havde gået hen til muren under mig med en handske, jeg havde tabt.\n-"Sigøjnere?" udbrød jeg ned til ham. -"Der er da ikke sigøjnere i Afghanistan". Banekommandøren flikkede en cigaret hen ad jorden.\n-"Nej, who cares. Det er nogle tiggere, de kommer her tit og leder efter patronhylstre. Vi springer nogle gange gammel ammunition i luften derude. De sælger messingen videre, tror jeg. Hvis altså ikke vagten kører ud og får dem til at fise af. Skæbner, du."\nHan smed handsken for foden af muren og gik hen imod skyttepositionerne igen. Der stod nogle andre soldater, der skulle igennem kontrol. Jeg stirrede ud på sigøjnerne igen i flere minutter, fascineret af så sælsomt og æstetisk et udtryk for håbløshed. Men der var også noget andet. Jeg blev overrasket af en følelse af, at en slags forventning var blevet indfriet. Banekommandøren råbte igen lidt borte. Indelukket blev overdøvet af skud.\nVil især gerne have kritik på, i hvor høj grad/ om indvævningen af historie- og kulturfakta i historien fungerer. Ud over det kritik på min sætningskonstruktion, om mine sætninger er for korte og om jeg dvæler nok ved de enkelte begivenheder/situationer, eller om de er for korte.\nTeksten er publiceret 23/07-2020 14:50 af John Katz (jonsplainer) og er kategoriseret under Romaner.\nTeksten er på 4495 ord og lix-tallet er 35.\n0 Noget om · Ulla Hexibru (heksemutter)\nOg så flyver jeg, · langt hen, langt ud. · Jeg ser på andre, · løfter m... [...]


Gartner: Grib de digitale business moments\nServices IT-konsulenter på timebasis\nForretningskonsulenter på timebasis\nAdministration af konsulenter\nKom i gang Kompetencebehov\nKonsulent CV'er fremsendes\nKontrakt og administration\nIT-kompetencer Udpluk af konsulentroller:\nUdpluk af IT-spidskompetencer:\nVis oversigt Metoder:\nOm os Konsulenthuset ProData Consult\nForespørg på IT-konsulent\nLeverandør af IT-konsulenter\nForsideOm osKundemagasinBest Practice nr. 5, 2015\nInterview med Peter Suhr, Managing Partner, Gartner\nGartner siger, at 2015 vil blive præget af digitale business moments, som opstår i grænselandet mellem velkendte forretningsmodeller og ny teknologi. Spot disse business moments og lav forretning ud af dem, lyder opfordringen.\nFor et par måneder siden havde senior Managing Partner i Gartner, Peter Suhr, en dialog med en større tankstationskæde. De talte om muligheden for at kombinere online supermarkedsindkøb med fysisk afhentning på tankstationen. Begge parter syntes, at det lød som en oplagt ide. Online-supermarkeder har svært ved at nå helt ud i de tyndt befolkede områder af landet, og tankstationerne kunne se frem til en større trafik af mennesker, der måske købte mere end den obligatoriske benzin og franske hotdog.\n“14 dage efter vores samtale så jeg, at nemlig.com og Q8 lancerede deres fælles Click & Collect-koncept, som er netop det, jeg talte med den konkurrerende tankstation om. Det viser, hvor hurtig man skal være i dag. Tidligere kunne man godt have den slags samtaler, og så gik der 2-3 år, før der var nogen, der førte den gode ide ud i livet. I dag går der to uger,” indleder Peter Suhr og forklarer, at apropos Click & Collect, internetbaserede bedemænd og andre online-koncepter er Gartners helt store overskrift for 2015 – og frem – omkalfatringen af velkendte forretningsmodeller til fordel for en mere digitalt integreret virksomhedspraksis.\nHvor er man i økosystemet?\nNoget af det, der chokerer Peter Suhr mest, er, at der tilsyneladende er mange veletablerede virksomheder i dag, som endnu ikke har formuleret en klar strategi for, hvordan de vil implementere ny teknologi i deres forretningsmodel. Uden at nævne navne så forlader mange sig stadig på gårsdagens og ikke morgendagens måde at sælge produkter på. “Hvis man sælger pumper, kigger man på de andre i markedet, der sælger pumper. Hvis man sælger olie, kigger man på de andre i markedet, der sælger olie. Pointen er, at man skal begynde at kigge nye steder hen for at få øje på konkurrencen. For den kan ligeså godt komme fra din underleverandør eller fra en garage i Singapore, hvor to unge knægte har opfundet en helt ny måde at sælge samme produkt på,” siger Peter Suhr.