Велика Вітчизняна війна Радянського Союзу проти фашистської Німеччини (1941-1945 рр): військово-політичні підсумки\n2. Основні битви другої світової війни в 1942 - 1943 рр .: розвиток озброєння, стратегії і тактики ведення бойових дій\nріспособленних до кругової оборони з широким використанням інженерно-мінних загороджень. Піхотна дивізія оборонялася на фронті 10-12 км, що дозволяло створити середню щільність 0,7-0,9 пб, 9-14 знарядь і 2-3 танка на 1 км фронту, причому основні сили і засоби зосереджувалися в першій позиції.\nДля злому такої оборони було потрібно залучення великої кількості військ і бойової техніки. В основу побудови бойових порядків піхоти були покладені вимоги наказу НКО № 306 про максимальному і про одночасну участь в бою піхоти і її вогневих засобів від початку до кінця бою. Дивізія, полк, батальйон, рота будували свої бойові порядки в один ешелон.\nПеред настанням наші війська стали практикувати проведення розвідки боєм силами передових батальйонів.\nОточення противника все частіше стало завершуватися повним його розгромом. У використанні танків изживались недоліки, виявлені в першому періоді війни, взаємодія танків з піхотою і артилерією стало організованіше. Танки стали застосовувати масовано. Взимку 1942-43 р почалася заміна малих і легких танків середніми танками Т-34.\nУ битві під Сталінградом артилерійська підготовка атаки проводилась 55-80 хвилин і проводилася на всю глибину головною оборони противника. Артилерія широко застосовувалася для стрільби прямою наводкою. Стрілецькі батальйони отримували на посилення 2-4 знаряддя супроводу. У використанні авіації характерним стало масоване застосування її на поле бою і здійснення безперервного впливу на війська супротивника шляхом ешелонування ударів штурмовиків і бомбардувальників під прикриттям винищувачів.\nЗагальний наступ Червоної Армії взимку 1943 року (січень-березень).\nВ ході наступальних боїв з листопада 1942 по березень 1943 року радянські війська завдали важкої воєнної поразки німецько-фашистської армії. КА оточила і ліквідувала 32 дивізії супротивника під Сталінградом, завдала тяжкої поразки його військам на Північному Кавказі і Кубані, в районі Середнього Дону і Воронежа, прорвала блокаду Ленінграда, ліквідувала ржевсько-вяземский і Димінського виступи противника.\nВ результаті успішного розвитку наступу КА вирвала стратегічну ініціативу з рук ворога, просунулася на захід на деяких напрямках на 600-700 км і звільнила від ворога величезну територію в 480 000 квадратних кілометрів.\nВ ході наступу були значно ослаблені сили противника. Щоб посилити свої війська на південному крилі радянсько-німецького фронту німецько-фашистське командування почало перекидати сюди нові сили. Але нарощування сил КА відбувалося тут швидше, ніж нарощування сил противника.\nНове в застосуванні стратегії і тактики.\nУ другому періоді Великої Вітчизняної війни радянське військове мистецтво розвивалося в обстановці коли перевагу ворога, особливо в бойовій техніці було вже ліквідовано.\nВоно удосконалювалося відповідно до розвитку засобів боротьби, зростанням бойового досвіду особового складу та змінами характеру бойових дій противника. На цій основі розроблялися і запроваджувалися в практику нові форми і способи боротьби.\nНаша радянська економіка, військове виробництво забезпечили переозброєння армії. Війська отримали в масовій кількості автоматичну стрілецьку озброєння, нові артилерійські системи, танки і САУ, нові літаки.\nОрганізація військ стала більш досконалою: в загальновійськових арміях знову створено корпусне ланка. Поліпшилася маневреність артилерії і збільшилася кількість з'єднань артилерії РВГТС.\nЗаново були сформовані чотири танкові армії однорідної складу, зросла кількість танкових і механізованих корпусів, танкових бригад і полків САУ.\nУ ВПС повітряні армії фронтів від змішаних з'єднань перейшли до однорідних авіаційним корпусам.\nОсновні напрямки в розвитку стратегії і оперативного мистецтва в другому періоді війни:\nУ 1942-1943 рр. успішно вирішувалося головна мета стратегії - захоплення і закріплення стратегічної ініціативи у війні. Це досягалося вмілим застосуванням всіх видів ЗС, гнучким поєднанням наступальних і оборонних дій, правильним вибором місця нанесення головних ударів і використанням резервів.\nОсновним видом стратегічних дій було стратегічний наступ, успіх якого залежав від умілого зосередження зусиль кількох фронтів на головних напрямках.\nСтратегічна оборона, на відміну від 1-го періоду війни, проводилася не на всьому фронті, а лише на одному напрямку. Оборона під Курськом була вимушеною, а навмисною. Глибока оборона і наявність резервів дозволили в битві під Курськом за 7 днів знекровити наступали угруповання противника, а потім перейти в контрнаступ.\nШирокого розмаху набуло партизанський рух. Партизанські з'єднання в тилу противника підтримували дії Червоної Армії на фронтах війни.\nб) оперативне мистецтво\nНаступальні операції по оточенню і рішучого розгрому головних угруповань противника стали основною формою дій фронтів і армій.\nРозмах фронтових наступальних операцій, в порівнянні з 1-м періодом війни, змінився: ширина смуги наступу фронту стала складати -150-200 км, глибина-120-150 км, темп- 8-20 км на добу; армії наступали в смугах 20-35 км, глибина-60-140 км, тривалістю-ниє-5-12 діб, темп наступленія- 8-12 км на добу.\nЗ причини переходу противника до позиційної оборони наші фронти і армії стали отримувати більш вузькі смуги настання, глибина і темпи наступу дещо збільшилися. Армії, а потім і фронти (до літа 1943 р) переходять до двох ешелонів побудови військ. На вирішальних напрямках фронти отримують для посилення танкові армії, які з літа 1943 р використовуються як ешелони розвитку успіху (як рухомі групи). У загальновійськових арміях як ПГ (рухомих груп) використовуються танкові і механізовані корпуси.\nОборонні операції стали проводиться на окремих напрямках. Фронти і армії переходили до оборони зазвичай на завершальному етапі наступальних операцій з метою закріплення плацдармів і рубежів і відображення контрударів противника.\nШирина смуги оборони фронтів становила 250-300 км, глибина оборони-100-120 км (для армії ширина смуг оборони-30-70 км, глибина-30-40 км).\nЗростаюче військове виробництво дозволило значно розширити випуск автоматичної зброї, першокласних середніх танків Т-34, САУ, артилерійських знарядь і реактивних установок.\nСтрілецькі війська отримали на озброєння новий станковий кулемет конструкції Горюнова. Одночасно стрілецькі війська стали більше отримувати пістолетів-кулеметів, які забезпечували створення вогню великої щільності на близькі відстані в відповідальні періоди бою (атака, контратака).\nБуло скорочено виробництво малих і легких танків. Т-34 став основною бойовою машиною бронетанкових і механізованих військ. Одночасно велися роботи по посиленню його озброєння: було вирішено 76-мм гармату замінити 85-мм гарматою, що значно підвищувало можливості танка в боротьбі з важкими німецькими танками типу Т-VI - «тигр» і TV «пантера». Різко зростає кількість самохідної артилерії. На озброєння прийнята 76-мм САУ зразка 1943 р 85-мм і 152-мм САУ, 57-мм протитанкова гармата і 160 мм міномет.\nОсвоювалося виробництво нових швидкісних винищувачів Як-7, Як-9, Ла-5, штурмовиків Іл-2 і бомбардувальників Пе-2 і Ту-2.\nВиходячи з росту технічного оснащення армії, мінливих умов бою і нових завдань було проведено ряд заходів щодо зміни організації військ.\nУ стрілецьких військах тривав перехід на корпусні систему, В стрілецької дивізії було збільшено кількість пістолетів-кулеметів з 727 до 1048, що призвело до підвищення вогневої потужності стрілецького батальйону в наступі і стійкості в обороні.\nУ танкових військах тривало формування танкових полків і бригад, розгорнулося формування самохідно-артилерійських полків. Почали формуватися танкові армії, що включають тільки танкові і механізовані з'єднання.\nВ артилерії були створені артилерійські корпусу прориву і гарматно-артилерійські дивізії.\nУ січні 1943 року були введені нові знаки відмінності для всього особового складу нашої армії - погони. У травні 1943 року був скасований інститут заступників командирів рот і батарей по політичній частині.\nПісля поразки під Сталінградом, втрати близько 100 дивізій і просування КА на захід до 600-700 км німецько-фашистське командування проводило посилену підготовку до наступу, прагнучи повернути втрачену стратегічну ініціативу. З цією метою вона планувала провести влітку 1943 року генеральний наступ на східному фронті, використавши вигідне становище своїх військ в районі Курського виступу, що утворився в кінці березня 1943р. Мета цієї операції полягала в тому, щоб розгромити сили КА і зірвати підготовлений наступ радянських військ.\nДо угруповання противника на курському напрямку входило до 50 дивізій, в тому числі 34 піхотних, 14 танкових і 2 моторизовані. В цілому противник зосередив в ударних угрупованнях під Курськом близько 550 тисяч чоловік, до 2700 танків і штурмових гармат, близько 2000 літаків і понад 6000 знарядь і мінометів.\nОперація, яка отримала кодову назву «Цитадель» планувалася як «концентричне наступ» з метою оточення на 5-й день військ Центрального і Воронезького фронтів. Після успішного наступу на Курськ планувалося нанести удар в тил Південно-Західного фронту. Цієї операції було дано кодову назву «Пантера». Не виключалося і розвиток наступ на північний схід з метою створення загрози Москві. Важливе місце в планах німецького командування на восени 1943 р займала підготовка наступу на Ленінград. Метою готувалися тут операцій «Паркплац I» і «Паркплац 2» був вихід на річку Волхов і оволодіння Ленінградом.\nРадянське командування на основі глибокого аналізу обстановки розкрило плани противника в районі Курського виступу на літо 1943 р\nПри цьому було встановлено не тільки загальний задум німецько-фашистського командування, але і точно визначені угруповання противника, напрямки його ударів, а потім і час початку його настання. Всебічно врахувавши обстановку, наше командування поставило найближчою метою розгром головного угруповання противника на курському напрямку. При цьому було вирішено використовувати вигідні сторони оборони, з тим, щоб вимотати противника, а потім, використовуючи резерви, зосереджені на цьому напрямку, перейти в контрнаступ.\nУ відповідності з цією метою найбільш потужне угруповання радянських військ була створена на курському напрямку, яка налічувала 1 млн. 337 тисяч чоловік, більше 20 тисяч гармат і мінометів, 3600 танків і САУ, 3130 бойових літаків. Загальна перевага була на боці радянських військ: у людей в 1,4 рази, в знаряддях і мінометів в 1,9 рази, в танках і САУ в 1,2 рази і в літаках сили були майже рівні. Таким чином, оборонялася сторона перевершувала наступаючу сторону в силах і засобах. Це був один з рідкісних випадків в історії воєн.\nПісля розгрому противника в районі Орла, Бєлгорода та Харкова передбачалося розгорнути наступ КА на західному, південно-західному і південному напрямках, щоб розтрощити ворожу оборону на всьому фронті від Смоленська до Азовського моря.За задумом СВГК оборонна і наступальні операції були органічно поєднані єдиним задумом і представляли собою систему операцій. На відміну від битви під Москвою і під Сталінградом перехід до оборони на Курській дузі ні вимушеним, а мав навмисний характер.\nОборона Курського виступу була покладена на війська Центрального і Воронезького фронтів. Побудова бойових порядків військ, які обороняли Курський виступ, виходило з вимог організації міцної, глибокої і стійкої оборони, здатної не тільки витримати масованих ударів танків противника і його піхоти, але і забезпечити в подальшому перехід в контрнаступ з метою повного розгрому противника.\nВ порівняно короткий термін в районі Курського виступу було обладнано 8 оборонних смуг і рубежів загальною глибиною до 250-300 км. Кожна армія першого ешелону побудувала три смуги. Крім цього Центральний і Воронезький фронти звели три фронтових оборонних кордону. На схід від Курського виступу війська Степового військового округу обладнали оборонний рубіж. По лівому березі Дону був побудований державний рубіж оборони.\nОсновою інженерного обладнання місцевості була система траншей і ходів сполучення. В середньому в дивізії, оборонялася в головній смузі, було відрито до 70 км траншей і ходів сполучення. Вогневі точки типу дзоту споруджувалися в середньому 6-7 на 1 км фронту.