Чий «Блакитний прапор» на пляжі в Криму?\n23 Червень 2017, 22:30\nМассандрівський пляж у Ялті\nРосійські ЗМІ повідомляють про те, що кримський пляж «Масандрівський» отримав міжнародну премію «Блакитний прапор». Він розташований на ПБК і в матеріалі названий російським. Також в ньому вказується, що «другий рік поспіль в списку представлена прибережна зона «Янтарний» (Калінінградська область)». Крим.Реалії розбиралися в деталях і однозначності такого твердження.\nБлакитний прапор – екологічний сертифікат, який видається пляжам і маринам країн Європи, Африки, Карибських островів, а також Нової Зеландії і Канади на основі рішення незалежного міжнародного журі про відповідність вимогам критеріїв програми «Блакитний прапор». Мета програми – забезпечення стабільного розвитку пляжів, яхтових, катерних стоянок за допомогою введення строгих критеріїв (для пляжів – 32), що стосуються якості води, екологічної освіти та інформації, екологічного менеджменту, безпеки та інших послуг. Програма заснована в 1985 році у Франції, через два роки стала загальноєвропейською, а в 2003 році – міжнародною.\nНеобхідними умовами для участі в програмі є безпосереднє бажання пляжів або марин, а також наявність національного координатора – громадської організації-члена міжнародного Фонду екологічної освіти (Foundation for Environmental Education – FEE). FEE – міжнародний координатор програми «Блакитний прапор».\nУкраїна отримала право участі в програмі в 2009 році і стала першою на пострадянському просторі серед країн, що використовують російську мову, номінувавши свої пляжі для участі в боротьбі за сертифікат. У 2010 та наступних роках ряд українських пляжів в Криму і Одеській області отримували і підтверджували сертифікати «Блакитний прапор». Україну в FEE з 2008 року представляє і одночасно є офісом національного координатора програми «Блакитний прапор» київська громадська організація «Екологічна ініціатива».\nРосію в FEE з 2002 року представляє санкт-петербурзька громадська організація «Санкт-Петербург за екологію Балтики», яка з 2005 року реалізує ряд пілотних проектів. Пляж селища Янтарний Калінінградської області вперше в історії програми і Росії був нагороджений «Блакитним прапором» в 2016 році.\nЯк зазначено на сайті програми, в 2017 році російським координатором представлений для отримання сертифіката лише один суб’єкт, і це – пляж селища Янтарний Калінінградської області, українським – десять суб’єктів, включаючи пляж на незаконно анексованій Росією території Криму. Всі номінанти удостоєні «Блакитного прапора», а пляж Масандрівський в Ялті вказано на ресурсі програми як суб’єкт, розташований в Україні.\nНайвищий екологічний показник пляжів (без урахування марин і приватних суден) в цьому сезоні отримали: Іспанія – 579 (у 2016 – 586), Греція – 485 (у 2016 – 429), Туреччина – 454 (у 2016 – 414). Обсяг реалізації програми вважається показником стабільного розвитку регіону, території або країни і сприяє підвищенню їхнього іміджу та привабливості. Пляжі, які отримали «Блакитний прапор», вносяться Міжнародною туристичною організацією до списку місць, рекомендованих для відвідування. Відпочивальники та відпускники по всьому світові керуються наявністю або відсутністю «Блакитного прапора» при виборі місця відпочинку і плануванні поїздки.\nМасандрівський пляж був одним з перших, чию екологічну якість Україна представила на міжнародному рівні, і першим українським пляжем, відзначеним «Блакитним прапором» в 2010 році. Цей сертифікат був підтверджений і в 2016, і в 2017 роках.\nМассандрівський пляж, серпень 2015 року\nКрим.Реалії звернулися з проханням пояснити ситуацію до Модеста Алеєва, заступника керівника громадської організації «Екологічна ініціатива» та національного координатора програми «Блакитний прапор» в Україні.\nУпродовж півтора десятків років участі в роботі програми там не змогли домогтися присвоєння сертифікатів ні пляжам, ні маринам не лише на російському узбережжі Чорного моря, але і захопленій Абхазії\n«Ми – неурядова організація. Пляж Масандрівський в Ялті отримав «Блакитний прапор» заслужено і за нашим поданням, адже Крим – це територія України, тимчасово окупована. В адміністрації пляжу працюють громадяни та власники, які не зрадили своїй справі та розуміють цінність зазначеного сертифіката, а також протягом семи років виявляють бажання претендувати на нього. «Блакитний прапор» на пляжі Масандрівський – показник того, що незаконно анексовані або окуповані Росією території, не визнаються не тільки міжнародними урядовими, але й неурядовими організаціями, якою є міжнародний Фонд екологічної освіти – FEE. Крім того, це – доказ відсутності ефективного управління на анексованих Росією територіях, адже упродовж півтора десятків років участі в роботі програми там не змогли домогтися присвоєння сертифікатів ні пляжам, ні маринам не лише на російському узбережжі Чорного моря, але і захопленій Абхазії. В адміністрації та журі програми «Блакитний прапор» існує чітко сформована єдина думка – представлення російського координатора щодо зазначених територій не розглядати. Але представлення української сторони розглянуто було позитивно», – розповів у коментарях Модест Алеєв.\nУ середу, 31 травня, в Чорноморську Одеської області в сьомий раз в історії і вперше в 2017 році був піднятий «Блакитний прапор». У суботу, 17 червня, сертифікати отримали три київських дитячих пляжі, а в п’ятницю, 23 червня, «Блакитні прапори» будуть урочисто підняті в столиці України над пляжними зонами на берегах Дніпра. У числі десяти пляжів України, які отримали найвищий екологічний бал – пляж Масандрівський в Ялті.\nЄдиний в Росії пляж, уперше (за п’ятнадцять років участі в програмі) нагороджений «Блакитним прапором» в 2016 році та підтвердивши сертифікат в 2017 році, розташований в Калінінградській області, в селищі Янтарний – на території Європи і російського ексклаву.


Україна не є першопрохідцем у застосуванні BIM-технологій. Однак це не є виключно негативним фактором, вважають експерти з archimatika – Андрій Денисенко, керівник ВІМ-відділу, молодший партнер та Ігор Юрасов, ВІМ-менеджер. На 1-Й МІЖНАРОДНИЙ BIM-ФОРУМ «НІЩО НЕ ЗУПИНИТЬ ІДЕЮ, ЧАС ЯКОЇ НАСТАВ» вони наголосили, що ретельне вивчення існуючих світових практик, досвіду, стандартів спрощує процеси власних розробок, дозволяє уникнути критичних помилок. Ключем до успіху є органічне поєднання зусиль експертів, практиків, бізнесу та держави.\nНа прикладі проєктів компанії Андрій та Ігор показали, як застосування BIM, окрім якісного перерозподілу зусиль, дозволяє розблокувати додаткові переваги та можливості, особливо в контексті всього життєвого циклу. Водночас, вони підкреслили, що деякі з них неможливо застосувати в рамках традиційних підходів.\nКоманда ARCHIMATIKA володіє унікальним для України практичним досвідом впровадження BIM технологій в проектну роботу. Вона не тільки застосовує ВІМ-технології в проєктуванні об’єктів, а й допомагає іншими впроваджувати та використовувати ВІМ. Саме завдяки складності, різноманітності і масштабності своїх проєктів компанія змогла вибудувати і оптимізувати гнучке і адаптивне BIM-середовище, що дозволяє їй максимально підлаштуватися під конкретні потреби і параметри будь-якого замовлення.


