HjemGENELDen mest rationelle brændstofmulighed for vores fremtidige LPG\n07 / 06 / 2021 GENEL, HIGHWAY, HEADLINE, automotive\nden smarteste brændstofmulighed til vores fremtidige LPG\nÅrsagerne som den stigende virkning af global opvarmning og sygdommene forårsaget af luftforurening begyndte at påvirke flere og flere mennesker startede processen, der førte til forbuddet mod forurenende brændstoffer. Mens kulstofemissionsværdier konstant opdateres, er dieselbrændstof, der forårsager luftforurening, forbudt i mange lande. I 2030 forbereder Storbritannien og Japan sig på at forbyde salg af benzin- og dieselbiler. Forklaring af betydningen af LPG i transport den 7. juni, Verdens LPG-dag, sagde Tyrkiets administrerende direktør for gigant for alternative brændstofsystemer BRC Kadir Örücü, ”Vi vil se transportkøretøjer, der arbejder med alternative brændstoffer i fremtiden. LPG er miljøvenligt, rent, økonomisk og transformerer de køretøjer, vi bruger i øjeblikket, og fanger fremtiden med en vigtig investering som bioLPG. LPG-køretøjer vil fortsat blive brugt indtil den dag, vi siger farvel til forbrændingsmotorer.\nLPG, som er den mest miljøvenlige brændstoftype til motorkøretøjer, skiller sig ud som den mest fremtrædende mulighed blandt alternative brændstoffer. Mens stater og mellemstatslige organisationer opdaterer deres CO2030-emissionsværdier årligt, er dieselolie forbudt i mange europæiske lande på grund af dets forurenende natur. Mens EU satte et nyt kulstofemissionsmål for 2030, meddelte Storbritannien og Japan, at de ville forbyde benzin- og dieselbiler i XNUMX.\nKadir Örücü, Tyrkiets administrerende direktør for BRC, verdens største producent af alternative brændstofsystemer, afgav en særlig erklæring den 7. juni, verdens LPG-dag, og sagde: ”De dage, hvor køretøjer, der kører med alternativt brændstof, bliver mere udbredte. Selvom elektriske køretøjer udgør et seriøst alternativ til forbrændingsmotorer, har batteriteknologier endnu ikke nået det ønskede punkt.\n“LITIUMBATTERIER BRUGT AF ELEKTRISKE KØRETØJER ER GIFTIGE”\nPåpeger, at lithiumbatterier, som vi ofte bruger i vores elektroniske varer, også bruges i elektriske køretøjer, sagde Kadir Örücü, ”Lithiumbatterier genbruges i modsætning til andre batterier.\nDet smides væk, fordi det ikke genbruges. Da udviklede lande ikke accepterer giftigt, brandfarligt og reaktivt lithium, sælges batterier med slutningen af deres levetid til underudviklede lande som 'skrald'. I betragtning af at et gennemsnitligt Tesla-køretøj indeholder ca. 70 kilo lithium, kan vi forstå den skade, som elektriske køretøjer vil påføre miljøet, medmindre der introduceres en ny batteriteknologi.\n“OMVANDLING TIL ALTERNATIVE BRÆNDSTOF”\nPåmindelse om 2030-målene sagde BRC Tyrkiets administrerende direktør Kadir Örücü: ”De nye kulstofemissionsmål, som EU har sat for 2030, vil skubbe forbrændingsmotorteknologierne til det yderste. Vi forventer, at de dieselforbud, der startede i Tyskland, Italien og Spanien, vil blive implementeret i andre lande på grund af både emissionsmål og stigningen i faste partikler (PM), der truer menneskers sundhed. Målet med at forbyde benzin- og dieselbiler i 2030, som blev meddelt af Storbritannien og Japan i slutningen af sidste år, har været det mest radikale af de hidtil trufne beslutninger. Vi kan sige, at den transformation, der startede i europæiske lande, er accelereret og vil sprede sig over hele verden. ”\n“PRODUKTION FRA AFFALDSMATERIALER, BILLIGE: BioLPG”\nAt minde om, at biologiske brændstoffer udvikler sig gradvist, og at metangas er opnået fra affald i mange år, sagde Kadir Örücü, ”BioLPG, der opnås gennem en proces svarende til biodieselbrændstof, kan være fremtidens brændstof. Mens vegetabilske olier såsom palmeolie, majsolie, sojabønneolie kan bruges i produktionen, kan BioLPG, som ses som biologisk affald, affald af fisk og animalske olier og biprodukter, der bliver til affald i fødevareproduktion. er i øjeblikket tilgængelig i Storbritannien, Holland, Polen, Spanien og USA. produceret og taget i brug. At det produceres af affald og dets produktionsomkostninger er lave, gør BioLPG meningsfuld. ”\n“BioLPG ER SELV MERE MILJØ END DEN MEST MILJØ FOSSIL BRÆNDSTOF LPG”\nÖrücü gjorde opmærksom på data fra Verdens LPG-organisation og sagde: ”BioLPG, der udsender endnu mindre kulstof end LPG, der er kendt som det mest miljøvenlige fossile brændstof, når op til 80% mindre emissionsværdier sammenlignet med LPG. Ifølge LPG Organization (WLPGA) data er kulstofemissionen af LPG 10 CO2e / MJ, mens emissionsværdien af Diesel måles som 100 CO2e / MJ, og kulstofemissionsværdien af benzin måles som 80 CO2e / MJ. ”\n“VI KAN SE HYBRIDE KØRETØJER MED BioLPG”\nKadir Örücü understregede, at hybridbiler vil få betydning i overgangen fra fossile brændstoffer til alternativer med lav kulstofemission, ”Hybridkøretøj med LPG har i lang tid tiltrukket sig bilindustriers opmærksomhed. "Med introduktionen af BioLPG kan vi have en reel miljømæssig mulighed, der har mindre kulstofemissioner, kan fornyes og realiserer affaldshåndtering."\n“DEN SMARTESTE MULIGHED FOR VORES FREMTID: LPG”\nUnderstreger, at der forventes batteriteknologi til elektriske køretøjer, og at forbrændingsmotorer ikke kan opgives på én gang, sagde Kadir Örücü, ”Det er meget vigtigt for elektriske køretøjer at finde mere miljøvenlige batteriteknologier, der gør det muligt for dem at køre længere afstande. På den anden side er det ikke muligt pludselig at sige 'farvel' til forbrændingsmotorer. Med spredningen af BioLPG, når vi tilføjer affaldshåndtering og billige omkostninger til ligningen, vil LPG være den mest rationelle mulighed. Når vi træffer foranstaltninger for at stoppe virkningerne af global opvarmning, vil LPG og bioLPG fortsat eksistere, indtil køretøjer med forbrændingsmotorer forsvinder. ”\nMulighed for kunstig intelligens i løsningen af trafikproblemer i Istanbul\nDen rationelle løsning til vognen åbner på Bursaray\nUdbudsmeddelelse: (Düzce-Akçakoca) Ayr.-Yığılca Vejundersøgelse og projektrådgivningstjeneste\nAlaplı Yığılca Highway inviterer ulykker\nSparken af toget brændte marken\nTrabzon guvernør Recep Kızılcık startede gennemførlighedsundersøgelser for logistikcenter\nAK-partiets valgkonto er over Ray. Hvad med oppositionen? | Valg af investeringsskinner\nKarşıyaka Sporvognslinjerute og Karşıyaka Sporvognsstationer\nSignalkabler nær Turan station i İZBAN blev brændt


RIKO | Publikationer\nGrønland er i dag perifer for Kinas interesser. Det har snart mange forskere konstateret, senest i en ny DIIS-rapport. Grønland er som udgangspunkt ikke en oplagt destination for kinesiske investeringer fordi der er så store praktiske vanskeligheder, og det er svært at finansiere de meget langsigtede investeringer som er nødvendige. Når dertil kommer politiske risici, er hverken private eller statsejede kinesiske virksomheder særlig interesserede. Derfor forbliver Grønlands sjældne jordarter nok hvor de er, og dermed er der mindre økonomisk grundlag for grønlandsk selvstændighed.\nVil Putin angribe – måske erobre – Ukraine inden for få uger? Det er en reel risiko, med mindre\nNATO og EU sender de alvorligste advarselssignaler til Moskva, og måske indfører yderligere og\nhårde, præventive økonomiske sanktioner mod det stadig mere aggressive Rusland og samtidig øger\nden militære bistand substantielt til det truede Ukraine, hvis fremtidige medlemskab af NATO\nRådet for International Konfliktløsning (RIKO) undersøger i denne rapport de konfliktdynamikker, der finder sted i Etiopien, og ser nærmere på, hvordan klimaforandringer og -variabilitet i stigende grad er en del af disse dynamikker. På baggrund af rapporten kommer RIKO med en række anbefalinger, som beslutningstagere kan tage udgangspunkt i med målet om konfliktforebyggende og fredsopbyggende løsninger i landet.\nAndreas Møller, William Brøns Petersen & Anne Sophie Delphin Amdal.\nFra 2019 til 2020 faldt antallet af konflikter i alleverdensdele, undtagen i Afrika. Etiopien stårøverst på listen over konflikter man bør holde øjemed i 2021 sammen med lande som Myanmar, Colombia og Yemen. I en verden, som hele tidenforandrer sig, er det essentielt at forstå, at konflikter er funderet i kontekstualitet, både med henblik på den institutionelle kontekst, såvel som den socialesammenhængskraft, etnicitet, manglende adgang til basale ressourcer osv. Vi skal derfor forstå konflikter ud fra den generelle konfliktlitteratur, men også set i lyset af konfliktens egne præmisser.\nKlimaforandringer udsætter i stigende grad Etiopiensbefolkning for øget usikkerhed. Tilbagevendendetørke har ført til humanitære nødsituationer gennemde seneste årtier, samtidig med at øget konkurrence om ressourcer, fødevarepriser og usikkerhedforstærker de nuværende konfliktdynamikker og udfordrer de politiske institutioners kapacitet. Selv om der var store forventninger til Abiy Ahmed efter hansindsættelse i 2018, har manglende handling skabt en ond cyklus, der underminerer statens legitimitet og skaber grobund for konflikter.\nForholdet mellem klimaforandringer og konfliktspiller en afgørende rolle, og kun ved at forståforholdet, kan vi udforme bæredygtige politiskestrategier, der i sidste ende kan bidrage til langsigtetfred.\nDette desk studie, finansieret af DANIDA, har til hensigt at undersøge konfliktdynamikker og bidrager til en kontekstspecifik forståelse af sammenhængenmellem klimaforandringer og konflikt i Etiopien.\nEtiopiens Konfliktfyldte Klima: Anbefalinger til dansk udenrigs- og udviklingspolitik\nI et studie, finansieret af DANIDA, har Rådet for International Konfliktløsning (RIKO) over det seneste år undersøgt konfliktdynamikker i Etiopien for at bidrage til forståelsen mellem klimaforandringer og konflikt. Sammenhængen mellem klimaforandringer og konflikt er afgørende for vores forståelse af forholdene i Etiopien, og kun ved at forstå disse forhold, kan vi udforme bæredygtige politiske strategier, der i sidste ende kan bidrage til langsigtet fred.\nI et større researchprojekt har RIKO - Rådet for International Konfliktløsning det seneste år undersøgt, hvordan de store klimatiske forandringer har indflydelse på skrøbelighed og voldelig konflikt. Konklusionen er, at klimaforandringer kan påvirke en række af de faktorer, der normalt ses som ‘drivers’ i udbrud, eskalering og fortsættelse af voldelig konflikt.Samtidig udgør voldelig konflikt og skrøbelighed en stor udfordring for et samfunds grønne omstilling og tilpasning til klimatiske forandringer. Det kan man læse mere om i rapporten ”Voldelig konflikt og Klimaforandringer” udgivet på RIKOshjemmeside, mens dette papir indeholder konkrete forslag til, hvordan dansk udenrigs- og udviklingspolitik kan understøttetilpasning og afbødning af de negative konsekvenser. Dette er særligt relevant i kølvandet på Covid-19.