\nОсобливо велике значення в обороні надавалося мінно-вибухових загороджень. Середня щільність мінування на найважливіших напрямках досягає 1500 протитанкових і до 1700 протипіхотних мін на 1 км фронту.\nОборона будувалася, насамперед, як протитанкова, основу якої складали протитанкові опорні пункти (ПТОП). Для протитанкової оборони залучалася вся артилерія, все міномети, танки, а також вогневі засоби піхоти. Оперативна щільність тільки протитанкової артилерії досягала 16-20 знарядь на 1 км фронту, що забезпечувало можливість відбити наступ 30-60 ворожих танків на 1 км фронту.\nТанкові війська в оборонній битві передбачалося використовувати масовано.\nУ підготовчий період були здійснені колосальні перевезення. Фронтах в район Курської дуги було подано 3572 ешелону (171 789 вагонів).\nРішучість цілей сторін, величезні сили, зосереджені на Курській дузі висока насиченість їх новітньої бойовою технікою зумовлювали крайню запеклість майбутньої боротьби.\nЗа характером бойових дій Курська битва ділиться на оборонну бій (5-23 липня 1943 г.) і контрнаступ радянських військ, яке включало дві стратегічні наступальні операції: Орловську СНО (12 липня - 18 серпня) - «Кутузов» і Белгородско - Харківську СНО ( 3-23 серпня) «Полководець Румянцев».\nУ Курській стратегічної оборонної операції брали участь війська Центрального, Воронезького і Степового фронтів. В рамках операції були проведені наступні фронтові операції:\n- Оборонна операція Центрального фронту на орловско-курському напрямку (5.7 - 11.7. 1943 г.);\n- Оборонна операція Воронезького і частини сил Степового фронту на бєлгородсько - курському напрямку (5.7-23.7. 1943 г.).\nХід бойових дій.\n4 липня в другій половині дня командування противника зробив розвідку боєм на південному фасі виступу в смузі 6-ї гвардійської армії. 5 годин йшла тут запекла боротьба бойової охорони з переважаючими силами ворога.\nРадянське командування, знаючи про терміни переходу противника в наступ, провело потужну артилерійську контрподготовку.\nУ 13-й армії, 6-й і 7-й гвардійських арміях в контрпідготовка брало участь 2400 гармат, мінометів і бойових машин реактивної артилерії. Артилерійська контрпідготовка затримала наступ противника на півтори-дві години дещо послабила його удар. План наступальних дій противника був порушений, раптовість втрачена. При цьому більш ефективною була артилерійська контрпідготовка на Воронезькому фронті.\nГоловний удар на орловско-курському напрямку в смузі Центрального фронту припав по військах 13-й, лівим флангом 48-й і правому флангу 70-ї армій. На цю ділянку противник кинув одночасно п'ять піхотних і три танкові дивізії групи армій «Центр», до 500 танків «тигр», «пантера» і ШО «фердинанд».\nБої за передній край головної смуги оборони на всіх атакованих ділянках носили запеклий і завзятий характер. Німецькі танки розстрілювали вогнем наших знарядь, протитанкових рушниць, закопаних у землю танків і САУ, дивувалися авіацією, підривалися на мінах. Піхота противника відтиналася артилерійським, мінометним, ружейно-кулеметним вогнем або знищувалася в рукопашних боях в окопах. І тільки о дев'ятій годині ворогові вдалося атакувати передній край оборони.\nВ результаті запеклих боїв 5 липня на ольховатском напрямку противник вклинився в оборону 13-й армії на 6-8 км і вийти до другої смуги на північ від Вільхуватка на ділянці 15 км.\nЧи не увінчалися успіхом спроби німців зламати нашу оборону і в смузі 70-ї армії (армія складалася з дивізій військ НКВС, переданих до складу наркомату оборони). У другій половині доби 6 липня противник кинув у бій 9-ту танкову дивізію, але і вона не виправдала надій командування вермахту.\nЗа два дні боїв противник втратив понад 25 тис. Солдатів і офіцерів, до 200 танків. З 7-го по 12 липня противник прагнув прорвати нашу оборону танковими клинами, але успіху досягти так і не зумів. Ударне угруповання армій «Центр» була знекровлена і зупинена військами Центрального фронту. За тиждень боїв противнику вдалося просунутися з півночі в сторону Курська лише на 10-12 км, але тільки за 4 дні найбільш напружених боїв він втратив до 42 тисяч убитими і пораненими і до 800 танків і ШО.\nКомандування Центрального фронту повідомляло в СВГК: «Зустрівши противника стіною разючого металу, російської стійкістю і завзятістю, війська Центрального фронту вимотали в безперервних запеклих восьмиденних боях ворога і зупинили його натиск. Перший етап битви закінчився ».\nЧи не увінчалося успіхом наступ ударного угруповання противника і на бєлгородсько-курському напрямку. Тут німецьке командування кинуло в перший день настання п'ять піхотних, вісім танкових і одну моторизовану дивізію. Головний удар завдавали сполуки 4-й ТА в смузі 6-ї гвардійської армії на Обояньского напрямку. Допоміжний удар здійснювався в смузі 7-ї гвардійської армії силами оперативної групи «Кемпф» в загальному напрямку на Корочу.\nНа напрямку головного удару противник застосував до 700 танків і ШО добірні дивізії СС «Рейх», «Мертва голова», «Адольф Гітлер».\nОсновний удар противника припав до 67-ї та 52-ї гвардійським стрілецьким дивізіям 6-ї гвардійської армії і 81-й і 78-й гвардійським дивізіям 7-ї гвардійської армії. Головною ударною силою, з якою боролися наші війська, були танки. Тому проти них командування кинуло в першу чергу протитанкову артилерію. Висока майстерність і самовідданість проявили в боях солдати 5-ї батареї 1008-го ІПТАПа старшого лейтенанта А.А. Гагкаева. Вони підбили 17 ворожих танків. В районі Биківка удари ворога відбивали частини 52-ї гвардійської стрілецької дивізії і 96-ї танкової бригади, яка знищила 17 танків і 9 гармат противника. І таких прикладів безліч.\nВ результаті настання 5 липня гітлерівське командування не досягло своєї мети. Тільки на окремих напрямках їм вдалося просунутися від 8 до 10 км.\nУ наступні дні противник продовжував нарощувати удари. За два дні боїв він поглибив свій плацдарм на лівому березі Північного Дінця в смузі 7-ї гвардійської армії до 10-12 км і на 3-кілометровому фронті вийшов до другої смуги оборони.\nЦіною величезних втрат противнику вдалося до 10 липня просунутися до 35 км, але опанувати обоянієм він не зміг. Його наступ захлинувся.\nВтративши надію прорватися до Курська на обоянском напрямку, німецьке командування зробило обхідний маневр добірних танкових дивізій СС через станцію Прохорівка, щоб вдарити на Курськ з південного сходу.\nРадянське командування, розкривши задум противника, прийняло рішення завдати контрудару по його вклинившейся угрупованню. Наші війська. Діяли на цьому напрямку, були посилені 5-ї гвардійської танкової армії, а так само двома танковими корпусами.\nВранці 12 липня в районі Прохорівки сталася найбільша танкова битва Другої світової війни, в якому з обох сторін взяло участь до 1200 танків. За свідченням очевидців, земля тремтіла від брязкоту гусениць і гуркоту гармат. Погляду представлялися обпалена чорна степ, люте полум'я пострілів і вибухів, стовпи диму від палаючих танків.\n13 липня противник зробив ще одну спробу прорватися до Прохорівці. Він перебував на НП однієї з танкових частин маршал AM Василевський 14 липня доповідав І.В. Сталіну: «Вчора сам особисто спостерігав на північний захід від Прохорівки танковий бій наших 18 і 29 тк з більш ніж 200 танками противника. В результаті поле бою протягом години було всіяне палаючими німецькими та нашими танками ».\nКонтрудар радянських військ, нанесений в районі Прохорівки, змусив противника остаточно відмовитися від наступу. Противник був змушений перейти до оборони, а незабаром під ударами радянських військ почати відхід на раніше займані рубежі. К 23 липня Воронезький і введений в бій Степовий фронти, просунувшись на глибину до 35 км, відновили становище, яке займали радянські війська до 5 липня,\nТаким чином, план операції «Цитадель» зазнав повного краху.\nВ оборонних боях під Курськом КА виконала поставлені перед нею завдання. Вона завдала ударним угрупованням противника величезні втрати, в результаті чого співвідношення сил на південній ділянці радянсько-німецького фронту ще більше змінилося на користь СРСР. Цим самим були створені сприятливі умови для переходу наших військ в рішучий наступ.\nКонтрнаступ радянських військ (12 липня - 23 серпня 1943 г.)\nПерехід КА в контрнаступ з метою розгрому ударних угруповань противника на орловському і белгородско- харківському напрямках готувався одночасно з підготовкою міцної оборони під Курськом.\nКонтрнаступ планувалося здійснити силами лівого крила Західного фронту. Брянського і Центрального фронтів проти угруповання противника в районі Орла і силами Воронезького і Степового фронтів - проти угруповання противника на бєлгородсько-харківському напрямі.\nВ ході контрнаступу радянських військ проведено 2 стратегічні наступальні операції:\nОрловська СНО і Белгородско-Харківська СНТ «Орловська стратегічна наступальна операція (12-18 липня 1943 г.) отримала кодову назву« Кутузов ». В рамках операції проведені наступні фронтові операції:\nВолховського - Орловська АЛЕ Брянського фронту (17.7-18.8.1943 р);\nКромско- Орловська АЛЕ Центрального фронту (12.7 -18.8.1943г).\nЗгідно з планом «Кутузов» війська трьох фронтів - Західного, Брянського і Центрального повинні були нанести удари з півночі, сходу і півдня на Орел, розчленувати угруповання противника і потім знищити її.\nНаступ військ Брянського і Західного фронтів почалося 12 липня. Бої відразу ж взяли завзятий і запеклий характер. Наші війська вперше за час війни зустрілися з такою потужною глибоко ешелонованої обороною противника. На орловський виступ німецьке командування покладало особливу надію. З нього вони розраховували розвинути наступ на Москву. І називали вони цей виступ не інакше як «кинджал, спрямований в серце Росії». До результату 13 липня 11-а гвардійська армія генерала І.Х. Баграмяна вклинилася в оборону противника на 25 км, через тиждень вона просунулася до 70 км і створила загрозу основним комунікацій орловського угруповання противника.\n15 липня в контрнаступ перейшли війська Центрального фронту.До 18 липня вони повністю ліквідували вороже вклинение на курському напрямку і відновили колишнє положення. В подальшому в бій були введені дві танкові і одна загальновійськова армії резерву СВГК. Прорвавши оборону противника по всій дузі Орловського виступу війська Західного, Брянського і Центрального фронтів націлили свій удар на Орел.\n5 серпня з'єднання Брянського фронту увірвалися в Орел. Переслідуючи розбиті й деморалізовані з'єднання противника, війська трьох фронтів до 18-серпня повністю ліквідували орловський виступ німецьких військ.\nПлан операції «Кутузов» був успішно виконаний. Загальні втрати супротивника склали до 15 дивізій.\n- Белгородско-Харківська стратегічна наступальна операція проведена в період з 3 по 23августа 1943 носила кодову назву-«Полководець Румянцев». У ній брали участь війська Воронезького і Степового фронтів. В рамках цієї операції проведені наступні фронтові операції:\n- Наступальна операція Воронезького фронту на бєлгородсько-Богодухівському напрямку (3.8-23.8.1943 р);\n- Наступальна операція Степового фронту на бєлгородсько-харківському напрямі (3.8-23.8.1943 р).\n3 серпня війська Воронезького і Степового фронтів перейшли в контрнаступ. Перший же день настання ознаменувався великим успіхом. Була прорвана тактична зона оборони противника. На кінець дня війська просунулися до 30-35 км.\nПродовжуючи розвивати наступ, війська Степового фронту кинулися до Білгорода і 5 серпня увірвалися в місто. Звільнення Орла і Бєлгорода мало не тільки військове, але і велике політичне значення.\nЛондонське радіо 7 серпня передав: «Такого поразки, як під Орлом і Бєлгородом, німці не відчували навіть в 1918 р Покоління будуть згадувати про те як КА завдала тяжкого удару німцям, продемонструвавши тим самим свою мужність і майстерність».\nЗа три дні боїв війська Воронезького і Степового фронтів поставили під загрозу повного розгрому Харківську угруповання противника. Спроби противника сильними ударами в районі Богодухова і Ахтиркн затримати наступ радянських військ успіху не мали.\nВранці 23 серпня в результаті нічного штурму Харків був узятий радянськими військами. Частина угруповання, обороняла місто, була знищена, а залишки відступили на південний захід. План «Полководець Румянцев» також був успішно виконаний.