Станіслав МОЙСЕЄВ: «Ми повинні радіти чужим успіхам і підтримувати, а не знищувати одне одного!» | Газета «День»\nСтаніслав МОЙСЕЄВ: «Ми повинні радіти чужим успіхам і підтримувати, а не знищувати одне одного!»\n18 вересня новий театральний сезон (уже 93-й) Національний театр ім. Івана Франка відкриває на чолі з новим художнім керівником\nОСТАННЬОЮ СПІЛЬНОЮ РОБОТОЮ РЕЖИСЕРА МОЙСЕЄВА ТА СТУПКИ-АКТОРА НА ФРАНКІВСЬКІЙ СЦЕНІ СТАЛА ВИСТАВА «ЛЕВ І ЛЕВИЦЯ» — ПРО НЕПРОСТІ СТОСУНКИ ПИСЬМЕННИКА-КЛАСИКА ТОЛСТОГО І ЙОГО ДРУЖИНИ.НА ФОТО: БОГДАН СТУПКА (ЛЕВ МИКОЛАЙОВИЧ) І ПОЛІНА ЛАЗОВА (СОФІЯ АНДРІЇВНА) / ФОТО З АРХІВУ ТЕАТРУ ІМ. І. ФРАНКА\nПризначення на цю посаду Станіслава Мойсеєва стало несподіванкою для одних і цілком логічним кроком Міністерства культури та туризму для інших — для тих, хто знав про творчу співпрацю та дружбу колишнього художнього керівника Молодого театру з Б.С.Ступкою. Дбаючи про долю першого театру країни, перед смертю Богдан Сильвестрович встиг передати Президентові України лист-заповіт із ім’ям того, кого він хотів би бачити своїм наступником. Однак не всі знали, чиє саме ім’я стояло в передсмертній записці великого українського актора, який уже ніколи не вийде на сцену й не скаже втаємничено, з лише йому властивою закрадливою інтонацією, фразу, чи бодай навіть одне слово, яке западе в душу і буде жити там, примушуючи вступити з ними, зі словом та актором, у діалог. Саме здатності вести діалог так не вистачає сьогодні усьому нашому суспільствові.\nЩо ж стосується призначення нового керівника франківців, то навіть якби на цю посаду прийшов Сам Всевишній, невдоволені все одно знайшлися б. Тим більш усім не догодить проста смертна людина, незалежно від міри свого обдарування, сили та спрямованості свого розуму й щирості своїх намірів. Тож не дивно, що перехід С.Мойсеєва у Театр ім. І.Франка викликав невдоволеність певної частини прославленої трупи та різного роду пересуди й запитання. Щоб отримати відповіді на них і спростувати чутки, якими напередодні нового сезону повнився театральний Київ, ми зустрілися зі Станіславом Анатолійовичем.\n«У ПОЗУ ОБРАЖЕНИХ СТАЮТЬ ЛЮДИ, ЯКІ, М’ЯКО КАЖУЧИ, НЕ БУЛИ ПРИХИЛЬНИКАМИ БОГДАНА СТУПКИ»\n— Ваше призначення художнім керівником Театру ім. І. Франка викликало неоднозначну реакцію. Трупа немов розкололася 50 на 50 (одні — «за», інші —«проти»). Головний докор — що ви прийшли ще на «тепле місце» (не минуло й дев’яти днів як помер Богдан Ступка ), — наказ про ваше призначення міністр культури підписав на другий день після похорону митця. Чим викликана така поспішність?\n— Сам гублюсь у здогадках, шукаючи відповіді на це запитання... Мене поставили перед фактом. До того ж питання було поставлено таким чином, що я, враховуючи всі обставини, мусив це призначення прийняти. Йдеться, насамперед, про те, що напередодні мав розмову з Богданом Сильвестровичем. У тих, досить драматичних обставинах, в яких відбулася наша остання зустріч, я не міг відповісти «ні» на його прохання прийняти від нього художнє керівництво театром. 18 липня, за три дні до його смерті, мені зателефонував Остап Ступка і сказав, що батько просить мене приїхати до нього в лікарню. Бесіда, зважаючи на ситуацію, була досить важкою, адже всі розуміли, що Богданові Сильвестровичу недовго залишилося перебувати серед нас. Однак я не сподівався, що все станеться так раптово...\nПотім мене несподівано викликав міністр, розмова була короткою, я не був готовий до неї психологічно й просто не міг сказати «ні», оскільки п’ять днів тому сказав Ступці «так». Щодо міністра, то, гадаю, в нього були якісь підстави видати наказ про призначення нового керівника театру відразу після похорону. Це не було викликано байдужістю до колективу театру чи неповагою до пам’яті покійного. Можливо, необхідність не затягувати з моїм призначенням була продиктована зверху — знову ж таки, мене ніхто не посвячував у деталі, я можу лише висловлювати здогадки, базуючись на тих чи інших фактах. Відомо, що в Януковича був лист від Ступки, й, швидше за все, відповідне розпорядження було саме від Президента, який виконував останню волю Богдана Сильвестровича.\n— Ідеться, врешті-решт, про роботу, а не про якісь особисті стосунки...\n— Мені здається, що навколо самої ситуації нині існує велика доля спекуляцій. Немає якогось єдиного критерію, який чітко визначав би, скільки має пройти часу після смерті керівника, щоб мати моральне право призначати на його місце нового. Хтось вважає, що мусить минути дев’ять днів, комусь хочеться, щоб минуло сорок днів; ще хтось бажає, щоб керівне крісло пустувало рік... Звісно, кожен має право на свою думку, однак не варто намагатися видавати її за загальноприйняту традицію чи якийсь необхідний ритуал, без якого образять чиїсь почуття. Врешті-решт, хто, як не сім’я Богдана Сильвестровича, може давати оцінку цій ситуації й вирішувати, морально це чи не морально? Сім’я не давала жодних негативних оцінок. У позу ображених, у даному випадку, стають люди, які, м’яко кажучи, не були прихильниками Богдана Сильвестровича і не завжди щодо нього поводили себе коректно. Маємо типову ситуацію: після смерті видатної людини раптом у неї з’являється багато соратників.\n— Ви запевняєте, що не хотіли залишати Молодий театр заради франківського крісла. Однак не всі в це повірять...\n— Не бачу жодної необхідності доказувати це скептикам, а ті, хто знає мене не перший рік, повірять мені без зайвих доказів. Моє небажання йти з Молодого театру було продиктоване досить простими мотивами: там я мав значно більше можливостей, ресурсів і для того, щоб самостійно формувати обличчя театру, і для того, щоб реалізовувати свої творчі режисерські потреби й ставити ті вистави, які хочу. У нинішній ситуації з’являється досить багато нових, складних обставин, з якими я мушу рахуватися, які обмежують свободу моїх дій. Так що для мене це нерівноцінна заміна.\n«ТРЕБА СПРОБУВАТИ ВИЗВОЛИТИ НАШІ ТЕАТРИ ВІД ШТАМПІВ, ВІД РУТИНИ»\n— В інтерв’ю «Дню» (№130-131) ви казали, що потрібні пертурбації, але для цього слід досконально розібратися з усіма питаннями в театрі й творчому колективі, зокрема передивитися весь репертуар і згодом формувати нову афішу. Як кажуть, «один у полі не воїн», чи увійде до вашої команди хтось з Молодого театру? Як трупа Молодого сприйняла ваш перехід до Театру ім. І.Франка.\n— Без особливого ентузіазму, більшість колективу із жалем сприйняло моє рішення. Звісно, там є люди, які не були моїми однодумцями. Однак переважна більшість акторів, з якими ми зробили не одну виставу, як і представники всіх служб та цехів, починаючи з бухгалтерії й закінчуючи водіями, були задоволені тим, як ми спілкувалися й працювали.\nМені треба досконало вивчити творчий потенціал Театру ім. І. Франка. Безперечно, я знаю основних гравців на цьому полі. Більше того, з багатьма із них я вже працював. Але є молодь, є актори середнього покоління, яких я знаю гірше. До того ж я не є прихильником прийнятих ще за радянських часів принципів формування трупи, коли актори колекціонувалися в театрі, але при цьому було невідомо, чи буде кожен із них щось грати найближчим часом, чи ні. Це як у відомому анекдоті про людину, яка влаштовується на роботу:\n— Що ви вмієте робити? — запитує начальник.\n— Можу яму копати.\n— А ще що.\nЩось подібне діється в наших театральних трупах Актор може грати, а може й не грати, отримуючи при цьому зарплату. Погодьтеся, це не дуже раціональне ставлення й до театру, й до актора, який потрапляє в таку ситуацію. Тому якщо хтось із акторів і має прийти услід за мною, то не для того, щоб поповнити й без того немалу трупу, а на певну роль, на яку він більше підходить, аніж хтось інший. Присутність актора в театрі повинна бути продиктована необхідністю саме в ньому, тоді запрошення будь-якого виконавця не викликатиме ніяких непорозумінь і зайвих запитань.\n— У вас відбулася зустріч із трупою Театру ім. І. Франка, яка пройшла за закритими дверима (представників ЗМІ не запрошували), а тому з’явилися різні чутки про новий курс театру. Подейкують, що всіх франківців звільнять, а потім візьмуть на контракт...\n— Я розумію акторські емоції і ставлюся до них із співчуттям. Однак уже не раз казав, і ще раз повторюся: не треба сприймати все сказане, як дію. Декларація намірів ще не є вчинком зі здійснення цих намірів. Нинішнє законодавство не дозволяє розформувати трупу франківців чи будь-якого іншого театру України, а потім перевести всіх на контракт. Для цього потрібні відповідні закони та постанови уряду, які регулюватимуть цей процес. Я ж не перевів на контракт трупу Молодого театру, хоча ніколи не приховував, що є прихильником театральної реформи, яка має бути націлена на модернізацію українського театру в цілому, а не окремо взятого театрального колективу. Ця модернізація повинна стосуватися всіх, мене та інших режисерів зокрема. У будь-якій сфері нашого життя не може бути недоторканних, це неправильно, якщо вони з’являються. Ми ж обурюємося, коли влада створює для себе якісь преференції й стає недоторканною... Тож чого хочемо для себе створювати якісь особливі умови, коли можна не працювати й при тому отримувати стопроцентну зарплату? А хтось при цьому працює на сцені щодня й отримує менше. Безперечно, є люди, які дуже багато зробили для мистецтва, які мають перед ним певні заслуги. Однак це не означає, що нам треба ігнорувати розумні принципи формування творчих колективів.\n— Знаю з власного досвіду, як нелегко в нас проводити реформи. Усіх, хто пробував щось кардинально змінити в наших театрах, я називаю «ветеранами мистецько-визвольних змагань»...\n— Для цього й існує влада, її відповідні інституції, щоб подбати й про цю категорію людей. Я колись мав розмову з колишнім міністром культури з приводу документа, який стосувався атестації творчих працівників театру. Переатестацію, згідно з цією постановою, мали проходити всі, крім народних артистів та лауреатів Шевченківської премії, немовби вони не можуть втратити творчу форму. Зрозуміло, що ці люди зробили якийсь вагомий внесок у мистецтво, однак це не може бути критерієм того, що вони довічно й автоматично залишаються на високому рівні майстерності. Адже змінюється час, змінюються люди. Не йдеться про те, що треба зняти звання чи відібрати премії, мова — лише про рівність усіх перед вимогами професії. Той же Богдан Ступка, незважаючи на всі регалії та всенародну популярність, не вимагав для себе яких поблажок, він до останнього щомиті доводив свій високий фаховий рівень лише в конкретній роботі. Недолугість нинішніх принципів формування трупи очевидна, про що нещодавно писав і відомий російський театральний діяч, колишній міністр культури РФ Михайло Швидкий. Він переконаний, що нинішня «система найму творчих працівників згубна для мистецтва». То що, нам потрібно чекати на театральні реформи в Росії, щоб потім копіювати їх, при цьому переймати не найкращий досвід, як ми це вміємо робити?\n— Усі ці болючі питання обговорювалися на першому зборі трупи?\n— На зборі трупи, від якої я й не чекав одностайного сприйняття власної персони — такого історія театру ще не знає, — обговорювалося багато різних питань. Щодо того, чому не покликали журналістів, то, по-перше, не я цю традицію встановлював; по друге, це не входить у мої обов’язки. Треба спитати в тих, хто досі опікувався в театрі зв’язками з пресою, чому цього разу не покликали тих, хто висвітлює театральне життя в ЗМІ? У наших театрах зв’язок із критиками, журналістами підтримують працівники літературно-драматургічної частини, якщо тільки для цього не створено спеціальної служби. Можливо, журналістів не покликали на збори через те, що готувалися не завжди коректні виступи, й не хотілося їх виносити на широку публіку. Хоча, якщо правда на нашому боці, то її ніхто не стане приховувати. А якщо ми щось приховуємо, то, значить, не дружимо з правдою. Я зараз чую багато подібних претензій. Наприклад, запитують, чому я працюю в кабінеті, де до мене був Ступка, а до нього — Данченко? Тому, що саме це, а не інше робоче місце мені виділив директор театру. Або цікавляться, чому сайт театру не відображає останні події його життя, й т.п. Для того, щоб вникнути в усі сфери життя такого великого колективу, потрібний час, який, до того ж, хотілося б витрачати на роботу, а не на з’ясування відносин і спростовування різного роду чуток та пліток. Усі журналісти, в яких були до мене запитання, отримали на них аргументовані відповіді. А загальну прес-конференцію ми влаштуємо трохи пізніше, нехай пройде час, почнеться конкретна робота, тоді буде більше підстав і тем для серйозної розмови по суті.\n«ПРОЦЕС СТВОРЕННЯ НОВОГО ОБЛИЧЧЯ НАЦІОНАЛЬНОГО ТЕАТРУ ДУЖЕ ТРИВАЛИЙ»\n— Що буде із нинішнім репертуаром франківців? Адже кожний керівник, підписуючись під афішею, намагається її максимально оновити.\n— Це — складне питання, оскільки я достеменно не знайомий з усім репертуаром театру, щоб приймати якісь кардинальні рішення. Зараз я буду дивитися все, включаючи і ті вистави, які вже бачив. Лише після цього можна буде приймати якісь рішення щодо існування тих чи інших вистав. Із другого боку, цю проблему так просто і миттєво не вирішиш, бо, наприклад, знімаючи виставу, яка не відповідає художнім критеріям, треба на її місце запропонувати іншу. Якщо, умовно кажучи, ми виймаємо з репертуару десять назв, то їх треба чимось компенсувати. Процес створення нового обличчя національного театру дуже тривкий, він не може відбутися за півроку чи навіть за рік.\n— Чи правда, що планується замість Театру у фойє створити Музей франківців, і серед експонатів саме там буде крісло Богдана Сильвестровича... Із одного боку, добре, що буде музей корифеїв, а з другого, зникає маленька сцена для експериментів, яку відкрив Ступка, а після новосілля Камерної сцени ім. І. С. Данченка, підкреслював, що нарешті велика акторська братія матиме три (!) майданчики для гри. До речі, вдова Б. Ступки проти музею в театрі. Ваше ставлення до цього?\n— Не знаю ким і коли приймалося рішення про створення музею на місці Театру у фойє, мене про це лише проінформував Михайло Захаревич (генеральний директор), спитавши, чи не буду я проти такого рішення, яке в колективі, схоже, визріло давно. Із одного боку, недобре закривати Театр у фойє, хоча зрозуміло, що там через слабке технічне забезпечення мало можливостей саме для театральних постановок. Це місце годилося для поетичних вечорів, для монодрам, але для повноцінної сучасної вистави так званої малої форми, безумовно, незрівнянно краще підходить Камерна сцена. Із другого боку, потреба в хорошому музеї, насиченому цінними експонатами, що відбивали б мало не сторічну історію Національного театру, теж існує. Бо це ненормально, що відомий театр з такою кількістю визначних майстрів не має своєї музейної експозиції. Це не означає, що я збираюся зменшити кількість постановок. Моє основне бажання — створити в театрі таку творчу платформу, на якій могли б співіснувати різні актори та режисери. У нас мають іти вистави абсолютно різні за жанром, стилем, режисерським почерком. Єдиними критеріями є змістовність, смак, художня якість. Я особисто дуже зацікавлений у тому, щоб у Театрі Франка ставили відомі, що називається, знакові режисери нашого сьогодення. Існує попередня домовленість про співпрацю з Робертом Стуруа, з яким про постановку Лесі Українки домовлявся ще Богдан Сильвестрович. І зараз свою готовність реалізувати цю ідею відомий режисер підтвердив. Я б також дуже хотів, щоб у нас щось поставили Тумінас, Херманіс, Остермайєр... Можу назвати імена кількох російських режисерів, робота з якими збагатила б і наших акторів, і наш репертуар.\n— Ви не боїтеся, що порівнюєте вистави іменитих режисерів із вашими постановками?\n— Не боюся. Я себе сам запитував про те, чому мене не лякає така перспектива. Світ театру такий великий, що в ньому вистачить місця для всіх! Знову ж таки, це не спорт, де хтось стрибне вище чи далі від тебе. Хто візьме на себе сміливість стверджувати, що одна професійно зроблена вистава стовідсотково краща за іншу, теж створену на високому художньому рівні? Я таких беззаперечних оцінок виносити не можу. Однак я знаю, що коли бачу хорошу виставу, то моє бажання займатися професією підвищується, і, навпаки, я починаю його втрачати, коли бачу безпорадні, бездарні вистави. Присутність поряд талановитих, а тим більше — геніальних людей — повинна нас стимулювати до роботи. Може, я й закомплексував би, якби не чув від відомих європейських драматургів — таких, наприклад, як Януш Гловацький чи Хуан Майорка, хороші слова про мої вистави. А це дає мені підстави вважати, що в мене з володінням професією все нормально, я не відчуваю себе аутсайдером. Біда в тому, що наш театр, наші режисери не розкручені, вони не мають належної реклами, про них ніхто не знає. І про це, до речі, Богдан Сильвестрович уболівав завжди. Він якось казав, що в нього зіпсувалися стосунки з Андрієм Жолдаком через те, що той наговорив багато поганих слів на його адресу як художнього керівника театру. Але при цьому він запевнив, що завжди казав і буде казати: «Нині Жолдак представляє у світі Україну». Інтереси українського театру, а не власні стосунки, не образи були для Ступки критерієм ставлення до режисерів чи акторів. Ми повинні радіти чужим успіхам і підтримувати, а не знищувати одне одного. Тоді все стане на свої місця.\nВадим ДИШКАНТ, театрознавець


Рух на трасі Київ – Одеса ускладнений\nJanuary 19, 2018, 9:26 AM 2018-08-28T22:04:28\nАвтомобільних заторів на решті доріг загального користування не зафіксовано\nСитуація з рухом транспортну на двох ділянках траси М-05 Київ – Одеса залишається складною.\nЗатори зберігаються на ділянці протяжністю до 5 км у районі села Ладижинка Уманського району Черкаської області (покров снігу до 50 см,) де рух легкового транспорту здійснюється повільно, рух вантажних автомобілів тимчасово заборонено та зупинено на узбіччі.\nЦей район очищують дві машини рятувальників.\nДруга проблемна ділянка – протяжністю до 2 км поблизу села Великі Трояни Благовіщенського району Кіровоградської області, де легковий транспорт рухається, рух вантажних автомобілів тимчасово заборонено.\nБлизько 100 великовагових автомобілів зупинено на тимчасово облаштованому місці відстою. Тут працює важка інженерна техніку ДСНС.\n«З метою нарощування сил для розчистки дорожного полотна на вказаних ділянках Укравтодором додатково залучено 11 одиниць снігоочисної та протиожиледної техніки», — повідомляє ДСНС.\nАвтомобільних заторів на решті доріг загального користування не зафіксовано.\nCтаном на 10 годину спостерігається невеликий сніг у Вінницькій, Волинській, Житомирській, Кіровоградській, Київській, Полтавській, Сумській, Черкаській, Чернігівській областях, сніг з дощем у Миколаївській області. На решті території без опадів.\n18 січня були знеструмлені 737 населених пункти у 10 областях України.


