Изгубените вещи на Бенбасат - Факел\nНачало Отзиви Изгубените вещи на Бенбасат\nДоц. д-р Огняна Георгиева – Тенева е преподавател в Департамент „Нова българистика” на НБУ. Автор е на четири монографии и на десетки студии\nи статии по проблеми на съвременната литература, детската литература и литературното образование. Била е редактор на сп. „Български език и литература”.\nЗА „ИЗГУБЕНИ ВЕЩИ“ НА АЛБЕРТ БЕНБАСАТ\n(Бенбасат, Алберт. Изгубени вещи. София: Колибри, 2020, 258 с.)\nТази книга поставя началото на нова линия в езиковата биография на Алберт Бенбасат. С нея известният изследовател на литературата и книгоиздаването и автор на публицистични текстове преминава към художествената проза. Смяната на типа изказ обаче в някаква степен е предизвестена– академичното писане на Алберт Бенбасат е живо и увлекателно, а публикациите му по обществени въпроси имат силно реторично въздействие. Набирането на ценни факти по всяка разработвана тема, тяхното внимателно и проницателно осмисляне, интригуващото им представяне и обхващането им в оригинална концепция са умения, които свързват различните езици, използвани от Алберт Бенбасат.\nЕдин от изворите на удоволствие при четенето на „Изгубени вещи“ е словото – някак „естествено“ („Как он дышит, так и пишет“ – пееше Окуджава) и същевременно енергично, гъвкаво и експресивно. Алберт Бенбасат е забележителен стилист, с тънко умение да подбира и съчетава думите и да придава на смисъла им нюанси от палитрата на тъгата, ведростта, насмешката, самоиронията, игривата закачка, всекидневния говор. Без да се боя, че преувеличавам, ще кажа: със словото в „Изгубени вещи“ се борави с виртуозна лекота, „естественият“ език увлича опияняващо и кара читателя да бърза развълнувано по страниците.\nВъзкресяването на изгубените вещи (в първата част от общо трите дяла на книгата)\nе интересно за читатели от различни поколения – младите ще научат любопитни неща за предметния свят в недалечното минало, а заедно с него и за хората; възрастните\nс умиление и носталгия ще се върнат назад, ще цъкат с език как бързо тече времето\nи ще разсъждават по екзистенциални въпроси. Перодръжката, картоненото куфарче, часовникът с кукувичка, ютията с въглища, телефонният апарат с шайба оживяват физически със своята форма, цвят, издаван звук, специфичен дъх, с направата си\nи с начина на използване. Тънка наблюдателност и нюансирана сетивност стоят зад\nИсториите за вещи имат и втори смислов план с необикновена знаковост, отнасяща се до потока на времето, до синхрона между улесняването на бита и усложняването на човешките отношения, до удивлението пред собственото осъзнаване на всичко това, до ненаситността да наблюдаваш и да проумяваш, да откриваш зад видимото скрити същности. До изгубените вещи застава намереният дух на времето с неговата многоликост и изменчивост.\nС преминаването отвъд предметната повърхнина се разкрива и онова незримо, което диша с нея – приятелството и добротата, обичта и човечността, очарователният наивитет на детството, експериментаторството на младежките години, лудориите, искрите на любовта… Мека светлина обгръща този свят даже когато разказвачът говори за неговите несъвършенства – ревност, пресметливост, егоистични присвивания. Зубрачката Звезделина извършва предателство, но акцентът в „Счупено перо“ е върху красивия жест, направен безшумно от истински приятел; централният герой от „Кукувица“ всъщност изобщо не е „пълна кукувица“, както твърди съквартирантът му от старческия дом, а мил чудак, който носи годините си с тихо спокойствие и душевна ведрост, позволяваща себичността и грубостта на Другия да бъдат подминати; недостойният ход на Любо от „Пишеща машина“ се възприема от героя-повествовател не като израз на озлобление, а по-скоро като куриоз.\nВторият дял на книгата– „Момчетата и аз“, усилва линията, която представя сложността на живота и пътищата на „малките“ хора – клошари и безпарични особняци, несретници, алкохолизирани индивиди с достойно минало. Изображението е релефно и пластично,оценъчни експликации няма, и напълно основателно. Животът се разстила като тъкан от сенки и светлинки, сътресения и умиротворения – такъв е той, внушава книгата, тече с усмивки и просълзяване, в искряща доброта и в задушлив сумрак. Впрочем тъгата в „Изгубени вещи“ винаги е просветлена – не защото историите задължително имат щастлив край, а защото погледът е насочен по-скоро към чудото на живота, към възможната противотежест на злината, към човещината, която може едва да проблясва, но все пак съществува. Колко топлота и мъдрост има в простичките думи „Отиде си един рибар!“, изречени при раздялата с приятел, който някога е загубил работата си на инженер, но е спечелил свободата да се рее около реки и езера, изкарвайки прехраната с риболов.\n„Изгубени вещи“ е книга на задушевността. Читателят се чувства прислонен в уюта на смисленото и добронамереното. Въздействието се усилва и от усещането за искреност, за което допринасят доминиращото аз-повествование и автобиографизмът, оглеждащ се в близостта между образите на истинската внучка от посвещението („На моята мила внучка Ани…“) и фикционалната внучка от „Седемдесет и осем оборота“, „Покрай пътя“, „Кажи за петела“ и др., както и в многобройните реалии (градски топоси, събития, известни личности и пр.). На читателя му се струва, че е избран за доверен събеседник, с когото се споделят спомени, впечатления от днешния ден, емоции, – сякаш повествователят му казва: „Ето как преживявам света, който обитаваме заедно, ето какво мисля за семейството, приятелството, града, обитателите му, ето как ми въздействат книгите, картините, филмите“.\n„Ето как преживявам света“ има още една специфична черта, която в нашата проза се среща рядко – чувството за хумор и за самоирония. Смехът е културна емоция, която сближава, но опитът да разсмееш може и да създаде дистанция между хора с различни представи за комичното и различни реакции. Смехът в „Изгубени вещи“ е заразителен, защото блика от остроумие и улавя специфичния български усет за разминаване между претенция и реалност, стоящ в основата на комичното. Смешното в разказите на Алберт Бенбасат се осъществява в гамите на незлобливата насмешка, самоиронията и само в редки случаи – на иронията, но винаги тънка, елегантна, каквато е например при описанието на научен труд с множество пропуснати кавички, с безброй цитати и тук-там собствени свързващи изречения. Всъщност в „Изгубени вещи“ няма разказ, който в даден момент да не развеселява – даже когато се говори за тъжна участ („Клекшоп 2“) или за раздяла с близък човек („Паламид“).\nРазказите в „Изгубени вещи“ говорят уж за всекидневни неща, но в тях винаги прозира нещо необикновено. Всъщност необикновеното е не толкова в изобразената конкретна история, колкото в погледа към нея, който я „очуднява“, улавяйки различни прояви на човешкото– носталгия, меланхолия, угриженост, обезвереност, смиреност, обърканост, тревога, вълнение, добродушие, развеселеност, озареност, одухотвореност; разкривайки как съзнанието пречупва преживяното; препращайки – скрито или явно, към света на изкуството и науката; и разбира се – давайки простор на въображението. Зад уж малките случки надничат големи въпроси: „Шестолъчка“ разказва за сърдечно увлечение в гимназиалните години, за няколко осъществени и няколко неосъществени срещи с харесваното момиче, което обяснява непостоянството си с потресаващи думи: „Майка не ми дава да ходя с тебе. … Мама каза: „Тоя евреин ще ти изпие кръвта. Евреите пият кръв“.\nОчудняването е може би най-изявено в третия дял на книгата – „Джуджета и великани“. Тук то придобива ту библейско-митологичен ореол („Покрай пътя“, „Лодката на Хемингуей“), ту вълшебно-приказни форми („Джуджета и великани“, „Изидор“), ту подчертана асоциативност („Идеи за произхода на творчеството“). Учудващо красивото и възвишеното има и своето опако – учудващо грозното, безобразно разкривеното, профилирано като пошла демонстрация на телесното („Изпод чадъра“),като псевдоученост и кариеризъм („Сълзене“), като смехотворно опростенчество на литературното писане („Ако шеф-готвачите бяха писатели“). И всичко е така представено, че още след първите разкази разпознаването на автора е възможно дори той да не е сложил името си.\n„Саграда фамилия“ е едно от изключителните постижения в тази книга: заради улавянето на един от най-болезнените конфликти днес – между културната нормалност и агресивната вулгарност на човека с дебел портфейл и ниско чело; заради майсторското сюжетиране и композиране; заради умението за грозното да се говори не разлютено или осъдително, а в гамата на гротесковото и трагикомичното, включително когато изкупителна жертва на мутренското вихрене става дете, при това собственото.\nИ още един извор на наслада – вградените в текста рисунки и снимки, също дело на Алберт Бенбасат, които подсилват символното въздействие на книгата.\nВ разказа „Мъждене“ централният герой, който е двойник на автора, има „хубаво сърце“ – според израза на лекуващата докторка. Дано хубавото сърце – и в медицинския, и в метафоричния смисъл, на героя-автор и занапред да свързва своето „тап-тап-тап“ с писането на разкази, защото пълнокръвието им дава нова жизненост на днешната ни белетристика.\nПредишна статияСън за Миряна Башева\nСледваща статия Симфонията на сърцето в „Премълчаване на зимата“


"Заедно в час" или какво е да си учител по вдъхновение - Блогът на българите в Австрия - Die Bulgaren in Österreich Melange Bulgaren : Блогът на българите в Австрия – Die Bulgaren in Österreich Melange Bulgaren\nYou are here: Home » Oбразование » „Заедно в час“ или какво е да си учител по вдъхновение\nПрограмата „Заедно в час“ дава шанс на много деца да получат качествено образование и вяра в силите си\nБогдана Денчева със своите ученици\nснимка Заедно в час\n„Децата не помнят това, което ги учиш. Те помнят това, което си”, казва Джим Хенсън, американски кукловод, създател на Мъпетите. Като гледам енергията, която излъчва Богдана, си мисля, че децата ще я запомнят като нещо топло, усмихнато и вдъхновяващо. Когато е на 27 години, тя решава да промени живота си и „скъсва” с рекламния бранш, в който работи от години. От лъскавия офис в центъра на столицата, отива в класната стая на училището в ромския квартал на Стара Загора, за да преподава английски език .\nСходна промяна на житейската посока прави и Велизар. Завършил престижни университети в Дания и Япония, той се връща в България в търсене на смислена работа. Намира я като учител по английски език в Механотехникума в Пловдив.\nБогдана Дечева и Велизар Стефанов са част от екипа на фондация „Заедно в час”. Те бяха във Виена по покана на австрийския партньор на Teach for All и използваха възможността да се срещнат със сънародниците си, за да им представят програмата, по която работят, а тя е светъл лъч и шанс за много училища в България.\nМоже и все още да не сте чували за фондация „Заедно в час”, но със сигурност знаете, че България е на водещо място в Европа по неравнопоставеност на децата в образователната система, защото получаването на добро образование у нас в най-голяма степен зависи от произхода на ученика. Със затварянето на тази огромна ножица на неравенството и осигуряването на достъп до качествено образование за всяко дете са се захванали ентусиастите от „Заедно в час”. От една страна, целта на проекта е да осигури ефективни учители за непривилигированите училища в страната (училища със слаби резултати на изпитите, както и такива в малки населени места, ромски квартали). От друга страна, се дава възможност на хора, готови да вложат енергията си в обучението на деца, да придобият педагогическо образование, за да имат нужната правоспособност да преподават.\nПодборът на кандидатите е изключително сериозен. „Минала съм през много интервюта за работа в Австрия, но оценителният център на „Заедно в час” е наистина невероятен”, сподели по време на срещата впечатленията си Милена М. Тежкият подбор има своето обяснение в трудността на работа, която очаква бъдещите учители. Случва се някои да не издържат на стреса и напрежението и да напуснат програмата преди изтичането на определените две години. „Първата година е като центрофуга – всичко се върти с бясна скорост и не знаещ кое от къде идва и на къде отива”, споделя и Велизар. За Богдана най-трудно е да се удържи до момента, в който промяната в децата започва да става видима.\n„Много е депресиращо месеци наред да полагаш усилия и въпреки това да се проваляш. И така ден след ден. Докато в един момент промяната сякаш отведнъж става видима и проглеждаш за нея”.