\nAnne Sophie Delphin Amdal og Andreas Møller\nHvorfor er voldelig etnonationalisme på fremgang i Etiopien?\nHvad er det, der har ført et land, som vestlige regeringer har kaldt en stabil ø på det uregerlige Afrikanske horn hertil? Og hvorfor er ektremistiske og voldelige ideologier om etno-nationalisme eskaleret blandt Etiopiens mangfoldige befolkning?\nEtiopiens premiereminister Abyi vil gøre Etiopien “Great Again” som et samlet land med en stærk centralmagt der kan skabe økonomisk og social udvikling for sit folk, men det Etiopien han romantiserer, er det samme Etiopien, som de marginaliserede etniske grupper hader.\nSiden han kom til magten har etniske spændinger på tværs af Etiopien været stigende og fortrængt mere end 2,8 millioner fra deres hjem. Den seneste eskalation truer med at føre til en af de største statskollapser i moderne historie med betydelige konsekvenser ikke kun for Etiopiens udvikling men også for fred og stabilitet på hele Afrikas Horn.\nKan tørke føre til fred?\nKlimaforandringer har store konsekvenser for de allermest sårbare og vand er en af de essentielle ressourcer der står for skud. Kompleks vandpolitik, stærk afhængighed af landbrug og en historie præget af geopolitisk usikkerhed er nogle af de udfordringer Etiopien står over for.\nAndreas Møller, William B. Petersen\nTil gengæld findes der også løsninger på disse udfordringer. For eksempel kan en prioritering af nye brønde, vandingssystemer og vandreservoirs gavne landet på en lang række af områder. Det kan bl.a. være en vej til beskæftige af nuværende ledige, det kan skabe en bedre infrastruktur, ligestilling mellem kønnene, reducere risikoen for etniske konflikter og mindske migration.\nDenne video vil vise jer nogen af de problemer manglen på vand kan have for et land som Etiopien, og se på nogle af de løsninger, som kan tages i brug for at skabe bæredygtig fred.\nRusland og EU - Hvordan opnår vi et tøbrud?\nForholdet mellem EU og Rusland har ikke på noget tidspunkt siden 1991 været lige så iskoldt som i dag. Vil det forblive fastfrosset? Er et tøbrud overhovedet muligt - og er det ønskeligt? Skal EU’s - og dermed Danmarks – politik over for Rusland være ”engagement” eller ”containment”? Det er en svær, men vigtig debat.\nEfter et mislykket besøg i Moskva fra EU's udenrigskommisær og valget af Joe Biden er emnet om EU's - og dermed Danmarks - politik over for Rusland yderst aktuel. Søren Riishøj giver et overblik over de temaer, der trives i Europa og Rusland, og stiller forslag til, hvordan den iskolde udvikling kan vendes.\nFra Tigray i nord til det sydlige Oromia spredes en etno-nationalisme, der antænder interne konflikter og voldelige etniske sammenstød på tværs af Etiopien. Et folkeligt oprør bragte tilbage i foråret 2018 den nuværende premiereminister Abyi Ahmed til magten. Abyi indvarslede demokratiske reformer og påbegyndte hurtigt en demontering af Etiopiens regerende (og Abyi’s eget) parti, EDPRF (det etiopiske folks revolutionære demokratiske front). Som en af de centrale grupper i den tidligere revolut\n24 millioner mennesker har brug for humanitær hjælp i Yemen. Mange nyhedskilder har udtalt, at situationen i Yemen skyldes brug af mad som våben, men der er behov for mere forskning. I denne artikel kan du læse mere om konflikten i Yemen, og hvordan mad er blevet brugt som våben.\nJørn Boye Nielsen, bestyrelsesmedlem og næstforperson i RIKOs Råd, kommer i denne Rådskommentar med konkrete politiske anbefalinger til Udenrigsminister Jeppe Kofods kommende udenrigspolitiske strategi der forventes færdig i marts 2021. Jeppe Kofod har i forbindelse med den nye strategi udtalt at Danmarks udenrigspolitik skal baseres på værdier - i den forbindelse skriver Jørn Boye Nielsen "Vi har ikke brugt begrebet værdier. Det er ekskluderende, ideologisk og ofte beregnet mere på et hjemmepublikum end på verden udenfor" Læs kommentaren og bliv klogere på hvordan Jørn Boye Nielsen mener, at Danmarks udenrigspolitiske strategi skal se ud.\nSanktioner - Det Rette Våben?\nAnalysen forklarer, hvordan sanktioner sjældent virker efter hensigten, men i stedet straffer uskyldige partere og igangsætter uhensigtsmæssige konsekvenser. Analysen lægger vægt på at Danmark, og det internationale samfund, bør overveje de mange andre muligheder der er end at sanktionere, f.eks. at øge støtten til demokratisk indstillede civilsamfund og brug af diplomati og mægling.\nKonkrete anbefalinger til hvordan Danmark, samt det internationale samfund, bør tænke alternativer til sanktionsvåbnet findes nederst i analysen.\nKonflikten Kort - Afsnit 5: Myanmar\nI episoden bliver Helene Maria Kyed fra DIIS interviewet og fortæller om konflikterne i Myanmar.\nNY PODCAST FRA RIKO!\nHelene Maria Kyed fra Danish Institute for International Studies - DIIS fortæller om konflikten i Myanmar, hvor etniske minoriteter er ofre for en stærkt militariseret mentalitet i samfundet. Helene tager os igennem årsagerne til konflikt samt potentielle løsninger, der kan forbedre levevilkårne for de mange etniske minoriteter der er særligt udsatte.\nPodcasten er lavet af Julie Ranneries og Anna Haargaard Olsen. Frederikke Krebs Bahn har lavet intromusik\nRIKO's eksperter i international konfliktløsning forklarer med denne analyse om den betændte politiske situation mellem Vesten, særligt USA, og Kina. Kina sættes oftes i et alt for kritisk lys, hvilket er skadeligt for den demokratiske samtale og svækker muligheden for en réel deeskalering af konflikten mellem Vesten og USA. En del af kritikken er naturligvis berettiget og skal kritiseres. Men Danmark skal ikke støtte en økonomisk og teknologisk opdeling af verden, men prioritere midler til mægling, analyse og forhandling. Læs artiklen for at få indblik i hvad der kan gøres, for at deeskalere konflikten mellem Kina og Vesten.\nKonflikten Kort - Afsnit 4: Vestsahara\n“Vi har en interesse i, og en moralsk forpligtelse til at sørge for at international ret bliver fulgt - og det gælder også Vestsahara”. Kurt Mosgaard, som er tidligere officer i Forsvaret, er blevet interviewet omkring den uløste konflikt mellem Vestsahara og Marokko.\nI episoden bliver medlem af RIKO's Råd Kurt Mosgaard interwievet og fortæller om konflikten i Vestsahara. Podcasten er lavet Julie Ranneries Og Anna Haargaard Olsen. Musikken er lavet af Frederikke Krebs Bahn\nKonflikten Kort - Afsnit 3: Colombia\n“Narco-trafficking har været indtægtsgrundlag for de væbnede grupper”. Hvor meget ved du om den 50-årige lange konflikt i Colombia? Hør Magnus La Cour fortælle mere om Colombias konfliktfyldte politiske klima i RIKO's nye podcast.\nRIKO's Magnus La Cour fortæller om den fredsaftale der blev begået mellem FARC (Revolutionary Armed Forces of Colombia) og den Colombianske regering. Lyt med og hør, hvorfor konflikten endnu ikke er løst og hvorfor den er så kompliceret. Podcasten er lavet Julie Ranneries Og Anna Haargaard Olsen. Musikken er lavet af Frederikke Krebs Bahn.\nGround Zero Bangladesh\nWebDok'en er udviklet som del af RIKOs projekt om konflikt og klimaforandringer støttet af Den Europæiske Kommissions pulje: Frame! Voice! Report!, som forvaltes af CISU - Civilsamfund i Udvikling. RIKO er alene ansvarlig for indholdet, der på ingen måde afspejler EU’s holdninger.\nKonflikten Kort - Afsnit 2: Nedrustning på Retræte\nI afsnit 2 af RIKO's podcast bliver Rådets næstforperson, Jørn Boye Nielsen, interviewet om atomnedrustning og hvorfor atomtruslen stadig er relevant.\nI afsnit 2 af RIKO's podcast bliver Rådets næstforperson, Jørn Boye Nielsen, interviewet om atomnedrustning og hvorfor atomtruslen stadig er relevant. Jørn introducerer til aftalerne om atomnedrustning og fortæller hvorfor mange af dem er på retræte. Jørn fortæller også om det problematiske ved at nogle af parterne forlader aftalerne, og gør os klogere på hvordan vi egentlig bør tilgå problematikken for at opildne til nedrustning og løsning af konflikten.\nPodcasten er lavet Julie Ranneries Og Anna Haargaard Olsen. Musikken er lavet af Frederikke Krebs Bahn\nRådets næstforperson, Jørn Boye Nielsen, foreslår at Danmark skal have et Freds-og konfliktløsningscenter. Som velfærdssamfund har Danmark traditionelt set været gode til at føre en ikke-voldelig tilgang til vores interne udfordringer. Den evne bliver dog ikke brugt udenrigs- og sikkerhedspolitisk set. Danmark har som udgangspunkt ikke nogen fjender eller er ikke en trussel mod nogen – vi kan egentlig samarbejde med alle. Med udgangspunkt i det, skal Danmark spille en større rolle i international fredsopbygning. Jørn Boye Nielsen præsenterer fire forslag, hvor det mest presserende er nødvendigheden for et dansk Freds- og konfliktløsningscenter.\nKonflikten Kort - Intro Afsnit\nRIKO har udgivet det første afsnit i vores nye podcast serie, Konflikten Kort. Isabel Bramsen, medlem af RIKO's råd og Center for løsning af international konflikt (CRIC) på Københavns Universitet, bliver interviewet om hvad RIKO er, mægling og international konfliktløsning.\nRIKO har udgivet det første afsnit i vores nye podcast serie, Konflikten Kort. I episoden bliver medlem af RIKO's Råd Isabel Bramsen interviewet og forklarer lidt om, hvad RIKO er og vil, hvorfor mægling er vigtigt, og at Danmark bør være mere klar på at hjælpe til med konfliktløsning ude i verden.\nPodcasten er lavet Julie Ranneries og Anna Haargaard Olsen. Frederikke Krebs Bahn har lavet intromusik.\nKlimaets Konsekvenser for Skrøbelighed og Voldelig Konflikt\nI dette positionspapir kan man læse RIKOs tre anbefalinger til dansk udenerigs- og udviklingspolitik i forhold til konflikter og klimaforandringer.\nJulie Raasteen, Signe Raarup Balle,\nKlimaforandringer lægger et stadigt større pres på både naturlige og socioøkonomiske systemer. Det gælder især i allerede skrøbelige samfund i det Globale Syd. I dette positionspapir kan du læse RIKOs anbefalinger til dansk udenrigs- og udviklingspolitik i forhold til konflikter og klimaforandringer.\nVoldelig Konflikt og Klimaforandringer\nKlima- og miljømæssige forandringer harindflydelse på skrøbelighed og voldeligkonflikt. Samtidig er voldelig konflikt ogskrøbelighed nok den største udfordring foret samfunds grønne omstilling og tilpasningtil klimatiske forandringer. Dette skaberbåd\nDenne rapport sætter fokus på voldelig konflikt i en tid præget af radikaleklimatiske forandringer.\nRapporten er et bidrag til det kontinuerlige arbejdefor at forstå og oplyse om, hvad sammenhængener mellem klimaforandringer og voldelig konflikt– og for at inspirere til eftertanke om, hvilkehandlemuligheder, der er.