Пропаганда і маніпуляції МП: на Кіровоградщині віряни борються за право перейти до ПЦУ | Перша електронна газета\n29.01.2019 14:22 Соціум, Статті\nГромада села Перегонівка Голованівського району першою в Кіровоградській області оголосила про свій перехід від московського патріархату до Православної церкви України. Як повідомляла Перша електронна газета, таке рішення мешканці села прийняли під час загальних зборів прихожан Храму Воздвиження Хреста Господнього, які відбулися 24 січня.\nПроте, наступного дня, 25 січня, у селі відбулися інші збори – теж нібито релігійної громади Перегонівки, під час яких учасники вирішили залишитися у складі московського патріархату. Про це повідомляє прес-служба Кіровоградської єпархії УПЦ МП.\nТаким чином, склалася ситуація, за якої один храм став спірним майном двох релігійних громад, які не визнають одна одну.\nЗа словами перегонівського сільського голови Володимира Козака, церкву почали будувати за ініціативи тодішнього директора Перегонівського цукрового заводу Володимира Ігнатенка. Кошти на це виділялися з бюджету підприємства, добровільно відраховувалися з зарплати працівників заводу, також матеріально допомагали місцеві колгосп і радгосп, всі охочі жителі села. Жодна релігійна організація до спорудження храму не долучалася.\n«Будівництво було завершено 1996 року. Тоді ж запросили священика. Зараз церква юридично належить релігійній громаді УПЦ МП», – зазначив В.Козак.\nВзагалі, за роки керівництва В.Ігнатенка завод вкладав великі кошти в розбудову села і розвиток його інфраструктури. А всі споруджені об’єкти, як от церква, передавалися у власність місцевої громади. Яким чином храм перекочував у юридичну власність УПЦ МП, з’ясувати не вдалося. Проте, згідно з чинним законодавством, це не позбавляє вірян права на зміну релігійної приналежності, як у тому намагався переконати митрополит Кіровоградський і Новомиргородський УПЦ МП Іоасаф у своїх неодноразових заявах.\nЗокрема, під час нещодавньої прес-конференції Іоасаф стверджував, що збори релігійної громади Перегонівки, проведені 24 січня, є незаконними. При цьому він посилався на Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підлеглості релігійних організацій та процедури державної реєстрації релігійних організацій зі статусом юридичної особи», підписаний Президентом України 28 січня 2019 року.\n«У законі написано, що рішення про зміну підлеглості та статуту ухвалюється не менше як двома третинами від кількості членів релігійної громади. І право скликання парафіяльних зборів належить виключно парафії і тій юридичній громаді, в яку входить 10 вірян і настоятель», – сказав митрополит.\nПроте, у зазначеному ним документі, немає такої норми, яка визначає існування парафії фактом наявності 10 вірян і 1 священика.\nРазом з цим, посилаючись на той же закон, Іоасаф додав: «Іншими людьми – жителями цього села чи головою сільради – збори скликатись не можуть, бо вони не мають юридичної сили». А в подальшій промові намагався переконати в тому, що членом релігійної громади може бути лише активний вірянин, який часто відвідує церкву.\nВ оригіналі ж цитованого митрополитом документу зазначено «Релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян … Членство у релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення … Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюються загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами», без уточнення їхнього статусу в громаді, частоти відвідування богослужінь чи обов’язкової участі священика.\nУ відповідь на риторику Іоасафа про штучно зібрані збори «не релігійної, а територіальної» громади Перегонівки, сільський голова Володимир Козак зазначив: «Я не брав участі в організації зборів. Люди самоорганізувалися і звернулися в сільраду, повідомили, що хочуть провести збори. Тоді сільрада пішла назустріч громаді».\nЧитайте також: Як “московські” священники опиралися переходу кропивницького храму до ПЦУ\nНа цьому ж наполягає і голованівський благочинний протоієрей отець Михайло Шквара: «Про збори я дізнався на вихідних. Ввечері подзвонили люди з Перегонівки і спитали, чи можу я приїхати засвідчити їхні збори, бо місцевий священик відмовився прийти. І я погодився, бо не гоже відмовляти вірянам в допомозі».\nНині ж, за його словами, попри невдоволення представників МП, громада вже готує документи, щоб юридично оформити перехід до ПЦУ. «Зараз саме збирають паспортні дані. До речі, це якраз дасть можливість підтвердити, що людей, які підтримують перехід, більше і вони є місцевими мешканцями», – наголосив отець Михайло Шквара.\nЩодо кількісного і територіального співвідношення громадян, які брали участь у зборах 24 і 25 січня, то згідно з офіційними повідомленнями Голованівської РДА і прес-служби МП, а також свідченнями жителів Перегонівки, маємо такі дані:\n24 січня на збори зібралося близько 200 осіб – усі, крім запрошеного протоієрея і кількох представників Голованівської РДА, є жителями села. За перехід до Православної церкви України проголосувала більшість – 160; троє в процесі дискусії висловилися проти, а під час голосування – утрималися. Мешканці Голованівська участі в прийнятті рішення не брали.\n25 січня на збори зібралося за різними версіями від 20 до 50 осіб (прес-служба МП офіційної кількості не повідомляє); серед них мешканці різних сіл Голованівського і Маловисківського районів. Зокрема: благочинний Голованівського округу протоієрей Михаїл Мельникович, благочинний Смолінського округу протоієрей Олександр Хомич, котрий головував на зборах, священики Хрестовоздвиженського храму прот. Святослав Левандовський та прот. Павло Мельник і настоятель храму на честь св. ап. і єв. Іоанна Богослова с. Крутеньке ієромонах Афанасій (Зубко), які приїхали в супроводі односельців. Як повідомляється на сайті УПЦ МП, присутні прийняли одностайне рішення залишитися в лоні московського патріархату. Проте за фотографіями, розміщеними на цьому ж ресурсі, помітно, що «за» озвучені рішення голосують не всі.\nНаскільки правомірними і відповідними до релігійних канонів є рішення обох зборів, Перша електронна газета поцікавилася у Єпископа Кропивницького та Голованівського Православної Церкви України Марка.\n«Закон говорить, що будь-яка релігійна парафія має право змінювати релігійну підлеглість. Це робиться на загальних зборах громади і скликати їх може будь-хто з вірян. Бо ж священик, на жаль, часом може не підтримувати свою громаду чи сам не мати підтримки вірян. Про необхідність «10 вірян і 1 священика» взагалі ніде не йдеться – ні в старій редакції закону, ні в новій, ні в статуті релігійної громади, – дивується Єпископ. – Щодо тези «територіальна, а не релігійна громада», то я взагалі не розумію, як їх можна розділити?! Якщо зібралися православні християни, які живуть в цьому селі, то як їх можна розділяти?\nНавпаки, виникають великі питання стосовно участі в тих зборах (25 січня, ред.) людей зі Смоліно та інших сіл. Бо якраз вони не належать до перегонівської громади ніяким чином і не можуть брати участі у прийнятті рішень».\nЄпископ Марк переконаний, що альтернативні збори були проведені представниками московського патріархату, аби створити пропагандистську картинку для російського телебачення і покровителів з Москви.\n«Маніпуляції звучать з уст священнослужителів московського патріархату всіх рівнів. Та ми повинні бути обачними і не вірити всьому, у чому вони намагаються нас переконати. Адже саме через такі пропагандистські дії Росії шлях України до Томосу затягувався, – відзначив Єпископ Марк. – А взагалі, нашим людям час дорослішати – самостійно приймати рішення і відповідати за них.\nТак і в Перегонівці: ви в селі одна громада і ніхто не може приїхати, привезти ще своїх людей і вказати вам, як ви маєте жити, коли і кому молитися! Бо доля села лише в руках його жителів!».\nЧитайте також: Як російські ЗМІ показали “релігійні баталії” у Кропивницькому


Робота, вакансії Донецьк: Телекомунікація та зв'язок - Робота в Донецьку, пошук вакнсій\nРобота Донецьк: Телекомунікація та зв'язок - вакансії, Робота в Донецьку. Пошук роботи, пошук вакансій в рубриці Телекомунікація та зв'язок.\nВакансії в Донецьку / Вакансії в Донецьку / Вакансії Телекомунікація та зв'язок, Донецьк\nРобота в Донецьку в рубриці Телекомунікація та зв'язок\nНа сайті Jobsite ви можете знайти вакансії і роботу в сфері Телекомунікація та зв'язок в Донецьку. Ми пропонуємо якісний пошук роботи і постійно оновлювану базу вакансій для фахівців з кожного з напрямів. Ви можете шукати вакансії по конкретних спеціальностях (наприклад, проглядати вакансії «Телекомунікація та зв'язок»).\nID вакансії: 3450211 Перейти до повного опису вакансії в Донецьку\nID вакансії: 3796397 Перейти до повного опису вакансії в Донецьку\nID вакансії: 3796252 Перейти до повного опису вакансії в Донецьку\nID вакансії: 3770686 Перейти до повного опису вакансії в Донецьку\nID вакансії: 3789746 Перейти до повного опису вакансії в Донецьку\nID вакансії: 3785814 Перейти до повного опису вакансії в Донецьку\nID вакансії: 3795633 Перейти до повного опису вакансії в Донецьку\nID вакансії: 3795724 Перейти до повного опису вакансії в Донецьку\nID вакансії: 3709135 Перейти до повного опису вакансії в Донецьку\nПошук роботи в Донецьку: сайт пошуку вакансій і резюме Jobsite допоможе Вам легко знайти роботу в Донецьку. Пошук роботи в Донецьку за ключовим словом і зарплатою, детальною статистикою нових надходжень за спеціальностями. На сайті представлені як агентства працевлаштування, так і провідні компанії. Великий банк оголошень і вакансії в рубриці Телекомунікація та зв'язок з можливістю знайти роботу як студентам, так і керівникам. Якщо "шукаю роботу" про Вас - тоді Ви потрапили за адресою! Працевлаштування в Донецьк і вакансії Донецьку на Jobsite.


Фундаментні блоки ФБС, Київ\nФундаментні блоки ФБС мають дуже широке використання в будівництві різних об'єктів і виконують важливу роль. Вони виготовляються з бетону і мають форму прямокутного паралелепіпеда. Вони виконують багато функцій, до числа яких належить і зведення стін. Існує дуже широке їх найменування, кожне з яких має свій розмір, масу і відповідну ціну.\nФундамент будь-якої споруди є його основою. Від нього буде залежати надійність, міцність і тривалість експлуатаційного терміну готового об'єкта.\nЗа допомогою фундаментних блоків ФБС, Ви на належному рівні подбаєте про міцний фундамент споруджуваної споруди. Використовуючи їх при закладці фундаменту, Ви можете залишатися впевненими, що будинок, офіс або будь-яка інша будівля яка зводиться, стоятиме міцно і довго.\nСтіни підвалів, підсобних приміщень і так далі теж складаються і фундаментних ФБС блоків. Вони володіють дуже багатьма цінними якостями, які і є причиною їх широкого використання в будівельних процесах.\nЯкщо Вас цікавлять якісні фундаментні блоки ФБС, тоді звертайтеся до нас в компанію «Грамет». У нас представлений величезний асортимент будівельного матеріалу, який пройшов багато випробувань і перевірки. До того ж вся наша продукція відповідає прийнятим стандартам.\nПро фундаментні блоки ФБС дізнатися більше важливої інформації Ви зможете на нашому сайті. На ньому є весь асортимент даної продукції, її різновид і ціновий сегмент.\nЯкщо виникнуть труднощі під час вибору підходящого фундаментного блоку ФБС, Ви можете скористатися додатковою підтримкою нашого кваліфікованого фахівця.