\nВійськово-політичне значення Курської битви.\n1. Битва під Курськом стала одним з найважливіших і вирішальних подій Великої Вітчизняної війни і всієї другої світової війни. У цю битву було послідовно втягнуто обома сторонами понад 4 мільйонів чоловік, близько 70 000 гармат і мінометів, близько 13 тисяч танків і САУ, до 12 тисяч бойових літаків.\n2. В ході битви провалилася остання спроба гітлерівського командування повернути втрачену стратегічну ініціативу.\n3. За 50 днів безперервних боїв противник послідовно ввів в бій близько 100 дивізій. Його втрати склали до 30 дивізій, в тому числі 7 танкових і моторизованих, 500 000 солдатів і офіцерів, 1500 танків, 3 тисячі знарядь і мінометів та понад 3700 бойових літаків.\n4. Перемога під Курськом мала величезне і міжнародне значення. Для всіх стало очевидним, що СРСР здатний і поодинці розгромити фашистську Німеччину. Вона позбавила німецьке командування можливості впливати на військові дії, що розгорнулися в Італії. Англо-американські війська 17 серпня 1943 р повністю очистили Сицилію і переправилися на південь Апеннінського півострова.\n5. Контрнаступ, що почалося під Орлом і Бєлгородом, переросло в загальний наступ на широкому фронті. У серпні-вересні 1943 р були звільнені Смоленськ (Операція «Суворов»), Брянськ, Донбас і війська вийшли до Дніпра.\nВійська Центрального, Воронезького і Степового фронтів, завершивши звільнення Лівобережної України, також вийшли до Дніпра, 6-го листопада війська 1-го Українського фронту звільнили Київ.\nУ Курській битві КА було продемонстровано високе військове мистецтво, майстерність командирів і штабів:\n- навмисний перехід до оборони, витримала масовані удари танків і авіації противника;\n- точне визначення початку наступу противника і напрямки головних ударів;\n- умілий вибір моменту для переходу в контрнаступ, чітка взаємодія родів і видів військ.\nУ другому періоді війни СРСР, його Збройні Сили здобули видатні перемоги над німецькими військами. До кінця 1943 року було досягнуто і закріплений корінний перелом не тільки в ході Великої Вітчизняної війни, а й усієї Другої світової війни на користь Радянського Союзу.\nЦі історичні перемоги стали основним чинником, що визначив військово-політичну обстановку в котрий розпочався п'ятого року Другої світової війни.\nЗа два з половиною роки КА розгромила 218 ворожих дивізій (56 з них перестали існувати). Противник втратив до 7 тис. Танків, близько 50 тис. Знарядь, 14,3 тис. Бойових літаків. Радянські війська пройшли з боями від 500 до 1300 км, звільнивши майже половину окупованій території СРСР.\nПодальший розвиток отримало радянське військове мистецтво. Переконливим свідченням цього є розгром противника в Сталінградській і Курській битвах.\n1. Піманов А.К. Історія військового мистецтва. М., 2006.\n2. Голуб С.Г. Історія військового мистецтва (бібліотека офіцера). СПб., 2006.\n3. Єременко А.І. Сталінград. Військові мемуари. М., 2005.\n4. Єременко А.І. На західному напрямку. Військові мемуари. М., 2006.\n5. Жуков Г.К. Спогади і роздуми. М., 2001..\nя не мали практичного значення і лише дезорганізували борються війська.\nВранці в Кремль прибув посол Німеччини граф фон Шуленбург, який передав радянському керівництву меморандум, який означав оголошення війни. Опівдні по радіо виступив заступник голови Раднаркому СРСР Молотов, який повідомив про початок війни з Німеччиною і закликав радянський народ дати відсіч ворогу. У той же день Гітлер виступив з відозвою до німецького народу, а міністр закордонних справ Німеччини Ріббентроп заявив на прес-конференції, пояснюючи причини війни, що почалася, що німецький народ веде боротьбу за порятунок світової цивілізації від смертельної загрози більшовизму.\nКерівництвом країни були проведені ряд заходів щодо переведення країни на становище військового часу.\nУказом Президії Верховної Ради СРСР від 22 червня 1941 по 14 військових округах була оголошена мобілізація військовозобов'язаних, які народилися в період з 1905 по 1918 рік включно, і введено військовий стан в більшості районів Європейської частини СРСР.\n29 червня ЦК ВКПб і Радянський уряд звернулися з директивним листом, в якому була дана розгорнута програма боротьби з агресором. Зміст цієї директиви було викладено І.В. Сталіним в відомій промові на радіо 3 липня 1941 року, яку він почав незвичайним зверненням "Товариші! Громадяни! Брати і сестри! .."\n30 червня 1941 року створено Державний Комітет Оборони (ДКО), в руках якого зосереджувалася вся повнота влади в державі.\n23 червня для керівництва Збройними Силами була створена Ставка Головного Командування під головуванням Народного Комісара Оборони СРСР Маршала Радянського Союзу С.К. Тимошенко. 10 липня 1941 Постановою ДКО вона була перетворена в Ставку Верховного Головнокомандування під головуванням І. В. Сталіна.\n10 липня 1941 ДКО були створені три головних командування. Північно-Західне (К.Є. Ворошилов); Західне (С.К. Тимошенко); Південно-Західне (С.М. Будьонний).\n6. 19 липня Президії Верховної Ради СРСР призначив І.В. Сталіна НКО СРСР, а 8 серпня він був призначений Верховним Головнокомандувачем ЗС СРСР. У перші дні війни радянські війська, що знаходилися на західній державний кордон, були об'єднані під фронти: Північний (7, 14. 23-тя армії). Північно-західний (8-я і 11-я армії), Західний (3, 4, 10 і 13-я армії), Південно-Західний (5, 6,12 і 26-я армії) і Південний (9-я і 18-я армії).\nЗа характером бойових дії і особливостям вирішуваних завдань початковий період війни умовно ділиться на 2 етапи.\nПерший етап - з 22 по 30 червня був пов'язаний зі спробою Радянських ЗС виконати "План оборони державного кордону" - зупинити наступ ударних угруповань противника, відкинути їх за межі нашої території.\nДругий етап - з 30 червня до середини липня включає перехід до стратегічної оборони і її ведення на всьому радянсько-німецькому фронті.\nПерші тижні війни. Вторгнення німецьких військ здійснювалося силами 121 дивізії (в тому числі 17 танкових, 15 моторизованих дивізій), в цілому збройні сили Німеччини налічували 3,2 млн. Чоловік. В операції брали участь 3 повітряних флоту (3 тис. Літаків). На 22 червня армія Німеччини на сході складалася з 3 армійських груп: група армій "Північ" під командуванням генерал-фельдмаршала фон Лееба вела наступ в напрямку Ленінграда; найбільш сильна група армій "Центр" під командуванням генерал-фельдмаршала фон Бока наступала в напрямку Мінськ - Смоленськ - Москва; група армій "Південь" під командуванням генерал-фельдмаршала фон Рундштедта повинна була вийти до Дніпра і захопити Київ. Їм протистояли також три угруповання радянських армій: на півночі війська Північно-Західного фронту генерал-полковника Кузнєцова Ф.І. прикривали Прибалтику і Ленінград; в центрі армії Західного фронту генерала армії Павлова Д.Г. оборонялися на мінському напрямку, а південна угруповання Південно-Західного фронту генерал-полковника Кирпоноса М.Г. захищала Україну.\nНайбільших успіхів вдалося досягти німецькій групі армій "Центр". Танкові дивізії, стрімко просуваючись на захід, охоплювали заскочені зненацька радянські з'єднання в гігантські "кліщі", а польові армії завершували оточення. В "котлах" в районі Білостока і Мінська було взято величезну кількість полонених. Протягом липня - початку серпня група армій "Центр" і "Південь" вийшли до Дніпра. Дезорганізовані, позбавлені підтримки з повітря, радянські частини відступали, надаючи, проте, запеклий опір. Гарнізон залишилася в глибокому тилу Брестської фортеці протягом місяця продовжував чинити опір переважаючим силам противника. Просуваючись до Москви, де Гітлер очікував вирішального бою, німці на початку липня підійшли до Смоленська і 16 липня взяли його. Контрудари радянських військ Західного фронту змусили групу армій "Центр", зазнали великих втрат, перейти 30 липня до оборони. Плани блискавичної війни ( «бліцкриг») потребували коригування.\nВ останніх числах червня танки групи армій "Північ" захопили плацдарми на правому березі Західної Двіни в районі Даугавпілса і рушили далі на схід. В кінці липня 18-я німецька армія опанувала Лієпаєю і Ригою. На південному напрямку німецькі війська до початку липня вийшли до Дністра, форсували його і продовжили наступ, в ході якого під Уманню були оточені значні сили радянських військ. Румунські та німецькі дивізії на початку серпня підійшли до Одеси, яка була оточена і в ході тривалих кровопролитних боїв взята в середині жовтня.\nОсвіта антигітлерівської коаліції. 12 липня СРСР і Великобританія підписали угоду про спільні дії у війні проти Німеччини, а в серпні уряд США прийняло рішення надавати економічну допомогу Радянському Союзу. США вступили у війну в грудні 1941.\nОборона Києва.Підвівши підсумки першого місяця війни, гітлерівські генерали прийшли до висновку, що можливості радянської армії були недооцінені, а в результаті розтягнутості фронтів темпи наступу сповільнилися, і рекомендували Гітлеру зосередити всі сили на московському напрямку для розгрому зосередилися там радянських військ. Однак Гітлер 21 серпня ухвалив рішення продовжити бойові дії відповідно до початковими планами. Це означало, що першочергове завдання Гітлер бачив в захопленні Донецького басейну і Криму. Відповідно до цих планів було продовжено наступ на Київ. ДО 15 вересня дві німецькі угруповання, що обходили Київ з півночі і півдня, зімкнули кільце навколо міста. В оточення потрапили чотири радянські армії. 19 вересня Київ був залишений, в полон потрапило понад 600 тис. Радянських солдатів і офіцерів, було також взято велику кількість трофеїв. Проте німці втратили кілька тижнів, відклавши наступ на Москву, що не могло не позначитися на його результатах.\nНімецькі війська на підступах до Ленінграда. В середині липня група армій "Північ" генерал-фельдмаршала фон Лееба почала наступ на Ленінград з рубежу річки Велика. Значні сили радянських військ були скуті настанням фінів на північну столицю, воно було зупинено 1 вересня на рубежі державного кордону 1939. Проте, просування німецьких військ сповільнилося в результаті запеклого опору радянських частин. В кінці серпня створилася загроза оточення Ленінграда, і 8 вересня німцям вдалося відрізати Ленінград від суші. Почалася ленінградська блокада, місто безперервно піддавався артилерійському обстрілу і бомбардувань з повітря, постачання захисників Ленінграда і його жителів здійснювалося в зимовий час по льоду Ладозького озера (т.зв. "Дорога життя"). Німці так і не змогли захопити місто, і в січні 1943 блокада була прорвана.\nБойові дії на півдні. У вересні група армій "Південь", завершивши операцію в районі Києва, зробила наступ з метою захоплення Криму. В кінці жовтня була прорвана оборона на Перекопському перешийку, і 11-я армія опанувала Кримом, оточивши Севастополь, де розгорнулися запеклі бої. У листопаді інша німецька угрупування захопило Таганрог і Ростов, але радянські війська, перейшовши 17 листопада в контрнаступ, відкинули за річку Міус німців, які змушені залишити Ростов (29 листопада). На цьому рубежі стан стабілізувався. В руках німців перебував Харків, велика частина Донбасу, Крим (за винятком Севастополя). В останніх числах грудня в Керчі і Феодосії були висаджені десанти, і Керченський півострів опинився в руках радянської армії. Це забрало німецькі сили від обложеного Севастополя.\nВ результаті раптового нападу Німеччини війська наших прикордонних військових округів, які не встигли привести себе в бойову готовність, виявилися в скрутному становищі. Дивізії, призначені для заняття оборони на державному кордоні розгорнулися в повному обсязі. Що були у військах бойова техніка знаходилася в парках, здебільшого на консервації. З'єднання і частини мали на своїх складах один боєкомплект боєприпасів і одну заправку пального, а решта далеко від військ. Велика частина артилерії перебували в таборах на планових навчальних зборах, на великій відстані від своїх частин і з'єднань.\nСлід зазначити, що багато частин були збиті і пройшли лише початкову підготовку. Сформована несприятлива обстановка і важкі втрати, полегшили противнику захоплення стратегічної ініціативи.\nРезультати початкового періоду зробили вирішальний вплив на весь хід бойових дій в літньо-осінньої кампанії 1941 року. Невдалий результат прикордонних боїв і наступний відхід наших військ принесли радянському народу незліченні страждання і позбавлення, зажадали колосальних зусиль для досягнення корінного перелому.