\nDen er ikke et bud på en fuldkommen løsning, men kan nærmere udgøre en del af det videns grundlag, som skal danne udgangspunkt for løsninger.\nRapporten tager fat på egentlige påvirkningskanaler fra klimaforandringer til konflikt, såsom når tørke forårsager vandmangel og dermed potentieltressourcekonflikt. Den behandler tværgåendeproblematikker som betydningen for den globaleulighed og forholdene for allerede udsattebefolkningsgrupper og lande.\nGennem hele rapporten præsenteres cases på baggrund af interviews og optagelser foretaget i tre klimaudsatte lande Bangladesh, Salomonøerne og Kenya i perioden fra juni til oktober 2019. De sætter billeder på udfordringen, og tager os med gennem menneskers oplevelser og reaktioner, når klimaforandringer lægger pres på samfund.Som et led i projektet er der udviklet undervisningsmateriale om klimaets konsekvenser skræddersyet til udskolingen i samarbejde med folkeskolelærere.\nMaterialet består af en online platform samtelev- og lærervejledninger, som er udarbejdet i samarbejde med www.flygtningebørn.dk. Det kan tilgås gratis på http://konfliktklima.riko.nu.\nRapporten er udarbejdet af Rådet for InternationalKonfliktløsning (RIKO) med støtte fra Den Europæiske Kommissions pulje: Frame! Voice! Report!, som forvaltes af CISU – Civilsamfund i Udvikling.\nNusahope betyder Håbets ø og er en lille ø i det vestlige Salomonøerne. Tidevandsbølger og havstigning udfordrer øens eksistens. Se web-dokken og mød Peter og Gina, to af øens beboer, der fortæller om de udfordringer der følger med et forandret klima.\nNusahope betyder ø-håb eller måske mere poetisk kan det oversættes til håbets ø. Det er en lille ø i Roviana lagunen i det vestlige af Salomonøerne. Tidevandsbølger og havstigning udfordrer ikke kun selve øens eksistens, men ødelægger også befolkningens adgang til havebrug og rent drikkevand, der påvirkes gennem saltvandsforurening af ferskvandsbrøndene og grøntsagshaverne, som for de mindre ø-samfund er en vigtige for deres livsvilkår.\nI denne web-dok møder du Wako Wario fra Marsabit i det tørkeramte nordlige Kenya. Se med og hør hans historie - en historie der desværre langt fra er unik.\nVi møder den 12-årige gedehyrde Wako Wario fra Marsabit i det tørkeramte nordlige Kenya. Han mistede sin far og alle familiens kvæg da røvere angreb dem for omkring et år siden. Wako's historie er desværre langt fra unik i det tørkeramte nordlige Kenya, hvor voldelige stammekrige og røverier præger området, der er udsat for manglede ressourcer som vand og græsgange pga. tørke.\nI denne web-dok kan du følge Fatouma, der har en anderledes skoleuniform end de fleste på skolen i Saku i det nordlige Kenya. Det har hun fordi, hun er flygtet fra en af de voldelige stammekrige her...\nSaku, i det nordlige Kenya, er hårdt ramt af tørke. På grund af klimaforandringer er regnsæsonerne de seneste år blevet mere og mere utilregnelige. Det er blandt andet en af grundene til, at konflikterne mellem de lokale stammer bliver mere voldelige. I denne web-dok møder du Fatouma, der fortæller sin historie og om sin nye tilværelse på den nye skole. Mød også en lærer fra Fatoumas nye skole, der fortæller, at alle børn, uanset stamme, er velkomne på denne skole og hvordan det er med til at nedbryde fordomme.\nI byen Gizo i det vestlige af Salomonøerne, har Giftson og hans venner en plan: De vil skabe affald om til miljøforbedringer og økonomisk udvikling, og samtidigt sikre at de unge engagerer sig positivt i samfundet...\nI slutningen af 2019 besøgte RIKO tre klimaudsatte lande. Det blev der blandt andet en række små minidokumentarer ud af, som fortæller individuelle historier om konsekvenser af at leve i et konfliktklima.\nFilmene bliver blandt andet brugt på RIKOs nye undervisningsplatform\nhttps://konfliktklima.riko.nu, med en masse inspiration og forløb til brug i udskolingen.\nProduceret af Slipstrom for RIKO og Flygtningebørn.dk\n(Minidoc'en er udviklet som del af RIKOs projekt om konflikt og klimaforandringer støttet af Den Europæiske Kommissions pulje: Frame! Voice! Report!, som forvaltes af CISU - Civilsamfund i Udvikling. RIKO er alene ansvarlig for indholdet, der på ingen måde afspejler EU’s holdninger.)\nEfter Corona – Om at Åbne Nationalt og Internationalt\nDeltagelse i internationalt samarbejde skal genoptages i fuldt omfang i en ny bottom-up global orden\nNæstforperson i Rådet, Jørn Boye Nielsen, forklarer i denne analyse hvordan det udenrigspolitiske samarbejde skal genoptages på trods af Covid-19. De fleste lande har efter to måneder med corona virusset transformeret sig til rene nationalstater. Det internationale samarbejde har vist sig at være begrænset, da hvert land har sin strategi. 193 medlemmer af FN handler på egen hånd i menneskehedens globale tidsalder og i den mest akutte globale situation. Jørn Boye Nielsen bringer til sidst i artiklen anbefalinger til hvordan Danmark bør reagere og forholde sig til situationen.\nØkonomisk Ulighed Skaber Oprør og Hæmmer Vækst\nRIKO's Rådsmedlem, Merete Koefoed-Johnsen beskriver i artiklen hvordan økonomisk ulighed skaber oprør og hæmmer vækst. Endvidere er der tilknyttet anbefalinger til initiativer der kan afhjælpe dette.\nDe seneste to årtier har ca. 40% af verdens befolkning med lavest indkomst i flere lande stort set ikke mærket, når der har været økonomisk vækst. Med udgangspunkt i Irak, Chile og Libanon, belyses hvordan sociale og politiske problemstillinger truer den sociale sammenhængskraft og mistillid til politiske institutioner styrkes - dette skaber grobund for oprør og hæmmer vækst.\nUdfordringer for Colombias Fredsproces\nMagnus La Cour har skrevet en analyse om den fredsaftale der blev begået mellem FARC (Revolutionary Armed Forces of Colombia) og den Colombianske regering. Analysen inkluderer anbefalinger til, hvordan vi en dansk kontekst bør bidrage til implementering af fredsaftalen\nDenne analyse tager udgangspunkt i implementeringen af fredsaftalen i 2016 mellem staten og oprørsgruppen FARC, og hvordan fremtiden tegner sig for den columbianske fredsproces. Læs bl.a. andet om en bevægelse imod fredaftalen og om mord på demobiliserede FARC-medlemmer, samt anbefalinger til hvordan vi i dansk kontekst bør bidrage til implementering af fredsaftalen.\nKlimaforandringer, Migration og Voldelig konflikt\nFølg med i RIKO’s første podcast, hvor vi belyser 3 klimaudsatte lande; Bangladesh, Kenya og Salomonøerne.\nFølg med i RIKO’s første podcast, hvor vi belyser 3 klimaudsatte lande; Bangladesh, Kenya og Salomonøerne. Lyt med når vores korrespondent og eksperter kommenterer på de udfordringer som millioner af mennesker står over for på daglig basis, og hvordan disse takles.\nProjektet er en del af Frame Voice Report.\nSituationsanalysen viser, at det nordøstlige Syrien - også kendt som Rojava - er blevet mere skrøbeligt siden starten af oktober. Amerikanernes omorganisering og Tyrkiets militære offensiv har ændret magtbalancen og bragt nye aktører til det nordlige Rojava. Den militante paraplyorganisation Syriens Demokratiske Styrker (SDF) - der har flest kurdiske, men også mange arabiske medlemmer - støttet af den syriske regering kæmper i skrivende stund voldsomme kampe mod Tyrkiet...\nDenne situationsanalyse viser, at det nordøstlige Syrien - også kendt som Rojava - er blevet mere skrøbeligt siden starten af oktober 2019. Amerikanernes omorganisering og Tyrkiets militære offensiv har ændret magtbalancen og bragt nye aktører til det nordlige Rojava. Sammenstødende mellem Syriens Demokratiske Styrker (SDF) og Tyrkiet har drevet mere end 100.000 civile på flugt og skabt forhold, der øger opbakningen til Islamisk Stat. Fordyb dig i den komplekse aktøranalyse, som dykker ned i konflikten nær grænsen til Tyrkiet, og hvordan Rusland og Syriens regering spiller en vigtig rolle i denne konflikt.\nNedrustning på Dagsordnen Igen\nRIKO's Næstforperson, Jørn Boye Nielsen, beskriver i denne analyse vigtigheden i at nedrustning kommer tilbage på dagsordnen. I analysen er der inkluderet anbefalinger til danske beslutningstagere.\n“Det er ikke nok at tale om nedrustning - vi må også fokusere på de årsager, der skaber oprustning”. Denne analyse fokuserer på vigtigheden af nedrustning og fornyelse af New START aftalen mellem Rusland og USA. Læs om hvordan vi bør styrke relationen mellem stormagterne, bryde den onde cirkel af mistillid og styrke tillidskabende foranstaltninger og strategisk tålmodighed.\nPalle Bendsen gennemgår i denne udenrigsanalyse hvorfor området omkring Arktis er interessant for stormagterne. Anbefalinger til danske beslutninger er inkluderet i analysen.\nNaturgivne og geopolitiske forhold er under forandring i Arktis. Klimaforandringer åbner langsomt for nye sejlruter og for muligheden for udvindning af olie og andre mineralske ressourcer. Læs i denne analyse om Danmarks rolle i Arktis, samt et overblik over de store magterne udsyn og interesser. Rigsfællesskabets interesser er på mange måder ikke sammenfaldende med de meget store magter, ikke engang med Danmarks nære allierede, USA. Rigsfællesskabet vil derfor kunne have gavn af analyser af situationen i Arktis uafhængig af politisk vanetænkning.\nI dansk politik er det ofte indenrigspolitiken der er i centrum. Men det overses ofte, hvor tæt nogle af disse spørgsmål, herunder klima/miljø- og flygtninge/migrantproblemer, er forbundet til internationale konflikter og problemer, som Danmark også har haft og har en andel i. De har med andre ord væsentlige udenrigspolitiske aspekter. Det samme gælder den danske værdipolitik, hvis autoritet svækkes, hvis landets udenrigspolitik knyttes for tæt til allierede, der i praksis til tider er på kant med traditionelle danske og europæiske idealer. 19 af RIKOs rådsmedlemmer er gået sammen om at skrive 12 teser for en mere nuanceret udenrigspolitisk debat.\nKina og Verdensordnen\nKina og Vesten, specielt Kina og USA, men til dels også Kina og Europa, ser meget forskelligt på verden på en række områder. Det er potentielt med til at skabe konflikt, mangel på tillid og generel mistro mellem Vesten og Kina\nKina og Vesten, specielt Kina og USA, men til dels også Kina og Europa, ser meget forskelligt på verden på en række områder. Det er potentielt med til at skabe konflikt, mangel på tillid og generel mistro mellem Vesten og Kina. Det er ikke nogen hemmelighed, at Danmark er uenig med Kina på en lang række områder fra demokrati til menneskerettigheder. Men det er ikke kun de forskellige måder at se på verden, som har skabt konflikt, det er også misforståelser om hinanden og hvad man hver især vil. Analysen her forklarer baggrunden for konflikterne, hvor de kommer fra og hvad der kan gøres for at komme tættere på en forståelse mellem parterne.