Крокодил зруйнував шлюб: жінка віддала перевагу вихованця чоловікові - vsyachyna.com\nYou Are Here:→Дім і сім'я→Свійські тварини→Крокодил зруйнував шлюб: жінка віддала перевагу вихованця чоловікові\nКрокодил зруйнував шлюб: жінка віддала перевагу вихованця чоловікові\nСкажіть, як ви вчинили б, якби ваша друга половина змусила вас вибирати між вашим шлюбом і диким крокодилом? Зрозуміло, практично всі вважали за краще б зберегти відносини і передати крокодила, наприклад, в зоопарк, щоб він міг жити там зі своїми побратимами. Однак головна героїня цієї статті, 52-річна Вікі, що живе в Австралії, зробила абсолютно несподіваний вибір. І, здається, вона навіть не хоче озиратися назад, адже вона щиро вважає, що вчинила правильно.\nКрокодил на прізвисько Джонні знаходиться під крилом Вікі вже 13 років. В її будинку він відчуває себе повноправним членом сім’ї. Він обожнює дивитися зі своїх господинею телевізор, більш того, він ставиться до неї як до справжньої матері. Вся справа в тому, що Вікі прихистила бездомного крокодила після того, як його залишили на її порозі. Звичайно, раніше вона практикувала догляд за осиротілої тваринами, і її серце миттєво пом’якшало, але це не влаштувало її тодішнього чоловіка, Грега, якого живе в будинку рептилія не просто дратувала, але, скоріше, лякала.\nЧерез 9 років після того, як Вікі прихистила Джонні, її союз з Грегом остаточно розпався, пара офіційно розлучилася.\nВибір між чоловіком і крокодилом\nВікі зізнається: колись вона була дуже щаслива в шлюбі. Однак це щастя закінчилося в ту саму хвилину, коли Грег попросив вибрати її між мрією врятувати всіх рептилій в світі або постаратися не зруйнувати їх власний шлюб. Жінці не треба було багато часу, щоб прийняти доленосне рішення, тому що її любов до тварин означає для неї понад усе на світі. Навіть більше, ніж її власний чоловік.\nВікі каже: “Чоловіки цілком можуть самі про себе подбати, однак мій крокодил не може приготувати собі їжу. До того ж, думаю, що Грег просто заздрив тому, скільки часу я проводила зі своїм вихованцем. Він страшенно ревнував і вважав, що я присвячую весь свій час крокодилу, а не йому “.\nБільш того, Вікі поділилася своїми розчаруваннями з приводу того, як чоловік взагалі міг поставити її перед вибором між шлюбом і тваринами: “Я і так відмовилася від багатьох інших речей, коли вступила в ці відносини, але я ніколи не розлучуся з тим, що у мене було до того, як я зустріла чоловіка, адже він чудово знав про мої інтереси і про те, що я люблю “.\nЦе здається цілком справедливим, адже Вікі, яка є медсестрою, почала займатися порятунком тварин задовго до того, як зустріла Грега. До слова, жінка неодноразово вмовляла свого чоловіка приєднатися до неї і зайнятися тим же самим, але з роками через її пріоритетів чоловік все частіше і частіше засмучувався.\n“Зате у мене є крокодили!”\nЗі своїми тваринами Вікі звертаються як з маленькими дітьми. До речі, у жінки є син на ім’я Ендрю, з яким приблизно стільки ж років, скільки і Джонні. Однак Вікі продовжує наполягати на тому, що крокодил ніколи не представляв небезпеки для її дитини: “Вони були немов брати, ходили один за одним по п’ятах. У міру того, як Ендрю навчався і ріс, Джонні робив те ж саме. Я бачила, як Джонні повторює за Ендрю деякі речі, вони разом розвиваються і освоюють ключові навички! “.\nДо речі, найбільше Грега дратувало те, що Джонні міг залишатися в ліжечку Ендрю, коли той був маленьким, як зазвичай роблять інші домашні тварини. Вікі ж, в свою чергу, стверджувала, що вона володіє дивовижним даром одомашнення крокодилів, може навіть телепатично з ними спілкуватися. Так це чи ні, сказати складно, ясно одне: жінка добре подбала про Джонні, адже тепер довжина крокодила складає півтора метра, а вага – 12 кг.


Реформа лісової галузі це не що інше як один із етапів рейдерського захоплення державного майна, – Ігор Соболевський – РЕСУРС\nresourse\t Останнє оновлення 13 листопада 2021\nСьогодні цьому процесу придумано влучне визначення ДЕРИБАН. Іншого пояснення ліквідації прибуткових, бюджетоутворюючих для ОТГ підприємств не існує. Нічого спільного з поняттям реформи цей процес не має, оскільки в результаті його здійснення жодного покращення галузь не відчує, а мінусів буде безліч. Йдеться про добротні доглянуті споруди лісгоспів і землі під ними. На Прикарпатті планують ліквідувати більшу половину господарств.\nПідставою для наказу Держлісагенства була нібито ініціатива знизу. Усвідомлюєте про що йдеться? Вершина цинізму, лісогосподарські колективи попросили ліквідувати їх. З іншого боку декларується мета у вигляді економії коштів шляхом скорочення 160 посад. Для цього не потрібно ліквідовувати господарства, а у кожному з 16 лісгоспів безболісно скоротити по 10 працівників, в т.ч неукомплектовані посади, пенсіонери, неефективний адмінапарат.\nДля ефективного вирішення проблем збиткових господарств теж не потрібно їх ліквідовувати. Колективи, які довели господарства до жалюгідного стану скоротити, збиткові лісгоспівські виробництва закрити, шахрайські давальницькі схеми ліквідувати. Залишити директора, трьох фахівців по напрямках діяльності, фінансиста та функціональні команди лісництв. Вивільнені кошти використати для ЛІСОВІДНОВЛЕННЯ. Аналогічно ліквідувати радянський пережиток – обласні управління, які крім витрат і корупційних схем ніччого не продукують. Для отримання сьогоднішнього результату їхньої ліяльності достатньо команди у складі начальника управління, головного лісничого, трьох фахівців по напрямках і дівчину з компютером, завданням якої буде приймати, систематизувати інформацію та формувати статистику.\nПри цьму забезпечити виконання норм Господарського Кодексу, у відповідності до якого лісгоспи є незалежними суб’єктами господарювання і управління та Держагенство не мають жодного права втручатися у їх господарську діяльність, а здійснювати формування державної політики у галузі в межах своїх повноважень. Вивільнені від утримання цієї злоякісної пухлини мільойни скерувати на відновлення лісів. Згадуючи трьох фахівців по напрямках, маю на увазі функції лісогосподарських господарств, передбачені лісовим Кодексом України, а це: ЛІСОВІДНОВЛЕННЯ, ЛІСОЗБЕРЕЖЕННЯ, ЛІСОВА ОХОРОНА. Не експорт, не збиткові лісопилки, не комерція, а забезпечення ефективного виконання цих трьох завдань, визначених Законом, повино лягти в основу реформи. В результаті реформи суспільство повинно отримати гарантії виконання лісом трьох своїх головних функцій: ЕКОЛОГІЧНОЇ, ЕКОНОМІЧНОЇ, СОЦІАЛЬНОЇ.


Бліц-Інфо - Мешканка Долини відсвяткувала 101 рік\n5 Грудня 2019, 22:01\nУ молодому віці стала вимушеною переселенкою та деякий час проживала на Тернопільщині. Пізніше оселилась на Долинщині. Ангеліна Іванівна народила трьох дітей. Але на долю жінки випало велике горе – двох синів мати поховала. Важка хвороба забрала чоловіка, інформує Долинська районна державна адміністрація.\nЗараз за старенькою доглядає наймолодша дочка Галина. Донька розповідає, що мама завжди була працьовитою, любила займатись господарством. До сих пір порається в саду, біля будинку та найбільше любить співати пісень. Улюблена пісня «Про матір» Бориса Олійника. Її пам’ятає досі…. І часто виконує для внуків. Їх у Ангеліни Іванівни четверо, та ще троє правнуків.\nІз днем народження Ангеліну Іванівну привітали заступник голови районної державної адміністрації Михайло Дидяк та керівник апарату районної державної адміністрації Ірина Мацалак. Вони побажали іменинниці міцного здоров’я, Божої благодаті, тепла і родинного затишку вдома.


У Франківську відкрили пам’ятну дошку видатному полковнику УПА “Грому” (ФОТО)\n01 Лис, 2016 15:47\nМикола Дмитрович Твердохліб (1911-1954) – майор УПА. Служив старшиною у Дружині Українських Націоналістів, брав участь у керівництві «Похідними групами» на схід України, був командиром військової округи “Говерла”, яка охоплювала 4 області та 12 тисяч бійців. Він був керівником служби безпеки Карпатського краю. Лицар Золотого Хреста Заслуги 1 класу.\nЧимало ворогів хотіли його смерті. У 1954 році вони виявили криївку, де Твердохліб знищив важливі документи та застрелив себе з дружиною.


У квітні поточного року компанія Samsung Electronics анонсувала новий смартфон з серії Galaxy A – Galaxy A80 . Новинка позиціонується як преміальний смартфон середнього класу з унікальною поворотною камерою, яка використовується як основна і як селфі-камера.\nРозробка смартфона з такою камерою було унікальною завданням. Існуючі технології диктували, що для того, щоб камера могла ковзати вгору і потім обертатися зсередини свого пристрою, треба було б два мотора. Але це ускладнило б механізм і зробило його менш надійним.\nЗа версією AnTuTu топовим “середнячком” став Redmi Note 8 Pro\nПопулярний смартфон Samsung серії Galaxy A різко подешевшав\nУ підсумку Samsung придумала оригінальний механізм з блокуючими «зубцями», крюком і перемичкою. Він не вимагає додаткових деталей і одночасно запобігає передчасному обертанню. Ця технологія спричинила за собою оптимізацію двигуна таким чином, щоб він забезпечував вертикальне ковзання і обертання камери.\nЩоб оцінити, чи зможе механізм поворотної камери витримати довгострокове використання, камера Galaxy A80 пройшла повне й ретельне тестування в спеціалізованій лабораторії Samsung. Процес випробування був знятий на відео.\nТакож нагадаємо, що Samsung Galaxy A80 вже доступний в продажу в Україні.\nRedmi Note 7 вийде в кольорі, який неможливо описати\nУкраїнці масово переходять на великі смартфони. Чому так?