\nВійська Північно-Західного фронту до середини липня залишили майже всю Прибалтику і відступили на 450-500 км від кордону. Відхід сухопутних військ змусив кораблі Балтійського флоту піти з Ризької затоки і перебратися в район Таллінна.\nУ смузі Західного фронту німецькі танкові групи просунулися від кордону на глибину до 450 600 км і вийшли до Дніпра і Західної Двіни.\nВійськам Південно-Західного фронту в перші дні вдавалося стримувати натиск гітлерівців. В ході найбільшого танкового бою, що розгорнувся в районі Луцьк, Дубно, Броди, вони завдали серйозної шкоди танкової угруповання противника і на тиждень затримали її просування. Втрати танків зі сторона РККА в цій битві склали 2 тис. 648 одиниць, що на доповідь помічника командувача військами Південно-Західного фронту по танкових військах генерал-майора Вольського означало, що "... на 1 серпня 1941 року Південно-Західний фронт не має в своєму складі механізованих з'єднань як бойових збитих одиниць .., "в подальшому противнику вдалося просунутися на глибину 300-350 км і вийти на підступи до Києва, таким чином усуваючи глибокого охоплення з півночі головних ця фронту.\nНа північній і південній ділянках радянсько-німецького фронту бойові дії почалися пізніше. У смузі Північного фронту німецько-фашистські війська перейшли в наступ в кінці червня, але змогли просунутися вглиб радянської території лише на 25-30 км. На Південному фронті, зустрівши наполегливий опір радянських військ, ворог просунувся всього на 60-70 км.\nНезважаючи на захоплення великої території, противнику в перші два-три тижні не вдалося знищити радянські війська і тим самим забезпечити собі безперешкодний рух углиб країни. В ході запеклих оборонних боїв у прикордонних районах вони завдали противнику великих втрат у живій силі і техніці. За даними німецького генерального штабу, до середини липня вермахт втратив на радянсько-німецькому фронті понад 100 тис. Солдатів і офіцерів, майже половину початкового складу танків, а його авіація к Детально 19 липня втратила близько 1280 літаків. Все це зумовило зниження потужності наступних ударів і темпів просування ворога. Однак німецько-фашистські армії мали можливість заповнювати втрати своїх з'єднань за рахунок резервів і зберігати їх високу боєздатність.\nРадянські війська понесли великі втрати. З 170 радянських дивізій вийшли з ладу 28 (з них 12 стрілецьких, 10 танкових, 4 моторизовані, 2 кавалерійські), а понад 70 втратили половину свого складу в людях і техніці. За перші три тижні боїв діюча армія втратила близько мільйона людей, з них 700 тисяч полоненими, і вже в серпні на військову службу були призвані військовозобов'язані 1890 - 1904 і призовники 1923 року народження. Це дозволило заповнити колосальну спад частин і з'єднань, які воювали з ворогом. Якщо в червні 1941 ВС СРСР налічували 4 мільйона 830 тисяч чоловік, то на початку вересня цього року - 7 мільйонів 400 тисяч осіб.\nОбстановка до кінця початкового періоду війни залишалася складною. Бойові дії велися в 120 км від Ленінграда, в районі Смоленська і на підступах до Києва. Ворог створив безпосередню загрозу захоплення цих великих адміністративних центрів. Радянські війська мали потребу в поповненні людьми і озброєнням. З 212 дивізій і 3 стрілецьких бригад, що були в складі діючої армії, були повністю укомплектовані лише 90.\nГітлерівське командування помилково вважало, що після виходу німецьких військ до Дніпра основні сили Червоної армії розбиті і найважливіша частина плану "Барбаросса" виконана. ".. .Задачи розгрому головних сил російської сухопутної армії перед Західною Двіною і Дніпром виконана., Тому не буде перебільшенням, якщо я скажу, що кампанія проти Росії була виграна в 14 днів, - так записав у своєму щоденнику 3 липня Гітлер. А 4 липня він заявив: "я весь час намагаюся поставити себе в становище противника. Практично він війну вже програв. Добре, що ми розгромили танкові і військово-повітряні сили російських на самому початку, росіяни не зможуть їх більше відновити.\nТаким чином, в ході початкового періоду війни в результаті допущених оперативно-стратегічних помилок керівництва країни РККА зазнала ряд великих поразок і зазнала величезних втрат в живій силі і техніці. Війська вермахту взяли гору далеко не переважаючими за чисельністю, але краще керованими і навченими військами.\nВ даній обстановці вирішальне значення набувало швидке розгортання на загрозливих напрямках стратегічних резервів і створення глибини стратегічної оборони.\nВ кінці червня - початку липня на прийнятому головному - західному напрямку почали розгортатися які прибули з внутрішніх округів війська 22, 20, 13 і 21 армій. За ними зосереджувалися 16 і 19 армії, уздовж Західної Двіни і Дніпра від Невеля до Кременчука (700 км) створювався новий Західний фронт.\nВ глибині в 100 км від Дніпра з шести армій утворився "фронт резервних армій". Глибше почав формуватися "фронт Можайський лінії оборони" в складі трьох армій. На всіх напрямках велося будівництво оборонних рубежів на глибину понад 400 км.\nГоворячи про формування нових з'єднань, слід зазначити, що до кінця 1941 року було сформовано понад 400 нових дивізій. Народне ополчення до осені 1941 р налічувало близько 2 млн. Чоловік. Бойові дії в липні-вересні розвивалися на всіх трьох стратегічних напрямках. На північно-західному напрямку Північний, Північнозахідний фронти і Червонопрапорний Балтійський флот проводили оборонну операцію проти групи армій "Північ" і головних сил фінської армії. Плануючи захоплення Ленінграда і знищення Балтійського флоту, 10 липня противник завдав удар з району Пскова і Острови на лужськом і новгородському напрямках, намагаючись захопити Ленінград з ходу. Однак запеклий опір і небачений героїзм захисників міста зірвали плани ворога. З 8 вересня почалася героїчна оборона блокованого міста. 17 вересня 1941р. командувач Ленінградським фронтом генерал армії Г. К. Жуков у критичній для міста ситуації видає наказ відомий під назвою "ні кроку назад", що сприяло суттєвому поліпшенню становища.\nУ числі захисників Ленінграда знаходилися частини і з'єднання НКВС. На Карельському перешийку частини 21 дивізії разом з сполуками Червоної Армії стримували білофінів, які прагнули з'єднатися з німецько-фашистськими загарбниками. На місці боїв дивізії був встановлений обеліск з написом: "У числі військ, які зупинили просування гітлерівців, героїчні бійці 21-ї мотострілецької дивізії військ НКВД. Особовий склад дивізії проявив зразки мужності і відваги, заслужив високу оцінку командування Ленінградського фронту".\nНа північних підступах до Ленінграда вів в оточенні важкі бої 15-й Червонопрапорний полк. Стойко прикривали Виборгськоє шосе підрозділи 225-го конвойного полку на чолі з політруком Мандрусової. Героїчний подвиг під Лигово зробив сержант військ НКВД Григорій Красношапка. Старший політрук М.Руденка, червоноармієць А.Кокорін і мл.лейтенант Дівочкін удостоєні звання Героя Радянського Союзу.\nВирішальне значення мали події на західному напрямку. Тут з 10 липня по 10 вересня відбулася найбільша операція літньо-осінньої кампанії - Смоленська оборонна операція, яка представляла собою сукупність оборонних і наступальних боїв, які війська Західного і Центрального фронтів вели проти армій групи "Центр". В ході боїв радянські війська змусили супротивника припинити наступ на Москву. 14 липня під Оршею вперше дала залп батарея реактивних мінометів. Нею командував капітан І. А.Флеров.\nВ ході Смоленської битви ворог, хоча і зміг просунутися на схід від Дніпра на 170-200 км, проте не досяг намічених цілей. Вимушений перехід групи армій "Центр" до оборони в 300 км від Москви означав провал розрахунків командування противника з ходу вийти до радянської столиці. Стало очевидним, що плани Гітлера на швидке і переможне закінчення війни терплять крах.\nУ вогні Смоленської битви народилася радянська гвардія.За стійкість, мужність і відвагу, дисципліну і організованість 100, 127, 153 і 161-а стрілецькі дивізії (командири - генерал І.Н.Руссіянов, полковники Л.З.Акіменко, Н.А.Гаген, П.Ф.Москвітін) наказом НКО від 18 вересня 1941 року було перетворено в 1,2,3 і 4-у гвардійські СД.\nНадзвичайно напружений характер носили оборонні бої радянських військ на Україні. До середини липня рухливі з'єднання 1-ї танкової групи, а за нею війська 6-ї армії противника прорвалися до Києва, де їх затримав гарнізон Київського укреп, району. Почалася його героїчна 71-денна оборона. Тут відзначилися воїни 6 і 16 полків 23-й мсд військ НКВС, 4-й дивізії військ НКВС з охорони ж / доріг 227-го конвойного полку. Вони останніми залишали займані позиції, відступаючи, знищували мости і ж / дорожні споруди. Стійкість і героїзм при обороні Києва високо оцінені народом, місто носить звання героя.\nВеличезне значення керівництво фашистської Німеччини надавало захоплення радянської столиці. Воно вважало, що з падінням Москви опір Червоної Армії буде остаточно зламано і війна завершиться повною перемогою Німеччини. Однак влітку 1941 року всі спроби фашистських військ прорватися до Москви зазнали провал. До того ж Гітлер побоювався рухатися прямо на Москву, до тих пір, поки на лівому крилі фронту візьметь Ленінград, а в районі Києва не буде розгромлена сильне угрупування радянських військ.\nУ вересні після оточення і розгрому радянських військ під Києвом і осадження Ленінграда гітлерівське командування затвердило план операції під кодовою назвою "Тайфун", що передбачає оточення і захоплення Москви. Призначена для наступу на Москву група армій "Центр", налічувала 74,5 дивізії, в т.ч. 22 танкові і моторизовані (2/3 всіх дивізій на радянсько-німецькому фронті). Всього в наступ на Москву було кинуто 1.800 тис. Солдатів і офіцерів, 1700 танків, 1390 літаків, понад 14 тис. Гармат і мінометів. Їм протистояли 95 радянських дивізій (близько 1.250 тис. Осіб), 980 танків, 677 літаків, 7 600 гармат і мінометів.\nЗа задумом німецько-фашистського командування ударні угруповання вермахту мали прорвати оборону радянських військ і ударами по одному напрямі оточити і розгромити в районі Вязьми і Брянська основні сили Західного, Резервного і Брянського фронтів, що прикривали підступи до Москви.\nВійська Брянського фронту (командуючий генерал А. І. Єременко) не змогли зупинити просування противника на південь. Тим часом військам групи армій "Південь" з захоплених на Дніпрі плацдармів вдалося почати наступ на північ. 15 вересня ці угруповання з'єдналися на схід від Києва. В результаті сильно знекровлені в боях 5, 37, 26-а армії і частина сил 21 і 38-ї армій Південно-Західного фронту були оточені. Бої в оточенні тривали майже до кінця вересня. Вихід військ з оточення супроводжувався великими втратами в живій силі і техніці.\nВ результаті найбільших поразок наших військ у другій половині вересня - першій половині жовтня під Києвом, Мелітополем, Вязьмою і Брянськом у ворожому полоні відразу виявилося понад 1 мільйон 300 тисяч осіб. У цих умовах Ставці Верховного Головнокомандування довелося піти на строкову перекидання сил з Далекого Сходу, з Закавказзя і Середньої Азії. Ціною великих зусиль, введенням нових резервів вдалося глибокої осені відтворити фронт оборони і зупинити противника.\nБитва під Москвою в її військово-політичне значення. Битва під Москвою є найбільшою битвою ВВв та Другої світової війни. Вона тривала понад 6,5 місяців (30 вересня 1941р. - 20 квітень 1942р.) І складалася з оборонного періоду (30 вересня - 5 грудня 1941 г.), контрнаступу радянських військ (5 грудня 1941 - 7 січня 1942 г.) і загального наступу на західному напрямку (8 січня -20 квітня 1942 г.).\nВ ході Московської битви було проведено три стратегічних операції:\nМосковська стратегічна оборонна операція (30 вересня -5 грудня).\nБрали участь війська Західного, Калінінського, Резервного, Брянського і частина сил Південно-Західного фронтів;\nМосковська стратегічна наступальна (контрнаступ під Москвою) операція (5 грудня 1941 р - 7 січня 1942 г.). Брали участь війська Західного, Калінінського, Брянського (з 24.12.1942 р), а також війська правого крила Південно-Західного (до 20.12.1942 р) фронту.\nРжевско-Вяземская стратегічна наступальна операція (S січня -20 квітня 1942 г.). Брали участь війська Західного і Калінінського фронтів.\nПісля взяття Києва Гітлер повернувся до планів наступу на Москву, маючи намір закінчити війну до зимових холодів. 