Nyhed - ”Det allerbedste sted”\nPå Saltoftehus finder man en helt speciel kombination af topmoderne venue, samtidig med at alle bliver set, hørt og mærket.\nHvor ellers finder man denne særegne kombination af topmoderne konferencevirksomhed med 4 HORESTA stjerner, samtidig med at man føler sig set, hørt og mærket fra det sekund, man ankommer på gårdspladsen?\n”Jeg har haft sådan en god start på dagen, for da var jeg ude for at tage imod vores gæster i morges, var der en kunde fra en af Danmarks største virksomheder, som sagde til mig: ”I er det bedste sted af alle. Den bedste mad, service, faciliteter – det hele,” lyder det fra en glad Birgitte Boserup på Godset Saltoftehus i Svebølle ved Kalundborg.\nAt holde møder og konferencer på det stilfulde gods fra 1800-tallet er lidt som at komme hjem til en forælder, som ikke ved alt det gode, hun skal gøre. ”Nogle synes, jeg stiller mange spørgsmål, men det er så vigtigt, at vi afstemmer forventningerne forud for mødet. Så kan jeg også komme med ideer til de små eller store overraskelser, som jeg ved begejstrer deltagerne,” siger Birgitte Boserup.\nFra tidligere jobs hos A.P. Møller og Haldor Topsøe ved hun, hvad der skal til, når man sidder på den anden side af bordet. ”Jeg kender betydningen af teknologisk og menneskelig tryghed samtidig med, at man får positive oplevelser med hinanden, i naturen og ved måltiderne,” siger hun.\nVildt fra egen jagt


For palæstinensiske ledere er det vigtigere at ødelægge den jødiske stat end at løse situationen for palæstinensiske flygtninge - Med Israel for fred - MIFF Danmark\nTeenagedrenge danser med israelske flag i Jerusalem. (Illustrationsfoto: Kristoffer Trolle, flickr)\nCategories: Flygtninge, Konflikten mellem Israel og naboerne, To-statsløsning?\nDe palæstinensiske ledere (og deres venner) kræver såkaldt «ret til at vende tilbage» for 1948-flygtninge og alle deres efterkommere. i virkeligheden betyder kravet om «ret til at vende tilbage» ønsket om at vende tilbage til en tide før der var en jødisk stat.\n– Målet med «retten til at vende tilbage» er at fjerne Israel, skrev Adi Schwartz og Einat Wilf i Fathom Journal – læs HER, i juni 2021. Her er en længere fri gengivelse af deres artikel:\nDa det at vende tilbage blev afvist\nUnder den sidste del af 1948-krigen og i tiden derefter ville mange palæstinensiske-arabere vende tilbage til deres hjem, hvilket deres ledere afviste. Lederne mente at hvis de vendte tilbage ville det betyde anerkendelse at Israels eksistens. Det at vende tilbage var underordnet – at nægte Israels legitimitet var afgørende.\nSå længe flygtningenes tilbagevending ses som en styrkelse af Israels legitimitet, afvises det. I 1948 skrev Haj Amin al-Husseini, mufti i Jerusalem og leder af palæstinensiske arabere, at han fordømmer de arabiske staters åbenhed om at lade flygtninge vende tilbage til Israel. Det ville kræve forhandlinger med den nye stat, hvilket ville betyde anerkendelse og legitimitet af staten Israel.\n«Det vil tjene som første skridt i arabisk anerkendelse af staten Israel og delingen,» advarede Emil Ghury (Arabisk højere komité). Flygtningene kunne kun vende tilbage ved erobring af områderne de have boet i, argumenterede han. Ghury advarede mod kun at se flygtningeproblemet som en humanitær sag. «De har vendt spørgsmålet om jihad til et spørgsmål om flygtninge,» klagede han. Ghury var helt klar over hvad målet var: «Vi er optaget af at vende tilbage og vende tilbage til jihad. Vi er optaget af at så had mod jøderne i hjertet på alle arabere.»\nDe palæstinensiske og arabiske ledere forstod hurtigt at flygtningene kunne bruges som politisk våben mod Israel. «Det er velkendt og kan ikke misforstås – når araberne kræver at flygtningene vender tilbage til “Palæstina”, så mener de som herre af hjemlandet og ikke som dets slaver. De mener ganske enkelt udslettelse af staten Israel,» udtalte Egyptens udenrigsminister Muhammad Salah al-Din i 1949. Den palæstinensiske journalist og historiker Nasir al-Din Nashashibi forklarer: «Vi ønsker ikke at vende tilbage med Israels flag over en eneste kvadratmeter af vores land, og hvis vi ønsker at vende tilbage, sakl det være en ærefuld og ærerig tilbagevending – ikke en nedværdigende tilbagevending, ikke en tilbagevending som betyder at vi bliver israelske statsborgere i staten Israel.»\nHver gang der har været mulighed for at løse den humanitære situation for palæstinensiske flygtninge er det blevet afvist af de palæstinensiske ledere. Palæstinenserne afviste Israels tilbud om at tage imod nogle af flygtningene lige efter krigen. Palæstinenserne afviste også Israels erstatningstilbud som en del omfattende fredsaftale og legitimering af Israels eksistens. Da en palæstinenser forsøgte at bygge boliger og skabe arbejde til palæstinensiske flygtninge i primo 1950’erne for at forbedre deres livsvilkår og genskabe deres værdighed, brændte palæstinenserne landsbyen ned. (Læs mere om det i Schwartz’ og Wilfs bog Krigen for at vende tilbage som MIFF har udgivet – klik HER.) Dengang som nu er målet ikke at rette op på moralsk uretfærdighed – målet er derimod at udslette jødisk suverænitet. Set med Fatah ledernes og den iransk-støttet terrorgruppe Hamas’ -leders øjne er det den største uretfærdighed at jøderne er suveræne og herrer i et område som arabere mener er deres.\nPalæstinenserne markerer hvert år deres Naqba den 15. maj. I stedet for at markere katastrofen på årsdagen for Haifas eller Jaffas fald til jødiske styrker, eller dagen hvor landsbyen Deir Jassin blev indtaget, markeres Naqba dagen efter den jødiske stat blev erklæret uafhængig. Katastrofen, for den dominerende palæstinensiske elite, vil fortsætte så længe Israel eksisterer – kun Israels udslettelse kan stoppe det, mener de. Naqba-markering har intet med fortidsminder at gøre – Naqba er drømmen om at spole tilbage i tiden; Israel er væk og er i stedet blevet endnu en arabisk stat.\nStorbritanniens udenrigsminister, Ernest Bevin beskrev allerede situationen i 1947: «For jøderne er det essentielle at skabe en suveræn jødisk stat. For araberne, er essentielle at modsætte sig etableringen af jødisk suverænitet i enhver del af Palæstina.» (fremhævet af forfatterne). Bevin forstod allerede den gang at der ikke er tale om en konflikt mellem to nationalbevægelser, som søger uafhængighed, men en gruppe (araberne) som vil forhindre den anden part (jøderne) fra uafhængighed.\nForskellige måder at vende tilbage på\nNår zionister afviser lade mere end 7 millioner palæstinensere – efterkommerne af de arabiske 1948-flygtninge flytte ind i Israel, indvendes der at jøderne er «vendt tilbage» til Israel fra forskellige verdensdele. Hvorfor har jøderne ret til at vende tilbage efter to tusind å, mens palæstinenserne ikke har efter 73 år? – læs HER.\nForklaringen er at der er tale om to vidt forskellige måder at vende tilbage på, Wilf og Schwartz:\nDa zionismen blev en politisk bevægelse, ultimo 1800-tallet, var jøderne spredt rundt omkring i verden. Jødisk selvbestemmelse og suverænitet kunne kun skabes via jødisk indvandring – «tilbage-vending» til landet. Jødisk tilbage-vending var aldrig et ultimativt mål for zionismen – det var derimod selvbestemmelse. I løbet at to tusind års galut (hebraisk for jødernes eksil fra landet Israel i diasporaen) kunne jøder i teorien (hvis de havde økonomi til det), flytte til Israels land. Men landet blev kontrolleret og styret af fremmede magter, og de jøder som bosatte sig der blev ikke styrket af det. Med zionismen blev der mulighed for at jøderne kunne styrer egen skæbne i landet Israel.\nZionismens mål var suverænitet – ikke at vende tilbage til hver eneste kvadratmeter som jødernes forfædre betrådte og zionistiske ledere har altid været åbne for kompromis om landområder. Under fredskonferencen i 1919 havde zionisternes leder Chaim Weizmann kort som både viste dagens Israel, Judæa, Samaria, Gaza, sydlige dele af dagens Libanon og vestlige dele af dagens Jordan. Men da hans plan mødte virkeligheden – især stor arabisk befolkning som var imod zionisternes ambitioner, var den zionistiske bevægelse pragmatisk nok til at justere romantiske og åndelige længsler til realiteterne på jorden. Eftersom målet var og er selvbestemmelse, er grænser noget der kan indgås kompromis om. De zionistiske ledere godkendte FNs forslag til en delingsplan i 1947, og når jøder fra hele verden kunne flytte til den jødiske stat ville den få et klart jødisk flertal også selvom araberne ville fortsætte med at bo i området. Jøderne accepterede at de ikke kunne vende tilbage til hele landet.\nArabernes mål derimod var at forhindre jødisk suverænitet i enhver del af landet. Derfor blev jødisk indvandring mødt med vold. Hvis araberne på et tidspunkt havde godtaget et af de mange delingsforslag som blev lagt på bordet, ville der i dag have været to stater – en jødisk stat og en arabisk stat – side om side og så havde der ikke været flygtninge!\nEftersom PLO fortsat har som mål at slette jødisk suverænitet fra kortet, insisterer PLO stadig på at ALLE efterkommere af 1948-flygtningene skal vende tilbage til deres hjem i det som i dag er Israel. Palæstinensiske flygtninge og deres efterkommere har haft mange muligheder for at kopiere den jødisk-zionistiske version af at vende tilbage til deres egen suveræne stat. Palæstinenserne kunne være vendt tilbage til en palæstinensisk stat, uden at den ville være omfattet af hvert eneste plet som de mener at have en historisk eller følelsesmæssig tilknytning til – mulighederne for palæstinenserne har været mange. Eksempelvis i det tilbud de fik af Bill Clinton i 2000 – læs HER og af Ehud Olmert i 2008 – læs HER. Hver gang palæstinenserne fik tilbudt deres egen stat sagde de NEJ! De ville nemlig ikke vende tilbage til en uafhængig, suveræn palæstinensisk stat i dele af landet. At vende tilbage handler for palæstinenserne IKKE om etablering af suverænitet for palæstinenserne, men derimod om at fratage det jødiske folk deres suverænitet.\nLæs hvor mange gange palæstinenserne har sagt NEJ til “Palæstina” siden 1937 HER.\nIntet alternativ til jødisk suverænitet\nMange tror fejlagtigt at palæstinenserne på et tidspunkt støttede en løsning med to stater for to folk. De samme tror også at Israel har sat en kæp i hjulet for en to-statsløsning og at det derfor er moralsk i orden at palæstinensiske flygtninge og alle deres efterkommere bosætte sig i Israel. De samme personer glemmer blot at to-statsløsningen aldrig har været aktuel for palæstinensiske ledere. I stedet har palæstinensiske ledere insisteret på at palæstinensiske flygtninge og deres efterkommer som i dag er på flere millioner skal bo i Israel. De palæstinensiske lederes kompromisløse krav har ført til at alle forhandlinger siden 1990-tallet er brudt sammen.\n1948-krigen skete samtidigt med med meget mere dødelige konflikter som resulterede i langt flere flygtninge. Alligevel hører du ikke krav om at tyskerne som i 1946 blev brutalt fordrevet fra Tjekkiet skal vende tilbage dertil. Du hører heller ikke krav om at flere millioner pakistanere og indere skal vende tilbage til deres hjem efter den blodige udveksling af befolkninger i 1947.\nKonflikten mellem jøder og arabere kan kun slutte hvis enten antizionister ved magt tager selvbestemmelsen fra det jødiske folk, eller hvis zionismen accepteres i den arabiske verden og jødisk selvbestemmelse fortsætter. Så længe det ikke sker, er konflikten dømt til at fortsætte og med den også vold og terror.\nWilf og Schwartz påpeger at landområdet mellem Middelhavet og Jordandalen kan deles, det samme kan vand, luft og naturresourcer. Der kan også indføres sikkerhedstjek og bosættelser kan flyttes. Det eneste som ikke er muligt er antizionisme sammen med zionisme. For at slutte konflikten en gang for alle må enten zionisme eller antizionisme vinde krigen. Der er ingen anden vej – middelvejen er konflikten vi har set de seneste 150 år.\nDer lyder så “fint” når der tales om «én-statsløsning», «to-statsløsning med tilbagevending» og «retfærdig fred for palæstinenserne». Uanset set formulering, betyder de ALLE det samme; Intet landområde hvor det jødiske folk kan styre sin egen skæbne og så er vi jo tilbage ved udgangspunktet, nemlig at Israel som en jødisk stat ophører med at eksistere. Og der er ikke noget alternativ til det jødiske folks selvbestemmelse, kun ved selvbestemmelse kan det jødiske folk få tryghed, beskyttelse, værdighed og et livskraftigt jødisk folk. Vi nægter, skriver Schwartz og Wilf, at tro på løfterne om at jøderne vil få det så fint som minoritet rundt omkring i verden, samtidigt med der ikke er et Israel. Vi vil gerne vide hvor alle dem som affejer bekymringen for det jødiske folks skæbne vil være den dag det viser sig at de tog grueligt fejl?\nDer er ikke anden vej end at araberne må accepterer zionismen. Abrahamaftalerne indgået mellem Israel, Emiraterne, Bahrain, Sudan og Marokko i 2020 er beviset på at det er muligt – læs om Abrahamaftalerne HER. Det er tvivlsomt at accepten vil ske i hele den arabiske verden før palæstinenserne har forsøgt på alle tænkelige- og utænkelige måder at slutte jødisk suverænitet – det være sig krig, terror, international fordømmelse og meget mere, når de indser at den taktik ikke nytter, vil der måske være udsigt til mere fredelige tider i Mellemøsten. Så længe Vesten støtter palæstinensernes version af at «vende tilbage», sker det ikke.\nEngang forstod Vesten at for at skabe fred må krig stoppes – i dag er vi (inkl. Danmark) med til at finansiere terror mod israelere. Den dag hvor palæstinenserne acceptere at krigen mod israelsk suverænitet ikke nytter, kan de bygge deres egen fremtid i deres egen suveræne stat, side om side med Israel som nabo – ikke i stedet for Israel men side om side med Israel – det er fred.