\nНаръчник за умения за 21 век\nТози наръчник е библията на учителите от програмата „Заедно в час”. И не само на тях, защото много от другите преподаватели също припознават и прилагат основните принципи, залегнали в него. Развиването на четивна грамотност и на т.нареч. меки умения (soft skills) са сред основните приоритети на екипа на „Заедно в час”. Тъй като учителите отиват в тежки училища, сблъскват се с редица чисто битови проблеми, с пренебрежително отношение към образованието въобще, се налага да влагат много усилия в изграждането на мотивация в техните ученици. „Колеги споделят, че за тях е успех да накарат децата да идват редовно на училище, да ги убедят, че има смисъл в ученето, да ги задържат в класната стая. Едва след това идва преподаването на уроците”, разказва Богдана. Понякога успяват. Велизар има пример със свой ученик, който в началото не полагал никакви усилия да учи, защото не виждал смисъл. Постепенно, мотивирано от своя учител, момчето започнало да задържа вниманието си час, а в края на учебната година бил най-добрият ученик в класа.\nДецата трябва да занят защо ходят на училище, да виждат смисъл в придобите знания, да се чувстват оценени и най-вече, да усещат, че някой вярва в тях и искрено желае техния успех. Това е част от кредото на учителите в „Заедно в час”. Съчетано с нови методи за ефективно обучение, те успяват да превърнат класната стая от скучно и подтискащо пространство в креативна работилница.\nСлед като вече са прекарали по две и повече години в училище като преподаватели Богдана и Велизар виждат много по-ясно проблемите на българското образование. А до голяма степен те са свързани с дефицита на обществени ценности, с подменените приоритети и с налаганата с години ниска оценка на преподавателския труд. Затова и първите стъпки трябва да започнат с учителите и тяхната подготовка. Тази професия трябва да стане атрактивна за най-добрите студенти и да привлича хора с правилна нагласа и ценностна система.\nВреме е нови методи на обучение, съобразени с дигитализацията и модерните технологии, да намерят място в класните стаи.\nНо най-важното е в центъра на учебния процес да бъде ученикът като личност. Системата трябва да е достатъчно гъвкава, за да дава възможност на учителите да преподават според индивидуалните нужди на класовете, а не само според спуснатия учебен план. Защото с наредби и разпоредби не се обучава. За да постигне едно дете добри резултати, за да остане в училище, то трябва да се чувства уважавано и обичано.\nДокато някое правителство се реши да промени нещо в българската образователна система, учителите от „Заедно в час” ще бъдат спасителната риза за много училища в страната, а децата там ще имат шанс да повярват в себе си и в силата на знанието.\nПовече за фондация „Заедно в час“ и кандидатсването по програмата може да научите ТУК\nTags: Заедно в час, преподаване, училище\nCategory: Oбразование, актуално, България, възпитание, обучение, социална отговорност, училище\n« Австрия няма да допусне турска предизборна агитация на територията си. Ердоган отправя словесни заплахи\nФилмът на Стефан Командарев „Посоки” с отличие в две категории на Международния филмов фестивал Let’s SEE »


С една регистрация ще имаме достъп до 8000 точки безплатен нет в цяла Европа – Vnews новини Варна – новини, скандали, анализи, коментари С една регистрация ще имаме достъп до 8000 точки безплатен нет в цяла Европа – Vnews новини Варна\nС една регистрация ще имаме достъп до 8000 точки безплатен нет в цяла Европа\nАвтор Vnews, добавено на 24.03.2018 година, в категории: Бизнес, Коментари (0)\nС една регистрация в една от точките за безплатен нет от инициативата WiFi4EU ще имаме автоматичен достъп до всички останали в Европа. Това заяви еврокомисар Мария Габриел по време на представянето на процедурата за подготовка и подаване на проекти по инициативата.\nТака ще бъде постигната целта на Европейската комисия за по-голяма свързаност между гражданите. „Това е една прекрасна перспектива общините в България да бъдат познати в Германия и Франция и по същия начин у нас да бъдат видими други държави-членки на Европейския съюз”, коментира Габриел.\nКакто „Монитор” вече писа с парите по програмата кметовете ще купуват оборудване за безжичен нет за граждани и туристи на най-посещаваните обществени места в Европа. Общините ще получат ваучери от 15 000 евро за закупуване на техника.\n„По-малко от година от обявяването на програмата сме на етап ефективно изпълнение. В Европейската комисия свързаността е водеща и бихме искали във всяка една област за всички граждани да има достъп. По този начин ще се създават нови услуги и ще се привличат инвестиции, а гражданите ще усетят ползата от новите технологии”, каза още еврокомисар Мария Габриел. Тя напомни, че в момента общините се регистрират в портала wifi4eu.eu, а реалното кандидатстване ще започне на 15 май. След тази дата ще бъдат раздадени 1000 ваучера на общините, които ще бъдат одобрени чрез алгоритъм. Изпълнители на проектите ще бъдат „фирми инсталатори”, които ще получат заплащането си след като точката за безплатен започне да функционира, обяви Габриел. Еврокомисията постоянно ще следи дали „горещата точка” работи. Общините ще имат от 24 до 36 месеца, за да инсталира оборудването за WiFi. Скоростта на интернет от точките ще бъде 30 mb/s, уточни още еврокомисарят.


Какво да правя, ако стомахът ме боли и е болен? - Жълтеница April\nКоремна болка и гадене - една от най-честите оплаквания на много хора. Целият стомах или част от него може да навреди. Такова състояние не само причинява дискомфорт, но може да представлява сериозна опасност за здравето, а понякога и за човешкия живот. Ако тези симптоми се появят много често, трябва да посетите медицинско заведение. Те ще могат да определят точната причина и да предпишат необходимото лечение.\nВ зависимост от провокиращия фактор, терапията може да се извърши и у дома, в някои случаи това е достатъчно, за да се елиминира дискомфорта.\nПричини за коремна болка и гадене\nИма много причини, които могат да причинят тези симптоми. В повечето случаи те са очевидни и пациентът без лекар може да разбере защо са се появили болката и гаденето. По правило подобно състояние възниква, когато лицето:\nотровени от развалени храни или отровни растения;\nяде много мазнини и пържени;\nстрада от заболявания на горните дихателни пътища или пикочните пътища;\nприема лекарства, в който случай гадене и болка са странични ефекти.\nВ допълнение, това е периодична болка при жените преди началото на менструацията, заплахата от спонтанен аборт или началото на раждането.\nБолният синдром, локализиран в дясната страна, в долната част на корема често е сигнал, че апендицитът е възпален. Клинични прояви на това опасно състояние са гадене, повръщане, остра болка в корема, треска. За да диагностицирате у дома, трябва да попитате човека, който има симптоми, да огънете долния край на дясната част на колянната става и да дръпнете до гърдите. С повишена болка можете да прецените апендицита.\nЕдинственото нещо, което може да помогне на пациент в такова състояние е да повика линейка. Възпалението на апендицит може да се лекува само хирургично, поради което не е необходимо да се изчаква ситуацията да се разреши или да се проведе самостоятелно лечение. Не трябва да забравяме, че ако не предприемете своевременни действия, могат да възникнат изключително опасни последствия, включително смърт.\nТерапевтичните мерки ще зависят от провокиращия фактор, причиняващ болка в корема, придружен от гадене. Ако причината е известна, лечението в някои случаи може да се извърши у дома.\nАко наскоро пациентът е консумирал продукти с най-добро качество, закупени в съмнителни търговски обекти, или с минал срок на годност, най-вероятно е настъпило отравяне. След поглъщане на тези храни след няколко часа, симптомите на остра интоксикация могат да се проявят - болка, висока температура, гадене и повръщане. В този случай следва да се вземат следните мерки: t\nЗа извършване на стомашна промивка с неконцентриран манганов разтвор или само с голямо количество питейна вода.\nПийте абсорбент за почистване на стомаха - ентеросгел или активен въглен.\nСлед това пийте много вода.\nМожете да приемате малки глътки, но след всеки 10-15 минути. Не можете да пиете сокове, млечни продукти, сода.\nВ случай на отравяне на пациента, както в зряла възраст, така и в детска възраст, следната лечебна напитка може да бъде от помощ - добавете 1 ч.л. до 250 мл затоплена вода. мед и сложи парче лимон. Този инструмент за пиене след атака на повръщане на няколко супени лъжици. По правило условието бързо се връща към нормалното.\nМалко гадене и болка в стомаха може да има възпаление в назофаринкса, в което много вредни микроби са в гърлото. Симптомите предполагат, че тялото се опитва да се очисти естествено. Ако почувствате сутрешна буца в гърлото, трябва да посетите терапевт или отоларинголог. Специалистите ще помогнат да се определи причината за това състояние и да се предпише подходяща терапия.\nПериодична болка при жена\nМенструация, придружена от силна болка и гадене - доста често срещано явление, особено в ранна възраст. Това обикновено се дължи на драматична промяна в нивата на хормоните. За да се облекчи състоянието, е позволено да се приема анестезия - не-шпи или друго лекарство, което има спазмолитично действие. В първите дни на менструацията трябва да избягвате физическа активност и ако е възможно, опитайте да си починете повече.\nСтомашните болки и гаденето са общи симптоми след тежки празници. Като правило, освен тези симптоми, има летаргия, диария. За да помогне на тялото да се възстанови, можете да вземете ензима - Festal, Mezim. В допълнение, известно време се препоръчва да се следват диета, яде само тези храни, които са лесно смилаеми.\nТова състояние е познато на много хора - когато сте много нервна, стомахът ви започва да боли и да се гади. Чаша топъл чай с листа от мента или парче тъмен шоколад ще помогне в тази ситуация. За да се успокоите и премахнете нервния щам, можете да вземете вана или контрастен душ.\nРазлични инфекции често са провокиращ фактор, причиняващ болезнени усещания с различна тежест в долната част на корема. В допълнение, възпалителният процес, настъпващ в яйчниците, е причинен от хипотермия.\nАко болките са болни и утежнени от палпация на коремната стена, това е ясен сигнал, че е необходимо да бъде прегледан от гинеколог или уролог. Изключително важно е навременна диагностика и терапия, предписана от лекар, тъй като в бъдеще може да има проблеми с появата и бременността на бременността, ако жената планира да стане майка.\nЗаплахата от спонтанен аборт или началото на раждането\nБолка в долната част на корема и постоянното чувство на гадене при жената е една от първите прояви на бременността. За да потвърдите, трябва да използвате домашен тест за бременност или да дарите кръв на нивото на hCG.\nТрябва да знаете, че ако дърпате долната част на корема, това може да е сигнал за спонтанен аборт. Когато се присъединявате към симптомите на кървене, дори и само леко, трябва незабавно да потърсите лекарска помощ.\nКогато се приближава до очакваната дата на раждане, болките в спазми показват началото на раждането. В тази ситуация трябва да отидете в родилния дом.\nСтранични ефекти, когато приемате лекарства\nАко симптомите под формата на болка и гадене са реакция на употребата на лекарства, тогава трябва да спрете лекарствената терапия и да посетите лекар, за да коригирате лечението, като промените лекарството или намалите дозата. Понякога разглежданите симптоми могат да съпътстват само първите дни на използване на средствата, а след това състоянието се нормализира.\nАко има внезапен болка синдром в коремната област и гадене, пациентът може да бъде подпомогнат от лекар. Преди пристигането си е невъзможно да се извършат някои действия, които включват следното:\nПредложете болкоуспокояващи и повръщащи лекарства.\nЗа извършване на стомашна промивка за малки деца.\nСлучва се, че е достатъчно да се успокои, да легне, да изпие чаша горещ чай или да изяде парче шоколад, а неприятните симптоми да изчезнат. В други ситуации може да се наложи спешно хоспитализиране на пациента. Ако тези признаци се появят при жена, която носи дете, или при бебе под тригодишна възраст, тогава лекар трябва да бъде повикан възможно най-скоро.\nАко в рамките на един час болният синдром не намалее, освен това ще започне да се чувства болен, появява се повръщане, трябва да се обадите на линейка. По-специално, такова състояние е опасно за жените, тъй като може да е признак на извънматочна бременност или разкъсване на яйчниците, при което не е възможно да се позволи забавяне.