2 жовтня (а деякі сполуки - 30 вересня) група армій "Центр", що отримала солідні підкріплення і насичена технікою, перейшла в наступ з району Рославля і Шостки. Великі радянські сили були оточені і розгромлені в "котлах" під Брянськом і Вязьмою. Створилася реальна загроза прориву німецьких танкових армій до Москви. Обраний Москви керував генерал армії Г. К. Жуков, який командував Західним фронтом. 19 жовтня в Москві було введено стан облоги, населення було мобілізовано на будівництво оборонних укріплень. Урядові установи, навчальні заклади, дипломатичний корпус були евакуйовані в Куйбишев (нині Самара). Ставка Верховного головнокомандування на чолі зі Сталіним залишалася в Москві.\nВ середині жовтня німецькі війська вийшли на лінію Мценськ - Калуга - Калінін (нині Твер). Темпи німецького наступу сповільнилися через настала бездоріжжя, але в середині листопада, коли невеликі морози скували розкиснули дороги, німці рушили на Москву за трьома напрямками. Прагнучи охопити Москву, з півночі через Клин рухалися дві танкові армії (3-я і 4-я), в центрі на столицю йшла 4-а загальновійськова армія, а на півдні 2-а танкова армія рухалася в обхід, прагнучи взяти Тулу. До початку грудня німці на окремих ділянках наблизилися до столиці на відстань 35-40 км, німецькі танки вже з'являлися в передмістях столиці, артилерія обстрілювала будинку в місті. 17 листопада Сталін видав наказ, згідно з яким руйнувалися і спалювалися "всі населені пункти в тилу німецьких військ на відстані 40-60 км в глибину від переднього краю і на 20-30 км вправо і вліво від доріг". Жителі сіл, що опинилися у фронтовій смузі, підлягали насильницькому виселенню. Опір радянської армії наростало, а наступальний порив німецьких військ, які несли великі втрати в умовах настала суворої зими, висихав. Наступ німців було зупинено в перших числах грудня, група армій "Центр" не змогла виконати поставленого завдання. Радянські війська не тільки зупинили противника, а й підготували велике контрнаступ.\nРадянське командування добре розуміло, що доля війни буде вирішуватися під Москвою і розробило план, суть якого полягала в тому, щоб, спираючись на заздалегідь підготовлену оборону знекровити ударні угруповання ворога, створити умови для переходу в контрнаступ, розгромити групу армій "Центр" і захопити стратегічну ініціативу. При цьому радянське командування враховувало досвід перших місяців війни і прагнуло створити глибоку оборону з чотирьох оборонних рубежів.\nОперація "Тайфун" закінчилася повним провалом. Тільки за період з 15 листопада по 5 грудня вермахт втратив під Москвою близько 155 тис. Солдатів і офіцерів, 777 танків 1500 літаків. В результаті величезних зусиль СРСР зі створення резервів, співвідношення сил на Західному напрямку змінилося. До початку грудня 1941 року в резерві СВГК була достатня кількість дивізій.\nРозроблений Ставкою і Генштабом план контрнаступу був націлений на те, щоб ліквідувати загрозу, що нависла над Москвою, шляхом розгрому флангових ударних угруповань противника.\n5-6 грудня 1941 року в контрнаступ перейшли війська трьох фронтів-Західного (Г. К. Жуков), Калінінського (И.С.Конев) і Південно-Західного (С.К.Тимошенко). Контрнаступ розгорнулося на фронті, протяжністю близько 1 тис. Км. Воно виявилося для ворога повною несподіванкою.\nВажке ураження зазнали 38 німецьких дивізій, в т.ч. 11 танкових. Розгром ворожого угруповання на центральному, московському напрямку створив умови для переходу Червоної Армії в загальний наступ.\nДо квітня 1942 року, за 4 місяці, ворог був відкинутий на захід на 100-350 км. Повністю була очищена від ворога Московська, Тульська і Рязанська області.\nВ ході наступу Червона Армія розгромила близько 50 ворожих дивізій. Тільки Сухопутні війська противника втратили 832 550 чоловік.\nОднак повністю задум операції здійснити не вдалося через відсутність великих рухливих з'єднань і досвіду проведення операцій на оточення.\nБитва під Москвою поклала початок корінного повороту у Великій Вітчизняній війні: був розвіяний міф про непереможність гітлерівської армії. Країна в основному перебудувала народне господарство під потреби військового часу, створивши матеріальні передумови до зміни тактики і стратегії ведення бойових дій.\nГітлерівський план "бліцкригу" зазнав краху. Війна проти СРСР набула затяжного характеру.\nПеремога під Москвою поліпшила військово-політичне і міжнародне становище Радянського Союзу, зробила вирішальний вплив на згуртування всіх антифашистських сил. 1 січня 1941 г. 26 держав, які перебували в стані війни з агресорами, підписали у Вашингтоні декларацію про спільні дії проти країн фашистсько-мілітаристського блоку. Таким чином, розрахунки гітлерівського керівництва на політичну ізоляцію СРСР провалилися.\nЧільне місце в другому періоді війни займали події, що розгорнулися на радянсько-німецькому фронті влітку 1942 р Німецько-фашистські війська, розгромивши велике угруповання Південно-Західного фронту на барвенсковском виступі і захопивши знову стратегічну ініціативу, зробили в кінці червня потужний наступ на південно-східному напрямку. Ціною великих втрат їм вдалося вийти до Волги в районі Сталінграда і до Головного Кавказького хребта. На цих рубежах наступ гітлерівців до середини жовтня 1942 року було в основному зупинено; вони змушені були перейти до стратегічної оборони. План німецько-фашистського командування на літо 1942 був зірваний. Вимотавши і знекровивши противника в оборонних операціях, Збройні Сили СРСР створили сприятливі умови для переходу в контрнаступ і здійснення корінного перелому в ході збройної боротьби.\nОборонна кампанія 1942 р пов'язана з бойовими діями радянських військ по відбиття наступу німецько-фашистських військ на Сталінград і Північний Кавказ.\nПротягом першого періоду війни наш народ зумів завершити перебудову народного господарства на військовий лад і забезпечував фронт всім необхідним. До кінця 1942 року наша промисловість виробляла бойової техніки і озброєння в два-три рази більше ніж в 1941 році. Так виробництво літаків в грудні 1942 року порівняно з грудня 1941 зросла в 3,3 рази; випуск танків - майже в 2 рази; артилерійських систем і снарядів майже в 2 рази.\nВлітку і восени 1942 року в війська стали надходити нові зразки озброєння: 76-мм дивізійні гармати, реактивні снаряди БМ-30, безперервно надходили танки Т-34, зріс випуск легких танків БТ-70, винищувачів ЯК-7, Як-9, Ла -5. Зріс випуск автоматичної стрілецької зброї в 1,8 рази.\nЗрослі можливості радянської військової промисловості дозволили посилити оснащення наших військ більш калиткою бойовою технікою і на цій основі кілька перебудувати організацію військ.\nДо початку другого періоду були створені танкові і механізовані корпуси, приступили до формування артилерійських дивізій і бригад. Успішно йшло формування авіаційних корпусів і повітряних армій.\nПоряд з цим була виконана величезна робота з узагальнення бойового досвіду. Військам були дані вказівки про створення ударних груп в настанні, про зміну бойових порядків, про порядок використання танкових і механізованих військ.\nТаким чином, Збройні Сили СРСР були готові до розгортання восени 1942 року рішучих наступальних операцій по розгрому ворога.\nДо цього часу СВГК було розгорнуто 12 фронтів:\nКарельський, Ленінградський, Волховський, Північно-Західний, Калінінський, Західний, Брянський, Воронезький, Південно-Західний, Донськой, Сталінградський, Закавказький.\nНезважаючи на великі втрати в людях і бойовій техніці, фашистська Німеччина являла собою грізну силу. Широко використовуючи ресурси окупованих і залежних країн, вона в 2 рази збільшила виробництво середніх танків, майже в 2 рази бойових літаків, налагоджувалося виробництво важких танків.\nДо листопада 1942 року на радянсько-німецькому фронті перебувало 261 дивізія і 15 бригад у складі 4-х груп ( «Північ», «Центр», «Б» і «А») при цьому в групах «Б» і «А», вийшли до Волзі і Головного Кавказького хребта, налічувалося 113 дивізій (43% всіх сил противника).\nУ цих умовах СВГК вирішила перейти в контрнаступ, розгромити основні сили німецько-фашистських армій «Б» і «А», розташованих на південній ділянці радянсько-німецького фронту і звільнити захоплену ворогом територію.\nУ рішенні задач зимової кампанії 194 243 рр. повинні були взяти участь послідовно війська всіх фронтів, за винятком Карельського.\nСтратегічний задум радянського командування.\nВ основу задуму була покладена ідея проведення системи послідовних наступальних операцій на величезному фронті від Ладозького озера до передгір'їв Головного Кавказького хребта. Його здійснення повинно було привести до нанесення ураження найбільш сильним угрупованням противника, захоплення стратегічної ініціативи та досягнення рішучого перелому у збройній боротьбі на головному фронті 2-ї світової війни.\nОбстановка до початку контрнаступу.\nКонтрнаступ на Волзі, подібно кнаступленію під Москвою, проводилося після вимушеної оборони і відходу радянських військ в глиб країни. Обстановка, що склалася до кінця оборонної операції під Сталінградом, сприяла радянським військам у проведенні кнаступленія з найбільш рішучою формою маневру-2-х стороннього охоплення флангів противника з метою його оточення і знищення.\nЛінія фронту до початку кнаступленія прийняла форму виступу загальною протяжністю близько 650 км, з вершиною у Волги і підставою у ст. Вешёнская і біля озера Сарпі. Тим самим німецько-фашистське угруповання виявилася охопленої з 3-х сторін радянськими військами.\nХарактер оборони противника.\nОборона противника готувалася протягом півтора-двох місяців. Тактична зона оборони противника складалася, як правило, з однієї смуги (див. Схему). Сили і засоби піхотної дивізії розподілялися відповідно до вимоги статуту «Відродження військ», в якому вказувалося, що наступ противника повинно бути, відбито зосередженим вогнем всіх видів зброї перед переднім краєм оборони.\nОсновні сили і засоби піхотної дивізії розташовувалися на першій позиції з ущільненням бойових порядків до переднього краю, де фронт ставав суцільним. В обороні 23 сил піхоти дивізія розгортала на передньому краї першої позиції, 1,5- 2 піхотних батальйону - в резерві командирів полків і один піхотний батальйон на другій позиції - в резерві командира дивізії. При такому розподілі сил піхотна дивізія могла створити значну щільність вогню засобами піхоти тільки перед переднім краєм. Вогневі позиції дивізійної артилерії розташовувалися в 3 7 км від переднього краю оборони, а артилерія посилення - в 4 10 км. Позиції батальйонних і полкових мінометів знаходилися в 350- 400 м від переднього краю Протитанкові знаряддя часто розташовувалися групами в 250- 300 м від переднього краю в районі доріг.\nДо початку нашого контрнаступу в резерві у противника на Сталінградському напрямку було 6 дивізій і одна бригада, розкидані на великій території від району на південний захід від Сталінграда до Чернишевській, Міллерово.\nВ ході оборонної битви в серпні і вересні 1942 року війська Сталінградського і Південно-східного фронтів провели ряд приватних операцій з оволодіння і утримання плацдармів на правому березі Дону. В результаті цих операцій наші війська оволоділи вигідними плацдарми на північний захід від Сталінграда і на правому березі Дону в районах Серафимовича, Клетской, Сиротинської, Трехостровской, а на південь від Сталінграда оволоділи виходами з дефіле між озерами Сарпі, цяця і Барманцак.\nРозробка плану к / настання почалася ще в ході оборонного періоду битви під Сталінградом. Історично склалося так, що в середині вересня 1942 року, коли німці готувалися святкувати свою очікувану перемогу в Сталінграді, в СВГК і зародилася ідея про перехід в кнаступленіе на Сталінградському напрямку.\nПринципове рішення про кнаступленіі під Сталінградом було прийнято 13 вересня 1942 року, після заслуховування Сталіним доповідей генералів Г.К. Жукова і А.М. Василевського. «Перебравши всі можливі варіанти, - згадував Г.К. Жуков, - ми вирішили запропонувати Сталіну наступний план дій:\n- Перше - активної обороною продовжувати виснажувати противника;\n- Друге - приступити до підготовки настання, щоб завдати противнику такий удар, який би різко змінив стратегічну обстановку на півдні в нашу користь ».\nДля координації зусиль військ, що діяли на Сталінградському напрямку, СВГК в район Сталінграда були спрямовані Заступник Верховного Головнокомандувача генерал армії Г.