The Camp of the Saints: Profetien om Vestens undergang fra 1973\nJean Raspails apokalyptiske roman The Camp of the Saints fra 1973 vil efterlade dig dybt foruroliget. Den handler om, hvordan Vesten går til grunde, da den 3. verdens folkemasser sætter sig i bevægelse. Først for sent går det op for både idealisterne, opportunisterne, kujonerne og alle de andre, hvad konsekvensen af ideologien om "global samvittighed" virkelig indebærer, nemlig ofringen af deres egen verden.\nI 1973 var bogen en advarsel. I 2020 sidder man rystet og tryllebundet og tænker: Hvordan kunne Raspail være så rammende i sin beskrivelse af flygtningekrisen?\nLæs den hvis du tør. Den er en klassiker, og den er samfundskritik så det basker.\nFORFATTEREN OG HANS ADVARSEL\nJean Raspail er franskmand og født i 1925. Han er forfatter, og som ung var han også opdagelsesrejsende. The Camp of the Saints er hans mest berømte bog. Den var kontroversiel lige fra starten, da den jo berører følsomme emner som race, civilisation og konsekvensen af massiv immigration, som ingen bryder sig om at tale om. Den handler om os og dem. Eller rettere: om os eller dem. Bogen er blevet anklaget for at være racistisk. Men læs den og døm selv om Jean Raspail er racist, eller om han egentlig "bare" ser racisme - forkærlighed for sine egne - som et vilkår, det er dumt at se bort fra.\nPå trods af dens status som kontroversiel "undergrundsbog", har The Camp of the Saints solgt godt, særligt i USA. Den udgave, jeg har læst, er den 5. amerikanske udgave fra 1995, det syvende oplag trykt i 2014. Den indeholder blandt andet et "Efterord" fra 1982, hvor Raspail beskriver, hvad der inspirerede ham til at skrive bogen: I sit hjem ved Middelhavskysten kiggede han ud over havet, og pludselig fik han en vision: Han så "dem" komme (en million af den 3. verdens fattige). Og han så det enorme problem, de repræsenterede, og som vores moderne moral gør os afmægtige overfor: "At lukke dem ind ville ødelægge os. At afvise dem ville ødelægge dem". Derefter skrev han bogen på 10 måneder, grebet af en nærmest overjordisk inspiration, og da han var færdig, var han udmattet og nærmes uigenkendelig for sig selv, fortæller han.\nDer er ikke blevet lyttet til Jean Raspails advarsel i de 46 år, der er gået siden bogen udkom. Ikke kun én, men mange millioner ikke-vestlige migranter er kommet til Frankrig siden. I artiklen Fatherland Betrayed by the Republic (2004), som er med i mun udgave, (og som i øvrigt også har medført en racismeanklage), fortæller Jean Raspail desillusioneret om sit syn på Frankrigs fremtid. Han er overbevist om, at Frankrigs skæbne er beseglet, og at "hele Europa marcherer mod sin død". De kommende generationer af hvide europæere får det ikke let, spår han. Han skriver:\nHvad jeg ikke kan forstå, og som kaster mig ned i en afgrund af sorgfuld forvirring, er, hvordan så mange informerede franskmænd og så mange franske politikere bidrager, vidende, metodisk - jeg er ikke bleg for at sige kynisk - til den sikre ofring af Frankrig [...] på en stadig mere aggraveret humanismes alter.\nSelve plottet i bogen er i grove træk følgende: Det hele starter med at Belgien lukker for adoption. En skare, hvis børn nu er blevet snydt for at komme til det forjættede paradis i Vesten, samler sig udenfor det belgiske konsulat i Calcutta, og da et stenkast giver indtryk af svaghed og en fransk ateist-filosof sender et opmuntrende smil, starter en massebevægelse. 1 million fattige indere myldrer ombord på en flåde af faldefærdige skibe, som sætter kurs mod paradiset Europa. Naturligvis hjulpet af vestlige idealister, som gerne ser den gamle verden gå til grunde.\nI Frankrig og de øvrige vestlige lande skal man nu finde ud af, hvordan situationen skal håndteres. Præsidenten kalder sine ministre til råds. En enkelt undersekretær fra forsvarsministeriet foreslår til de andres chok det utænkelige: "Bang-bang". Men man beslutter sig for, at Frankrig "skylder sig selv" at være et moralsk forbillede og byde flygtningene velkomne, hvis de skulle finde på at gå i land i Frankrig. Præsidenten håber selvfølgelig at kunne dele generøsitetens byrde med de andre lande, og Rom-kommissionen træder sammen, hvilket (surprise) blot medfører, at der ikke sker noget. Alle håber i hemmelighed på, at "The Last Chance Armada", som flygtningeflåden nu kaldes i medierne, lander hos de andre, eller at den ikke når frem - samtidig med at de rider med på bølgen af globalt ansvar, moral og medfølelse.\nMen armadaen når selvfølgelig frem. Efterhånden som den nærmer sig, bliver det mere og mere klart, at det er hele verdens balance, der står på spil. Hvis denne første invasion lykkes, og ikke møder modstand, så er millioner af fattige fra den 3. verden klar til at gøre det samme. Det bliver også mere klart, i hvert fald for læseren, at flygtningene ikke kommer med hatten i hånden, eller fordi de elsker Vesten eller hylder ideen om "brotherhood of man". De kommer for at få paradis. Og det viser sig, at på trods af al bragesnakken om at "we are all from Ganges now" og "There are no more hindus, no more frenchmen. Only Man, and that's all that matters", så vil franskmændene i de berørte områder hellere flygte end at leve med de fremmede. Hele verden ulmer og holder vejret i spænding sammen med læseren, for at se, hvad der sker i det afgørende øjeblik.\nJeg skal naturligvis ikke spoile, så jeg fortæller ikke mere. Der sker ting undervejs. Men nu har du fået en idé om handlingen.\nThe Camp of the Saints er en gennemført apokalyptisk roman. Så gennemført, at den simpelthen tager udgangspunkt i - og har sit navn fra - en passage fra Johannes' Åbenbaring (Apokalypsen), som lyder:\n"Når de tusind år er omme, skal Satan slippes løs fra sit fængsel og gå ud og forføre folkeslagene i alle de fire verdenshjørner, Gog og Magog, og samle dem til krig, talrige som havets sand. De drog op på jordens flade og omringede de helliges lejr og den elskede by..."\nIfølge Jean Raspail er bogen symbolsk. Den skal læses som en lignelse, et billede. Den er spækket med symboler, blandt andet refererer navnene på nogle af de mænd, der i bogen "går i krig" mod "armadaen" (Dragasés og Notaras) til det østromerske riges fald til ottomannerne i 1453. De måder, hvorpå forskellige forrædere kommer af dage, driver også af symbolik. Begge led i navnet "Last Chance Armada" er også betydningsladede og byder sig til for fortolkning.\nMen apokalypsen er det bærende billede. Og ingen dommedagsberetning uden Det Store Dyr i Åbenbaringen. "Dyret" har en central rolle i Johannes' Åbenbaring. Det er beskrevet som et 7-hovedet monster, som har fået magt, som alle vil tilbede, og som heldigvis engang vil ende i en stinkende svovlpøl sammen med Djævelen og Den falske profet. Dyret - the Beast - er over det hele i The Camp of the Saints.\nMen hvad er Dyret så i The Camp of the Saint? Det er en uhåndgribelig størrelse, som inficerer menneskers tankegang, og som ifølge bogen har været omkring i et par århundreder. En russisk general kalder den world conscience - global samvittighed - og den er idealistisk og fanatisk. Nogle af dens allerværste tjenere er at finde blandt meningsdannere og repræsentanter for humanitære organisationer. Dyret nedgør og håner vestlige traditioner og levevis og nedbryder stoltheden over, hvad man står for.\nDyret kræver, at Vesten skal "tage sit ansvar på sig" og angrende gå bodsgang. Virkningen af dygtig agitation for "Dyret", beskrives et sted i bogen som når "de afsides hjernelapper, hvor anger, selvbebrejdelse og selvhad, stukket ind med tusind modhager, bryder ud og spreder deres leukæmiceller igennem en engang sund krop". Ja, Raspail har et malende sprog.\nDyret "godter sig og gnider sine klør", når paven kommer med en tårefremkaldende udtalelse om de stakkels flygtninge, og den franske præsident har Dyrets "slimede kæber" helt oppe om halsen, da han forsøger at "spille på begge sider" og være alting på engang, herunder både antiracist og patriot - og ender med udtalelsen om at "Frankrig skylder sig selv ... at planlægge en velkomst ..."