ЛЕФЛОЦИН Юрія-Фарм – офіційна інструкція, ціна в аптеках, аналоги, склад, показання, відгуки | Довідник Компендіум\nЛЕФЛОЦИН® таблетки, вкриті плівковою оболонкою 500 мг\nТаблетки Лефлоцину® приймають 1 або 2 рази на добу. Доза залежить від типу і тяжкості інфекції. Тривалість лікування залежить від перебігу хвороби і становить не більше 14 днів. Рекомендовано продовжувати лікування Лефлоцином® принаймні протягом 48 — 72 годин після нормалізації температури тіла або підтвердженого мікробіологічними тестами знищення збудників.\nГострі синусити 500 мг 1 раз 10 — 14 днів\nЗагострення хронічного бронхіту 250 — 500 мг 1 раз 7 — 10 днів\nНе госпітальні пневмонії 500 — 1000 мг 1 — 2 рази 7 — 14 днів\nУскладнені інфекції сечовивідного тракту включно з пієлонефритом 250 мг 1 раз 7 — 10 днів\nІнфекції шкіри і м`яких тканин 500 — 1000 мг 1 — 2 рази 7 — 14 днів\nСептицемія/бактеріємія 500 — 1000 мг 1 — 2 рази 10 — 14 днів\nІнтраабдомінальні інфекції* 500 мг 1 раз 7 — 14 днів\nДозування для пацієнтів з порушеною функцією нирок, у яких кліренс креатиніну < 0 мл/хв:\n50 — 20 мл/хв перша доза:\n125* мг/24 години перша доза:\n19 — 10 мл/хв перша доза:\n125* мг/48 годин перша доза:\n<10 мл/хв (а також при гемодіалізі та ХАПД 1) перша доза:\n125* мг/48 годин перша доза: 500 мг\nЗ боку шкіри та загальні реакції підвищеної чутливості: у деяких випадках — свербіж, почервоніння шкіри; рідко — загальні реакції підвищеної чутливості (анафілактичні та анафілактоїдні) з такими ознаками, як кропив’янка, спазм бронхів і, можливо, тяжка ядуха; дуже рідко — набряк шкіри та слизових оболонок (наприклад, шкіри обличчя і слизової оболонки глотки), раптове зниження артеріального тиску, шок, подовження QT-інтервалу, підвищена чутливість до сонячного та ультрафіолетового проміння; поодинокі випадки — тяжкі висипання на шкірі і слизових оболонках з утворенням пухирів, такі як синдром Стівенса-Джонсона, токсичний епідермальний некроліз (синдром Лайєлла) та ексудативна мультиформна еритема. Загальним реакціям підвищеної чутливості можуть інколи передувати легші реакції з боку шкіри. Такі реакції можуть з’явитися вже після першої дози та протягом кількох хвилин або годин після прийому.\nЗ боку травного тракту/обмін речовин: часто — нудота, пронос; у поодиноких випадках — відсутність апетиту, блювання, біль у животі, розлади травлення; рідко — криваві проноси, які інколи можуть бути ознаками запалення кишечнику, в тому числі псевдомембранозного коліту; дуже рідко — зниження вмісту цукру в крові (гіпоглікемія), що має, можливо, особливе значення для хворих на цукровий діабет. Ознаками гіпоглікемії можуть бути: підвищений апетит, нервозність, потіння, тремтіння кінцівок.\nЗ боку кістково-м’язової системи: рідко — ураження сухожилля, в тому числі його запалення, біль у суглобах або м’язах; дуже рідко — розрив сухожилля (наприклад, розрив ахіллового сухожилля). Ця побічна дія може проявитися протягом 48 годин від початку лікування та уразити ахілове сухожилля обох ніг. Можлива м’язова слабкість, яка може мати особливе значення для хворих на тяжку міастенію; у поодиноких випадках — ураження мускулатури (рабдоміоліз).\nЗ боку печінки та нирок: часто — підвищені показники печінкових ензимів (наприклад, АЛТ, АСТ); у поодиноких випадках — підвищені показники білірубіну та креатиніну сироватки крові; дуже рідко — печінкові реакції, такі як запалення печінки; погіршення функції нирок, аж до гострої ниркової недостатності, наприклад, внаслідок алергічних реакцій (інтерстиціальний нефрит).\nЗ боку системи крові: у поодиноких випадках — підвищення кількості певних клітин крові (еозинофілія), зменшення кількості лейкоцитів (лейкопенія), зниження кількості еритроцитів внаслідок їх руйнування (гемолітична анемія). Зменшене число всіх видів клітин крові (панцитопенія); рідко — зниження кількості певних лейкоцитів (нейтропенія), зменшення кількості тромбоцитів (тромбоцитопенія), яка може викликати підвищену схильність до крововиливів або кровотеч; дуже рідко — досить значне зменшення кількості певних лейкоцитів (агранулоцитоз), що може призвести до тяжких симптомів хвороби (тривала або рецидивуюча гарячка, фарингіт, виражене хворобливе самопочуття).\nІнші: часто — біль і почервоніння у місці інфузії, запалення вен (флебіт); у поодиноких випадках — загальна слабкість (астенія); дуже рідко — гарячка, алергічні реакції з боку легень (алергічний пневмоніт) або невеликих кровоносних судин (васкуліт). Застосування будь-яких антибактеріальних засобів може призвести до порушень, пов’язаних з їх впливом на нормальну мікрофлору людського організму. З цієї причини може розвинутись вторинна інфекція, яка потребуватиме додаткового лікування.\nАдсорбція левофлоксацину суттєво зменшується при одночасному прийомі з антацидами, які містять магній та алюміній, а також з препаратами, які містять солі заліза. Рекомендований термін часу між прийомом Лефлоцину® та названими препаратами повинен становити не менше двох годин. Біодоступність таблеток Лефлоцину® значно зменшується при одночасному прийомі з сукралфатом. Проміжок часу між прийомом цих препаратів повинен становити не менше двох годин. Хоча в клінічних дослідженнях не встановлено взаємодії між левофлоксацином і теофіліном, проте можливе суттєве зниження судомного порога при одночасному застосуванні хінолонів з теофіліном, нестероїдними протизапальними препаратами та іншими агентами, які зменшують судомний поріг. Концентрація левофлоксацину в присутності фенбуфену була приблизно на 13% вище, ніж при прийомі лише левофлоксацину. Пробеніцид і циметидин статистично достовірно впливають на виведення левофлоксацину. Нирковий кліренс левофлоксацину знижується в присутності пробеніциду на 34%, а циметидину — на 24%. Завдяки цьому обидва препарати здатні блокувати канальцеву екскрецію левофлоксацину. Період напівжиття циклоспорину збільшується на 33% при одночасному прийомі з левофлоксацином.\nПриблизно 30 — 40% левофлоксацину зв’язується з протеїном сироватки крові. Кумуляційний ефект левофлоксацину при застосуванні 500 мг 1 раз на добу багаторазового прийому практично відсутній. Існує незначний, але передбачуваний кумуляційний ефект після прийому доз по 500 мг двічі на добу. Стабільний стан досягається протягом 3 днів.\nМаксимальні концентрації левофлоксацину у тканинах легенів після прийому 500 мг перорально становили приблизно 11,3 мкг/г та досягалися через 4 — 6 годин після прийому препарату. Концентрація у легенях перевищує таку в плазмі крові.\nМаксимальні концентрації левофлоксацину 4 — 6,7 мкг/мл у вміст міхура проникали через 2 — 4 години після прийому препарату через 3 дні прийому препарату при дозах 500 мг 1 раз або двічі на добу відповідно.\nСередня концентрація у сечі через 8 — 12 годин після одноразового прийому перорально дози 150 мг, 300 мг чи 500 мг левофлоксацину становили 44 мг/л, 91 мг/л та 200 мг/л відповідно.\nПісля перорального та внутрішньовенного введення левофлоксацин виводиться з плазми крові відносно повільно (період напіввиведення становить 6 — 8 годин). Виведення відбувається зазвичай нирками (понад 85% введеної дози).\nЛевофлоксацин відповідає лінійній фармакокінетиці у діапазоні 50–600 мг.\nКліренс креатиніну (мл/хв) <20 20 — 40 50 — 80\nОсновні фізико-хімічні властивості:таблетки двоопуклі, подовженої форми з рискою, вкриті плівковою оболонкою коричневого кольору.


Спорт | Інший Квасилів - Part 26\nКвасилівський захисник Дмитро Луцюк став гравцем діючого чемпіона України з футболу серед аматорських команд та чемпіона Рівненської області – оржівського «ОДЕКа». До Оржева гравець перейшов з ФК «Гоща-АМАКО», за який виступав впродовж кількох останніх років. Про це повідомляє сайт ФК «ОДЕК» (Оржів). (більше…)\n23.07.2014 2 коментарі\nКвасилівські юнаки посіли друге місце на товариському турнірі з футболу серед гравців до 18 років, який відбувся у Корнині минулої неділі, 20 липня. Випередити ФК «Квасилів» зуміла лише команда «Dream Team» з села Новомильськ Здолбунівського району, яка, у підсумку, і стала переможницею змагань. (більше…)\nтурнір в Корнині, ФК Квасилів, футбол, юнаки\nКвасилівські пляжні волейболісти дивують Здолбунів\nОдразу дві квасилівські команди – чоловіча та жіноча – стали переможцями третього етапу відкритого чемпіонату Здолбунова та Здолбунівського району з пляжного волейболу, що відбувся у суботу, 19 липня, на майданчиках Здолбунівського гідропарку. (більше…)\nІрина Єрещенко, переможці, пляжний волейбол, чемпіонат Здолбунова\nЗбірна Німеччини – чемпіон світу з футболу\nУ ніч з неділі на понеділок на знаменитому стадіоні «Маракана» в бразильському Ріо-де-Жанейро відбувся фінал 20 чемпіонату світу з футболу. В додатковий час збірна Німеччини під керівництвом Йоахіма Лева обіграла Аргентину – 1:0, ставши найкращою командою на планеті. (більше…)\nАргентина, Німеччина, фінал, чемпіонат світу\nУ Квасилові відбудеться дитячий турнір з настільного тенісу\nКубок Квасилова з настільного тенісу серед дітей у вікових категоріях до 10 та до 12 років відбудеться в Будинку культури селища у суботу, 5 липня. Змагання розпочнуться об 11 годині. (більше…)\nдитячий турнір, змагання, Кубок Квасилова, настільний теніс\nСторінка 26 з 26« Перша«...10...2223242526


ТЕРИТОРІАЛЬНА ГРОМАДА: Місцеве самоврядування: Китайська Народна Республіка\nМісцеве самоврядування: Китайська Народна Республіка\nОргани місцевого управління - народні уряди - формуються зборами народних представників (ЗНП) у всіх одиницях адміністративного поділу КНР, якими є провінції, автономні райони (області), міста центрального підпорядкування, автономні округи, повіти, автономні повіти, міста, міські райони, волості, національні волості та селища.\nУ районах національної автономії - автономних областях, автономних округах, автономних повітах - вони називаються органами самоврядування. Крім того, місцеві адміністративні органи існують в "проміжних" територіальних одиницях, не передбачених Конституцією, але зафіксованих у законі, що регулює організацію місцевих органів влади і управління. Цими одиницями є адміністративні округи в провінціях і автономних областях, райони в деяких повітах і міські квартали (мікрорайони). У них не скликаються ЗНП, а керують ними адміністративні органи призначаються вищестоящими народними урядами і називаються делегованими (надісланими) органами. Ними є окружні адміністративні управління, районні управи і квартальні канцелярії.\nМісцеві народні уряди (МНУ) є органами управління загальної компетенції і мають подвійне підпорядкування. Вони несуть відповідальність перед утворюючими їх ЗНП і їм підзвітні. У той же час вони підкоряються вищим державним адміністративним органам, тобто народним урядам або Держраді. У період між сесіями ЗНП народні уряди несуть відповідальність за свою роботу перед Постійними комітетами ЗНП відповідних ступенів. Вся система місцевих народних урядів різних ступенів знаходиться під централізованим керівництвом Держради КНР.\nСклад народних урядів різних ступенів визначається законом за однаковою схемою на провінційному і повітовому рівні. Крім глав урядів (губернаторів, начальників повітів) в них входять їх заступники, начальник секретаріату (головний секретар), керівники структурних підрозділів (департаментів, управлінь, комісій - в провінційній ланці, бюро і відділів - у повітовій ланці). До складу народних урядів волостей, національних волостей і селищ входять глави урядів (волосні і селищні старости) та їх заступники.\nОбсяг повноважень народних урядів провінційної і повітової ланки, з одного боку, і низової ланки - з іншого, різний. Повітовий і вищестоящі місцеві народні уряду керують роботою не тільки своїх функціональних підрозділів, а й народних урядів нижчестоящої щаблі. Вони правомочні змінювати чи скасовувати неналежні постанови і розпорядження нижчестоящих народних урядів. Таких повноважень, природно, позбавлені низові органи державного управління.\nЗакон надає право народним урядам провінцій, автономних областей (районів), міст центрального підпорядкування, міст - адміністративних центрів провінцій, а також (з дозволу Держради) порівняно великих міст розробляти самостійні адміністративні встановлення, проте за умови їх відповідності положенням законів і адміністративно - правових актів Держради.\nЯк вже зазначалося, Закон про організацію місцевих ЗНП і МНУ закріпив сформовану раніше систему делегованих органів. Окружні адміністративні управління, утворені з санкції Держради урядами провінцій і автономних областей, служать проміжною сходинкою державного управління між провінційними і повітовими ланками. Народними урядами повітів і автономних повітів за згодою народних урядів провінційного рівня утворюються районні управи як проміжної ланки між повітовими і низовими рівнями. Подібним же чином народні уряду міських районів і міст без районного поділу можуть засновувати в якості делегованих ними органів квартальні канцелярії. Останні також є проміжною ланкою, але не між адміністративними органами різних ступенів, а між районними та міськими урядами і комітетами міського населення - масовими самодіяльними організаціями жителів міст. Діяльність комітетів населення як у місті, так і в селі тісно пов'язується з роботою державного адміністративного апарату, що грає фактично провідну роль в системі всіх органів держави.\nПерші спроби реформування місцевих адміністративних органів були зроблені ще на початку 80 -х років. Ця реформа, однак, не торкнулася істотно адміністративної системи, хоча в ході її проведення скоротився чисельний склад керівних працівників, знизився їх середній вік. Так, загальне число губернаторів і віце - губернаторів, мерів та віце - мерів міст, голів автономних областей зменшилася на 34 %, їх середній вік знизився на 7 років, а частка осіб з вищою освітою збільшилася з 20 до 43%. Таким чином, при реорганізації місцевої адміністрації на перший план було висунуте завдання не зміни функцій і навіть не перебудови структури, а оновлення кадрового складу. Одночасно було поставлено питання про розмежування функцій партійних і адміністративних органів. На практиці це звелося до відходу з адміністративних посад низки керівників місцевих парторганів (1982-1984 рр. .).\nБільш широка перебудова адміністративного апарату на місцях почалася в 90 -і роки на рівні волостей і повітів; До 1994 р. нею була охоплена приблизно чверть цих одиниць. Одночасно в експериментальному порядку вибірково реформується апарат на рівні провінцій, міст і округів.\nПереклад та редагування: Сергій Філіпенко\nОпубліковано Сергій Філіпенко о 18:04:00


Світ у фото 14 грудня | Велика Епоха\nСвіт у фото 14 грудня\nПоліція застосувала сльозоточивий газ під час протестів курдів проти судового рішення про заборону основної курдської партії в Туреччині. Фото: STR / AFP / Getty Images\nЧлени терористичної організації Хамас святкують свою 22-у річницю. Фото: MAHMUD HAMS / AFP / Getty Images\nВ Індії готуються до різдва. Фото: SAM PANTHAKY / AFP / Getty Images\nПродавець демонструє копію ліплення з глини Кафедрального собору Мілана. Італія. Фото: GIUSEPPE CACACE / AFP / Getty Images\nУ Копенгагені тривають демонстрації під час самміту ООН з проблем зміни клімату. На цьому тижні країни, що розвиваються, і розвинені країни повинні прийти до загального знаменника у боротьбі з кліматичними змінами. Фото: LISELOTTE SABROE / AFP / Getty Ima\nЧоловіки миються на березі річки Ямуна. Чверть населення Делі позбавлена води в своїх будинках, що подається по трубопроводах. Індія. Фото: Daniel Berehulak / Getty Images\nРічка Ямуна в індійській столиці Делі забруднена різними викидами відходів. Фото: Daniel Berehulak / Getty Images\nЖінка пече хліб у таборі для біженців в Кабулі. Афганістан. Фото: SHAH MARAI / AFP / Getty Images\nЧлен Грінпісу одягнений в костюм «сатани» під час демонстрацій у Копенгагені. Фото: Peter Macdiarmid / Getty Images\nФіліппінці мають намір встановити світовий рекорд, приготувавши близько 5 тисяч страв з сиру. Фото: JAY DIRECTO / AFP / Getty Images\nАктивісти, одягнені в костюми полярних ведмедів, готуються до проведення акції «Врятуйте людей» в Копенгагені. Фото: ATTILA KISBENEDEK / AFP / Getty Images\nФіліппінці мають намір встановити світовий рекорд, приготувавши близько 5 тисяч страв із сиру.