К. Жуков і Начальник Генерального штабу генерал-полковник Василевський А.М.\nНашим війська мали розгромити велику вороже угруповання в Межиріччі Дону, а потім нанести удари на Північному Кавказі, Верхньому Дону і під Ленінградом. Щоб скувати противника і позбавити його можливості маневрування силами, передбачалося провести також наступальні операції в районі Великих Лук, Ржева і Вязьми.\nПри цьому враховувалося, що рішучий розгром противника на Ста-лінградско - Ростовському напрямку поставить в скрутне становище групу армій «А» і змусить її поступово відступати або битися в умовах оточення.\nДля кнаступленія залучалися війська 3-х фронтів:\n- Південно-Західного (генерал-лейтенант М. Ф. Ватутін);\n- Донського (генерал-лейтенант К. К. Рокоссовський);\n- Сталінградського (генерал-полковник А. І. Єременко).\nГоловний удар завдавали війська лівого крила Південно-Західного фронту з плацдармів в районі Серафимовича і Клетской і війська Сталінградського фронту з району Саралінскіе озер в загальному, напрямку на Калач. В районі Калач, Радянський війська цих фронтів повинні були з'єднатися і завершити оточення головних сил ворожого угруповання, яке діяло під Сталінградом.\nПівденно-Західному фронту належало ударним угрупованням у складі 5 ТА і 21 А прорвати оборону 3-й румунської армії і стрімко розвинути танковими корпусами наступ на Перелазовскій, Калач з метою відрізати шляхи відходу угруповання противника з району Сталінграда на захід. Загальна глибина завдання становила 120 км.\nДонський фронт повинен був нанести два удари: один силами правого флангу 65-ї армії з району Клетской на південний схід з метою згортання оборони противника на правому березі Дону і другий - силами правого флангу 24-ї армії з району Качалінской уздовж лівого берега Дону на південь з метою ізоляції ворожого угруповання, яке діяло в малій закруті Дону, з подальшим її знищенням.\nСталінградський фронт повинен був перейти в наступ з району озер Сарпі, цяця, Барманцак, прорвати оборону противника на двох ділянках і, розвиваючи наступ на північний захід, вийти в район Калач, Радянський, де з'єднатися з танковими корпусами Південно-Західного фронту і завершити оточення угруповання противника, що діяли в районі Сталінграда.\nПочаток переходу в кнаступленіе було призначено для Південно-Західного і Донського фронтів на 19 листопада, а для Сталінградського фронту - на 20 серпня 1942 по характеру вирішуваних завдань і способів бойових дій воно включає 3 етапи:\nПерший етап (19 - 30 листопада 1942 г.) включав оточення основної маси німецько-фашистського угруповання, яка прорвалася до Волги;\nДругий етап (грудень - 9 січня 1943 р) розвиток кнаступленія і зрив намірів противника звільнити свою оточене угруповання;\nТретій етап (10 січня - 2 лютого 1943) ліквідація оточеного ворожого угруповання під Сталінградом.\nПерехід радянських військ в наступ і оточення ворожого угруповання під Сталінградом (19 -30 листопада 1942 г.).\nВідповідно до плану радянські війська провели перегрупування і до результату 18 листопада зайняли вихідне положення для наступу.\nВсього у складі наступальної угруповання радянських військ було більше 1 млн. Чоловік, 13,5 тис. Гармат і мінометів, 894 танки і САУ, 1414 літаків. Протистоїть угруповання німецьких військ на Сталінградському напрямку налічувала: 42 піхотних, 4 моторизованих, 5 танкових дивізій і 4 бригади групи армій «Б» (6А, 4 ТА німецькі, 8-а італійська, 3, 4 румунські), підтримані авіацією 4-го повітряного флоту і 8-го авіакорпусу. Всього понад 1 млн. Чоловік, 10 300 гармат і мінометів, 675 танків, 1216 літаків.\nПеред кнаступленіем в другій половині дня 17 листопада виділені для розвідки боєм підрозділи почали на широкому фронті за підтримки артилерії бойові дії, на більшості ділянок збили бойову охорону супротивника і підійшли до переднього краю головної смуги його оборони.\nВранці 19 листопада після калиткою 80- хвилинної артилерійської підготовки перейшли в наступ війська ударного угруповання Ю-3 фронту і війська Донського фронту. Наступ Сталінградського фронту почалося 20 листопада.\nДивізії першого ешелону Ю-3 фронту спільно з частиною танкових корпусів прорвали в перший день настання оборону противника і забезпечили в вод в бій 3-х тк, що мало вирішальне значення для розвитку наступу військ фронту. Танкові корпусу просунулися на 30-35 км. Успіх танкових корпусів був використаний стрілецькими дивізіями. За день бою вони просунулися до 16 км.\nГоловні сили танкових корпусів були введені в бій на глибині 3-4 км, тобто після прориву першої позиції головної смуги оборони противника. Артилерійське забезпечення здійснювалося армійської артилерійської групою. Вогонь цих груп було підготовлено заздалегідь і відкривався за викликом з передових НП.\nАвіація в смузі Ю-3 фронту через погану погоду в цей день бойових дій не вела.\nБойові дії в глибині оборони противника відрізнялися стрімкими і раптовими ударами по флангах і тилу противника.\nВідбивши Катака ворога, наші війська відновлювали наступ і домагалися великого успіху. Так, 406-й і 622-й стрілецькі полки 124-ї сд, відбивши Катака противника, негайно перейшли в атаку і на плечах розбитих частин противника увірвалися в його опорний пункт на висоті, оволоділи ним і успішно розвивали наступ.\nПри бої в глибині оборони противника наші війська широко застосовували маневр з метою обходу і охоплення ворожих опорних пунктів, оволодіння ними в тісній взаємодії з танками і артилерією.\nСпроби німецько-фашистського командування зупинити просування наших військ і ліквідувати прорив, що утворився шляхом введення в бій резервів успіху не мали.\n23 листопада радянські війська завершили оточення угруповання противника під Сталінградом в складі 6-ї і частини 4-ї ТА.\nЗ 24 по 30 листопада війська Донського і Сталінградського фронтів вели бої по знищенню оточеного під Сталінградом ворожого угруповання.\nЗ 30 листопада оточене угруповання противника була затиснута на площі розміром із заходу на схід до 40 км і з півночі на південь - від 30 до 40 км, і яка прострілювалася майже у всіх напрямках вогнем далекобійної артилерії.\nСпроби німецько-фашистського командування використовувати транспортну авіацію для надання допомоги оточеним військам були зірвані.\nНа початку грудня наші війська продовжували наступ з метою розчленування і знищення ворога, проте, це наступ очікуваного успіху не мало. Військам було наказано тимчасово закріпитися на досягнутих рубежах і готуватися до операції зі знищення оточеного угруповання противника. Початок нової операції було намічене на середину грудня, а потім на 10 січня. Ця операція отримала умовне найменування «Сатурн».\nРозвиток настання і ліквідація спроб противника звільнити оточену в районі Сталінграда угруповання (грудень 1942 - 9 січня 1943 р.)\nЗавдання знищення оточеного під Сталінградом ворожого угруповання було покладено на війська Донського і Сталінградського фронтів. Війська Ю-3, Сталінградського фронтів і лівого крила Воронезького фронту повинні були розгромити 8-у італійську армію і німецько-фашистські війська, відкинуті на річку Чир і за Дон в районі Тормосина, і тим самим виключити будь-яку можливість для німецького командування деблокувати оточене в районі Сталінграда угруповання. З цією метою планувалося нанести удари з півночі з району Верх. Мамона на Міллерово і зі сходу з районів Чернишевській і з нижньої течії річки Чир на Тацинская.\nДля виконання цього завдання Ю-3 фронт отримав на посилення 5 сд, 2 танкових і 2 механізованих корпусу, 6 танкових полків.\nДо складу Сталінградського фронту були передані 5-а ударна армія, 4 сд, одна танкова бригада і 2 танкових полки, а в подальшому і 2-а гвардійська армія.\nНімецько-фашистське командування, прагнучи врятувати від розгрому свої війська, оточені під Сталінградом, вдалося до низки спроб до деблокування їх і відновленню становища в районі Сталінграда. З цією метою противник вирішив нанести два удари: один з району Котельникова і другий з району Тормосина в загальному, напрямку на Сталінград.\nДля цього була утворена нова група армій «Дон», в яку входило 25 дивізій, в тому числі 6 танкових і одна моторизована. Значна частина цих дивізій в листопадових боях зазнала значних втрат.\nДля настання з району Котельникова противник зосередив угруповання військ, значно перевершувала сили діяла тут 51-й армії. Особливо велику перевагу тут противник мав на танках.\nВранці 12 грудня ворог перейшов у наступ з району Котельникова в північно-східному напрямку вздовж залізниці Котельникова-Сталінград. Тільки 15 грудня на рубежі річки Аксай наступ ворога було зупинено. До 19 грудня, підтягнувши, свіжу 17-ю танкову дивізію, противнику вдалося прорвати оборону і на вузькій ділянці вийти до річки Мишкова.\nПерекинуті сюди радянські дивізії зупинили противника і в наступні 4 дні відбили всі спроби прорвати нашу оборону.\nХарактерним в оборонних діях наших військ на цій ділянці були маневр силами і засобами на загрозливі напрямки, а також широке застосування контратак і масовано вогню по флангах наступаючого противника.\nЗ переходом противника в наступ з району Котельникова обстановка на Сталінградському фронті різко змінилася. Війська Ю-3 фронту отримали завдання розгромити 8-у італійську армію. На кінець 30 грудня ця задача була виконаний не огляду на перекидання противником 8 дивізій з інших ділянок фронту і з Франції.\nЗупинивши наступ противника на рубежі річки Мишкова, війська Сталінградського фронту виробилиперегрупування, вранці 24 грудня перейшли в наступ з метою розгрому угруповання противника, яка прорвалася на рубіж р. Мишкова. Війська 2-ї гвардійської армії, перейшовши в наступ, зломили опір противника на лівому березі р. Мишкова і почали успішно розвивати наступ у південному напрямку.\nДо ранку 29 грудня війська Сталінградського фронту ударом з декількох напрямків розгромили противника в Котельникова і звільнили місто.\n1 січня 1943 р Сталінградський фронт був перейменований в Південний фронт і отримав завдання розвивати наступ на Ростов. 57, 62, 64 армії з 1 січня 1943 року було передано з Сталінградського фронту до складу Донського фронту.\nВсі заходи німецько-фашистського командування по звільненню своєї оточеного угруповання і відновленню положення під Сталінградом були зірвані. Протягом місяця радянські війська вели бої по знищенню оточеного 6-ий армії німецьких військ. В ході операції був захоплений в полон весь штаб 6-ої армії на чолі з фельдмаршалом Паулюсом.\nТак, 2 лютого 1943 року переможно закінчилася історична битва під Сталінградом.\nВійськово-політичні підсумки Сталінградської битви.\n1. Найбільша перемога Червоної Армії під Сталінградом показала могутність і фортеця СРСР, поклала початок корінного перелому в ході Великої Вітчизняної війни.\n2. Під Сталінградом КА завдала німецько-фашистським військам небачене ураження. В результаті кнаступленія наших військ були повністю розгромлені 32 дивізії і 3 бригади противника. Загальні втрати німецько-фашистської армії за час наступу радянських військ з 19 листопада 1942 по 2 лютого 1943 р склали понад 800 тис. Чоловік, близько 2000 танків, понад 10 тис. Гармат і мінометів, до 3000 тис. Літаків. Це був нищівний розгром гітлерівської армії.\n3. У битві під Сталінградом КА завдала серйозного удару не тільки гітлерівської військової машини, але і всьому фашистському блоку. Розгром 8-ї італійської, 3-й і 4-й румунських армій поставив фашистську Італію і королівську Румунію перед катастрофою.\n4. Розгром німецько-фашистських військ під Сталінградом серйозно підірвав моральний дух німецького народу і армії.\n5. В результаті битви під Сталінградом К А міцно захопила ініціативу в свої руки і перейшла в загальний наступ на всьому радянсько-німецькому фронті від Ленінграда до Північного Кавказу. Почалося масове вигнання ворога за межі СРСР.\n6. Перемога під Сталінградом мала величезне міжнародне значення. Вона поклала початок корінного перелому не тільки в ході Великої Вітчизняної війни, а й Другої світової війни в цілому.\nОсобливості бойових дій радянських військ в контрнаступ під Сталінградом.\nНаступ здійснювався в умовах, коли противник мав суцільний фронт і заздалегідь підготовлену оборону. Головна смуга його оборони на більшості дільниць мала глибину 5-8 км і складалася з 2-х позицій, а позиції - з опорних пунктів і вузлів опору, п ...........