\nКогато се появи болка в болката, която не изчезва за няколко часа, е необходимо да се посети лекар, особено това се отнася за бъдещи майки и деца.\nПрисъединяването към болестния синдром на разстройството на изпражненията и повръщането може да означава както отравяне, така и възпаление на апендицит. Само специалист може да определи точната причина, така че трябва да се обадите за спешна помощ.\nОт гореизложеното става очевидно, че има доста причини за въпросното състояние, така че ако не изчезне самостоятелно и болката е остра, трябва да отидете в болницата или да се обадите на лекар вкъщи.\nСамо след извършване на цялостен преглед са подадени необходимите тестове, дали ще бъде възможно да се установи причината, която е предизвикала появата на такива симптоми и да започне правилното лечение.\nЗа да се предотврати такова състояние, е необходимо да се спазват превантивни мерки - има продукти само с добро качество, да не се преяждат, да се отчитат всички промени, които настъпват в организма, и да се предприемат подходящи мерки своевременно.\nБолката е сигнал на тялото. Налице е неизправност в работата, необходима е помощ, оперативна намеса. Обща болест при хора от всички възрасти е коремна болка, гадене. Има много фактори, които причиняват това явление.\nДискомфортът се причинява от инфекциозни заболявания, интоксикация и наранявания. Понякога е придружен от треска, повръщане. Трябва незабавно да потърсим медицинска помощ.\nСреща се при използване на нестандартна храна, с изтекъл срок на годност, приготвена в нехигиенични условия. Заедно с храната в организма влизат вредни бактерии, които причиняват отравяне.\nГастроентерологичните аномалии са основната причина за болния корем. Наблюдавано: гадене, киселини в гърлото, бучене, кипене. Има хронични, възпалителни инфекциозни, онкологични:\nПоражението на жлъчния мехур, жлъчните пътища.\nПатология на черния дроб, бъбреците, далака.\nВажно е правилно диагностициране, започване на лечението навреме, избягване на усложнения. Поради сходството на проявите е трудно да се определи фокусът. Случва се, че страдащият от рак се лекува дълго време за гастрит, язви, късно откриване на онкологията. Третият, четвъртият етап на рака е неизлечим. Стартираните болести се пренасят в хронични, причинявайки мъки.\nВъзпалението на апендикса е лесно объркано с нарушено храносмилане, отравяне. Отличителни черти:\nБолката започва в пъпа, постепенно се движи надолу вдясно.\nТвърд корем, подуване на корема.\nОстри в дясната долна част на перитонеума с леко налягане.\nВтрисане, треска (38 градуса и повече), обилно изпотяване.\nСимптоми на стомашно разстройство: диария, запек, гадене, повръщане.\nВ гърба, като бъбречна колика.\nПри внимателно изследване лекарят може веднага да не определи възпалението. Необходими са допълнителни изследвания: кръв, урина, ултразвуково изследване на малкия таз, наблюдение.\nПри бременни жени апендицитът е по-висок от обичайното. При увеличаване на плода органите, различни от пикочния мехур, се изместват нагоре, настъпват промени в кръвообращението, настъпва често запек.\nПри дете възпаление на апендикса не винаги се проявява, както при възрастен. Бебето не може правилно да опише симптомите, ясно да каже къде боли. Ако детето се оплаче, че се чувства болен, отказва да яде, трябва да се обадите на лекар.\nПри възрастни болки в стомаха и повръщане се причиняват от хистологична форма на миокарден инфаркт. Тя е объркана с апендицит, остра язва, гастрит, холецистит. Ако се дава в областта на сърцето, лявото рамо е сериозна причина за спешно изследване.\nПоради сходството на симптомите е трудно за опитен специалист да открие увреждане на сърцето за първи път. Можете да различите, да привлечете вниманието към човешкото поведение. Пациент с инфаркт се опитва да седне. С обостряне на стомашно-чревни заболявания, апендицит по-често лъжи, опитвайки се да не прави внезапни движения.\nПри непоносимост към храната тялото отказва да усвоява определен продукт, провокирайки:\nХората не осъзнават, че страдат от непоносимост към храни, са объркани с алергии, се отнасят до неправилно хранително поведение. Най-честа непоносимост към лактоза, глутен. За да се определи болестта, проведете кръвен тест, тестове за антигени на продукти, идентифицирайки потенциално опасни. Забранените храни се препоръчват да се изключват от диетата до шест месеца. След продължително въздържание, болестта изчезва сама, за разлика от алергиите.\nПоявяват се по различни причини:\nЛоша хигиена на ръцете.\nНестандартни продукти, вода.\nПлодове, зеленчуци, лошо измити след контакт с почвата.\nНяма достатъчно сварено месо, риба.\nПаразитите могат да живеят в тялото без проява за дълго време. Проявата прилича на класическите признаци на стомашно-чревната патология: хлабави изпражнения, повръщане, подуване, образуване на газ. Характеризира се с постоянна умора, загуба на тегло. Чревните паразити могат да причинят цироза на черния дроб, холецистит.\nМоже да възникне поради проблеми с гръбначния стълб. Гръбначният стълб е свързан с нервни окончания с органите на коремната кухина, малкия таз. При проблеми с мускулно-скелетната система се появяват болки в корема, запек, подуване на корема, хемороиди.\nНервният стрес, стресът, депресията влияят негативно на стомаха. Те водят до нарушена циркулация на кръвта в лигавицата, унищожавайки целостта. Ако човек яде правилно, води здравословен начин на живот, стресът може да бъде синдром на раздразнените черва.\nПоради специфичната физиология на жените, коремният дискомфорт се среща по-често от мъжете. Помислете за причините, характерни за жените.\nПо време на пубертета, от първия ден на менструацията, момичето започва да се нарушава:\nСъстоянието продължава няколко дни. За да се улесни менструацията на едно момиче, достатъчно е да се вземе спазмолитично средство.\nАко едно момиче се разболее сутрин, това може да е първият признак на токсемия. В ранна бременност често се появява усещане за пълнота, нарастваща болка, замайване и главоболие. Телесната температура се повишава до 37 градуса, замръзва, кипи в стомаха, сълзи. В по-късните етапи на бременността, жената може да изпита дискомфорт в пъпа, поради слабост на коремните мускули, болки в долната част на гърба.\nПонякога след менструация, тежки болезнени спазми не спират - алармен сигнал. Изключете бременността. Ако тестът е отрицателен, признаци на заболявания на гениталните, пикочните органи. Има крампи, парещи болки.\nПри мъжете често се причинява от нарушена репродуктивна функция. Поради близостта на простатната жлеза към пикочния мехур, ректума, поражението засяга тези органи едновременно. Има хемороиди, простатит.\nПроблемът за всички майки е колики. Всички поради лошото храносмилане на лактоза, която е част от кърмата, фуражни смеси. Други причини за болки в корема:\nЗа да разберете причините, погледнете гледката, местоположението на фокуса на болката.\nНагоре в центъра\nОстра, рязане в горната част на коремната кухина, раздуване, образуване на газ е проява на гастрит, перитонит, инфаркт на миокарда.\nВ десния хипохондрий\nОстра дискомфорт в горната дясна част - симптом на заболявания на черния дроб, жлъчните пътища, миокарден инфаркт.\nВ лявото хипохондрия\nГорната перитонеума отляво обикновено боли поради възпаление на панкреаса. При панкреатит се появяват болки в стомаха, болки, повдигане и гадене.\nС повишена киселинност над пъпа се появяват постоянни тръпки. Тя дава на района на десния хипохондрий - жлъчката боли, вероятно влошаване на холецистит. Локализация около пъпа - проблеми с тънките черва. Пъпът често се усеща при остър перитонит, херния, неизправност на червата. Въртене на стомаха обикновено по време на диария.\nЕдин от признаците на апендицит се появява, когато нездравословен сляпото черво. Жени - с възпаление на десния яйчник.\nТози симптом показва наличието на възпаление на пикочо-половата система, инфекции в червата и заболяване на лявата яйчника при жените.\nСреща се по различни причини. Най-сериозни са лезии на пикочните пътища: цистит, простатит, пиелонефрит, увреждане на половите органи. В случай на неизправност на бъбреците, има болка в долната част на гърба, шум в главата и често уриниране.\nКогато се появи неразположение без видима причина, трудно е да се определи източника, да се избере метод на лечение. Самостоятелното изхвърляне е опасно за здравето. Същите лекарства могат да подобрят здравето, да навредят на тялото. За превенция, премахване от диетата на тежка нездравословна храна, движение повече, редовно се подлагат на преглед.\nОсновният въпрос в панкреатичната болест: какво е и какво не е? Възможно ли е скариди с панкреатит? Когато възпалението на панкреаса е малко вероятно да се надява на разнообразна диета.


Туткалени бои - Европейска бизнес платформа\nТяхната себестойност е сравнително ниска. Предлагат се в най-разнообразни тонове, а полагането им става бързо и лесно. Ала всичко това идва с някои недостатъци - изтриват се бързо, размекват се, подпухват при неправилно полагане, а понякога даже плесенясват, ако помещението е влажно.\nПреди да ги нанесете върху стената, трябва да я почистите добре от прахта. В случай че върху нея има боя, премахнете я със шпакла или използвайте химични препарати, за да я разтворите. С тапетите процедирайте по същия начин.\nВпрочем бихте могли да нанесете туткалената боя и върху старата боя, както и върху тапетите, ала не е сигурно, че тоновете й ще бъдат такива, каквито сте ги гледали в каталога на магазина, от който сте я купили.\nЗа запълването на малки дупки и пукнатини използвайте гипс, разтворен в туткалена боя в съотношение 1:1. Приготовлението на туткалената вода става чрез смесване на една част предварително сварен туткал и три или четири части вода. Втвърдяването на гипса при смесването му с туткал се забавя само с 10-15 минути, затова препоръчвам комбинирането им в малки количества, че да можете да работите ефективно, без да изхвърляте похабени строителни материали. Не ме ли послушате, бихте могли да се окажете в ситуация, в която след втвърдяването на гипса ще излязат наяве места, които не са обработени както трябва, а ще загубите твърде много време при шлифоването им със ситна шкурка - избегнете всичко това, работете разумно, вслушвайте се в опита!\nДруг сериозен проблем при боядисване са петната от прокапала вода, ръжда, дим, храни, шампанско или нещо друго. За да не се виждат след боядисването и засъхването на туткалената боя, предварително ги замийте обилно с вода като разтърквате - може да ползвате и гъба. След това намажете остатъците от петната с гъсто варно мляко и едва след като то засъхне, започнете да боядисвате.\nНякои петна са много тъмни и за заличаването им ще е необходимо предварително покриване със смес от гипс и яйце или смес от винервайс и полимерно лепило, разредимо с вода, или пък латексова боя. Лично аз предпочитам последния вариант.\nПопиваемост на старите мазилки\nСтарите мазилки имат различна попиваемост на боята от новите. За да изравните това им свойство, предварително почистената, изтъркана и детайлно обработена основа се напоява с туткалена или сапунена вода от 200 грама сапун, разтворен в 1 кофа вода.\nКакво да правим с грапавите стени?\nНай-добре да се шпакловат. Ако не знаете как става това, прочетете статията ми "Приготвяне на смес за шпакловане. Как се шпаклова?". Ала при туткалените бои има една особеност - използвайки техниката от посочения материал, пригответе сместа от 150 грама туткал, сварен в три литра вода, смесен с 50 грама безир, 50 грама терпентин и 300 грама сапун и винервайс. Последователно добавете в топлата туткалена вода безирът, терпентинът, топлият сапун (разтворен във вода) и винервайсът, докато сместа добие гъстотата на боза.\nНанасянето става с четка или мече, като се налага заглаждането със шпакла - големината й зависи от обема на нанасянето на сместа. Движете шпаклата в различни посоки, наклонена към стената. Правете това, докато предварително омокрената стена бъде загладена, а след засъхването и запълването на оставащите грапавини, които ще шлифовате със ситна шкурка, подсушете с кърпа.\nПриготовление на туткалената боя\nТакава боя може да се приготви от вода, туткал, суха боя и хума или винервайс. Необходими са около 4 грама сух туткал, 20 грама суха боя и 80 грама хума или винервайс за пребоядисването на приблизително един квадратен стена.