У Польщі через Обаму розгоряється ”расистський скандал” Євроатлантична Україна\n18.11.2008 | У Польщі через Обаму розгоряється ”расистський скандал”\nЗа матеріалами - "Новини ЄС" УНАН\nНайбільша опозиційна польська партія ”Право і справедливість” (PiS) домагається притягнення до судової відповідальності міністра закордонних справ Польщі Радослава СІКОРСЬКОГО за расистський жарт про новообраного Президента США Барака ОБАМУ. Як пише польський Dziennik, таку ініціативу озвучив глава фракції PiS у Сеймі Пшемислав ГОШЕВСЬКИЙ у неділю, 16 листопада.\n”Ми хочемо розслідування у справі расистського висловлювання СІКОРСЬКОГО”, - сказав він.\nЗа даними польської газети, зокрема мова йде про жарт, який глава польського МЗС нібито розповідав в кулуарах міністерства.\n”Чи ви знаєте, що Барак ОБАМА має польське коріння? Його дідусь з`їв польського місіонера”, - сказав Р.СІКОРСЬКИЙ, який пізніше пояснював, що лише цитував цей жарт.\nПредставник Бюро національної безпеки, структури підконтрольної Канцелярії Президента Польщі, Вітольд ВАШИХОВСЬКИЙ підтвердив, що чув цей жарт Р.СІКОРСЬКОГО, й заявив про готовність бути свідком у суді.\n”Я чув цей жарт з вуст пана міністра. Якщо буде потрібно, я буду свідком у суді”, - сказав він.\nТим часом в понеділок, 17 листопада, глава іншої опозиційно партії ”Союз лівих демократів” (SLD), також представленої у польському Сеймі, Войчех ОЛЕЙНІЧАК заявив, що чув цей же жарт від глави PiS Ярослава КАЧИНСЬКОГО, брата Президента Польщі Леха КАЧИНСЬКОГО. ”Я чув жарт про Барака ОБАМУ та його родинних зв`язках від Ярослава КАЧИНСЬКОГО”, - сказав він в ефірі Radiо ZET.\n”Расистський скандал” виник після того, як на минулому тижні представник PiS Артур ГУРСЬКИЙ з трибуни Сейму зокрема заявив, що обрання Б.ОБАМИ стане ”кінцем цивілізації білої людини”.\nПредставники Соціал-демократичної партії подали подання до прокуратури за ”расистські” висловлювання А.ГУРСЬКОГО, які знеславлюють органи влади Польщі. У разі доведення вини депутату загрожує три роки тюрми.\nЗа даними газети, глава PiS Я.КАЧИНСЬКИЙ у понеділок став на захист А.ГУРСЬКОГО, відзначивши, що кожен має право висловлювати свою власну думку, навіть якщо вона суперечлива. Однак глава PiS підкреслив, що А.ГУРСЬКИЙ висловлював свою власну точку зору, а не озвучував позицію партії.


На межі репортажу й роману | Тексти | Коридор\nУ дискусії про неконвенційні, межові жанри особливо помітною є актуалізація документалістики, в тому числі й репортажної оповіді, яка набуває дедалі більшої популярності. Цікаво, що від самого початку про природу документалістики дискутують не менше, ніж свого часу про роман. Чим є така оповідь – фіксуванням реальності чи її інтерпретацією, фактографічним чи все ж таки художнім письмом? Відповідно, різняться і уявлення про те, ким постає оповідач у документальному тексті: об’єктивним спостерігачем і фіксатором подій чи "літератором мимоволі", котрий, попри все, стверджує, що його текст – не література, а документ, свідчення.\nСвого часу культуролог Борис Дубін висловив припущення, що розвиток документальної літератури співвідноситься з тим періодом у суспільному існуванні, коли люди відчувають певну міру свободи, коли наявні можливості розвитку і руху. Натомість у суспільстві закритому популярність здобувають притчові твори і фантастика.\nСкажімо, 1920-ті роки в Радянському Союзі – час відносної творчої свободи, на зміну якому невдовзі прийшов період репресій. Саме в 20-ті роки члени мистецького угруповання ЛЕФ ("Лівий фронт мистецтв") ведуть активну дискусію про новий тип письма – "літературу факту", яка має замінити собою "старі" сюжетно-психологічні романи – “рудиментарні” явища в культурі.\nЯким мало бути місце "літератури факту" у новому мистецтві і чого від неї чекали? Перш за все – розриву зі "старим" типом письма. У статті "Ближе к факту" Осип Брік достатньо прямолінійно характеризує усі вади традиційної прози. Узагальнення, типізація, невідомо звідки взяті художні деталі, метафори – усе це має поступитися місцем точній передачі фактів, створенню текстів, які спрямовані на задоволення просвітницько-пізнавальних потреб читача. Звісно, у перспективі це мало б допомагати читачеві брати участь в активному перетворенні довколишньої дійсності.\nЦікаво, що навіть у межах цього коротенького нарису Брік начебто ненавмисно вдається до суперечності, намагаючись дати визначення факту і вигадки. Так, він пише: "Треба любити факти, треба точно і різко розмежовувати факт і вигадку; не можна плутати ці речі". І тут-таки зазначає, що російська інтелігенція, яка тривалий час була відірвана від будь-якої практичної роботи, "позначила віртуозністю власне вміння переживати вигадані факти і події (як реальні – авт.) І навпаки – навчилася до фактів ставитися як до вимислу". Розвести факт і домисел навіть у повсякденній свідомості буває нелегко, що вже казати про писаний текст, який від початку передбачає відбір і компонування фактів автором.\n1972 року в одній з американських газет вийшла стаття журналіста Джека Ньюфілда "Про чесних хлопців і хороших письменників". У статті Ньюфілд прагнув відповісти на питання, чим є так звана "нова журналістика" – напрямок в американському письмі 1950-х років. Автор досить безапеляційно стверджував, що "нової журналістики" не існує, оскільки під цим поняттям часто об’єднують різнотипні тексти і висувають щоразу інші критерії для зарахування написаного саме до цієї категорії (оповідні техніки, композиційні характеристики), а часом навіть називають "мистецькою формою, яка витісняє собою роман". Якщо, стверджував автор статті, мати на увазі під "новою журналістикою" добре написаний, жвавий текст, то і Даніель Дефо з Марком Твеном свого часу були "новими журналістами".\nПроте Ньюфілд визнає, що у часи з 1950-х по 1970-ті роки в Америці у жанрі документальної журналістики, який межував з художнім письмом, працювало багато талановитих авторів, як власне журналістів, так і письменників (Норман Мейлер, Том Вулф). Важливу роль у розвиткові жанру відіграв журнал "Есквайр", редактори якого, змагаючись за рекламу із заснованим 1953-го "Плейбоєм", мав на меті забезпечити собі якнайширшу читацьку підтримку. І саме репортажі тих авторів, які працювали в руслі "нової журналістики", допомогли "Есквайру" утримати широку читацьку аудиторію у 1950-х – 1960-х роках.\nТож чи вдасться замінити роман газетою? Це питання викликає неабияку цікавість Ньюфілда. Відповідь на нього для автора звучить однозначно негативно, адже розвиток і популярність "нової журналістики" ніяк не вплинула на функціонування й успішність тогочасної американської белетристики.\nУтім, між журналістикою і художнім письмом на той час усе ж встановився хиткий, а інколи – не надто вигідний для автора документальної оповіді баланс сил.\nДостатньо показовий приклад – повість "Холоднокровне вбивство" ("In cold blood") журналіста і письменника Трумена Капоте. Відомо, що у 1959 році, прочитавши невелику замітку про загадкове вбивство американської родини у штаті Канзас, Капоте покинув усе заради того, щоб самостійно розслідувати обставини злочину і опитати дотичних до події людей.\nТруман Капоте, 1949 рік. © Cecil Beaton\nДослідницько-журналістська робота для Капоте затягнулася – попри те, що в грудні 1959 року убивць затримали, мине ще п’ять років, поки суд штату Канзас виконає смертний вирок і злочинців повіcять. Письменник не лише досконально вивчив місцевість, де було скоєно вбивство, завоював довіру мешканців містечка, вивчив обставини злочину, а й зробив кілька розлогих інтерв’ю з самими злочинцями, особливо зацікавившись особистістю одного з них.\nУперше "Холоднокровне вбивство" побачило світ на шпальтах газети "The New Yorker" у 1965-му і мало величезну популярність, а вже 1966-го вийшла однойменна книжка. І ось тут Капоте зіштовхнувся одразу з кількома проблемами у сприйнятті твору.\nПерша полягала в тому, що дехто закидав авторові певні неточності в подачі фактів (сам Капоте означив "Холоднокровне вбивство" як документальну повість) і навіть вигаданість деяких сцен. (Утім, це були сцени другорядного чи третьорядного значення, вони не впливали на загальний хід оповіді).\nВодночас документальна основа повісті заважала сприймати її як художній твір, а Капоте наполягав, що "In cold blood", попри документальність, є саме художнім твором. Том Вулф навіть закинув Капоте деякі маніпуляції з підсвідомою цікавістю читачів до подробиць убивства – адже до кінця повісті ми точно знаємо, хто скоїв злочин і що винних буде знайдено і покарано, проте не знаємо, як було втілено в життя злочинний план. Окрім того, Капоте закидали надмірну увагу до особистості та обставин життя одного зі злочинців.\nВідтак художня оповідь, ґрунтована на фактажі, опиняється наче між двох вогнів: з одного боку, її нерідко звинувачують у недостовірності, відмовляючись у такий спосіб сприймати сказане як документ. З іншого боку, їй відмовляють у претензії на вічність, мовляв, журналістська оповідь не претендує на статус"високої літератури" і привертає увагу переважно оповіддю про подробиці певного "тут і тепер", які через певний час можуть становити інтерес хіба що для істориків і антропологів.\nЧерез три роки після смерті одного з найвідоміших польських репортерів Ришарда Капусцінського з'явилася його біографія авторства Артура Домославського, який стверджував, що в книжках видатного репортера ("Інший день життя", "Імператор", "Шахіншах") літературний домисел превалює над фактом. Це твердження Домославський аргументував певними неточностями у книжках Капусцінського. Шкода, що на той момент письменник, якого визнавали своїм учителем представники сучасної школи польського репортажу, вже не міг вступити в полеміку зі своїм біографом.\nУтім, іще за життя у кількох інтерв’ю Капусцінський недвозначно висловився про себе саме як про представника документального жанру в літературі: "У мене немає стільки уяви, щоб писати художні твори. Якби в мене був привілей мати уяву письменника художньої літератури, я сидів би тихенько в себе в кабінеті і писав книжки, що народжуються із самої уяви. На жаль, я не маю цього дару. Я мушу тяжко працювати, щоб роздобути матеріал для своїх книжок".\nРишард Капусцінський в Африці.\nВодночас Капусцінський неодноразово наголошував на тому, що у своїх текстах прагнув давати людям "універсальні послання", а під соусом опису історичних подій дати картину механізмів, спільних для функціонування людських спільнот у всіх частинах світу.\n"Я писав "Шахіншаха" (книжка Капусцінського про революційні події в Ірані – авт.) не для того, щоб описати іранську революцію. Мене цікавило явище, феномен, який полягає в тому, що стара, традиційна культура відкидає спробу накинути їй якийсь інший культурний взірець, взірець прогресу".\nДля документальної літератури ключовим стає поняття досвіду. Причому йдеться не про набір знань енциклопедичного характеру, а про екзистенційний вимір пережитого. Недарма німецький феноменолог Едмунд Гуссерль наприкінці життя приходить до апології поняття "життєвого світу" (Lebenswelt'у), який може бути даний нам лише в суб’єктивному сприйнятті. Утім, за умови вербалізації пережите оприявнюється і може також стати набутком досвіду іншого суб’єкта.\nТому "буквальність" сприйняття документальної літератури як "вчорашньої газети", звісно, невиправдана. Адже саме в ній предмет оповіді відчутно опосередковується голосом того, хто говорить, і це створює додатковий простір для інтерпретації висловленого.