У сквері імені спецпризначенця Олександра Кондакова встановили пам’ятник (ФОТО) — Інформаційний портал Кіровоградщини - Гречка - Новини Кропивницький\nУ сквері імені спецпризначенця Олександра Кондакова встановили пам’ятник (ФОТО)\n05 грудня 2021 . 3027\nУ Сквері імені Олександра Кондакова, що по проспекту Юрія Коваленка, відкрили пам’ятний знак в пам’ять про військовослужбовця 3-го окремого полку спецпризначення імені князя Святослава Хороброго.\nНа відкриття прийшли рідні та друзі Олександра, родини полеглих військових, волонтери, учасники бойових дій, товариши по службі, священнослужителі.\n- Рідні завжди пам’ятатимуть Олександра, але важливо, щоб пам’ятали про нього і інші люди, які живуть у Кропивницькому, - сказала Алла Кондакова, мати військовослужбовця. – На жаль сквер досі не облаштований: немає лавочок, доріжок, молодих дерев, освітлення, але все це попереду. Багато хто навіть не знає, що цей сквер ще 5 років тому отримав нове ім’я. Принаймні тепер всі знатимуть.\nДо присутніх звернувся єпископ Кропивницький та Голованіський ПЦУ Марк, який говорив про пам’ять і велике значення українських «маркерів».\n- Оскільки людська пам’ять є мінливою і зрадливою, потрібно закарбовувати певні історичні моменти і постаті в назвах вулиць, парків, камені. Щоб їх подвиг і ці події не були забуті. І це ще більше повинно спонукати нас до захисту своєї країни, аби захистити не лише своє минуле, а й мати майбутнє, - говорить єпископ Марк.\nОлександр Кондаков народився 7 січня 1992 у Бердянську Запорізької області. За 5 років родина переїхала до Кропивницького. З дитинства мріяв стати військовим, тож після училища підписав контракт і служив у лавах 3-го окремого полку спецпризначення імені князя Святослава Хороброго. Мав намір продовжити навчання у військовому інституті зв'язку.\n24 червня 2014 року Олександр супроводжував вертоліт Мі-8МТ в зоні проведення АТО. Близько 17:10 після зльоту з гори Карачун його збили з переносного зенітно-ракетного комплексу. Гвинтокрил вибухнув і впав поблизу села Новоселівка, здетонував боєкомплект. Всі 9 чоловік, які були на борту, загинули. Серед них - двоє спецпризначенців 3-го ОП СпП старші солдати Олександр Кондаков та Олексій Волохов.\nЗа особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, 19 липня 2014 Олександра Кондакова нагородили орденом «За мужність» III ступеня посмертно.\n19 травня 2016 розпорядженням голови Кіровоградської ОДА № 216-р сквер ім. 60 років ВЛКСМ у Фортечному районі м. Кропивницький перейменовано у сквер імені Олександра Кондакова.\nВідразу після перейменування скверу кропивничани взялись за його оновлення. Серед іншого поставили на меті прибрати пам’ятник Комсомольським поколінням Кіровоградщини радянського періоду, та домогтися від міської влади реконструкції. Проте протягом 5 років справа не зрушилась з мертвої точки, а висаджені волонтерами 50 кущів хризантем розікрали місцеві мешканці.\n- Ми проробили чимало роботи: написали петицію, щоб прибрали пам’ятник «комсомолці», взяли сквер на баланс міста, зробили освітлення, встановити лавочки. Все було підтримано: пройшли всі комісії. Перевірили «комсомолку» і підтвердили, що її немає в жодному реєстрі пам’яток. Жодних перепон не було, як не було і «доброї волі» аби знести цей пам’ятник. Хай би нам вже «кивнули головою» і ми самі знайшли б можливість його знести, - говорить волонтерка Оксана Червоная. – Можливо цей камінь якось зрушить все це і ми приберемо цю комсомолку, оскільки вона тут зовсім недоречна.\nНагадаємо, архітектурно-містобудівна рада на своєму засіданні розглянула та підтримала запит від низки громадських організацій про демонтаж пам'ятника Комсомольським поколінням Кіровоградщини в сквері Олександра Кондакова, проте міський голова Андрій Райкович повідомив, що на демонтаж пам’ятника слід витратити від 1,5 до 1,8 млн грн., мовляв коштів у бюджеті на це немає.\nЖодного благоустрою скверу імені героя війни на Сході країни протягом останніх 5 років міська влада не робила. У вересні 2021 року волонтери та активісти власноруч навели лад, скосивши траву та поприбивавши сміття у сквері, висадили квіти. Проте згодом всі 50 кущів, висаджених на клумбах, поцупили невідомі.\nЗа здобуття обласної літературної премії змагатимуться 6 творів


Соціально-економічне становище Закарпатської області у січні 2020 року @ Закарпаття онлайн\nОсновні показники соціально-економічного становища оприлюднили у ГУ статистики в Закарпатській області.\nНаселення. Чисельність наявного населення області, за оцінкою, на 1 січня 2020р. становила 1253,8 тис. осіб. Упродовж 2019р. мало місце загальне зменшення населення на 3011 осіб.\nУ 2019р. народилося 13016 осіб, померло 15527 осіб, з них 143 дитини у віці до 1 року. Спостерігалося природне скорочення населення у кількості 2511 осіб. Порівняно з 2018р. його обсяг збільшився на 1074 особи.\nЗаробітна плата. У січні 2020р. середня номінальна заробітна плата склала 9112 грн, що на 17,2% менше, ніж у грудні 2019р., на 12,4% більше, ніж у січні 2019р., та у 1,9 раза вище рівня мінімальної заробітної плати (4723 грн). Індекс реальної заробітної плати у січні 2020р. порівняно з січнем 2019р. склав 107,4%.\nСума невиплаченої заробітної плати протягом січня 2020р. зменшилась на 27,2% і станом на 1 лютого 2020р. склала 2863,2 тис.грн.\nРоздрібна торгівля. Оборот роздрібної торгівлі, до якого включено дані щодо роздрібного товарообороту підприємств та розрахункові дані щодо роздрібного товарообороту фізичних осіб-підприємців, основним видом економічної діяльності яких є роздрібна торгівля, за січень 2020р. становив 1944,9 млн.грн, та порівняно із січнем 2019р. у порівнянних цінах зріс на 3,5%, а із груднем 2019р. зменшився на 21,5%.\nСільське господарство. Індекс обсягу сільськогосподарського виробництва у січні 2020р. порівняно з січнем 2019р. становив 100,9%, у т.ч. у підприємствах – 73,6%, у господарствах населення – 101,5%.\nПромисловість. У січні 2020р. порівняно з груднем 2019р. індекс промислової продукції становив 108,0% та січнем 2019р. – 89,3%.\nУ добувній промисловості і розробленні кар’єрів у січні 2020р. порівняно із січнем 2019р. індекс обсягу виробництва становив 162,4%, у переробній промисловості –85,0%.\nУ постачанні електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря у січні п.р. індекс промислової продукції склав 108,8%.\nБудівництво. У січні 2020р. підприємствами області вироблено будівельної продукції на суму 64,3 млн.грн. Індекс будівельної продукції у січні 2020р. порівняно з січнем 2019р. становив 163,4%. Обсяги будівництва будівель зросли у 2,2 раза (житлових – у 9,2 раза, нежитлових – на 15,3%), інженерних споруд – на 38,9%.\nТранспорт. У січні 2020р. вантажообіг підприємств транспорту становив 442,2 млн.ткм, або 76,3% до січня 2019р. Підприємствами транспорту перевезено 337,6 тис.т вантажів, що на 37,1% менше ніж у січні 2019р.\nУпродовж січня п.р. послугами пасажирського транспорту скористалися 3,0 млн. пасажирів, що на 5,7% більше від обсягу січня 2019р. Пасажирообіг підприємств транспорту становив 472,9 млн.пас.км, що у 1,8 раза більше, ніж у січні 2019р.\nЗовнішньоекономічна діяльність. У 2019р. експорт товарів становив 1490,0 млн.дол. США, імпорт – 1471,4 млн.дол. Порівняно з 2018р. експорт зменшився на 10,2%, імпорт – на 3,0%. Позитивне сальдо становило 18,6 млн.дол. (у 2018р. також позитивне – 142,7 млн.дол.). Зовнішньоторговельні операції проводились із партнерами з 130 країн світу.\nОбсяг експорту товарів до країн Європейського Союзу становив 1415,7 млн.дол., або 95,0% від загального обсягу експорту та зменшився порівняно з 2018р. на 10,7%.\nНайвагоміші експортні поставки товарів серед країн-членів ЄС здійснювалися до Угорщини, Німеччини, Австрії, Словаччини та Польщі.\nІмпорт товарів із країн Європейського Союзу становив 854,8 млн.дол., або 58,1% від загального обсягу та зменшився проти 2018р. на 8,0%.\nСеред країн світу найвагоміші імпортні надходження товарів здійснювалися з Китаю (18,6% загального обсягу), Німеччини (11,3%), Чехії (11,0%), Угорщини (10,0%) та Італії (6,0%).\nЦіни. Індекс споживчих цін (інфляції) по області у січні 2020р. порівняно з груднем 2019р. склав 100,8%, по країні – 100,2%.\nНа споживчому ринку області у січні 2020р. порівняно з груднем 2019р. ціни на продукти харчування зросли на 1,4%. Найбільше подорожчали овочі на 11,5%. На 3,5% зросли ціни на фрукти, сир і м’який сир (творог) – на 1,8%, макаронні вироби – на 1,7%, олію соняшникову – на 1,5%. Водночас, на 1,9% подешевшала риба та продукти з риби, яйця – на 1,6%, цукор – на 1,3%.\n"АВЕ Ужгород" як ужгородське звозить на полігон сміття з сусідніх ОТГ - міськрада


Що подарувати - Форум для мам на Mamaclub.ua\nMamaclub > Форум для мам > Разные полезности > Вопрос: Що подарувати\nДівчата, я до вас за порадою. Що подарувати хлопчику на день народження 10років і закінчення початкової школи? В мене вже мозок закипів Запитати в мами не можу, тому що їй зараз не до цього, а це чоловіка похресник. Ось мої варіанти, але не знаю наскільки вони будуть цікаві дитині. Ще додам він любить вирізати різні фігурки лобзіком, щось майструвати, ходить на кудо.\nОсь варіанти: пірограф, 3д пазли, набір для вирощування кристалів і на цьому моя фантазія закінчується. Мамочки, в кого є ровесники, поділіться що цікаво вашим дітям.\n16 Май 2016, 17:42 Марусычка\nІдей безліч) Напишіть суму, на яку ви розраховуєте.\n16 Май 2016, 21:10 Інна ответила\nРозраховуємо на суму 500-800 грн.\n16 Май 2016, 23:51 Марусычка ответила\nПо-перше, пірограф хороша штука, нашому синові цього року подарувала бабуся, шедеври ставити немає куди, роздаровуємо)) Виберіть зручний для дитячої руки, з багатьма насадками, з переносною валізкою.\nДалі, набори для хімічних, фізичних, біологічних дослідів, набір юного фокусника, якісний шкіряний м"яч, лед-годинник або електронний чи механічний, гаманець (в такому віці маленькі мужчини починають цінувати такі понтові штуки)), сумку через плече для спортсекцій чи гуртків, ну і класика- Лего по віку і цікаві, ілюстровані книжки, енциклопедії.\n17 Май 2016, 08:50 Інна ответила\nДуже дякую за поради. Я до такого б не додомалась\n17 Май 2016, 10:17 Марусычка ответила\nНемає за що, свого такого приблизно ж віку маю, його друзі, кумів хлопчик)\n20 Февраль 2019, 19:44 logunovamarianna\nДумаю, що для вас не сильно затратно буде подарувати пазли і дитині приємно, я особисто не знаю дітей котрі не люблять складати малюнки. Якщо надумаєте, то рекомендую сайт https://pazlyk.com.ua/pazli-dlia-pidlitkiv-ta-doroslih


Юридична компанія «Пріоритет» пропонує Вам послуги з захисту прав у судах, ведення судових справ усіх категорій і виконання судових рішень, досудове врегулювання спорів і т.д.\nСпори між співвласниками бізнесу;\nСпори щодо прав на спадщину;\nДаний розділ включає такі види послуг:\nпродовження і відновлення строку прийняття спадщини;\nспори між спадкоємцями;\nЖитлові спори, виділення частини;\nСтягнення завданої шкоди;\nПісля попередніх переговорів, Ви отримаєте максимум інформації відносно послуги, що Вас цікавить.\nЗнання тонкощів цивільного процесу та досвід представництва в суді дозволяє команді досвідчених юристів, досягти успіху в судових справах.\nІндивідуальний підхід і конфіденційність під час співробітництва з Вами є одними з основних принципів нашої роботи. Базова ціна послуги: 4000 грн.\nаналіз матеріалів справи і підготовка юридичного висновку (на вимогу замовника - у письмовій формі);\nскладення позовної заяви і підготовка документів для звернення до суду;\nскладення процесуальных документів (відзивів, заперечень, пояснень, клопотань, заяв);\nПримітка: витрати на сплату державного мита, послуг інформаційно-технічного забезпечення судового розгляду справи та експертних висновків на вимогу суду оплачуються замовником послуги.\nПри вирішенні конкретної справи можливе надання додаткових послуг, які є невід’ємними складовими успішного та ефективного захисту Ваших інтересів.\nПредставництво при оскарженні рішень судів у цивільних справах\nЮридична компанія «Пріоритет» надає послуги з представництва інтересів при оскарженні рішень суду у цивільних справах.\nМи готові представляти Ваші интереси при оскарженні рішення в апеляційній або касаційній інстанціях. Можливо, саме наша участь при оскарженні рішення, стане гарантією винесення нового рішення суду, що відновить Ваші права і максимально захистить інтереси. Базова ціна послуги: 1 000 грн.\nпідготовка та відправлення апеляційної або касаційної скарги на рішення суду першої інстанції;\nпредставництво в апеляційному чи касаційному суді;\nІндивідуальний підхід і конфіденційність під час співробітництва з Вами є одними з основних принципів нашої роботи.\nСподіваємось, що вказана інформація допоможе Вам у виборі надійного партнера, який забезпечить юридичний захист Ваших інтересів!