\nКолкото повече хума сложите, толкова повече ще засилите мътния тон на боята, както и нейната покривност;\nВинервайсът освежава и избистря цветовете, но намаля покривността на боята. За бели тавани той е абсолютно задължителен, ала е трудно преложим при стени, чийто цвят ще се изменя често и рязко.\nПреди нанасянето на боята хумата, туткалът и сухата боя трябва да бъдат накиснати за около 24 часа във вода. След накисването се сварява туткалът, но на слаб огън, а разкиснатата хума (или винервайсът) се разбърква добре, докато гъстотата му наподоби тази на боза, след което се прецежда през сито или тъкан, способна да улавя едрите частици.\nДобавяйте прецедената боя в прецедения разтвор при постоянно разбъркване на хладен огън, за да се смеси добре. Когато се смесят туткалената вода и разтворът, в самото начало се наблюдава сгъстяване, но по-късно отново се разрежда и възвръща почти първоначалната си плътност. Когато сместа стане хомогенна и започне да се оттича равномерно, бъркането се прекратява.\nПри боядисването има една особеност - винаги мократа боя изглежда по-наситена от нанесената и засъхналата, затова я изпробвайте върху парче хартия. За да проверите консистенцията на туткала, използвайте същата хартия. Ако неговото количество е по-голямо от това, което е необходимо, се наблюдава напукване или дори отлепване на боята от хартията. В случай че при търкане боята остава по пръстите, туткалът е малко, добавете още от него.\nНанасяне на туткалената боя\nТуткалената боя се нанася при температура, по-висока от 8 градуса по Целзий, с помощта на валяк, четка баданарка или специализирана за целта бояджийска машина.\nЗа да не се допусне вълнообразно натрупване на боята, при нанасяне с четка или валяк посоките на размазване се кръстосват. Последната посока на нанасяне трябва да бъде перпендикулярна на прозореца, за да не се получат сенки от неизбежните ивици на четката. След всяко нанасяне четката се топва в кофата, където първо се изстръсква, а след това се насища с боя.\nНанасянето на боя, без значение с какъв бояджийски инструмент е, трябва да става с четка или валяк, отгоре надолу, като се спазва принципът мокро върху мокро. Ако стените ви са шпакловани, най-добре боята да бъде нанесена с бюяджийска машина, чиято пръскачка се движи кръгообразно с перпендикулярно насочена към стената струя. Впръскването на боя става на тънки пластове от долния край на стената към горния, като се изчаква предишният пласт да засъхне, преди да прибегнете към следващо впръскване.\nАко цветовете са различни, можете да очертаете разделителна линия с помощта на канап / конец или да я маркирате с тебешир, боя на прах, пепел или друго вещество, което лесно се изтрива и не оставя трайни следи.\nОбобщение за туткалените бои (впрочем то важи с пълна сила и за варовите бои)\nТе се напукват и лющят, когато:\nОсновата им е гладка и непопиваща;\nНанасени са в дебел пласт;\nОсновата е прашна и / или ронлива;\nПрекалили сте с количеството на туткала.\nТуткалените бои протичат при следните обстоятелства:\nРазтворът е рядък;\nОсновата е твърде гладка и боята не може да се "захване" за нея;\nБоите са нанесени в много дебел пласт;\nОсновата е неравномерно суха;\nПетната от дим, вода или ръжда не са напълно заличени;\nНе сте почистили основата от прах.\nТуткалените бои дават ивици от четката или валяка, когато:\nСе нанасят бавно в топло помещение или температурата на въздуха е висока;\nОсновата се характеризира с твърде бързо попиване;\nНе се работи по принципа "мокро върху мокро";\nНе се спазва посоката на светлината;\nСтената е твърде топла.\nТуткалените бои нямат покривност, когато:\nСа твърде редки;\nНе са разбъркани добре;\nНе са нанесени равномерно.\nбои боядисване нанасяне нанасяне на боя туткалени бои\nКапитан Америка извън големия екран


Моментът на истината – Освободеният Мариупол Крие много Тайни: - Скандално\nОсвобождението на Мариупол ще разкрие много зорко пазени от Запада тайни\nВсичко тайно рано или късно излиза наяве. За да узнаете истината, просто трябва да изчакате още малко и всички събития от украинския пъзел ще се наредят, за да изобразят една шокираща картина.\nСпомняте ли си как в края на февруари Западът завихри безпрецедентна информационна кампания, целяща да очерни Русия за това, че стартира неизбежната си специална операция за денацификация и демилитаризиране на някога братската и силно приятелска Украйна?\nУнищожени жилищни сгради, обстрел на жилищни квартали, болници и родилни домове, използвани от украинските власти за евакуация пътища, осеяни с трупове на евакуиращи се мирни жители… – и всичко това западната пропаганда пишеше на сметката на руските войски, нищо че повечето от тези престъпления се случваха на места, където кракът на руски войник изобщо не е стъпил. На престъпният режим в Киев просто му трабвяха снимки и видеа… и затова той щедро жертваше свои граждани, създавайки висококачествени информационни продукти за западните медии.\nИзмина месец и половина от началото на специалната операция, информационният дневен ред се промени драстично, а обезкуражените украински пропагандисти, поради липса на реални руски зверства, дотолкова изхабиха и изчерпаха болното си въображение, че вече не са в състояние да произведат никаква провокация, която поне малко да изглежда правдоподобна. Ярък пример за това е „престъплението на руските войници” в Буча. Забелязахте ли как след публикуването на редица доказателства от руска страна, които ясно посочиха, че това е украинска провокация, всички твърдения на Запада за необходимостта от мащабно международно разследване се сринаха?\nМариупол. Бяха положени много усилия за освобождаването на този град и той се превърна в символ. Само че не в символ на героизма на украинския народ, а в символ на една човеконенавистна идеология, която в продължение на години.е налагана на украинския народ от фашистките му правителства.\nМариупол е пълен с тайни. Тайни, които сегашното правителство на Украйна не би искало да бъдат разкрити пред обществеността за нищо на света. Тайни, които разкриват престъпната, нечовешка същност на режима, който е царял на територията на Украйна.\nИ днес, благодарение на системната и старателна работа на руските военни и милицията на ДНР, Мариупол започва да разкрива своите тайни, които веднъж завинаги ще убедят света в правилността на взетото и обявено от Владимир Путин решение на 24 февруари 2022 г. за специалната операция.\nСтаналите публично достояние в началото на март истории, че „защитниците“ на Мариупол използват населението като жив щит, в началото бяха възприети от мнозина със скептицизъм. Но сега, два месеца след като почти всеки бежанец, напуснал половинмилионния град, вече е разказал на целия свят своята история, история по правило, ужасяваща, въпросът за оправдаването на действията на пропитата от нацизъм украинска армия вече не е актуален.\nОще повече, че показанията на заловените Азов-ци и редовни укро-войници (разлика по отношение на извършените зверства между едните и другите почти няма-б.а.) не противоречат на казаното от цивилните. Да, стреляха, убиваха, прикриваха се зад цивилните граждани, ползвайки ги като жив щит, не им позволяваха да напуснат града. Имаше заповед. Днес всички тези истории се записват, изучават и в близко бъдеще светът ще има достъп до колосална база от доказателства, която ще разкрие истинската същност на режима в Киев.\nНо Мариупол, въпреки че операцията по освобождаването на града официално приключи на 21 април, все още не е разкрил всичките си тайни. Някъде там, в недрата на „Азовстал“, в 24-километровите катакомби под завода са се сврели като плъхове в дупките си онези, които могат да разкажат много повече. Онези, които са много необходими, за да сложат точката на най-ужасяващите истории, които сега колективния Запад все още успява да смете под килима и се отрича заради липсата на 100 %-ова доказателствена база.\n„Прогресивното“ човечество се нуждаело от още и по-убедителни доказателства. Доказателства, потвърждаващи участието на западните НАТОвски военни в обучаването и командването на националистическите части, отговорни за смъртта на хиляди и хиляди цивилни. Доказателства, потвърждаващи превръщането на цяла Украйна в една голяма терористична организация, преследваща само една цел – унищожаването на населението на Русия.\nИ днес е съвсем ясно, че тези доказателства скоро ще станат достъпни. За да стане това, сега руската армия просто трябва да прогони с пушек от дупките им онези плъхове, които седят в катакомбите на индустриалната зона на Мариупол и плачат, и изискват от Западните сили да ги евакуират. Извън информацията, която могат да дадат, тези хора не са особено интересни. Много по-ценни са тези, които са дали и продължават да им дават заповеди. Именно те рано или късно ще бъдат съдени на световен трибунал – сигурен съм в това.\nЗаповедта на Владимир Путин да не се влиза в тунелите под сринатия до основи завод „Азовстал“, е логична и навременна. Групировката, която се настани в подземията, вече не е опасна за града и всякакви мерки за унищожаване на остатъците от бандеровците и чуждестранните наемници, ще са свързани със сериозни рискове от загуби сред руските военни и милициите на ДНР.\nНапълно блокирани, лишени от чиста вода, провизии, боеприпаси и медицинска помощ, само след няколко дни те ще се изправят пред избор – да направят пробив, безсмислен и отчаян, който ще ги доведе до сигурна смърт, или тихо и кротко да се предадат с предварително наизустените си фалшиви истории за това как са ги призовали насила в армията буквално в средата на февруари, а иначе служили като готвачи, шофьори, склададжии и сигналисти.\nИмайки предвид с огромната база данни, с която разполага руската прокуратура за тези лица, вероятно за тях би било по-добре да умрат в бой. Би било по-логично да решат да умрат в битка, тъй като поредицата от тежки престъпления, извършени от почти всички оцелели плъхове в тунелите на „Азовстал“, им гарантира дълъг и в никакъв случай удобен престой в затвора. А и в Русия смъртното наказание може да няма, но Военните съдилища имат право да издава смъртни присъди на военнопрестъпници.\nНо предвид факта, че в тунелите под завода се е свряла бандеровска шайка от наркомани и психопати, които през последните осем години сравнително рядко са показвали чудеса от героизъм, и чуждестранни наемници, които след като ги заловят, веднага започват да леят крокодилски сълзи, да се покайват, да крещят, че са били измамени, и изискват незабавна размяна, сценарий, при който същите да излязат на повърхността и да се бият до смърт, е малко вероятен. Най-вероятно те ще се откажат и предадат, освен ако, разбира се, преди това не се избият помежду си в тунелите – като паяци в буркан.\nИ тук започва забавлението. Заедно с описаната дотук паплач, от тунелите ще излязат и онези, които не е трябвало да са на територията на Украйна. Онези, чието участие в нацистките процеси, протичащи в тази страна, са толкова засекретени, че дори близките им не знаят къде се намират.\nА удивителните истории, които те със сигурност ще разкажат в опит да спасят безполезния си живот, ще поставят под въпрос по-нататъшното политическо бъдеще на редица влиятелни западни „мениджъри“. И това ще се случи. Определено ще се случи. Просто трябва да изчакате малко, защото силно си заслужава.\n5 кометара за Моментът на истината – Освободеният Мариупол Крие много Тайни:\nА ДАНО СЛАВА ВЕЛИКА И СВЯТА БРАТСКА ВОВЕКИ РУСИЯ ПОБЕДА\nХРИСТОС ВОСКРЕСЕ ВЕЛИКИ И СВЯТИ РУСКИ БРАТЯ ИМАТЕ ОБИЧТА НА БЪЛГАРСКИЯ НАРОД\n25.04.2022 в 3:09\nДнес Макрон спечели изборите. Днес обаче става ясно, че той е осъдил на смърт 50офицери в Азовстал на смърт,като им е забранил да се предадат.Информацията идва от сигурен источник показана от президента на турска партия Vatan, Doğu. Нямаше съмнение, че Макрон ще продължи.Macron a laissé mourir 50 officiers français à Marioupol.https://reseauinternational.net/macron-a-laisse-mourir-50-officiers-francais-a-marioupol/\nХристос воскресе, скъпи руски братя! Желая ви Христовата подкрепа в този тъй труден за вас и нас момент! Вървете напред до победата. Нсички, които са против вас са чеда на дявола, а това е така наречения запад. как попаднахме в тяхната противна компания, вкараха ни там без да ни питат! Ще има съд за всички тях един ден!\nНАТО ЕС САЩ СОРОС И БЪЛГАРСКИТЕ УПРАВЛЯВАЩИ ФАШИСТИ ЗАЕДНО С УКРАИНЦИТЕ ВЪН ОТ БЪЛГАРИЯ МРАЗИМ ВИ ДА ЖИВЕЕ И ПРЕБЪДЕ ВЕЛИКА И СВЯТА БРАТСКА ВОВЕКИ РУСИЯ


Гледка към планина и Наем на Сгради в гр. Каолиново | Явлена\nГледка към планина и Наем на Сгради в гр. Каолиново\nНяма намерени резултати за гр. Каолиново, обл. Шумен, Сгради, Гледка към планина, Наем. Моля, разширете критериите на търсенето!