5 жовтня голова райдержадміністрації Юрій Ковальчук провів засідання організаційного комітету з підготовки і відзначення в районі заходів з нагоди Дня захисника України та Дня українського козацтва.\nУ ході засідання Юрій Ковальчук наголосив, що відзначення Дня захисника України має відбутись на високому патріотичному рівні, з гідним вшануванням учасників антитерористичної операції, ветеранів війни та членів сімей загиблих воїнів.\nУчасники наради озвучили конкретні пропозиції до районного плану заходів.\nУ ході обговорення визначено формати проведення низки заходів історико-патріотичного, культурно-мистецького, молодіжного, спортивного спрямувань. Зокрема, буде проведено спартакіаду допризовної молоді, військово-патріотичну гру «Джура», пейнтбол, фотовиставку «Історія українського війська «Воїни», урочистості, рок-концерт за участі відомих гуртів тощо.\nОкрім цього, присутні обговорили деякі організаційні моменти проведення загально районних заходів, які заплановано провести у селищі Гоща 14 жовтня. За результатами засідання були дані доручення відповідальним виконавцям.


Новини Києва: на пошті в одній з посилок рентген виявив предмет, схожий на гранату - що відомо — Київ — tsn.ua\nУ Києві на пошті в одній з посилок рентген виявив предмет, схожий на гранату: що відомо\nПравоохоронці перевіряють вміст підозрілої посилки.\nУ Києві на пошті в одній з посилок рентген виявив предмет, схожий на гранату.\nПодія сталася 10 листопада у Солом'янському районі Києва на вулиці Гергія Кірпи.\n"Знайшов і вирішив залишити собі": чоловік гуляв Києвом з гранатою в кишені\nНаразі на місці працює слідчо-оперативна група, вибухотехніки та кінологи.\n"Сьогодні на спецлінію 102 надійшло повідомлення від працівниці поштового відділу на вулиці Георгія Кірпи про те, що під час перевірки посилок на рентген контроль вона виявила предмет, схожий на гранату", - йдеться у повідомленні.\nЗа вказаною адресою негайно прибула слідчо-оперативна група, співробітники вибухотехнічної служби та кінологи.\nПравоохоронці огородили місце події та забезпечують недопущення до території сторонніх осіб. Подія зареєстрована в Журналі обліку заяв та повідомлень відділу поліції на станціях залізничного транспорту. По завершенню перевірки їй буде надано правову кваліфікацію.\nНагадаємо, у Борисполі пацієнт з коронавірусом приніс до лікарні гранату.


Всесвіт не повинен існувати — наполягають фізики Європейської організації з ядерних досліджень\nФізики корпорації CERN (походить від назви Conseil Europen pour la Recherche Nuclaire, Європейська організація з ядерних досліджень — Ред.) в Швейцарії зробили найбільш точне вимірювання магнітного моменту антипротона — числа, яке визначає ступінь реакції частинки на магнітну силу, — і виявили, що він точно такий, як і у протона, але з протилежним знаком. Робота опублікована в журналі Nature.\nОднією з великих таємниць сучасної фізики є те, чому антиречовина не зруйнувала Всесвіт на початку його існування, якщо точніше — не завадила його утворенню.\nСтандартна модель передбачає, що Великий Вибух мав утворити абсолютно однакову кількість матерії і антиматерії. Але незаперечний факт існування Всесвіту спонукає науковців до пошуків: вони добре знають, що суміш матерії і антиматерії в перші ж миттєвості існування зникає у процесі анігіляції, не залишаючи після себе нічого, що могло би знадобитися для формування галактик, планет та й самої людини.\nТуманність Вуаль очима Космічного телескопа імені Габбла. Це — круто! Фото з сайту www.space.com.\nЩоб пояснити таємницю, фізики наполегливо досліджували різницю між матерією та її антиподом — шукали найменші розбіжності, які могли б пояснити домінування матерії у Всесвіті.\nЗ цією метою вони виконували надзвичайно точні вимірювання всіх параметрів частинок і античастинок: маси, електричного заряду тощо, але ніякої різниці виявити їм не пощастило. Пригнічені вчені жартували, що їм, можливо, доведеться пояснити відмінності пари матерія-антиматерія знаком електричного заряду атомів. Але тут же на обрії заясніла потреба пояснити, як саме ця різниця може призвести до знищення антиматерії...\nТорік науковці виконали експеримент Baryon–Antibaryon Symmetry Experiment (BASE) з використанням в лабораторії колаборації CERN комплексу апаратури ALPHA, в якому досліджували атом антиводню — і знову безрезультатно — різниці з атомом водню не було знайдено.\nЕксперимент BASE на установці антипротонного сповільнення CERN в Женеві. Фото з сайту www.space.com.\n«Усі дослідження, виконані нами раніше, свідчать про існування повної симетрії між речовиною та антиречовиною, але ця симетрія не дозволяє існувати Всесвіту, що, своєю чергою, суперечить реальному стану справ — відкрийте вікно — ось він, наш Всесвіт, а ми змушені заперечувати його фізичну реальність» — бідкалася Кристина Смірра (Christian Smorra), член групи (BASE). «Асиметрія мусить існувати тут десь, але ми просто не розуміємо, де саме вона, де її коріння».\nПроте, цього разу була слабка надія на можливість завершити дослідження більш вдало — попередні вимірювання магнітного моменту антипротона виконувалися з недостатньою для надійного результату середньою точністю. Ще десять років тому Стефан Ульмер (Stefan Ulmer) та його команда в BASE поставили перед собою завдання виконати такий експеримент, суттєво підвищивши точність вимірювань.\nСпершу їм довелося розробити спосіб прямого вимірювання магнітного моменту звичайного протона. Завдання було не просте, але вже 2014 р. в журналі Nature дослідники розповіли про результати першого етапу експерименту.\nДалі їм доводилося виконувати такі вимірювання вже для антипротона — завдання було сильно ускладнене тим, що антипротони негайно анігілюють при контакті з будь-якою речовиною. Для цього команда використовувала найхолоднішу й довгоживучу антиречовину, створену вперше.\nПісля створення антипротонів у 2015 р., команда змогла зберігати їх більше року у спеціальній камері, форма та розміри якої нагадували банку Прінґлса (висока циліндрична банка — Ред.).\nОскільки фізичний контейнер не може довго утримувати антиречовину, фізики використовують магнітні та електричні поля для зберігання матеріалу в пристроях, які називаються пастками Пеннінга. Зазвичай, термін життя антиречовини обмежує недосконалість таких пасток — найменші вади їх виготовлення або необережне використання призводять до витоку антиречовини.\nПроте, використовуючи комбінацію двох пасток, команда BASE зробила найдосконалішу камеру для антиречовини, зберігаючи антипротони впродовж 405 днів. Це дозволило виконати вимірювання магнітного моменту антипротона. Результат дав значення для антипротонного магнітного моменту -2,7928473441 μN (μN — це постійна, яку називають ядерним магнетоном). Магнітний момент протона становить -2.7928473509 μN, майже такий самий — невелика різниця в межах похибки експерименту. Як наслідок, якщо існує різниця між магнітним моментом протонів та антипротонів, вона має бути набагато меншою, ніж експериментальна, яку зараз можна виявити. (Варто заважити, що магнітний момент антипротона визначено зі значно вищою точністю, ніж його двійника — протона). Ці крихітні виміри мають величезне значення, можна сказати, універсальні наслідки.\nНовий вимір, з точністю до дев’яти значущих цифр, еквівалентний вимірюванню окружності Землі в межах декількох сантиметрів і в 350 разів точніший, ніж будь-які попередні виміри. «Цей результат є кульмінацією багаторічних безперервних досліджень та розробок, а також успішного завершення одного з найважчих вимірювань, які коли-небудь виконували на інструменті із застосуванням пастки Пеннінга» — зауважив Ульмер.\nНайцікавіша й найважливіша гра у Всесвіті триває — пошуки мізерної, космічної малості, величини. Результат гри вже відомий — різниця існує, бо існує Всесвіт. Цікаво інше — де і в чому фізикам доведеться шукати цю відмінність речовини і її незримого космічного антипода.\nРоботи в цьому напрямку продовжуються. В CERN фізики завершують наступний, жваво передбачуваний, експеримент на комплексі ALPHA, де науковці вивчають вплив сили тяжіння на античастинки, намагаючись відповісти на питання про те, чи зможе антиматерія підніматися «вгору».


4 нових моделі 2015 Porsche 911 GTS [фото, Відео] - Nissan-club\nДодому Новинки автомобілів 4 нових моделі 2015 Porsche 911 GTS\n2015 GTS Porsche, нова спортивна еліта\nНа 4 нових моделі був збільшений модельний ряд все розростається 911-го. У всіх чотирьох присутній шильдик GTS, в тому числі і в Coupe і Cabriolet, нові Porsche мають задній і повний привід.\nІнформація про те, що Порше планує до випуску друге покоління 911 GTS поширювалася давно, а чого вже точно не очікували, так це готовність німців розкрити карти перед очікуваним або фейсліфтингом моделі.\nЯк і інші Штутгартські автомобілі з абревіатурою GTS «Gran Turismo Sport», в тому числі Boxster GTS, Cayman GTS і Panamera GTS, новий 911 отримав більш потужний двигун, шасі з тонкою спортивної налаштуванням та деякі індивідуальні стилістичні рішення, що відрізняють його від своїх найближчих «колег» у лінійки спорткарів Porsche.\nПотужність 3.8 літрового двигуна зросла на 30 л. с. і склала в підсумку 424 к. с., здатні з допомогою трансмісії PDK з подвійним зчепленням, якою комплектується купе, досягати 100 км/год за 4 секунди рівно, кабріолет розганяється трохи повільніше, на 0.2 секунди поступаючись дводверці.\nМаксимальна швидкість кожної моделі GTS 300 км/ч. Сама швидкісна модель Porsche Coupe з 7-ми швидкісний ручною КПП і заднім приводом, вона розганяється до 306 км/ч. При це не дивлячись на збільшену потужність і збільшену динаміку витрата палива не збільшився, і залишився ідентичним витраті Porsche моделі S.\nНові версії відрізняються пакетом Porsche Sport Chrono, активними амортизаторами PASM (Porsche Active Suspension Management) із заниженим на 10 мм кліренсом (порівняно з Carrera S) і басистой спортивної вихлопної системою в стандартній комплектації.\nДля тих, хто не відносить себе до любителів і знавців Porsche, знайти явні відмінності нової моделі від попередньої буде не просто. Природно, якщо поставити два автомобіля поруч один з одним, можна буде побачити деякі нюанси, наприклад «роздуті» задні арки, унікальний передній бампер, приголомшливі, привабливі біксенонові фари, чорні наконечники вихлопних труб і 20-дюймові колеса.\nВсередині, сидіння, панелі дверей обтягнуті алькантарою і шкірою, на кермі і стелі також присутній алькантара.\nПерші Porsche 911 GTS з’являться у європейських дилерів в листопаді цього року. Ціна в Росії на офф сайті Porsche поки не розкривається. Для порівняння з відомих цінників в Штатах 911 Carrera GTS буде продаватися від $114.200 за Coupe і $126.100 за Cabriolet.\n911 Carrera 4 GTS надійде в продаж у звичайній комплектації від $120.900 (Coupe) і $132.800 (Cabriolet).\nпопередня статтяДокладний огляд 2016 Audi Q7, технічні характеристики, нові фотографії\nнаступна статтяШанхай схожий на місто з майбутнього [відео]


Медична бібліотека : Реферат : Акромегалія.\n-\tАртропатія, пов’язана з акромегалією\n-\tГіперсекреція гормону росту\n1.\tХвороба Реклінгаузена (гіперпаратиреоз). Відмінними рисами цього захворювання є наявність остеопорозу, характерних кістозних ділянок в кістках, спонтанних переломів, гіперкальціємії, гіперкальціурії.\n2.\tХвороба Педжета – деформуючий остеоартроз. Характеризується зменшенням лицевого відділу черепа і значним збільшенням лобних та тім’яних кісток (“баштовий череп”). Відмічається також потовщення проксимальних частин, трубчатих кісток, викривленням ніг.\n3. Гіпотиреоз. Відмічається потовщення рис обличчя, огрубіння голосу, збільшення рук і ніг за рахунок набряку. Ефект від лікування тиреоїдними гормонами усуває сумніви щодо діагнозу.\n-\tпри легкій формі 2000-3000 Р;\n-\tпри вираженій пухлині – 5000-6000 Р;\n-\tпри інтенсивному рості пухлини – 9000-12000 Р.\nГігантизм, як і акромегалія, пов’язаний з гіперпродукцією соматотропіну, на грунті ацидофільної аденоми гіпофізу або гіперплазії ацидофільних клітин. Надлишок соматотропіну призводить до інтенсивного епіфізарного росту кісток. У зв’язку з тим, що у підлітків окостеніння епіфізарних хрящів не закінчено, відбувається інтенсивний ріст кісток у довжину. Діти випереджують своїх ровесників у рості, який триває довше, аніж у здорових людей. Можуть спостерігатися акромегалоїдні риси обличчя. Згодом з’являються ознаки диспропорції скелету (довгі кінцівки, короткий тулуб), та гіпогонадизму, гіпотиреозу, гіпокортицизму. Локальні ознаки пухлини – як у хворих на акромегалію.\n(Размер: 6.84K / Загрузок: 336)