\nMere end noget andet er The Camp of the Saints en spiddende symbolsk samfundskritik af utopien om én fælles menneskehed (brotherhood of man), menneskerettighedsideologien og idealet om multikultur. Det er en løgn, er bogens budskab, og den er destruktiv. Man ignorerer menneskets natur, og den barske realitet er, at den enes ret er den andens tab. Godt og ondt er ikke absolut - nogle gange er godt og ondt et spørgsmål om side. Og at fremme et samfunds destruktion er had over for dette samfund og ondt over for dets mennesker. Nedenfor er det budskab udtrykt med den belgiske konsuls bandbulle til de velgørenhedsfolk, der har hjulpet massemigrationen fra Calcutta på vej:\n"I og jeres medlidenhed! ... Jeres forbandede, klamme, afskyelige medlidenhed! Kald det hvad I vil: Verdensbroderskab, velgørenhed, samvittighed ... Jeg ser på jer, hver og en af jer, og alt hvad jeg ser er foragt for jer selv og alt hvad I står for? Kan I ikke se, hvor det fører hen? I må være sindssyge!"\n"I er gået for vidt! Og med vilje! Fordi I var så overbeviste om, at det var det rigtige... Og I var alle sammen så sikre på, at I kunne regne med vores folk. Spille på deres følelser, deres sympati. Pervertere deres tankegang med ubestemmelige følelser af selvbebrejdelse, dreje deres kristne velgørenhed over mod jeres egne bizarre mål. Tynge vores gode solide borgere ned med en fornemmelse af skam og skyld..."\nSå fik han luft!\nLIGHEDEN MED FLYGTNINGEKRISEN 2015\nJeg læste The Camp of the Saints første gang i sommeren 2015. Det var lige inden Flygtningekrisen rigtigt brød ud. Ren intuition havde fået mig til at anskaffe bogen: Jeg kunne svagt huske, at jeg engang som teenager havde set en uhyggelig bog hos nogle af mine forældres venner, som vistnok handlede om, at de rige lande blev invaderet af fattige "horder". Som teenager syntes jeg det var en foruroligende tanke, men nu, i 2015, følte jeg et sært behov for at læse den bog. Jeg vidste ikke engang, hvad den hed. Men jeg søgte og fandt The Camp of the Saints. Jeg slugte den nærmest uden at lægge den fra mig. Den ramte noget, på et tidspunkt hvor jeg fornemmede, at det netop var det, der var ved at ske i Europa.\nJeg tror, bogen hjalp mig til bedre at kunne forstå min egen instinktive reaktion på flygtningekrisen (frygt) og hvorfor politikere og myndigheder var så skræmmende handlingslammede. Når jeg læser min egen dagbog fra 2015, kan jeg pludselig genkalde, hvordan det føltes dengang:\nDet virker helt surrealistisk at se i fjernsynet, hvordan flygtningene vandrer hen ad vejene og fylder togene på banegården i Budapest.... Og det virker som om, politikerne ikke formår at gøre noget... Jeg tror, verden er ved at ændre sig, for det virker så drastisk, det der sker lige nu.\nAkkurat som i The Camp of The Saints. I 2015 magtede ingen at stoppe flygtningene, for ingen magtede at bruge magt. Grænserne blev ikke håndhævet. Viktor Orban blev dæmoniseret af EU's formodede "ansvarlige" ledere, og herhjemme var der nærmest dømt national skam, fordi Inger Støjberg havde indrykket annoncer i en libanesisk avis, som informerede om, at ydelserne var halveret, og at afviste asylansøgere ville blive sendt hjem. Disse "fjendtlige" annoncer fik mange til at "skamme sig over at være danske".\nDet, som jeg dengang syntes var allermest skræmmende, var, hvordan alle - og ikke mindst de, der havde ansvar - virkede til at være styret af følelser og irrationalitet. Og hvordan almindelige danskere, der ligesom jeg følte "nej" dristede sig til at sige pippe op om det, blev dæmoniseret som racister og fremmedhadere og kaldt "den yderste højrefløj". Jeg var rystet over det, jeg oplevede som en mærkelig form for selvudslettende had, rettet mod mig og mine og det, jeg holder af.\nNu, i 2020 tænker jeg på det som "Dyret" fra The Camp of the Saints, som nærmest "slap tøjlerne fuldstændigt" og teede sig mere aggressivt end nogensinde før.\nI 2015 var det selvfølgelig ikke bådflygtninge fra Calcutta, der kom. Faktisk valgte Raspail med vilje ikke at lade det være nordafrikanere, fordi han netop ønskede at historien skulle læses som en lignelse, og islam er heller ikke et issue. Men jeg er imponeret over, hvor meget, Raspail alligevel har fået med: Lige fra den følelsesmæssige hype i medierne til præsidenten, der ikke magter at gå imod opinionen, og befolkningen, der ikke forstår, at det, de ser på tv, har konsekvenser for dem selv denne gang.\nFiktiv situation - men autentiske tekster og udtalelser\nDer hvor Raspail virkelig rammer, og er allermest kritisk, er de spiddende beskrivelser af de forskellige karakterer, eller rettere karikaturer, som symboliserer de roller, der også fandtes i 2015 - og som stadig findes. Især de magtfulde og venstresnoede meningsdannere får en hård medfart. Den værste skurk af dem alle er Clemént Dio, "chefbryggeren" på en ugentlig "sprøjte", som hver mandag "fylder de svage, komatøse hjerner" på sine 600.000 læsere med "giftigt spildevand, serveret i fancy saucer", og hvis "krigeriske intellekt" næres af "racehad" (mod hvide). En af hans specialiteter er at skrive om "verdensborgeren", som med hans pen kan tage mange former og størrelser, men "én ting ændres aldrig: hans foragt for traditionen, hans hån for Den Vestlige Mand som sådan, og mest af alt den patriotriske franskmand". Dette er blot en lille smagsprøve på Raspails beskrivelser. Totalt karikeret, men så meget desto tydeligere. Og naturligvis - igen - fyldt med symbolik.\nDog skriver Jean Raspail i et ultrakort forord:\nMange af de tekster, jeg har lagt i mine karakterers mund eller pen, lederartikler, taler, pastoralbreve, love, nyhedshistorier, udtalelser af enhver art, er faktisk autentiske. Måske vil læseren spotte dem undervejs. I lyset af den fiktive situation, jeg har skildret, bliver de så meget desto mere afslørende.\nDet er genialt tænkt - og det fortæller, i hvilken grad, bogen var og er samtids- og magtkritik. Den siger: Er I klar over den ultimative konsekvens af det, I siger, skriver og dyrker, er?\nJeg kan desværre ikke genkende de konkrete tekster. Men de ligner da næsten til forveksling noget vores tids politikere, medier, talsmænd for diverse NGO'er, paven eller kulturpersonligheder kunne have sagt og skrevet. I den scene i bogen, hvor den franske regering kommer med sit første statement om flygtningesituationen, er der dukket fem hundrede reportere op, "alle mere optaget af retorikken end af sandheden". Dem kan jeg godt genkende!\nJeg vil ikke tøve et sekund med at anbefale The Camp of the Saints. Den har gjort et stort indtryk på mig, og den påvirkede helt sikkert min oplevelse af og tolkning af flygtningekrisen tilbage i 2015. Den gjorde, at jeg tænkte konsekvensen til ende. Ofte er et budskab netop meget tydeligere og sætter sig bedre fast, når det bliver givet som en fortælling. Sådan er det med The Camp of the Saints.\nDen er skrevet i et meget underholdende og malende sprog, fyldt med sproglige billeder, hvilket gør, at man desværre nogle gange er nødt til at slå op i ordbogen, selvom man ikke gider, fordi man har så travlt med at læse videre. Sådan var det for mig. Bogen er desværre ikke oversat til dansk. Jeg har læst den på engelsk (originalsproget fransk), og jeg vil anbefale den udgave, jeg har læst, fordi den er suppleret med ekstra forord, et interview med Jaean Raspail, hans artikel fra 2004 og reaktioner på den første amerikanske udgave. Det er meget interessant.\nDet er blevet sagt om den, at den er profetisk, og ja, det er den. Jeg sad nærmest med en følelse af ærefrygt over for Jean Raspails profetiske evner, efter endt læsning. Flygtningekrisen var jo på mange måder en virkeliggørelse af profetien. Men bogen er også et billede på en ideologisk og demografisk udvikling, der har stået på over en meget længere periode, og hvis konsekvenser bliver mere og mere tydelige år for år. I virkeligheden er profeti et dårligt ord, for det skjuler, at der er tale om "konsekvenser", som der er blevet gjort opmærksom på.\nThe Camp of the Saints bliver desværre mere og mere aktuel, samtidig med at håbet om, at den kunne have tjent som advarsel, svinder.\nEn lidt dyster aflutning på anmeldelsen. Beklager. Men bogen er stadig fantastisk god.\nLæs også: Douglas Murray: The Strange Death of Europe\nJean Raspail: The Camp of the Saint. Sevent Social Contract Press Printing, 2014. Oversættelserne ovenfor er mine egne.