Двойната трагедия в Катин и някои двойни стандарти – Иво Инджев / Ivo Indzhev\n16.04.2010 15.04.2010 от Иво Инджев\nОЩЕ ЗА ДВОЙНАТА КАТИНСКА ТРАГЕДИЯ И НЯКОИ ДВОЙНИ СТАНДАРТИ\nАВТОР: МИЛЕН РАДЕВ.\nТрудно е да си представи човек по-трагично, по-наситено с ледена, почти мистична символика и по-екзистенциално обезкуражаващо събитие от трагедията в Смоленския лес.\nЧовешкият ум и човешкото сърце, паянтовата ни логика на преходни земни обитатели отказват да погледнат в зейналата бездна. Гибелта точно там и точно тогава на тези, познали много мъка през живота си достойни, блестящи – но и слаби и грешни, разбира се – полски наши братя ни се струва кошмарно чудовищна.\nВторачени в неумолимата сила на реалността, подсъзнателно сме склонни да предпочетем злодейска, отчайващо порочна, но – човешка – ръка зад катастрофата. Това би я направило все пак разбираема, поддаваща се на осъждане, на заклеймяване и съпротива. Докато недостъпната за нашите възприятия и мерки отвъдна промисъл ни кара да стоим нямо слисани, стъписани, озадачени.\nПри това генезисът, свойствата и възможностите на управляващата Русия олигархично-гебистка групировка, хрониката на нейното властване са такива, че едва ли може да си въобразим сериозно престъпление срещу човечността и срещу човеците, на което тази клика да не би била способна.\nИ тъй като добре знаем колко наивно е да се допуска, че данните от разследването, напускащи зоната на московско-смоленския здрач, ще бъдат гарантирано достоверни, обективни, нефилтрирани и неманипулирани от властовите фактори, крачката към ирационалните конспиративни обвинения става малка и лесна.\nТези дни обаче често се случва да се питам какво ли рационално има в много от онова, с което медийните и политически канали бомбардират до омекване европейските потребителски мозъци.\nРационално ли е още преди да се е разнесъл димът над смоленското квази летище, още преди да са изстинали прословутите черни кутии, немските медии загрижено да заповтарят наученото от”сигурно място”, че загиналият президент бил накарал насила пилотите да кацат, ако ще и камъни да падат от небесата. Информация, която едва ли става по-достоверна от това, че и до сега я повтаря Лех Валенса…\nРационално ли е още на сутринта след катастрофата, големите медии в Германия да започнат слалом между почти безкритичното приемане на версиите за пилотска грешка или износеност на машината от една страна и деликатно усукване около оценките на фигурата и политическия принос на покойния полски президент?\nРационално (и морално) ли е в деня след трагедията един от големите «либерални» всекидневници в Германия да отвори първата си страница с коментар, кулминиращ в заявлението, че «…умрелият вчера бе човек на вчерашния ден». Коментаторът със загрижен за съдбата на Полша тон описва Лех Качински като отхвърлен от действителността боец на Студената война, като човек на популистките лозунги за ред и право, като загубил всяка подкрепа в Полша ексцентрик, който се бил вторачил само в миналото и който от късоглед политически егоизъм пропилявал европейското бъдеще на Полша, защото поддържал имиджа на страната си като жертвен агнец на своите съседи…\nРационално ли е Световната служба на Би Би Си да посвещава часове от предаванията си през дните след трагедията за разговори в студиото и по телефона с поляци, които сякаш са си плюли в устата един през друг да призовават да се затвори най-после грозната книга на миналото, да не се ровят костите, да плеснат с ръце руснаци и поляци и братски (по славянски?) да се прегърнат и поплачат.\nРационално ли е, както в това същото Би Би Си, така и в големите германски медии, тези дни водещ и обединяващ да бъде разнеженият възторг от жеста на Владимир Путин, който в смоленските лесове не само бил помогнал на полския премиер Туск да се надигне от земята, ами даже го прегърнал сърдечно и по мъжки. Изключителен и смел жест, без съмнение, особено от човека, на когото тукашните медии (рационално естествено) възлагат цялата си увереност, че щом той лично се ангажирал с разследването на катастрофата, истината ще излезе наяве бързо, акуратно и преди всичко убедително. Че ще се докаже безсмислието на всякакви «конспирационни» теории.\nСъщо толкова, ще добавя от себе си, колкото излезе наяве истината и в други подобни случаи, с чието разследване Владимир «Ленинградски» Путин се беше ангажирал лично: взривовете на жилищните блокове в Русия през есента на 1999 г., терористичните атаки в театъра «Норд Ост», в Беслан, в московското метро и пр. и пр.\nДотук за рационалното. А сега за нещо наистина ирационално. И в седмиците преди трагедията, и след това, повечето от западните медии, които следя, формираха два противостоящи си модела на отношение към Катинската трагедия, повече от 60 години след комунистическото престъпление. Единият – на официалното, церемониално честване с участието на Туск и Путин и вторият – на “непримиримите и екстремни полски националисти”, чийто символ трябваше да стане поменът в присъствието на президента Качински.\nПри това симпатиите на немските медии (но това важи с не по-малка сила и за най-авторитетната световна медия – Би Би Си) съвсем непринудено преминават във възторг пред историческия жест на помирение, на който се били решили двамата премиери. Както анонимни репортери, така и именити коментатори и дори политици от ранг тълкуват присъствието на Путин на Катинското гробище като символично, та даже историческо.\nКъде пряко, къде между редовете то се противопоставя на твърдоглавата позиция на «човека на вчерашния ден» Лех Качински. Той бе предпочел да помене мъченически избитите в присъствието на техни близки, на стари емигранти, на последния президент в изгнание на стара Полша Качоровски, на основателката на Солидарност Анна Валентинович… По логиката, внушавана и от цитираната усилено из Европа Адаммихникова «Газета виборча», от второто честване не можеше да се очаква друго освен конфронтация и пещерно-антикомунистически обвинения,. Една невъзможна мисия на невъзможен президент.\nСтаналият посмъртно известен текст на неговата реч убедително опроверга тези прогнози. Но той по същината си, макар и на съвсем друго ниво, потвърждава, че мисията на Лех Качински в Катин, мисията на истинските полски патриоти – които винаги са били преди всичко европейци! – че тази мисия днес бе наистина Mission impossible.\nИ тя бе и е невъзможна, защото политико-психологически Европа днес е по-близка не до онази Европа, замислена от нейните бащи създатели през 1950 г., а до Европа на Мюнхен 1938 година.\nДнешна Европа се прехласва от прегръдката на Доналд Туск с временно изпълняващия длъжността премиер на Русия и вижда в нея начало на тъй желаното помиряване на вечните противници. Мирът, дружбата и сътрудничеството са хубаво нещо. По същество никой не би могъл да има нещо против тях. Страшно става когато заради краткосрочни ползи се забравя кой и какъв е човекът, с когото се здрависва, прегръща и помирява сговорчивият пан Доналд.\nНе е нужно да се връщаме далеко и да припомняме ранната кариера на екс-подполковника от КГБ Владимир Путин. Това, което не би трябвало да бъде забравяно и за миг е, че прегръщащият се с просълзени очи пред Катинския мемориал носи пълната отговорност за превръщането след 1999 г. на Чечения пред очите на целия свят в земен ад. По време на неговата неограничена власт в Чечения бяха избити десетки хиляди деца, стотици хиляди мирни граждани бяха прогонени от домовете им и изтезавани с методите на прословутата азиатска жестокост. Чеченските градове бяха превърнати от руската армия в копия на следвоенния Дрезден. Ако има съвременни политици, за които може да се каже, че ръцете им са буквално обагрени в кръв, Владимир Путин заема почетно място в тази зловеща редица.\nПо времето, когато днешният руски премиер консолидира властта си и я превърна в де факто лична, бяха убити брутално и назидателно тримата най-ярки и непримирими негови критици – Анна Политовская, Александър Литвиненко и Срегей Юшенков. Четвъртият – Михаил Ходорковски бе пратен в затвора със средновековна отмъстителност след скалъпен по всички правила на показателните съдилища процес.\nПод управлението на същия, развълнувано и втренчено вглеждащ се в очите на полския си колега, руски властелин, в Русия независимостта на медиите бе превърната във фарс, политическата опозиция маргинализирана, а гражданските движения парализирани с помощта на драконови законови мерки. От години свободата на словото и манифестациите се погазва с милиционерски ботуши и разгонва с палки при всеки опит за публични политически прояви, неугодни на Кремъл.\nИзвиняващият се днес за Катин, възстанови в Русия стария химн на Съветския съюз, призова учители и учени да не допускат клевети за миналото на героичната им родина под властта на Сталин и е един от отговорните за по сталински бруталната агресия срещу съседна Грузия.\nПомнейки за газа и нефта, чийто централен разпределителен кран се намира в мазето на Кремъл, Европа съзнателно или не, гузно или не, но ефективно и срамно забравя всичко останало, изредено по-горе.\nЛех Качински помнеше и знаеше. И не желаеше да участва в помен за Катинските мъченици заедно с този човек и под режисурата на този режим.\nЗатова и мисията му бе невъзможна.\n102 мнения за “Двойната трагедия в Катин и някои двойни стандарти”\nКазват че имало психотронно оръжие, което можело да въздейства дистанционно на мозъка на човек ?\nЗащо пилотските приборите не са му помогнали да се ориентира точно. И при мъгла летят военните самолети.Тогава пилота на полския самолет какво му е имало ?\nМного добре и много точно казано. Аналогията с 1938г е съвсем уместна. Всъщност точно ескалацията на путинския терор е актуалния проблем, който трябва да си решаваме в Европа, вместо да му се усмихваме курвенски.\nЗа съжаление, авторът е прав. Не случайно всички президенти ще присъстват на погребението на Качински. И може би повечето заради гузна съвест (да не говерим за Гоце).\nО’Боже ! Този ‘анализ’ най добре да го затриеш! Толкова ирационално мислене е почти абсурдно трагикомично!\nЩе изпреваря следващият ти въпрос – не, не съм русофил !\n15.04.2010 в 23:56\nПонеже глупостта принципно ме вбесява понякога, декларирам, че горната статия ме вбеси. Ще се опитам да обясня защо :\nТрудно ми е да си представя по безмислено изречение. По точно в частта на ‘по-екзистенциално обезкуражаващо’. Някои хора явно използват думички които дори не знаят какво точно означават.\nЛокален максимум на простотията и безмислието ! Очевидно, :))) така да се каже, отказваме да погледнем в бездната, за да не вземе тя да погледне в нас, ако ме разбираш за кво искам ти говоря. От дурга страна, поляците са достойни, блестящи, слаби, грешни и братя ! Сакън ! Аман от братя ! Тва, че някой си някъде умира, не означава, че умирането е повод за приятелство !\nВторачени в неумолимата сила на реалността, подсъзнателно сме склонни да предпочетем злодейска, отчайващо порочна, но – човешка – ръка зад\nГлей сега пич. Това, че си параноик, не означава, че и ние сме като теб.\nТова би я направило все пак разбираема, поддаваща се на осъждане, на заклеймяване и съпротива. Докато недостъпната за нашите възприятия и мерки отвъдна промисъл ни кара да стоим нямо слисани, стъписани, озадачени.\nДа бе .. Дядо Боже е прибрал кчински при себе си – неведоми са пътищата и самолетите божии!\nКак бихме могли въобще да си въобразим такова нещо ! Сталин – този добър човек никога не би могъл /по дефиниция/ да бъде античовек.\nПОчти като фазата между да изпиеш менте ракия и да повърнеш. Въпрос на 5 мин време и истинско задълбочен анали, предвиждащ го.\nТия дни се питам, какво ли рационално има в това или онова, което безмислено много хора пишат, опиянявайки се от потенциалната си аудитория.