Зміст і структура будівельних процесів\nНавчально-методичний посібник „Технологія і механізація будівельних процесів” Будівельні технології формуються за результатами наукових досліджень в галузі і базуються на використанні сучасних методів зведення будівель і споруд, механізації і організації виробничих процесів.\nОсновні положення технології\n Будівництво – це область виробництва, що виконує процеси, пов'язані із зведенням будинків і споруд.\nУ будівництві виробничі процеси класифікують на дві групи:\n- зовнішньо майданчикові процеси;\n- процеси будівельного майданчика (внутрішньо майданчикові);\n Основою класифікації процесів будівельного виробництва є розподіл їх за технологічними ознаками на: - заготівельні; - транспортні; - підготовчі; - монтажно-укладальні.\nТранспортні процеси включають доставку матеріальних елементів і технічних засобів до місця проведення робіт.\n Ці процеси включають операції навантаження, розвантаження і складування. Транспортні процеси поза будівельним майданчиком здійснюються загально-будівельним транспортом (від підприємств - виготовників до складів будівельного майданчика чи безпосередньо до місця укладання), а всередині будівельного майданчика – приоб’єктними засобами транспорту.\nПідготовчі процеси виконують до монтажно-укладальних процесів, забезпечують їх ефективність.\n Укрупнене складання конструкцій, облаштованість конструкцій, що монтуються допоміжними пристроями.\nМонтажно-укладальні процеси забезпечують продукцію будівельного виробництва. Вони полягають у переробці, зміні форми чи доданні нових якостей матеріальним елементам будівельних об’єктів.\n Ці процеси можуть бути основними (цегельна кладка, штукатурка, прокладка комунікацій) і допоміжними (встановлення риштування, кріплень стінок траншей і т.д.).\nЗа значенням у виробництві процеси підрозділяються на:\nПровідні процеси входять у безперервний технологічний ланцюг виробництва і визначають розвиток і тривалість будівництва об'єкта.\nСумісні процеси виконуються паралельно з ведучими (поза потоком), що дозволяє значно скоротити тривалість будівництва.\nМеханізовані процеси виконують за допомогою машин.\n Робітники тільки керують машинами й обслуговують їх.\nНапівмеханізовані процеси характеризуються тим, що в них поряд з машинами застосовують ручну працю.\nРучні процеси виконують за допомогою інструментів.\n Залежно від складності виробництва процеси можуть бути простими й комплексними.\nПростий трудовий процес являє собою сукупність технологічно зв'язаних між собою робочих операцій, що здійснюються одним робітником чи групою робітників.\n Кожна робоча операція складається з робочих прийомів, що включають робочі рухи. Робочі прийоми і рухи виконує один робітник.\nКомплексний трудовий процес є сукупністю одночасно виконуваних простих процесів, взаємно залежних і зв'язаних кінцевою продукцією.\n Залежно від характеру виробництва розрізняють: - безперервні; - перервані процеси.\nУ безперервних процесах виробничі операції протікають одразу – одна за одною. Їхня тривалість визначається тільки організаційними міркуваннями.\nПерервані процеси супроводжуються перервами, обумовленими властивостями матеріалів і особливостями технологій (витримування бетону, сушіння штукатурки та ін.).\n Для виконання кожного будівельного процесу необхідно правильно організувати робоче місце. Робоче місце – це простір, у межах якого переміщуються робітники, які беруть участь у будівельному процесі, розташовані різні пристрої, предмети і знаряддя праці.\n Сукупність будівельних процесів, у результаті яких з'являється кінцева (у вигляді закінчених будинків чи споруд) чи проміжна (у вигляді частин або конструктивних елементів будинків і споруд) продукція, являє собою будівельні роботи. Окремі види будівельних робіт дістали назву за видом матеріалів, що переробляються (земляні, кам'яні, бетонні і т.д.) або за конструктивними елементами, що є продукцією даного виду робіт (покрівельні, оздоблювальні та ін.).


ЖИДАЧІВЕЦЬ ІГОР СИВИК СКЛАВ ЗНО З ІСТОРІЇ НА НАЙВИЩИЙ БАЛ – 200 - Офіційний сайт Жидачівської міської ради\nСереда, 29 липня 2020, 19:59\nНезважаючи на усі труднощі цьогорічного карантинного навчання, наше місто таки може похвалитися учнем, котрий склав ЗНО на 200 балів. І з досить непростого предмету – історії. Це випускник Жидачівського НВК Ігор Сивик.\nПро свої здобутки Ігор говорить дуже скромно, а вибір називає спонтанним. «До десятого класу я не вивчав історію, – стверджує випускник. – Вона мені здавалася предметом звичайним і більший акцент я робив на інші предмети. Але, після того, як минулого року потрапив на олімпіаду з історії, зрозумів що багато втратив. Саме тоді я почав активно вивчати теми минулих років. Це все більше і більше подобалося, мене затягувало. В 11 класі при виборі предметів на вступ я вибрав історію і не прогадав».\nДопомагала Ігорю готуватися до ЗНО його вчитель з історії Ольга Михайлюк, а ще учень цікаві теми вивчав самостійно через відеоролики в інтернеті.\nЧудовими є і результати ЗНО з інших предметів: українська мова – 182, математика – 183, географія – 191.\nСвоїм успіхом Ігор Сивик завдячує усім вчителям та Ользі Михайлюк зокрема. А майбутнім абітурієнтам з власного позитивного досвіду радить: «Не треба хвилюватися. ЗНО – це лише прогалина, через яку можна переступити і прямо рухатися у житті. Також рекомендую максимально готуватися. По дві-три години витрачати на підготовку до ЗНО і можна досягнути великого успіху. Але не потрібно забувати і про відпочинок».\nУ планах абітурієнта вступ в один з вузів Києва, Львова чи Харкова. Спеціальність – політологія або право.\nІгор свідомо обирає навчання в Україні, хоча не заперечує, що при можливості ознайомиться і з досвідом навчання європейських країн. «Але я точно знаю що повернуся в Україну і вдосконалюватиму саме тут, вдома, отримані знання, – стверджує абітурієнт. - Я вірю що наше молодше покоління зробить цю країну набагато кращою і я від себе буду докладати максимум зусиль для цього».\nЖидачівська міська рада щиро вітає Ігоря Сивика з таким чудовим досягненням і бажає Ігорю, а з ним і усім випускникам, досягнення поставлених цілей, правильного вибору при вступі у вузи та достойного навчання, адже за цими світлими молодими людьми майбутнє нашої України.


На початку червня в Києві почнеться нова виставка квітів - На тюльпани подивилися близько 25 тис. осіб | СЬОГОДНІ\nНа початку червня в Києві почнеться нова виставка квітів\nНа тюльпани подивилися близько 25 тис. осіб\nВиставку тюльпанів "Квітучі річки" в Києві відвідали понад 25 тис. киян і гостей столиці.\nТри тижні яскравого цвітіння 250 тис. тюльпанів на Співочому полі зачарували багатьох киян і гостей столиці. Всі композиції зацвітали поступово, тому створювали ефект перетікання весняного тюльпанового кольору. Спеціально подивитися на столичні "Квітучі річки" приїхали гості зі Львова, Черкас, Чернігова, Запоріжжя, Луганської області та з інших країн. Загальна кількість відвідувачів склала 25 тис.\nНаступна виставка почнеться вже на початку червня і буде називатися "Подорож в майбутнє. В ритмі міста". Кожен відвідувач зможе разом з цікавими і креативними квітковими композиціями районних КП УЗН подумати над тим, як буде виглядати Київ в майбутньому.\nВідзначимо, що Співоче поле в цьому році оновило свій формат роботи і працює безперервно кожні вихідні, представляючи киянам цікаву розважальну програму. Протягом найближчих 30 днів на Співочому полі відбудеться виставка-конкурс на кращий ландшафтний дизайн, фестиваль вуличних музикантів, фестиваль "Козацький турнір", Велике весілля, Фаєр-фест, а також масштабне святкування Дня Києва.\nвиставка квіти співоче поле тюльпани фестивалі


У Словенії призупиняють вакцинацію препаратом AstraZeneca | 1NEWS.COM.UA\nГоловна /Світ/У Словенії призупиняють вакцинацію препаратом AstraZeneca\nУ Словенії призупиняють вакцинацію препаратом AstraZeneca\n05 Квітня 2021 15:27\nСловенія призупиняє вакцинацію жителів молодше 60 років препаратом AstraZeneca, передає 1NEWS з посиланням на DW.\nВлада вирішила почекати результатів досліджень. Очікують, що результати досліджень вкажуть на наявність зв’язку між застосуванням цієї вакцини і утворенням тромбів у щеплених людей, пояснила представниця міністерства охорони здоров’я.\nНімецькі експерти вважають, що у віці до 60 років не слід отримувати другу вакцину AstraZeneca. Адміністрація президента Джо Байдена прийняла рішення, що завод Emergent Biosolutions в Балтіморі (штат Меріленд), на чиїх потужностях виробляються вакцини від коронавірусу британо-шведської компанії AstraZeneca і американської Johnson & Johnson, перейде повністю під контроль останньої. Таким чином, виробництво препарату AstraZeneca на цих потужностях буде зупинено.\nAstraZeneca вакцина коронавірус


Встановленння ГБО Autogas Italia на авто ➤ VipGaz Center, Київ\nVipGaz » Встановлення ГБО » Системи ГБО » ГБО Autogas Italia»\nГБО Autogas Italia\nНадійна та одна з найбільш технологічно розвинених газових систем італійського виробництва з 1994 року.\nВаш автомобіль оснащується довговічною системою IV покоління – за все від 8 700 грн\nУстаткування на відмінно працює навіть на не завжди якісному українському газі.\nВідповідність Євро 5, Євро 6\nСистеми відповідають міжнародним нормам захисту навколишнього середовища\nГазовий редуктор пропановий RPG 09\nГазові форсунки для 4-циліндрового мотора\nКомплект ГБО Autogas Italia\nВ Італії є містечко Модена. Напередодні Нового року тут святкують День міста, а ще виробляють ГБО Автогаз Італія. На заводі працюють 25 фахівців, які обмеженим тиражем випускають високонадійне газове устаткування.\nНевеликий завод з великими амбіціями\nКолись з таких обсягів почалося виробництво Ferrari. І ми віримо у велике майбутнє AutoGaz Italia. Якість їх систем точно заслуговує на це.\nЗначна частина виробленого обладнання призначена для внутрішнього італійського ринку. Але завдяки давній і теплій дружбі з колективом VipGaz частина обладнання відвантажується для встановлення на нашій станції в українські авто. Прекрасні відносини і довгі роки спільної роботи дозволяють AutoGaz Italia надавати клієнтам VipGaz суперконкурентну ціну на ГБО, яку не може запропонувати жодний італійський виробник.\nКілька слів про саме обладнання\nAutoGaz Italia розробляє як пропан-бутанові, так і метанові системи, багато говорити про це обладнання не потрібно. Тільки найкращі механічні елементи, найнадійніша електроніка і найсуворіша внутрішня система контролю якості. В обладнанні AutoGas використовуються останні розробки в області ДВЗ для оптимальної роботи кожного мотора на альтернативному паливі.\nТочність, прагматичність і високі стандарти якості компанії дозволяють отримувати на виході надійні та продуктивні системи. Ми встановлюємо та обслуговуємо ці системи вже майже 10 років і за цей час переконалися не просто в надійності ГБО «АвтоГаз Італія», а прямо-таки в його безсмертності (за правильного обслуговування, звісно).\nУстаткування безвідмовно працює роками навіть у нещадних умовах українського автодору та неякісного палива. Новітні моделі обладнання на наше прохання спеціально розроблені під наші реалії та контролюють систему впорскування з огляду на склад газу.\n4 причини встановити італійське ГБО AutoGas:\nВиробництво Італія: тут виготовляють дійсно гарне газове обладнання, яке плюс до всього адаптоване під Україну та дозволяє мотору працювати ідеально навіть на нашому паливі.\nБільш ніж доступна ціна на ГБО Автогаз (якщо не сказати більше). Незважаючи на існуючий міф серед автомобілістів, що «Італія – це дорого», такі системи за ціною можна порівняти з польським обладнанням. Тож навіщо ставити «Польщу», якщо можна поставити «Італію»? Тим більше що VipGaz – ексклюзивний дистриб'ютор AutoGas в Україні.\nЯкісні комплектуючі: всі компоненти відрізняються високою якістю виконання, а редуктори AutoGas у нашій команді, яка багато чого бачила, вважаються найкращими.\nВідповідність міжнародним стандартам R 110, R 67-01 и ISO 15500, а також Euro 5, Euro 6.\nЗателефонуйте нам прямо зараз, розпитайте докладніше про комплектацію та особливості ГБО «АвтоГаз», записуйтеся на встановлення.\nА у нас Автогаз, а у вас?\nAutoGas Italia – це один з трьох обраних нами виробників газобалонного обладнання. На ГБО Автогаз Італія наші майстри наїздили не одну тисячу кілометрів. Та й зараз їздять. За цей час газове устаткування показало себе як продуктивне обладнання з «невбиваною» електронікою. І це, на наш погляд, один з головних показників його надійності.