“Det handler om at tage stilling til, hvor man selv er i det nye økosystem, og hvor ens produkter er. Man skal spørge sig selv, om der er noget, der kan digitaliseres i det økosystem? Om der kan kiles et digitalt business moment ind mellem kunden og købet?”\nTror ikke på e-business\nPeter Suhr læste for nylig, at en økonomidirektør i supermarkedskæden Lidl havde sagt, at han ikke ville investere i e-business-modeller. For hvordan skulle han så betale huslejen for de mange fysiske butikker?\n“Måske skulle den økonomidirektør i stedet overveje, om Lidl overhovedet har den rigtige forretningsmodel. Hvis man er supermarkedskæde i dag, er man nødt til at tage højde for, at en større og større del af vareflowet i fremtiden kommer til at gå udenom de fysiske butikker. Hvordan vil man forholde sig til det? Vil man selv levere varerne? Vil man få andre til det? Og hvis man får andre til det, kan man så udnytte leverancen på nye måder? Den type spørgsmål bliver vigtigere og vigtigere at stille sig selv,” siger Peter Suhr.\nFra bagkontor til frontkontor\nØkonomisystemer, lønsystemer, lagerbeholdningssystemer, logistiksystemer, kundekartoteker. Virksomhederne har længe haft masser af it i organisationen, men den har som oftest været gemt væk i “bagkontoret”.\n“Hvis man kaster et blik på de danske virksomheder, så vil man finde ud af, at der stadig er mange, der bruger gamle legacy-systemer, der ikke understøtter virksomheden særligt godt it-mæssigt. Jo, deres it holder styr på de bagvedliggende systemer, men det er jo slet ikke der, konkurrencen er i dag. Konkurrencen foregår i frontkontoret, hvor kunderne møder virksomheden. Tag Amazon. De har været meget dygtige til at forstå kunden-først-tankegangen. Eksempelvis i form af det berømte Amazon-øjeblik, hvor man i forbindelse med et køb, bliver tippet om, at andre også har købt et relateret produkt. Den funktion kommer helt automatisk frem,” siger Peter Suhr og sammenligner med DR’s serie 1864.\n“Efter serien var vist i fjernsynet, reklamerede DR med, at man kunne se hele serien inde på DR’s website indtil en vis dato. Hvorfor kun indtil en vis dato? Hvorfor kan man ikke se den, når man vil? Det er, fordi DR hænger fast i nogle gamle modeller for, hvordan man sender tv digitalt.”\nPå deres årlige konference introducerede Gartner i 2014 begrebet “Bimodal IT”. Bimodal IT kan oversættes til it i to hastigheder og tager udgangspunkt i, at de fleste virksomheder og organisationer i dag både har brug for klassiske driftskompetencer og mere udviklingsorienterede it-kompetencer. Og det skal nok ikke være de samme ressourcer, der håndterer både den ene og den anden form for it.\n“Den solide it kan sammenlignes med en maratonløber – det er solid, pålidelig it, der nok skal komme i mål, men det går ikke særligt stærkt. Den anden og mere agile form for it minder mere om en sprinter. Den skal kunne understøtte de digitale business moments, som pludselig opstår, og som man skal rykke hurtigt på,” siger Peter Suhr. “Den ene halvdel opererer i tidshorisonter på måneder og år. Den anden halvdel skal kunne operere med tidshorisonter på dage eller uger.”\nPå falderebet fortæller Peter Suhr, at han for nylig talte med en amerikaner, som havde besøgt Danmark, og som var blevet forbavset over den måde, vores termostater fungerede på.“De mindede ham om dem, man brugte i USA i 1950’erne, fortalte han. At vi gik rundt og skruede på et håndtag for hvert enkelt apparat, og hvis palen havde sat sig fast, var vi nødt til at hamre på radiatoren for at få palen løs igen. Jeg havde pralet med, hvor lang og stolt en ingeniørtradition vi havde i Danmark, men på det punkt måtte jeg overgive mig. Jeg nævner det kun for at sige, at der i den grad er plads til teknologisk udvikling herhjemme. Også i store brancher og også i store virksomheder.”\nPremium-produktet er truet\nI mange år har man befundet sig i et privilegeret smørhul, hvis man sad på premium-produktet inden for en vis branche. Men den position er ikke længere givet, mener Peter Suhr.