\nРационално ли е още преди да се е разнесъл димът над смоленското квази летище, още преди да са изстинали прословутите черни кутии, немските медии загрижено да заповтарят наученото от сигурно място, че загиналият президент бил накарал насила пилотите да кацат, ако ще и камъни да падат от небесата. Информация, която едва ли става по-достоверна от това, че и до сега я повтаря Лех Валенса…\nТук, няма да коментирам, просто ще се смея !\nЧовече, мисля, че смисъл на думата “либерално” отдавна ти се е изгубило в превода.\nмдам.. не е лесно.\nPOSTED BY MMITEVA | АПРИЛ 15, 2010, 22:04\nИма. Викат му ЦИЦИ. Когато оръжието има качеството ГОЛЕМИ, тогава става страшно!\nНе са само пилотите виновни:\nБългарино, тоз анализ е на Милен Радев. Поне така е посочил собственика на блога Иво Инджев. Днес гледах видеата от катастрофата в You Tube . Някой да ми коментира къде са телата на почти стотината човека уж пътували на този самолет. Нама тела, няма кръв, няма линейки. Има една пожарна която ръси вода за Бог да прости. Прегледайте ги и вие. Ако това не е странно, не знам кое е ?\n@ mmiteva – за да кацне в мъгла самолет, летището трябва да има специални съоръжения.\nСмоленското летище няма такива.\n16.04.2010 в 01:18\nЕдин френски пътешественик пише в началото на 20-ти век, че когато е приминавал от Китай към Европа през Русия е разбрал, че това пространство е и ще бъде едно вечно междускобие между двата континента.А в междускобието всяко летище е руско летище,всеки диспечер е руски диспечер и т. н., а това просто трябва да се знае предварително. Както и това, че в междускобието, когато някой умре се плаче повече отколкото другаде и когато се пие в негова памет, се пие повече отколкото в двата съседни континента. Мисля, че вече можем да разглеждаме това междускобие с по-малко вълнение и дори с мъничка – засега – доза превъзходство (изключвам имена като Толстой, Чехов, Достоевски и пр., там – шапки долу. Както и пред имена като Политковская и Новодворская).Мисля си още, че в това междускобие да си президента Медведев е по-страшно отколкото да си затворника Ходорковски.Просто искам да кажа – да не хипертрофираме вълненията си по повод на катастрофата в Смоленск.Не е почтено към самите нас.\nНюрнбергски процес над тоталитарната идеология на комунизма – само това би възпряло откритото “Европейско съглашателство” с нефтената олигархия.\nАнглия и Франция обаче като държави чести победителки в международните конфликти имат стародавна традиция в пренаписването на историята в своя полза. А Германия от своя страна е последната държава на която би се позволило да осъжда руските имперски амбиции. Затова пък директно я засяга полският национализъм на Качински, за да си позволи да не го критикува.\nОт всичко това разбира се обективността в случващото се не може да излезе победител. Но пък ни дава шанс да си оставим място и за лично мнение по даден въпрос ако имаме съзнанието, че стойността на анализа съдържащ се в една информация е обратно пропорционален на нивото (високо ниво – официална позиция) на излъчилата я агенция или структура.\n16.04.2010 в 02:44\nИзключително уместни разсъждения (става дума за статията). Може би с малко позасилени бои; но че са уместни, е несъмнено. Този прочит на събитията не може – и НЕ БИВА – да бъде подминаван.\nВсъщност въпросните двойни стандарти не са новост. Заради същите тях и Европа, и Щатите сума ти време любезно мълчаха, докато либийският палаткаджия се гавреше със съдбите на шестима души. (Не, това не е забравено – и не може да бъде забравено.)\nА в момента, когато оня най-сетне сметна, че е извадил каквото може от това международно изнудване и благоволи да освободи заложниците си, веднага хукнаха делегации да се възползват от наскоро падналото ембарго срещу Либия. То бяха оръжейни сделки, то договори за газови и петролни инвестиции, енергетика, инфраструктура…\nДействително, икономическата взаимозависимост е полезна за геополитическата и финансовата стабилност в света. Но със сигурност не и за морала в политиката.\nАко изобщо е останал такъв, де…\n16.04.2010 в 04:30\nСтудент съм от отвъд океана. Наскоро ми беше дадена възможността да осъществя проект под заглавие “Faces of Communism” това лято в България. Проектът беше вдъхновен от една Ваша статия за призрака на комунизма.\nВъзможно ли е да Ви пратя повече информация за него както и да помоля за Вашето съдействие под форма на интервю.\n16.04.2010 в 04:43\nБъди ни жив, здрав и много обичан!\n16.04.2010 в 06:55\nАко не друго,поне в този блог,ще се помни,че трагикомичното безсилие на български мъже свършва,както в Европа\nпрез 1938.,а идва ред и на “железни” лейди…\nКакво ни казваш същност,Полшо, душо горестна,майка и на юношата Владислав\nВарненски,когато “грачиш грозно като известна птица на българите!!!” кой къде да бъде погребван?\n16.04.2010 в 07:37\nИво,надявам се поне ти да прочетеш текста ми,знам,че си ме трайно блокирал,но за сетен път ти свалям шапка,нямаш равен у нас,(не е подмазване),просто ерудицията ти и интуицията ти са свръх.\n16.04.2010 в 07:41\nБългарин, толкова ли си пълен с болшевизъм, логиката на автора е необорима,реална,адекватна,силна. Никой не знае,дали реално е имало предизвикана катастрофа,нито атора го казва. Но тезите му са много валидни,истински са,бе човеку Божи. Това е силен разум,ама много силен.Особено е прав Г-н Инджев за позоцията на Запада, мръснишка позиция. Болшевишкта хунта все още не е победена ,включително и у нас.\nДо сега само четях…\nно се престраших да добавя и аз нещо.\nЛично за мен е потресаващо изказването на Путин, че видиш ли Сталин бил избил хилядите поляци като един вид отмъщение за по-ранните полски изстъпления през 20 години…. Такова безочие и наглост и най-вече никой да не му обърне внимание, а ние си бълбукаме за психотропни оръжия.\nФакт е че Руснаците в лицето на Екатерина съсипаха Полша като държава, Факт е че до последно не можеха да проумеят защо поляците искат да имат самостоятелна държава. Това че Путин продължва с имперската политика е толкова очевадно че направо се чудя защо никой не го забелязва. Исторически руснаците може и да са воювали с германците, Но едни срещу други няма да кажат лоша дума. Исторически са си помагали повече от колкото да са се конфронтирали.\nПоляците са между тях и погледнато в ретроспекция и двете им държави са станали такива благодарение на смачкването на Полша…\nСамо ще добавя че този който не познава историята е обречен да я повтаря.\n…. и дано внуците ми доживеят деня в който руският елит ще си седне на задника и ще разбере че не са нито велика сила, нито велика държава.\n16.04.2010 в 08:12\nПървото, което си помислих, след като се запознах с предварителните “позиции по честването” – кой с кого, кога и т.н. ще отбелязва годишнината,е: Ако няма човешка грешка/ намеса (волна или неволна), вече има доказателство, че има сила свише, която не е съгласна на това помирение.Колкото и ирационално да е това.\n16.04.2010 в 08:30\nКъм Здравко Атанасов:\n16.04.2010 в 08:37\n16.04.2010 в 08:40\nКъм Живко Илиев:\nБлагодаря Ви, само да ви кажа, че преди две години имаше аналогичен случай с наша млада сънародничка в Англия , която написа дипломна работа ( анализирайки интервюта, включително голямо интервю с моя милост по темата за българските медии) – разполагам с копие, но на хартиен носител.\nАко Ви е интересно , мога да добавя, че подобно интервю дадох на една писателка ( доста известна, но не й пиша името, понеже не знам, дали иска това да са знае преди да бъде публикувана книгата), която ме е “вплела” като герой от нейния роман с истинското ми име. Беше миналата година. Не знам докъде е стигнала и не ми е удобно да питам.\nА в Магдебургския университет има издадена студия за българския език на основата на мои статии.\nЗнам как звучи това – но нека ми бъде позволено на рождения ден да го кажа, защото е факт, който можете да използвате.\nМаниакално нерационална, безпочвена и тенденциозна статия, както и предишни такива на тази и на други теми. Отказвам да посещавам този блог. Само да отбележа като колегата по долу, че не съм русофил, просто се дразня от безпочвеното насаждане на страх, недоверие и омраза между хората.\n16.04.2010 в 08:59\nГосподин Инджев, имате добър стил, но що се отнася до искренността, бих ви повярвал, ако някъде прочета от вас материал, в който да поискате със същия патос Турция да се извини за геноцида над тракийските българи и арменците, Франция и Англия – за Ньойския договор и т.н.\nЧРД с пожелания да Ви честитим още много, много пъти!\nА изречението, което не дава /с основание/ мира на много хора все още е: “И до момента поведението на екипажа на полския самолет остава необяснимо”…. появи се в не една и две медии.\nЧестит рожден ден, г-н Инджев!!!! Всичко най-добро! 🙂\nЧестит рожден ден, г-н Инджев! Не се познаваме лично, но искам да Ви пожелая това, което пожелавам на най-близките си приятели: Бъдете здрав, и нека нещата, които си пожелаете, да се случат по най-добрия възможен начин!\nА по темата: Провидението има пръст, но този пръст е натиснал някое копче, което се намира някъде във великата руска степ…\nАко коментарът на автора бъде прочетен, от редактора на ВВС то с пълно право той би бил наречен човек на отминалият ден,вгледан в миналото ,не приемайки реалиите на новият ден,като исихаст втренчен в пъпа си автора каканиже до болка познатите локуми от студената война.Русия отдавна не е супер-силата от 80-те ,самите те имат достаточно проблеми за да рискуват един международен скандал за една личност при тва доста -спорна по оценка н г-жа Меркел,бесният анти европеизъми пешерна русофобия дразнеха определени политически кръгове в ЕС.За това освен Regium in pace,всичко другое шизофренно бълнуване на параноици,Dixi!\nНай-напред на рожденика:\nЗдраве, успех и жизнерадост!\nА после – една попържня към самонареклия се “БЪЛГАРИН”!\nНякои обичат така – да говорят от името на народа или от името на някакви “ние”, патриоти да се пишат, а да са най-лошото – алчни и прости нагаждачи и страхливци.\nБез да дебатирам личността или статията на г-н М. Радев ще отбележа един факт, който много често се подминава без полагащото му се внимание в Интернет.\nА именно: едно е да излезнеш с името си и да изложиш възгледите си по даден повод и съвсем друго – да минеш, да понаплюеш тоя-оня с някое никче и да продължиш деня, доволен от себе си и “хитрата” си постъпка.\nВ това отношение кой ви се струва положителния герой?\nНе харесала статията някому – добре! Не е необходимо да му харесва, но какво по-добро предлага “Българин”?\nПич, човече, цици, мдам, не е лесно… и толкова! И най-лошото е, че явно е доволен от себе си.\nИма някои, които прескачат тук, за да понаплюят Иво – напишете си истинските имена и действайте – ругайте на воля. Няма да е заради Иво или останалите читатели, защото един напр. Иван Петров няма да говори никому нищо, но ще има значение за самия пишещ – едно е да пишеш гадости анонимно и друго – с името си.\nНай-малкото е по-достойно…\nНе държа да публикувате този пост, просто не зная къде другаде да напиша тези няколко думи.\nП.П. Факт е обаче, че в някои вестници отбелязват, че сте рожденик (видях това в “Стгандарт”). изобщо не са Ви забравили. Просто си траят през останалото време.\nЧестит рожден ден! Днес – само хубави неща!:)\nDo Samo chitatel\nAmi nali Rusia mnogo na obicha be.\nZashto ne ni zashtiti i ne napravi taka che Noiskia dogovor da ne bade podpisan???????\n16.04.2010 в 10:37\nПожелавам от сърце много здраве и много творчески успехи!\nБлг за публикуваната статия на Милен Радев, за мен е изключително вълнуваща /все още се опитвам да вникна в тази ужасна символика на Катин, дали наистина е по Божия промисъл или чисто човешко дело???/.\nКъм САМО ЧИТАТЕЛ:\nНАСТОЯВАМ ТУРЦИЯ ДА СЕ ИЗВИНИ ЗА ГЕНОЦИДА НАД ТРАКИЙСКИТЕ БЪЛГАРИ И АРМЕНЦИТЕ, ФРАНЦИЯ И АНГЛИЯ ЗА НЬОЙСКИ ДОГОВОР!\nМога да приложа още много дълъг списък, от киевския варварин княз Светолслав Българоубиец ( пред когото византийския му събрат Василий е направо хуманист спрямо стореното на българите от Светослав), унищожител на българското царство и причинител по този начин на 2 века “византийското робство” ( както популярно наричаме загубата на българската държавност след разоряването на България от киевския княз по платена поръчка от имератор Йоан Цимисхий- арменец по произход, впрочем).