Навіть холоднокровний, стримана людина напевно хоч зрідка хвилювався. А для вразливих, ранимих людей хвилювання - звичайнісінька, природна річ. Вони переживають за себе, за своїх близьких, їх лякає невпевненість у завтрашньому дні, необхідність вести неприємну розмову або виступати перед незнайомою аудиторією. Причин для хвилювання повнісінько. Але в будь-якому випадку небажано публічно проявляти свої емоції. Крім того, якщо не навчитися тримати себе в руках, це може призвести до погіршення здоров'я.\nОсвойте-яку методику самонавіювання. Вона може дуже стати в нагоді вам. Навчіться скидати внутрішнє напруження, відключатися від обтяжливих думок.\nЯк можна частіше думайте: «Коли я нервую, хвилююся, я тільки роблю собі гірше. Треба бути спокійним ». Переконуйте себе такими аргументами: через те, що ви тріпає собі нерви і заодно нервіруете оточуючих, проблема, що позбавила вас спокою, не зникне. Це ж абсолютно очевидно. Тоді до чого ця нервування, хвилювання?\nХороший і ефективний спосіб: як тільки ви відчуєте хвилювання, відразу ж постарайтеся подумати про щось приємне. Наприклад, згадайте, як ви їздили на екскурсію в яке-небудь гарне місце. Або уявіть собі фруктовий сад, дерева, схиляються під вагою стиглих смачних плодів. Або маленьке лісове озерце, що вабить прохолодою в жаркий літній день, з лататтям, над яким літають різнокольорові бабки. І хвилювання непомітно відступить.\n«Робота - найкращі відволікання від горя». Ця народна мудрість відома з давніх пір. Але точно так можна сказати і про хвилювання. Адже коли людина по-справжньому зайнятий у нього просто немає ні сил, ні часу віддаватися порожнім переживань. Якщо ви ніяк не можете приборкати хвилювання, спробуйте чимось зайнятися, переключити свою увагу. Це може допомогти. Але, зрозуміло, виберіть заняття, не пов'язане з підвищеною небезпекою або з необхідністю граничної концентрації, зосередженості.\nВіруючій людині може добре допомогти така думка: згідно релігійним канонам все в світі відбувається тільки з Божої волі. Тому хвилюватися просто-напросто безглуздо. Адже якщо Бог захоче - неприємність, якої ви побоюєтеся, все одно станеться, незалежно від вашого бажання і хвилювання, а якщо не захоче - не трапиться. Так до чого даремно тріпати нерви? Покладіться на Боже милосердя.


«Львівелектротранс» не купує нові тролейбуси, а модернізує старі — lvivport.com\nСереда, 18 жовтня 2017, 16:40\nСім старих тролейбусів «Skoda», яким вже по тридцять років, були відремонтовані силами ЛКП «Львівелектротранс». У планах до кінця року модернізувати ще два. Вартість ремонту одного такого тролейбуса становить 600-700 тис. грн.\nУ Львові 57 тролейбусів щодня курсує містом. Вік більшості з них – десятки років. Та всі вони проходять регулярні тестування перед тим, як виїхати на маршрути. Деяким з них таланить і їх модернізують під сучасний та оновлений вигляд.\nДиректор ЛКП «Львівелетротранс» Михайло Сидорович розповів, що загалом на підприємстві є понад 70 тролейбусів, та частині із них уже, справді, пора на металобрухт.\n«Підприємство налаштоване на те, щоб власними силами відновлювати рухомий склад, зробити його зручним і комфортним для мешканців міста. Наші працівники вже відновили сім тролейбусів «Skoda», які курсують вулицями Львова. На оновлення електричної, механічної, ходової частини, кузова і салону одного тролейбуса потрібно витратити два місяці часу і 600-700 тис. грн. Плануємо, що до кінця року з’явиться ще два оновлених тролейбуси, а наступного – спробуємо модернізувати 18 тролейбусів», – відзначив Михайло Сидорович.\nОдин новий тролейбус коштує 200 тис. євро, а ремонт обходиться всього за 20 тис. євро. За такою ж логікою оновлюють львівські трамваї. Один новий трамваї коштує мільйон євро, а ремонт всього – 25 тис. євро. Однак, Михайло Сидорович також розповів, що зараз ведуться переговори із Європейським інвестиційним банком та Банком реконструкції та розвитку про кредити для Львова на 10 нових трамваїв і 40 тролейбусів.\nСтосовно готовності ЛКП «Львівелетротранс» до майбутніх осінніх дощів, які часто спричиняють колапс для електричного транспорту Львова, Михайло Сидорович пояснив, що проблема, власне, у старих трамваях.\n«Електричне обладнання трамваїв є під підлогою, тобто максимально наближене до землі. Коли каналізації міста не справляються із потоками води, і на колії 10-15 см води, то стаються замикання. Трамвай – не водний транспорт. Вода потрапляє на електричні частини і вони горять, відповідно трамваї зупиняються. Щоб цього не ставалося, ми маємо модернізувати трамваї, винести ці електричні частини не під трамвай, а над ним, тоді безпека руху збільшиться у рази і сильні дощі не будуть перешкоджати руху трамваїв», – пояснив Михайло Сидорович.\nТакож у підприємстві наголосили, що громадяни дуже часто не оплачують за проїзд електричним транспортом Львова. За їх підрахунками, «Львівелектротранс» щороку через це недоотримує 40 млн гривень, які б можна було використати на модернізацію транспорту.


Поразка скреп: На Хмельниччині ще одна церква "з боєм" змінила патріархат\nвівторок, 19 лютий 2019, 10:19\nУ храмі с. Ставниця Летичівського району знову відбулися парафіяльні збори, де громада прийняла рішення перейти до Православної церкви України, повідомляють Патріоти України.\nЯк написав у Фейсбуці написав митрополит Хмельницького і Кам’янець-Подільського Православної Церкви України Антоній Махота, перші збори, які проводилися у клубі, сторона УПЦ МП не визнала дійсними, стверджуючи, що право голосу мають тільки оцерковлені люди так звана (релігійна громада) і вони там не були присутні. Цього разу їх проводили безпосередньо на території храму.\nНапередодні представники обох сторін опечатали храм до оголошення рішення загальних зборів. Збори цього разу проводили на території церкви. Правопорядок там забезпечували поліцейські.\nУ їх присутності, вдалося переконати представників УПЦ МП, що голосувати мають право усі особи, що прописані у селі Ставниця. Правоохоронці, ставши у церковних воротах, пропускали на подвір’я храму лише жителів села. Зайшовши на церковне подвір’я, люди розділялися на два боки відповідно до своїх переконань щодо приналежності до патріархату.\nПредставники УПЦ МП побачили, що їх кількість менш численна, тому рішення буде не на їх користь. Вони відразу ж залишили церковне подвір’я.


Ірен Адлер — Вікіпедія\nІре́н Нортон (англ. Irene Adler), уроджена А́длер — вигаданий жіночий персонаж письменника Артура Конан Дойла, що з'являється в оповіданні «Скандал у Богемії», опублікованому в липні 1891 року. Є однією з найвизначніших жіночих персонажів у циклі книг про Шерлока Холмса попри те, що вона з'являється лише в одній історії. Ірен Адлер зуміла розгадати задум Шерлока Холмса, коли той під виглядом священика, пораненого в бійці з жебраками, проник до її будинку, і втекла.\nоперна співачка, adventurer\nХолмс вважав цю справу своєю поразкою (попри те, що домігся своєї головної мети), а про Ірен Адлер говорив: «Ця жінка», а замість винагороди, запропонованої королем Богемії, волів узяти фотографію згаданої особи. «Адлер» (нім. Adler) у перекладі з німецької означає «орел».\nУ фільмі «Шерлок Холмс» 2009 року відносини Холмса й Адлер переросли з простого сюжету з фотографією в цілу романтичну історію.\nВідповідно до сюжету оповідання «Скандал у Богемії», Адлер народилася в Нью-Джерсі в 1858 році. Її кар'єра в опері почалася, як контральто, коли вона виступала в оперному театрі Ла Скала в Мілані, Італія; була примадоною в Імператорській опері у Варшаві, Польща, що вказує на талановитість. Саме там вона стала коханкою Вільгельма Готцрайха Сигізмунда фон Ормштейна, великого герцога Кассель-Фельштейна і короля Богемії (тоді ще лише наслідуваного принца), який деякий час перебував у Варшаві.\nКороль описує її як «добре відому авантюристку» (термін, що широко використовувався на той час у неоднозначному поєднанні з «куртизанкою»), а також говорить, що вона мала «обличчя найкрасивішої з жінок і розум найрішучішого з людей». Сама ж Ірен стверджувала, що її навчали як акторку, вона «часто» маскувалась як чоловік, щоб «скористатися свободою». Король пізніше повернувся до свого двору в Празі, тоді як Адлер, якій тоді було приблизно двадцять років, покинула оперну сцену та переїхала до Лондона.\nУ 1888 році 30-річний король має намір одружитися з Клотильдою Лотман фон Сакс-Майнінген, другою дочкою короля Скандинавії; загроза одруженню існувала б, якби з’ясувались його попередні стосунки з Адлер.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Ірен_Адлер&oldid=30514790\nОстаннє редагування: 11 січня 2021, 00:37\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 00:37, 11 січня 2021.


Купити Термогеник, жиросжигатель Carnitherm 1000 ml (Ice Tea Lemon) у Луцьку | MaxMuscle\nТермогеник, жиросжигатель Carnitherm 1000 ml (Ice Tea Lemon)\nКод товару: 00000030283\nМістить спеціально розроблений комплекс речовин для ефективного зниження ваги й спалювання жиру. Цей ефект забезпечують такі компоненти:\n· L – карнітин – 1000мг;\n· синефрин – 20мг;\n· екстракт падуба парагвайського – 100мг;\n· хром – 200мкг.\nЯк діють речовини, що містяться в нашому препараті?\nL - карнітин – це вітаміноподібна амінокислота, яка використовується в підтриманні процесу спалювання жиру в спортсменів під час відновлення організму. Це також важливий фактор у процесі перетворення жиру на енергію. Карнітин покращує засвоєння жирів як джерела енергії, знижуючи їхню кількість в організмі і в такий спосіб сприяючи зменшенню ваги й корекції фігури.\nДенна порція Carnitherm містить максимально можливу дозу синефрину – 20%. Синефрин – це рослинний препарат ( екстракт Citrus Aurantium), що має велику популярність серед спортсменів як жироспалювач, який підтримує термогенез і сприяє розщепленню жирів. Він, між іншим, знижує апетит та має помірну стимулюючу дію на нервову систему.\nЕкстракт падуба парагвайського є ефективною речовиною для контролю ваги. Він стимулює метаболізм жирів, діє як антиоксидант і знімає втому, що дуже корисно для людей, чия програма зниження ваги надто інтенсивна. Екстракт падуба парагвайського разом із тим сприяє виведенню води з організму. Затримка води – це значна проблема для багатьох жінок, і такий спосіб її вирішення відіграє велику роль у корекції фігури.\nХром – це речовина, яка традиційно використовується в продуктах подібної дії. Він допомагає нормальному метаболізму мікроелементів й утриманню нормального рівня глюкози в крові.\nЦей ефект оцінять жінки, які схильні до коливань рівня глюкози, а значить, до більшого потягу до солодкого.\n1 порція (1 ковпачок 50мл) Extrifit Carnitherm містить потужну дозу діючих речовин. Для кращого всмоктування, засвоєння та швидкої дії ми обрали рідку форму продукту. Усі варіанти мають приємний смак фруктового чаю.\nExtrifit пропонує Carnitherm в трьох смакових варіантах: абрикосовий холодний чай, персиковий холодний чай, лимонний холодний чай.\nExtrifit Carnitherm 1000 ml слід вживати по 1 ковпачку ( 50мл ) за 30 хвилин до тренування.\nКомпанія Extrifit разом із Carnitherm 1000 ml допоможе Вам досягнути бажаного результату в корекції фігури й покращенні загального стану організму!\nВозрастная категория Подростковые
Взрослые\nКоличество капсул, шт 1\nСертификаты и гигиенические заключения Женский
Мужской\nВид L-карнитин
Комплексные жиросжигатели
Термогеники\nВкус Холодный лимонад\nВозрастная группа От 18 лет
До 18 лет\nКомплексы витаминов и минералов 20порций\nОтдельные витамины Для снижения веса
Для ускорения метаболизма
Для энергии
Для сушки тела
Для выносливости\nОтдельные минералы Для снижения веса
Для ускорения метаболизма
Для энергии
Для сушки тела
Для выносливости\nСодержание белков в 100 г Женский
Мужской\nСодержание жиров в 100 г Да\nСодержание порции Да\nСтрана регистрации бренда Страна регистрации бренда\nТип закрытия Чехия\nТип заменителя питания Чехия\nТип комплекса (BCAA) Чехия\nТип обработки Чехия