°HOTEL JULIAN PRAG 4* (Tjekkiet) - fra DKK 924 | iBOOKED\nJulian Hotel - Prag\nElisky Peskove 11, Prag, Tjekkiet, 150 00 vis kort\nJulian Hotel er en 4-stjernet ejendom kun 1,6km fra Det Gamle Bytorv, Estates' Theater og Det nationale kulturmonument Vyšehrad. Det elegante hotel er placeret i en nyklassicistisk bygning i hjertet af Prag.\nExceptionel beliggenhed i Prag tæt ved Národní undergrundsstation. Julian Hotel ligger inden for ca. 20 minutters gang fra centrum af Prag.\nRuzyně International lufthavn kan nås på 15 minutter i bil fra Julian Hotel.\nSammenhængende værelser omfatter et skrivebord, aircondition, en minibar, en personlig værdiboks og betalings-tv. De indeholder kaffemaskiner/tekedler, en elkedel og en opvaskemaskine samt badeværelser med en hårtørrer, en bruser og gratis toiletartikler.\nHver dag fra 7:00 till 10:30 kan du nyde en overdådig morgenmad. Gæsterne kan nyde friske smagsoplevelser af internationale måltider i den rustikke restaurant. Gæsterne kan slappe af i den traditionelle bar Julian Lobby, der serverer en bred vifte af whisky og øl.\nElisky Peskove 11, Prag, Tjekkiet, 150 00\nDansehuset Ginger og Fred600 m\nKampa-Sovovy mlýny-museet730 m\nV Lesicku Lejlighed Prag\nV_Lesicku_Left Lejlighed Prag\nV_Lesicku_Right Lejlighed Prag\nGæsteanmeldelser indsendes af vores kunder efter deres ophold på Julian\nHotell Julian - Prag\nJulian szálláshely - Prága\nΞενοδοχείο Julian - Πράγα


6 bedste kvinders elektriske barbermaskiner - Vitaminer\nFor kvinder med en glat hud kan du bruge en epilator, trimmer eller elektrisk barbermaskine. Disse enheder er drevet af elektricitet og adskiller sig i princippet om at fjerne uønsket hår.\nEpilatorer plukker hår ved rødderne, elektriske barbermaskiner og trimmere klipper dem til den ønskede længde. Photoepilators fjerner hårsækkene.\nForskellige enheder kan arbejde på tør hud og på fugtig - ved hjælp af specielle barberingsprodukter. Der er enheder, hvor du ved hjælp af vedhæftede filer kan kombinere flere måder.\nI dag vil vi fortælle dig mere om dette :)\nHvordan fungerer en kvinders elektrisk barbermaskine\nKvinders elektriske barbermaskine fjerner smertefrit hår fra forskellige dele af kroppen og skader ikke huden.\nEfter driftsprincippet er elektriske barbermaskiner opdelt i to typer: mesh og roterende. Damemodeller er normalt mesh: bag et tyndt metalnet med mikrohuller findes afrundede klinger. De vibrerer og klipper hår, der kommer ind i hullerne. Barbering med en elektrisk folie-barbermaskine betragtes som den mest delikate og egner sig til følsom hud. Enheder er ofte udstyret med dyser i forskellige former til steder, der er vanskelige at nå.\nEnhedens flydende hoved giver dig mulighed for forsigtigt at håndtere depressioner og kurver i kroppen. Skiftehastigheder varierer intensiteten af bevægelse af net og klinger.\nI roterende barbermaskiner roterer bladene aksialt i rundt mesh med skrå huller og afskårede hår. Disse barbermaskiner håndterer selv de hårdeste hår, men kan være irriterende..\nHvad er trimmernes funktioner\nEn trimmer er en enhed der ligner en kompakt hårklipper med et lille hoved. Med sin hjælp kan hår forkortes til en bestemt længde - fra 0,5 mm eller mere. Trimmeren er velegnet til delikat, tynd og følsom hud, hvor selv barbering med en barbermaskine skaber irritation.\nTrimmeren bruges ofte til at skabe frisurer og styling i bikini-området og blot forkorte hårgrænsen. Nogle gange er der monteret specielle små tilbehør til øjenbrynformning på enheden..\nSådan fungerer epilatorer\nEn epilator er en enhed, der trækker hår ud ved rødderne som en pincet, men samtidig i store mængder. Hår efter proceduren med en epilator vokser langsommere tilbage end efter barbering: det tager en til to uger at gendanne pæren.\nDer er to typer epilatorer - skive og pincet. Skiverne roterer, klemmer hårene og trækker dem ud ved rødderne. Pincetten griber håret i sløjferne og trækker dem ud. Begge metoder er lige så produktive.\nEpilatorer leveres med et indbygget lys, der hjælper dig med at se hårene bedre. Sættet kan indeholde tilbehør til delikate områder og hudskrælning. Skiftehastigheder giver dig mulighed for at ændre intensiteten af epilationen.\nHårfjerning kan være ret smertefuld, især første gang. Ubehagelige fornemmelser kan reduceres ved hjælp af speciel massage, hudstramning eller afkøling tilbehør, som er inkluderet i sættet til nogle modeller.\nSådan fungerer vådt hårfjerningsapparat\nBlandt moderne modeller af elektriske barbermaskiner, trimmere og epilatorer er der enheder med funktionen af vådt hårfjerning. Den våde metode betragtes som mindre traumatisk for huden, og hårfjerning ved at trække i hårene bliver mindre smertefuld..\nHusene i den våde hårfjerner er forseglede og fugtisikre, og hovederne kan skylles med vand. Fjernelse af vådt hår er velegnet til følsomme områder med tynd hud.\nVed en procedure med en elektrisk barbermaskine eller trimmer skal du muligvis ikke kun vand, men også barbergel. Kvindeprodukter indeholder ofte fugtgivende og desinficerende komponenter, og de har en behagelig lugt. Det er bedst at anvende dem et minut før barbering for at blødgøre håret..\nHvad er fordelene ved fotoepilatorer\nPhotoepilation er en procedure, hvor en speciel lysglimt fremkalder en sovende tilstand og svækker hårsækkene. Med tiden falder de ud, og håret holder op med at vokse. Tidligere blev fotoepilering kun udført i skønhedssaloner, men nu er der kompakte enheder til hjemmebrug. De koster meget mere end epilatorer, trimmere og elektriske barbermaskiner..\nFotoepilatoren fungerer smertefrit på forskellige dele af kroppen og stopper hårvækst i længst tid blandt hjemmemetoder: fra tre til fire uger i begyndelsen af brugen til seks måneder med regelmæssige procedurer.\nPhotoepilation fjerner ikke selve håret - det skal barberes inden proceduren. Lysglimten påvirker ikke lyse eller røde hår på grund af mangel på melaninpigment i dem.\nHvad er funktionerne i laserepilatorer\nHjemmelaserepilatorer giver dig mulighed for selv at udføre laserhårfjerning. Funktionsprincippet er baseret på en ionlaserstråle, der ødelægger hårsækken - uønsket vegetation bliver sjælden, blød og usynlig.\nLaserepilatorer er forskellige i eksponeringstypen: enkelt og scanning. Enheder med den ene eksponeringstype kan kun håndtere et hår ad gangen, og skalaen til brug af enheder med scannetypen er afhængig af eksponeringsområdet, der måles i kvadratcentimeter.\nDer er enheder med mulighed for at fjerne ansigtshår, og de leveres med specielle briller til at beskytte øjnene mod stråling. Laserepilatorer er betydeligt dyrere end andre hårfjerningsmaskiner.\nStrålingen fra husholdningsapparater er svagere end for professionelt udstyr og kan muligvis ikke klare lys og fint hår.\nHvilke typer strømforsyning til enheder\nElektriske hårfjernere har tre typer strømforsyning: batteri, lysnettet og batteriet og kun lysnettet.\nDen genopladelige type er en god rejsemulighed, når du ikke altid har adgang til en stikkontakt. Du skal bare oplade batteriet på forhånd og overvåge opladningsniveauet.\nDet er praktisk at bruge en enhed der fungerer på netværket derhjemme uden hast. Blandet type kombinerer begge typer fødevarer - ingen begrænsninger på tid og brugssted.\nVi venter på dig til shopping i BALTMAXIMUS butikker!\nBarbermaskine, epilator eller creme, hvilket er bedre\nEnhver, der konstant kæmper med hår forskellige steder, har sandsynligvis prøvet alt. Barberhøvelen vælges ofte, tilsyneladende på grund af dens brugervenlighed. Rakknivene er imidlertid ikke så godt som andre produkter. Så lad os overveje, hvad der er bedre, og hvorfor..\nBarbermaskine. Velegnet til fjernelse af armhårde og skamhår. Stærkt ikke egnet til fødder. Der vokser håret øjeblikkeligt tilbage. Bustene bliver stive. Undertiden opstår ridser på grund af hård barbering, hvilket kan føre til betændelse. Fordele: Billig. Du kan købe det overalt. Dyre modeller har et flydende hoved, der perfekt tilpasser sig kropskurver.\nFløde. Ideel til ethvert område af kroppen. Nogle gange lugter det ubehageligt, men her skal du være tålmodig. Fjerner hår på kun 3-4 minutter, resten kan simpelthen tørres af med en hård vaskeklud. Det er ikke så dyrt, hvis du vælger Eveline 5 i 1. Men VEET giver rødme og udslæt på huden, så vær forsigtig. Ikke egnet til allergikere. Fordele: billig, let at anvende, får straks en glat hudeffekt.\nEpilator. En stor ting, det vil vare i mange år. Hvis du vælger en fotosepilator, kan du bruge den på enhver overflade af kroppen, undtagen måske på ansigtet. Du skal være forsigtig her. En regelmæssig epilator er velegnet til at fjerne vegetation på dine ben. Det vil skade i bikiniområdet og under armene. Følsomhedsgrænsen er forskellig for hver, så nogle mennesker synes, at epilering er smertefuld. Fordele: Hår svækkes gradvist og bliver mindre tæt. På trods af omkostningerne varer varen 10 år eller måske mere.\nSelvfølgelig kan du stadig teste voks eller voksstrimler, men vurderet efter anmeldelserne af pigerne, der brugte dem, selvom det er effektivt, er det meget smertefuldt. Derudover bliver du nødt til at bruge en masse penge på at købe selve voks eller strimler, de er dyre.\nDet er bedst at kombinere disse fonde og vælge, hvad der er mest optimalt for hver enkelt. For eksempel en barbermaskine til bikiniområdet og underarmerne og en benepilator. Eller en fløde og en epilator, der kan lide det bedre. For øvrig indeholder cremen også komponenter, der bremser hårvæksten, så det er generelt fordelagtigt at bruge det..\nDet eneste er, før du bruger cremen på benene eller bikiniområdet, skal du kontrollere det for allergi. Ellers kan der være rødme og hævelse. Du kan ikke anvende en sådan creme i ansigtet.\nBarbermaskinen fører til hudtraume, det skal ofte ændres, og det er bedre at bruge dyre modeller af høj kvalitet. Til dette vil det sikreste middel måske være en epilator..\nHvilket er bedre: en epilator eller en barbermaskine\nSmertefuldheden ved at bruge epilatoren er meget individuel, jeg vil med det samme sige, at jeg har en lav smertetærskel. Selvfølgelig var den første epilation meget smertefuld, jeg var nødt til at gøre "flere tilgange" for at overleve disse forfærdelige øjeblikke. Med tiden er min krop sandsynligvis vant til det, nu epilering af benene under knæet forårsager mig alvorligt ubehag, men de steder i ankelen og over knæene forbliver stadig ret smertefulde ved epilering.\nOg hvem der ikke ville sige hvad, men personligt, at jeg har indgroede hår kan fremstå fra en barbermaskine og fra en depilatorisk creme. Derfor er du nødt til at lære at håndtere dem. Selvfølgelig er den sikreste måde regelmæssig skrubning. (I min tråd om Ayrek findes der mange anmeldelser om skrubber, her er et par links Beauty Cafe, Organic Shop, Organic Kitchen) Men personligt hjælper dette mig ikke 100%, selvom jeg virkelig elsker skrubber og bruger dem, hvis ikke hver dag, så en gang i 2-3 dage helt sikkert. Derfor vil en tynd, skarp, desinficeret nål hjælpe dig, vi gør alt meget omhyggeligt, med en kirurgs nøjagtighed - vi behandler det med et antiseptisk middel, gennembor nøje huden, samler et hår, trækker det ud, behandler det igen med et antiseptisk middel, hvis der er en mulighed eller såret viste sig at være stort, brænde alt med jod eller strålende grøn. Selvfølgelig skal du ikke gå i en kort nederdel med grønne prikker på dine ben, så du kan undvære alkohol.\nModerne skønhedsstandarder tvinger det rigtige køn til nøje at overvåge fraværet af overskydende kropshår. Der er mange måder at fjerne uønsket vegetation på. Nogle giver langvarige hårløse effekter, og der er blide og billige metoder. Alle vælger den mest succesrige mulighed uafhængigt, baseret på individuelle præferencer. Det mest almindelige valg, som ofte diskuteres, er en epilator eller en barbermaskine, og hvilken der er bedre, lad os prøve at finde ud af det.