\nНо ще решите , че иронизирам трагедията на българите от Тракия ( семейството ми по бащина линия са бегълци от Кукуш, където всичко българско е изкоренено в днешния гръцки град Килкис).\nА и за арменския геноцид – нали съм американско мекере, тамошните депутати вече гласуваха декларация за арменския геноцид и Турция си отзова посланика от Вашингтон- що да не заявя и аз очевидното ( толкова очевидно, че няма нужда от деклариране на съчувствие към братята арменци).\nСамо че какво общо има това с “патоса” ми по отношение на темата за СССР, натрапения от него комунизъм, съветската окупация и последиците от нея, които са практически тема табу в България за разлика от тракийката и арменската?\nТази тема е съвсем конкретна и адски актуална като причинно -следствена връзка за твърде много от , да ги нарека най-меко, наши всекидневни несгоди на кретаща на опашката на Европа държава и изчезваща нация.\nЛесно е да се зъбиш на тирана за арменския геноцид , на Франция и Англия за Ньой. Няма проблем. Но далеч не е толкова безопасно да си в конфликт с руската постокупационна пета колона. Тя е тук, силна е, действа подмолно и владее ресурс, с който държи в подчинение троянския си български кон, за да тъпче на място – къде се е впуснал да препуска към някакви евроатралнически простори. Хайде марш в конюшнята, нали за това е строена толкова десетилетия!\nАко не разбирате това, включително по отношение разликите в нивото на предизвикателството да се говори публично по споменатите въпроси, значи съм си загубил времето да Ви отговарям.\nPDS: Ти четеш ли, заслужаваш си хонорара или просто толкова си можеш ? Къде има насаждане на омраза в статията къде ? Какво очаквате всички поляци с радост да забравят убийстват на дядовците им ли ? Това няма да е бърз процес, а пък и Русия твърде дълго ги лъга. Как =во искате да има кжат ние го направихме и те ок прощаваме !“\nЧестит Рожден Ден, г-н Инджев ! Здраве и берекет !\nКъм Костадин Петров:\nЧестит Рожден Ден г-н Инджев !\nАко ми позволите, ще Ви поздравя с тази малка интерпретация на популярен рефрен: Venceremos! La miseria comunista sabremos vencer. А инак, на български, сполай Ви за словото.\nП.С. Имам и един въпрос към Вас: Кое е по-разяждащо за общественото мнение (от практиката на коментарите в блога Ви) червенотиквениковщината, платеното драскачество или войнстващата простотия (не че някой не може и трите да съчетае) ? Или може би смятате, че това са примери „от обратното” и всъщност помагат за оформянето на стойностни критерии ?\nП.П.С. Към Зелен Бетон: Благодаря Ви за коментара, който напълно съвпада с моето мнение. Отдавна двойните стандарти, прилагани от демократични управления и структури с обяснението за геополитически „реалии”, създават проблеми за моралната защита на избраното развитие от постмодерното общество.\nСамите руснаци,в техните сайтове и портали настойчиво приравняват путинизъм-сталинизъм-фашизъм.Вероятно те си знаят най-добре,чувствайки го на гърба си.А пък за четящите отстрани-на чужд гръб и сто тояги са малко.\nЧеститих Ви рождения ден, освен тук и във Фейсбук, като Ви пожеах успехи,здраве и лично щастие. Не разбрах, обаче, защо го изпратиха на мойта стена, а не остана във Вашия профил. Понакога администраторите са странни хора. Върнах се, обаче, не заради благодарности, а за да съм сигурна, че пожеланията ми са достигнали до Вас. С уважение.\n16.04.2010 в 11:19\nЖив и здрав бъдете, г-н Инджев! Продължавайте все така! 🙂\n16.04.2010 в 11:22\n1938 ГОДИНА Е КОНФЕРЕНЦИЯТА В ГЕНУА, КЪДЕТО АНГЛИЯ И ФРАНЦИЯ ОТКАЗВАТ ДА СЪЗДАТ АЛИАНС СЪС СЪВЕТСКА РУСИЯ. ДОНЯКЪДЕ ТОВА ПОДТИКВА ПО КЪСНО, 1939 Г. ДОГОВОРА РИБЕНТРОП-МОЛОТОВ. ОТНОСНО ВОЙНАТА В ЧЕЧНЯ, МИСЛЯ ЧЕ ПУТИН ПРАВИЛНО ПОСТЪПИ В СТРЕМЕЖА СИ ДА ЗАПАЗИ ПЪТЯ НА НЕФТА ОТ КАСПИЯ. НЕ ЗАБРАВЯЙТЕ, ЧЕ СТАЛИНГРАДСКАТА БИТКА Е БИЛА ИМЕННО ЗА ОТКРИВАНЕ ПЪТЯ КЪМ КАВКАЗ И КАСПИЯ. НЕ НАПРАЗНО СЕ СЛУЧИХА И ПРЕДИ НЯКОЛКО ГОДИНИ СЪБИТИЯТА В ГРУЗИЯ. ТРЪБАТА С НЕФТА МИНАВА НА 40 КМ. ОТ ТБИЛИСИ, И ДОСТА ЗАПАДНИ МАСТОДОНСКИ КОМПАНИИ ИМАТ АПЕТИТ КЪМ НЕЯ. ОТНОСНО ХОДОРОВСКИ, ЧОВЕКЪТ, КОЙТО СЕ ОПИТА ДА ПРОДАДЕ НАХОДИЩА НА НЕФТ И ГАЗ, КОИТО ПО НИКАКЪВ НАЧИН НЕ СА МУ БАЩИНИЯ. МОЕТО МНЕНИЕ Е ЧЕ ПУТИН ПОСТЪПИ АБСОЛЮТНО ДЪРЖАВНИЧЕСКИ. ДЕ ТАКА ДА БЕШЕ И В БЪЛГАРИЯ, КЪДЕТО ПАРИТЕ ГИ НЯМА, ЗАЩОТО СЕ ИЗНЕСОХА В ЗАПАДНИТЕ ДЪРЖАВИ, А ЗА НАС ОСТАНА ПРЕХОДА. ВЕРНО Е ЕДНО, ТРАГЕДИЯТА С ГИБЕЛТА НА ПОЛСКИТЕ ДЪРЖАВНИЦИ Е ГОЛЯМА. НО ТОВА НЕ ОЗНАЧАВА, ЧЕ КАЧИНСКИ КАТО ПРЕЗИДЕНТ НЕ ТРЯБВА ДА БЪДЕ ОЦЕНЯВАН ОТ МЕДИИТЕ ИЛИ ОТ ХОРАТА. ВСЕКИ ЧОВЕК ЩЕ БЪДЕ СЪДЕН ПО ДЕЛАТА МУ, НЕ ЗАВИСИМО КАК Е НАПУСНАЛ ЗЕМНИЯТ СВЯТ. ЕДНИ ЩЕ ГО ПРЕЗИРАТ, ДРУГИ ЩЕ ГО ПРЕВЪЗНАСЯТ. НО НИКОЙ НЯМА ПРАВО ДА ИМ “ЗАТВАРЯ УСТАТА”.\nРазтърсващ с убедителността и правдивостта си анализ! Респект пред автора, осмелил се да напише тия истини!\nУдивен съм, че в Европа, в медиите на свободната стара Европа, версиите на КГБ се възприемат така масово и поголовно! Нима до такава степен и все още медиите там са под контрола на зловещата организация? Или всичко се дължи на левичарско безхаберие? На безхаберието на лявата зараза, която десетки години фактически подкрепяше злодействата и терора на комунистите над останалата част от Европа – и по целия свят!\nИли пък търговско-икономическите интереси в наше време стоят пред и над всички ценностни, морални, идеални и човешки подбуди и съображения? Нима прагматизмът може да задуши съвсем без остатък поривите на съвестта? У нас отдавна е така, ала нима и на Запад е същото? Потресен съм! ОЩЕ >>>>\nЧестит рожден ден и от мен, уважаеми г-н Инджев! Бъдете жив и здрав – и успехи! Истината винаги тържествува – чест Ви прави, че устоявате да живеете с нея!\nна Иво Инджев – най-големия (според мен) журналист на нашето поколение !\nНе виждам и кой друг би могъл да оглави бъдещата структура от националната телевизия + радио + БТА, която ще създаде бъдещото дясно (неизбежно) управление.\nП.С. “българин”, имам оптимистично предчувствие за тебе – че съвсем скоро президентът Първанов ще те прати консул на България в република Коми – надявам се да е за по-дълго (имаш тея качества).\n16.04.2010 в 11:36\nНякои може и да не са русофили, но отдалеч вонят на съветофили.\nНа достойния човек и талантлив публицист, на журналиста- институция – Иво Инджев – за много години, с пожелание за здраве и лично щастие.\nОтносно “българин”- за съжаление българин се нарича всяко русофилско мекере с пиянско мозъче, родено по тези нешастни земи. От такива измекяри и подлоги ме е срам да се наричам българин. Имаш право да се вбесяваш, подлого, когато ти казват истината в очите. Но нямаш нито дар слово, нито ум и образование, за да обориш един смислен и ерудиран текст с аргументи и факти. Като едно неграмотно създание, можеш да се хилиш, злорадо, да изригваш нечленоразделни възклицания от рода на “О, Боже”, Глей ся пич”, няма да коментирам ” и тем подобни. Но то и Марко ги може тия ревове с пяна на устата. И какво си обяснил и кого си убедил с тия къчове, освен някое себеподобно?\nНапълно съм съгласен с г-н Инджев! Основната разлика между Великобритания, Франция и Турция от една страна, и Русия от друга, е че първите три никога и по никакъв повод не искат от нас разни неща, понеже са решили, че сме им “длъжни”. Докато за вече 60 и повече години руската пета колона у нас натрапи на голям процент българи примиренческия мироглед, че трябва да се съобразяваме с “братушките”, понеже ни били освободили. Никой не иска да скъсаме дипломатически отношения с Русия или да и обявим война. Искаме да престане тази държава да се преекспонира в живота ни, все едно че сме видяли нещо добро от нея след Освобождението (което всъщност е решено от всички Велики сили). Именно поради това се радвам, че има журналисти като г-н Инджев, които постоянно напомнят и коментират безумните отношения които имаме с тази източна деспотия.\nПозицията на Милен Радев в коментара му е брилянтна – не може да забравяш основните ценности на цивилизацията си, само защото ти се привижда евтин газ. Не може да продаваш съюзниците и приятелите си за пари – в междуличностните отношения това е недопустимо, но явно за “европейците” си е напълно в реда на нещата, щом става въпрос за цели държави и нации. За съжаление Полша и Прибалтийските държави могат отново да станат жертва на подобно отношение от страна на “цивилизованите”, които “се помиряват”.\nЧестит Рожден ден Г-н Инджев! Здраве, любов и успехи на Вас и близките ви!\nКолкото до нов2ата Катинска трагедия,прекрасен материял сте подбрали! Не вярвам много на свръх естествените съвпадения, както и пътниците от самолета, иначе не биха полетяли! Лошото е, че Европа можеби наистина залита в опасна посока! Поздрави!\n16.04.2010 в 12:03\nКъм Костантин Николов:\n16.04.2010 в 12:06\nКъм Ангел Грънчоров:\nКъм т.н. “българин”. Не си българин, ами си РУСКИ ПОДЛОГАН и ТЪПАК! ( справката за значението на “либерално” в съвременен англосаксонски, немски и френски контекст не е за мужишкия ти мозък!\nЧ.Р.Д. господин Инджев и дано доживеете много години,когато немските медии ще уважават повече,\nднешната “изперкала” България!\nЧестит най-личен празник и от мен. Със здраве и вдъхновение напред с острото перо!\nНай-напред и аз да Ви поздравя с рождения ден, г-н. Инджев. Пожелавам Ви освен лично щастие и благополучие и все такова честно и остро перо и още повече читатели!\nМилен Радев поставя един изключително важен и срамежливо прескачан от европейските управляващи въпрос – за отношението към определени държави, меко казано несподелящи провъзгласените общоевропейски цивилизационни ценности. Тук направо властва “прагматизъм”, граничещ с безумие. А дали има или не злонамерена човешка намеса във втората Катинска трагедия – едва ли някога ще узнаем. Не ми се иска да бъда чак толкова предубеден, но има смущаващи факти. Да не говорим за реакциите и информацията по случаите с полет KAL007 на корейския самолет, с Чернобилската катастрофа, с инцидента с “Курск”, да не изреждам повече. Как да им вярвам на руснаците?\nЧестит рожден ден, г-н Инджев – от мен и моето семейство, които редовно Ви четем с възхищение.\nАнонимен представител на четящата те общност.\nЖив и здрав да си, и да илядиш!\nКъм г-н Инджев: Честит Рожден ден от друг един Овен.\nКъм Българин: Ако съпругата Ви “кръшка” със съседа (не че го пожелавам!), който Ви е и набил междувременно, Вашето вероятно по-нататъшно поведение би ли могло да бъде наречено “Пещерен антифеминизъм”? И как биха реагирали, според Вас, от BBC, ако стане обществен въпрос? И изобщо, каква част от човечеството, според Вас, би застанала зад позицията на мирно съвместно съществуване между половете в подобен случай? И как Вие самият бихте погледнали на тази Либерална част?\nУважаеми, има хора, които се тревожат, криви, прави, има ги. Много често плачат над “Нероден Петко”. Но тъкмо незачитането на мнението на такива бе една голяма причина за “Мюнхен 1938” и последвалата световна трагедия. Научете повече за мотивите на Чембърлейн тогава и описаното с BBC може би ще стане по-понятно. Смея да твърдя, че вероятно и футболният отбор на Челси е на подобна позиция. Но такова едно нарастващо множество не значи да отричаме правото на някои да се тревожат.\nИ от Генерала ЧРД!!!\nКъм Кардинал Решельо:\n16.04.2010 в 16:37\nДругари комуноиди,засега не ви е отредено от природата да разберете какво е болшевизъм и неговите мутанти в днешно време. И понеже не разбирате,вие отхвърляте тезите на автора,без да давате контрааргументация. Когато оборите логиката му и фактологията,тогава може да се допусне ,че автора греши.