“Lad os tage medicinalbranchen. Hvis en konkurrent tidligere havde et dårligere produkt end dit, var der ingen fare på færde. Du vandt konkurrencen, fordi du havde et premium-produkt.\nMen lad os så forestille os, at konkurrenten lancerer en helt ny pakke på markedet, hvor man udover produktet også bliver ringet op to gange om ugen og spurgt, om man har husket at tage sin medicin, om man har fået rørt sig lidt, og om man spiser sundt. Så er premium-produktet lige pludselig ikke længere premium. De smarte finder på nye leverancemodeller, hvilket betyder, at der ikke er tid til at læne sig tilbage og nyde sin position i markedet. Man er nødt til at kæmpe for den.”\nBest Practice nr. 5, 2015\nHent magasinet som PDFLæs artikler online:\n>Velkommen i 2015Leder fra Søren Rode, Adm. direktør hos ProData Consult.\n>Trendguruens 5 fremtidsteknologierPreben Mejer kigger på trends i 2015.\n>Gartner: Grib de digitale business momentsInterview med Peter Suhr, Managing Partner, Gartner.\n>IBM satser på systems of insightInterview med Hans Peter Vibe, CTO, IBM.\n>Oracle prædiker simplificering i 2015Interview med Simon Mørup-Petersen, Konsulentchef, Oracle.\n>Cloud & mobilitet dominerer Microsofts 2015-agendaInterview med Ole Kjeldsen, Teknologidirektør, Microsoft.\nTilmeld dig vores nyhedsbrev og få besked om kommende\narrangementer og Best Practice.\nLeverandør af IT-konsulenter IT-kompetencer Services\nIT-konsulenter på timebasis Forretningskonsulenter på timebasis Nearshoring i Polen Management Service Vendor Management Service SKI-leverandør Administration af konsulenter Kvalitetssikring Kom i gang\nKompetencebehov Profilmatch Konsulent CV'er fremsendes Samtaler Kontrakt og administration Cases\nUdtalelser Referenceliste Om os\nKonsulenthuset ProData Consult Selskabsoplysninger Samfundsansvar Nyheder Ledige stillinger Presse Arrangementer Kundemagasin Postkort Kontakt\nKontaktinformation Medarbejdere Ring mig op Tilmeld nyhedsbrev Forespørg på IT-konsulent 43 43 11 71\nProData Consult A/S+45 43 43 11 71KøbenhavnStamholmen 1572650 HvidovreAarhusHasselager Centervej 98260 Viby JAalborgPromenadenVestre Havnepromenade 59000 Aalborg\nPersondata politik & cookies


Vita Gran Hotel Almeria - Sammenlign Hotelpriser Almeria\nBillige Hoteller > Hoteller efter land > Hoteller i Spanien > Hoteller i Almeria > Vita Gran Hotel Almeria\nVita Gran Hotel AlmeriaAvenida Reina Regente 8, Almeria, Spanien Vis kort\nVita Gran Hotel Almeria: Find foto, anmeldelser, information, udstyr og sammenlign priser for 4 stjerner i Almeria, Spanien.\nDette hotel med fitnesscenter, udendørs bassin og trådløst internet ligger i Almeria, lige udenfor centrum af byen og blot 10 minutters gang fra Almeria Katedral. Dette hotel er optimalt beliggende i midten af byen.Faciliteter på hotellet er bl.a. Familie/ekstra stort værelse, mødelokaler og overvåget parkering. Faciliter på hotellet omfatter blandt andet opbevaring af bagage, tour desk og døgnåben reception.De traditionelle værelser på Vita Gran Hotel Almeria har eget badeværelse, hårtørrer og minibar. Samtlige værelser omfatter telefoner, bad og varme.Nyd en fantastisk buffet morgenmad før en dag med sightseeing i Almeria. Hvis de besøgende har lyst til at spise på hotellet, serverer restauranten både frokost og middagsmad.I det område, hvor hotellet ligger er der fyldt med populære spisemuigheder. Aquarium Roquetas de Mar findes under 20 minutters kørsel fra hotellet.\nGenerelRoomservice, AirconditionTjenesterForretningscenter, Elevator, Døgnåben reception, Renseri, Konferenceværelse(-r), Flersproget personale, Sikkerhedsboks, Mødelokaler, Vaskeservice, Kopimaskine, Opbevaring af bagage, VaskeriAktiviteterFitnesscenter, Svømmebassin, Turistservice, Bad/badekar, Udendørs bassinInternetHøjhastighedsinternet, Internetforbindelse (trådløs)ParkeringOvervåget parkering\nBrugere, som kiggede på Vita Gran Hotel Almeria kiggede også på disse 4 stjerner Almeria hoteller:\nGenerel vurdering: 7.44/10Rengøring: 7.5/10Service: 7.48/10Udstyr: 7.38/10Beliggenhed: 7.95/10Mad: 7.36/10Værelser: 7.5/10baseret på 401 anmeldelser\nNærmeste hotellerVita Gran Hotel Almeria Almeria