\nEpilering kan udføres med forskellige enheder. Moderne teknologier giver mulighed for en smertefri procedure til fjernelse af uønsket hår med en fotoeipator, laserstråle eller elektrisk epilator..\nHardwaremetoden har en langsigtet effekt af glat hud, men den har visse nuancer. Denne procedure er mulig, men ikke særlig praktisk og sikker derhjemme, derfor er det bedre at udføre manipulation i en skønhedssalon med en kvalificeret mester. Dette gælder især for foto- og laserhårfjerning. Hvis der bruges forkert, kan der efterlades ar og forbrændinger på huden, og i nærvær af visse sygdomme kan proceduren være kontraindiceret..\nPhotoepilation er behandlingen af en hovedbund med en storstrålende lysstråle. Når det udsættes for lysenergi, opvarmes melaninet i håret, hvilket fører til dets ødelæggelse. Efter manipulation ændrer hårene deres farve og falder derefter ud. Virkningen af proceduren er ingen vegetation i 3-4 uger.\nLaserhårfjerning har samme driftsprincip, kun det adskiller sig i sort / hvid. Enheden udsender en stråle af en bestemt længde og virker direkte på håret uden at røre ved huden. Hyppigheden af sådanne procedurer er mindre end ved fotoepilering. Den komplette behandling af vegetation afhænger af hudtypen og strukturen af hårgrænsen. Mange mennesker behandler deres ben med en laserepilator mindst en gang om måneden.\nDen elektriske epilator kan også bruges derhjemme. Når den har købt enheden en gang, kan den vare op til 7 år og tillader rettidig fjernelse af uønsket hår, hvilket sikrer daglig tiltrækningskraft og glat hud. Enheden giver dig mulighed for at plukke håret fra roden og dermed bremse processen med udseendet af ny vegetation. Proceduren er smertefuld, men sikrer intet hår i 2 eller 3 uger, hvilket er bedre end at bruge en barbermaskine hver dag. Du kan barbere dit hår igen med epilatoren efter 4 uger.\nEfter fjernelse vokser nye hår bløde og sparsomme. Gentagne manipulationer udføres med mindre smerter og hurtigere i tiden.\nDepilationsregler og brugervenlighed af barbermaskinen\nBarbermaskinen er værktøjet til hårfjerning nr. 1. Mange kvinder starter deres første oplevelse i depilering med barbermaskinen. Dette er den mest gennemprøvede og effektive metode til fjernelse af vegetation derhjemme. Ligegyldigt hvor let denne teknik kan se ud, skal du vide, hvordan du udfører manipulationen korrekt.\nFøddernes attraktivitet afhænger af omhyggelig pleje. For at opnå et godt depilationsresultat skal huden være forberedt. Før barbering er det bedre at behandle de nødvendige områder med en kropsskrub (bortset fra bikiniområder) for at slippe af med døde overhuden og dampe huden. Det er ideelt at udføre proceduren efter at have taget et bad eller et bad. I dette tilfælde renses og udvides porerne, og hårene barberes bedre..\nDu kan barbere dine ben, underarme og bikiniområdet ved hjælp af sæbe-rensemidler (shampoo, balsam, shower gel) eller specielle barberingsprodukter. For at forhindre, at huden tørrer ud, er det bedre at vælge kosmetik med en fugtgivende effekt. Efter barbering vil det ikke være overflødigt at smøre de behandlede områder med en blødgørende og beroligende creme, da der kan forekomme irritation efter manipulation. For at børsten ikke vises så hurtigt, kan du bruge specielle geler til at bremse hårvæksten..\nNår du udfører depilering, skal du ikke glemme, at barbermaskiner har skarpe knive, der kan ridse din hud og skære ned. For at undgå personskade skal maskinen holdes i en vinkel på 30 grader og barberes i retning af hårvækst. Især med omhu er du nødt til at arbejde i bikiniområdet: gennem snit kan du inficere. For at behandle hårgrænsen i dette område skal huden strækkes så meget som muligt og glatte, langsomme bevægelser..\nFor at undgå irritation er det bedre at bruge en maskine med en dyse, der har en speciel fugtgivende gel.\nAlle maskiner er velegnede til depilering: genanvendelig, engangs, med dobbelt- og tredobbeltblad eller en elektrisk barbermaskine. For øvrig kan du klippe bikiniområdet med en elektrisk maskine, da trimmerfæstet ikke tillader dig at barbere håret ved roden. Det er vigtigt at huske, at mens du barberer med barbermaskinen, kan du ikke udføre det flere gange på et sted - dette kan føre til indgroede hår og efterlade ridser i huden. Hvis du skal trykke på fastgørelsesdelen på huden for at barbere, kan klingen muligvis bare være kedelig og skal udskiftes.\nSammenlignende analyse af manipulationer\nNår man beslutter, hvad der er den bedste måde at barbere håret på benene, i armhulerne og andre områder - med en epilator eller en barbermaskine, er det nødvendigt at sammenligne alle fordele og ulemper. Metoden til at fjerne vegetation med en barbermaskine har sine positive og negative punkter. Fordelene er følgende:\nmulighed for budgetepilering;\nhårfjerning kan udføres på enhver del af huden uden begrænsninger.\nBlandt ulemperne er følgende nuancer:\nhurtig hårvækst efter barbering;\nnyt hår vokser mere stift, som et resultat, næste dag efter epilering, vises en ubehagelig stubb;\nhøj frekvens af manipulation - for at huden skal være perfekt glat, skal epilering udføres dagligt.\nFordelen ved epilatoren er den langvarige effekt af glat hud. I tilfælde af brug af foto- eller laserhårfjerning kan du helt slippe af med uønsket hår over tid. Ulempen er de høje omkostninger ved proceduren, da manipulationen skal udføres af en kvalificeret specialist i en skønhedssalon. Når du bruger en elektrisk epilator, skal du udholde ubehag i forbindelse med smerter.\nEpilator eller barbermaskine - hver metode har sine egne brugere. Det, der er godt for nogle, kan være helt uacceptabelt for andre. Under hensyntagen til særegenhederne i hud- og hårtyper samt viljen til økonomisk deltagelse er det muligt at bestemme den bedste mulighed. I de fleste tilfælde kombinerer kvinder hårfjerningsmetoder: nogle områder behandles med en barbermaskine, og manipulationer af kropsdele ved hjælp af moderne teknologier udføres af en kosmetolog.\nHvad er den bedste depilatoriske creme eller barbermaskine? Vi svarer i detaljer\nHvad er den bedste depilatoriske creme eller barbermaskine? Alle kan svare på dette spørgsmål for sig selv. Når du træffer beslutning om valget, skal du være opmærksom på forskellige punkter, hvad du vil opnå, og hvad der er bedst for din hud.\nFordele og ulemper ved at bruge depilatorisk fløde\nDepilatorisk creme er et af de produkter, der fjerner vegetation fra huden.\nBlandt fordelene ved metoden:\nIngen irritation efter påføring, intet indgroet hår.\nKan bruges på den mest følsomme hud.\nIngen hudskade under depilering.\nEfter systematiske manipulationer bliver hårene tyndere, lysere og tyndere.\nPå grund af dens sammensætning fremmer cremen fugtgivende og tidlig helbredelse af huden og har en antiinflammatorisk virkning.\nHår vokser ikke så hurtigt over tid. Du kan opnå resultater på en uge eller mere.\nAlle områder kan depileres.\nIngen smerter under proceduren.\nDer er mulighed for at spare tid, da depilering med en fløde ikke tager mere end ti minutter.\nDer er også ulemper ved denne metode. Det:\ntilstedeværelsen af lette områder på huden, især mærkbar på garvet hud;\nsjældent, men der er allergier;\nhvis du arbejder uden handsker, er der risiko for at ødelægge neglepladen, hvis cremen kommer ind;\nførst skal du depilere ofte.\nMed hensyn til barbering inkluderer positiverne:\nHastigheden af manipulationen.\nIngen allergier forekommer.\nUlemperne er langt mere imponerende end fordele. Det:\nudseendet af indgroede hår og irritationer;\nder er risiko for personskade;\nhvis hygiejnestandarder ikke overholdes, kan huden blive inficeret;\neffekten er kortvarig, den næste dag vises børstehår;\nhårlinjen bliver tykkere og tykkere med hver barbering;\ndet er vanskeligt at depilere langt hår;\nbetændelse, abscesser kan forekomme;\nunder proceduren skal du yderligere bruge barberingsprodukter.\nHvad er den bedste mulighed, depilatorisk fløde eller barbermaskine? Lad os overveje i detaljer.\nCremen indebærer tilstedeværelsen af en stor mængde vand, da resterne af cremen på huden er uacceptable. Det er ikke altid muligt at udføre en sådan depilering, for eksempel under en forretningsrejse.\nDet anbefales at bruge barberskum, når du barberer. Efter proceduren forbliver den praktisk talt ikke, så der er behov for en minimumsmængde vand. Hvis du har brug for hurtig depilering, er denne metode perfekt..\nAfhængig af hudens reaktion\nFølsom hud er tilbøjelig til irritation og betændelse efter brug af maskinen. I dette tilfælde er den bedste mulighed en depilatorisk creme. Efter det forekommer sjældent rødme og indgroede hår..\nHvis der er en allergisk reaktion på cremenes komponenter, er det bedre at foretrække barbering..\nTil barbering bruger du cirka 50-100 rubler på en maskine (hvis det kommer fra et velkendt mærke og med vedhæftede filer, så meget mere) og plus 100-200 rubler til barberingsskum, men det vil vare i lang tid.\nHvis depilationen udføres ved hjælp af en fløde, varierer dens omkostninger fra 200 til 500 rubler, det afhænger også af virksomheden og volumen.\nDet er vanskeligt at sige, hvilket er mere rentabelt. Omkostningerne vil være omtrent de samme, i betragtning af at depilatorisk creme er nok til 10 eller flere procedurer.\nEfter virkningens varighed\nResultatet bliver længere fra cremen, især hvis du kun bruger den. Til at begynde med vokser håret tilbage efter to dage, gradvis vil denne tidsperiode stige.\nEfter barbering vises de allerede næste dag..\nAndre typer depilering\nDer er andre typer hårfjerning. Resultatet efter dem er imponerende.\nVoks eller voks. Håret fjernes fra hårsækkene med roden, hvorefter huden er glat i ca. tre uger.\nSukkerholdig sukker eller depilering af sukker. Fjernelse af vegetation med sukkerpasta. Igen kommer håret ud fra roden og vokser ikke i lang tid..\nTrading. Håret trækkes ud fra rotsystemet ved hjælp af specielle tråde.\nBrug af en epilator. Der er pincet og diske. Grib hårene og trækker dem ud. Ren hud vil være omkring 2-3 uger.\nFjernelse med pincet. Hvis der ikke er meget hår, kan det trækkes ud med en pincet..\nHvis du har lyst og materielle egenskaber, kan du kontakte salonen og gøre:\nEfter at have afsluttet et forløb med sådanne procedurer, stopper hår generelt med at vokse i flere år..\nEn barbermaskine og en depilatorisk creme har meget til fælles, hår vokser hurtigt tilbage efter begge procedurer. Hvis du regelmæssigt bruger en depilatorisk fløde, kan hårvæksten stoppe..\nKan vask af hår i koldt vand forhindre skaldethed? Fremmer hyppig hårtrimning hårvækst?Mange vil besvare disse spørgsmål bekræftende. Men er det sandt?


Luxe for Less Apartments i Budapest til Bedste Pris-garanti | Agoda.com\nAkácfa utca 27, 07. Erzsébetváros, Budapest, Ungarn, 1072 - Se på kort\n"Everything was perfect!!!Great apartment Great location but..."\nMere om Luxe for Less Apartments\nLuxe for Less Apartments, der er ideelt til sjov og afslapning, ligger i området 07. Erzsébetváros i Budapest. Herfra har gæster glæde af nem adgang til alt, hvad denne livlige by kan tilbyde. Med sin praktiske beliggenhed tilbyder dette hotel nem adgang til byens vigtigste seværdigheder.\nPå Luxe for Less Apartments gøres der alt for at sikre gæsternes komfort. For at opnå dette tilbyder hotellet den mest imødekommende service og de bedste bekvemmeligheder. Dette hotels bedste faciliteter omfatter lufthavnstransport, transportservice, rygeområde.\nAlle hotellets værelser er indrettede med betænksomme bekvemmeligheder som garanti for uforlignelig komfort. Dette hotel tilbyder hele rækken af fritidsfaciliteter, blandt andet have. Luxe for Less Apartments er det eneste sted, du behøver, når du søger kvalitetsindkvartering i Budapest.\nAlle slags rejsende (87) Par (62) Rejsende alene (9) Familie med små børn (3) Familie med store børn (3) Gruppe (10)