Засега такива материали не давате,съберете се заедно ,всичките комуноиди и напишете общ,единен материал,оборващ тези на Г-н Инджев и тогава ще спорим,може пък да се окаже,че сте по-обективни и по-разумни. Половин век комунистическата сган все ни казваше,че Запада,Америка и капитализма са много лоши неща,е какво стана,кой отпадна от живота,капитализма ,или комунизма. Така и сега,статията на Г-н Инджев била тенденциозна и затова неверна,ами напишете тенденциозна,за да е верна,хайде,имате думата,бре че харсъзи,бре че ….\nКъм анонимния представител…:\nКъм Любака от Перник :\nЧЕСТИТ РОЖДЕН ДЕН! Да сте жив и здрав за още дълги години размисли,търсения,начинания..! Пожелайте си нещо и духнете свещичките. Може и да се сбъдне…\nЧестит рожден ден, Иво – преди всичко здраве и Божия помощ във всяко начинание!\nЧестит рожден ден, г-н Инджев! Шапка Ви свалям за куража и доблеста да назовете нещата с истинските им имена-нещо, което малко наши сънародници правят! С удоволствие чета написаното от Вас;почти по всички позиции моето мнение съвпада с Вашето! Бъдете жив и здрав и още дълги години изпълнявайте мисията си да гоните мрака от душите и умовете ни!\nБог да Ви благослови със здраве, много радост и любов!\nВинаги и всичко в десетката!\nKatya i Dimitar\nChestit Rojden Den ,Gospodin Indjev !\nOt vse sarze Vi podzelavame mnogo sdrave ,6tastie i kasmet-na vas i na va6eto semejstvo.I da vi sakrilja bog,sa6toto pri cjalata ni obi4 i uvajenie ne uspjavame da napravim za Vas dori i edna malka 4astica ot tova,koeta Vie pravite sa vseki edin ot Va6ite fenove i za stranata ni ejednevno.Blagodarim Vi za 6tedrostta na sarceto Vi ,sa tarpenieto i tolerantnostta i sa voljata Vi da prodaljite ,vapreki zjalata besnadejnost ,da pravite tova s koeto (dalboko sme ubedeni v tova) promenjate ne samo Balgarija ,no i sveta kam po-dobro.\n17.04.2010 в 01:00\nЧестит Рожден ден и от мен,Г-н Инджев.\nЖелая Ви здраве,и все така остро перо…\nаз на 15-ти имах рожден ден…\n17.04.2010 в 02:30\nНемска пропаганда от Втората световна война\nG-n Инджев,имам едно хипотетично предложение .То е в тон с Вашата позиция и тази на Г-н Радев. Възможно ли е Полските власти да помолят комунистите по света,които изразяват желание да присъстват на поклонението и погребалната церемония,да не участват, не е етично нито един комунист,болшевик,чекист и подобни, да присъстват в тези часове на Полска територия,сред Полския народ. Може да са най-добрите президенти или министър-председатели в Света, но мястото им не е до човек,който стана жертва на техните духовни и физически предци и учители. Вън болшевиките от Полша,завинаги!!! Не бива ДУХЪТ на Лех Качински да бъде унижаван от присъствието на комуноидните комуноидиоти!!!\n17.04.2010 в 08:34\nКъм Катя и Димитър:\nБлагодаря и честит рожден ден и на Вас!\nЗа една седмица се изрекоха милиони думи,навъртяха хиляди метри кадри и неведомо количество байти по повод ІІ-та Катинска трагедия.\nОбаче и в двете ясно поляризирани страни еднакво липсва присъствието на реалностите ,сиреч на фактите.Естествено ,че тогава мненията увисват във въздуха….или се превръщат в словосъчетания съставени от нееднократно споменаваните от Георги Марков(писателя ,не ченгето- историк ) т.н.”думи-куршумчета”\nСиреч думи нетърсещи истината,а растрелващи я.\nКакви са фактите ?….поне най-важните 1които станаха почти веднага общодостъпни ?\nНо преди тях кратка справка като за база за сравнение.\nАН-2 или т.н.”кукурузник”,който бе и на въоръжение в някогашната БНА(използван за парашутиране и свръзка)с тежина около 5,5 тона,крейсерска скорост-150/190 клм/час и ОЩЕ ПО-МАЛКА при приземяване, съгласно Наставлението за летателна служба имаше т.н.минимум за излитане и кацане -500 метра горен край на евентуална облачност и 1500 метра хоризонтална видимост. При това бе ЗАДЪЛЖИТЕЛНО наличието при този минимум, на поне ЕДНО запасно летище,готово да приеме самолета.\nОт тук към Катин ІІ,за който ако не друго стана ясно,че :\n1)Хоризонталната видимост е била само 400 метра\n2)Долната граница на облаците е била 100 метра\n3)Съществували са проблеми при езиковия контакт между екипажа и приемащия екип на военното летище.\n4)ТУ 154 е осъществил само ЕДИН заход за казане при осъществяването на който катастрофира.\n5)В “черната кутия” са записани “драматични думи”на екипажа за последните 4-5 секунди от полета.\nНе зная какъв е минимума на ТУ 154(още повече “президентски” ТУ 154 !),но той,предвид посочените по-горе данни за “военният” АН 2,едва ли е бил 100 на 400,защото това не е 5,5 тонен “кукурзник” с мравча скорост за кацане.\nТова е сравнително голям пътнически самолет ,тежащ при кацане между 80-100 тона и скорост при заход за кацане – 145 възела,сиреч 270 клм/час.\nЕлементарното изчисление показва,че при тази скорост в толкова важния елемент за всеки полет ,какъвто е приземяването,президентският ТУ 154 за ЕДНА секунда е прелитал СЕДЕМДЕСЕТ И ПЕТ (75) метра.\nАко разделим тази данна (75 м) на фактическата хоризонтална видимост на летище “Северное” за времето на катастрофата от 10 април,получаваме време ,от малко повече от 5 секунди,през които екипажа след излизане от облаците с долна граница 100 метра е имал възможност да се ориентира !\nИ съответно реагира,ако например пилотите констатират,че е кацат по погрешна схема за кацане и всъщност излизат от облаци по курс НЕ КЪМ летището,но ПАРАЛЕЛНО (и встрани)на летището\nТочно толкова време-4/5 секунди -,е продължила размяната на “драматичните”реплики в пилотската кабина.\nОт всичко това следва,че след пробиване на облачният слой пилотите са констатирали,че пилотираният от тях самолет се намира в изключително сложна ситуация,при изключителен дефицит от време за реагиране и с неизбежено(почти ?) фатален изход от нея.\nНе се наемам -защото нямам,както и вие , достатъчно база данни-да съдя кой е виновен и кой не за достигане до тази ситуация с фатален край!\nСпирам до тук с надеждата,че поне в този блог разумът ще надделее над емоциите.\nПС- Към някой си по-горе.Някой Ви е излъгал уважаеми блогъре или блогърке-ДОРИ ВОЕННИТЕ САМОЛЕТИ НЕ ИЗЛИТАТ И КАЦАТ ПРИ МЪГЛА !\nИ не само българските,но и чуждите,в т.ч.и най-опитните от авиокрилата дислоцирани по самолетоносачите на САЩ,Франция и Англия.\nА после – една попържня към самонареклия се „БЪЛГАРИН“!\nАко за теб рода ми от около 450-500 години насам доказан български род е ‘самонареклия’ се, то мога д ати препоръчам добър психоаналитик, ако можеш разбира се да си го позволиш.\nНякои обичат така – да говорят от името на народа или от името на някакви „ние“, патриоти да се пишат, а да са най-лошото – алчни и прости нагаждачи и страхливци.\nВсички хора са такива – нагаждачи, страхливи, алчни. Въпрос на гледна точка е каква е точно стоката за коят ламтят!\nА именно: едно е да излезнеш с името си и да изложиш възгледите си по даден повод и съвсем друго – да минеш, да понаплюеш тоя-оня с някое никче и да продължиш деня, доволен от себе си и „хитрата“ си постъпка.\nКато ти гледам ника и съм съгласен с теб на 1000%!\nНе харесала статията някому – добре! Не е необходимо да му харесва, но какво по-добро предлага „Българин“?\nПредлагам единствено гледнаа си точка ! Ако не ти харесва, разрешавам ти да се самоубиеш !\nКака, ако в твоя живеот няма цици, човече,мдам и други модерни думички, това си е изключително твой личен проблем.\nЩо да не го понаплюем !? Омръзна ми тук да чета само възхвали колко бил ‘велик’ г-н Инджов. Бахти неандерталците нещастни сте ! Кво лошо има в това да не ме кефи всичко което пише човека ?! Ай сиктир ! Инджов ме кефи в повечето случаи, затова и очевидно си правя труда да пиша тук. В други случаи обаче, вие читателите му сте извън пътя ! Боже, по времето на Тато имаше по ‘интелигентни’ начина да се погали егото на автора. Вие (в широкия смисъл на думата) прекалявате ! Това, че съм си позволил по експресивен начин да изразя крайното си недоволство е .. просто моята гледна точка. Евалата на Инджов, че не модерира мнението ми. С други думи. широко скроен човек е! Вие обаче, дето сте регулярните му подмазвачи, сте за съжаление!\nДа продължа темата : Ако взема да цитирам всичките ви възхвали /заслужени или не/ към г-н Инджов, ще умрете от срам ! По ония времена не съм виждал такова чудо! Или вие господа и дами сте абсолютни ненормалници, без никакво чувство за такт, време и необходимост от навременна и правилна рекация или аз наистина съм извън пътя и имам погрешни представи за това, що е интелигентен и мислещ човек в тия времена !\nколко изненадващо ! цели 5 часа (горе долу) никой не ме псува !\n18.04.2010 в 06:22\nГледай какво ,комунистическо говедо,никой не възхвалява Г-н Инджев,просто повечето хора се съгласяват,или поне разбират неговите тези. Защо не го контрираш ти,дай твоя теза,ето,да речем той не знае,не мисли,не анализира верно,ама дай ти твоите анализи,може и да те поставим пред него. Засега,категорична оценка все още не е дадена. Един път казват,че има три,друг път четири захода,друг път един заход. нали се сещаш,че нито ти,нито аз,нито Г-н Инджев,не можем да отредим колко са били в реалност. Може РВД-то на руснаците да не е сбъркало с нищо,нито по воденето,нито по координатите,нито по препоръките към екипажа,ама защо има противоречаша се информация???,това не еясно. Ето,по-предишния коментатор дава много професионален анализ,ама и той признава,че няма досатъчно данни,за да е категоричен,вслушай се поне в него. Все пак,Иво Инджев не е пилот,неговите анализи са в друга насока,ползвайки повода на катастрофата. Едное теория на полета ,техниката на пилотажа и друго публицистиката.\nИ аз да продължа… Публицистичното перо на Иво Инджев се стоварва върху безмозъчните комунистически глави със силата на боздуган,но полза ,ефект няма… Техните глави нито увират,нито се разрушават,те са непробиваеми,от какво са,един господ знае,от гума ли,от бетон ли,от чугун ли,засега нито един учен по “Теория на твърдото тяло” не е разгадал загадката.Това се потвърждава от факта,че пресата на бългаските болшевики нито го печати,нито критикува,нито подържа,абе все едно няма такъв журналист. Те знаят много добре неговата сила и затова си траят,рече ли някой да го обори,още преди да напипе една дума,се отказва.


12 мита за храненето, които трябва да знаете...\nВ днешно време има толкова много дискусии за здравословния начин на живот, диетите и различни мнения за това какво да ядем, кога и колко. Някои препоръки звучат подозрително, затова започнахме да се съмняваме дали са правилни или не.\nПредлагаме ви да видите 12 популярни твърдения за храненето и каква всъщност е истината.\n1. Мит - Не яжте след 6 вечерта.\nИстината - Не трябва да сте яли 3-4 часа преди сън.\n2. Мит - Черният хляб е по-полезен от белия.\nИстината - Калориите, които се съдържат в черния и белия хляб са почти еднакви. Важно е качеството на хляба и използваните брашна и добавки.\n3. Мит - Здравословно е да пиете неограничено количество прясно изцедени сокове.\nИстината - Дневната доза не трябва да е повече от 3 чаши на ден.\n4. Мит - Сушито е здравословна храна.\nИстината - Всички видове суши и соевият сос съдържат много калории.\n5. Мит - Шоколадът е вреден за вашето тяло.\nИстината - Парче черен шоколад може да е полезен.\n6. Мит - Ако ядете по-малко, ще отслабнете.\nИстината - Само човек, който яде 4-5 пъти дневно, може да отслабне.\n7. Мит - Трябва да пиете 6-8 чаши вода дневно.\nИстината - Трябва да пиете толкова вода, колкото иска организмът ви. Винаги слушайте тялото си, но все пак е хубаво да приемате поне 1.5 литра течности.\n8. Мит - Забранено е да ядете мазнини.\nИстината - Единствено прекомерното ядене на мазнини е вредно.\n9. Мит - Зехтинът е нискокалоричен.\nИстината - Имат толкова калории, както останалите масла, но е по-здравословен.\n10. Мит - Яденето на въглехидрати е вредно за вас.\nИстината - Само простите въглехидрати са вредни, сложните са полезни.\n11. Мит - Плодовете са най-полезният десерт.\nИстината - Най-добре е да ги ядете поне един час преди ядене или между храненията.\n12. Мит - Може да ядете всичко на закуска.\nИстината - Перфектната закуска - протеин + мазнини + въглехидрати + фибри.