Катерина Одарченко, політтехнолог, засновник компанії «SIC Group Ukrainе»\nДобре писати про досвід багатих країн з розвинутою медициною. Тим паче, що по оцінкам різних міжнародних організацій, ми знаходимося за межею бідності. Більше 60% наших громадян бідні!\nЗвісно політики заперечують це і переконують, що їх реформи працюють, але факт є фактом.\nДумаю, що кожен з тих, хто живе без рожевих окулярів і буває у селах може підтвердити цю тезу.\nВідтоді «реформи» призводять до повного розпродажу важливих активів країни внутрішнім та зовнішнім бенефеціарам за логікою «відняти та поділити». Такі дії, звісно, спричинять зростання бідності в країні.\nАле давайте про сьогодення. Бідність породжує такі зрозумілі наслідки як: поганий стан медицини, відсутність страхування та гарантій (хоча у Конституції написано інакше), відсутність заощаджень, трудову міграцію, що має тотальний характер, високий рівень маргіналізації (алкоголізм, наркотики, кримінальна діяльність), збільшення депресивних територій (покинуті села, безперспективні міста). І на всі ці фактори у поєднання з тотальною некомпетентністю влади приходить 2 фактори світової кризи - нафта та вірус . Ці чорні лебеді поглиблюють кризу у всіх, без виключення, країнах. Частина з яких (багаті) підтримають дотаціями свою економіку чи надрукують кошти з ФРС, наприклад, в той час, як наша влада буде і далі продавати ресурси країни за кредити.\nЯ не бачила жодних реалістичних розрахунків щодо вирішення проблеми з дефіцитом бюджету та плану антикризових дій. Те, що було озвучено нашою владою - це просто смішно (за їх словами наша економіка впаде на менший відсоток ніж СГА). Немає плану підтримки пріоритетних галузей, звісно всіх неможливо але пріоритетних. Побутові рішення такі самі поверхневі - зачинемо усі бізнеси , відкриємо ломбарди. Чудово, нехай бідні люди несуть останнє або навіть крадене до шахраїв та криміналу. Нагадайте, до речі, скільки ломбарди заплатили у бюджет? Влада дає можливість торговельним мережам продавати товари першої необхідності за неймовірними цінами без цінового контролю. Тим часом, ринки зачинили (потім одумались, тим паче, що дотримуватися дистанції на ринку простіше, а ось вимоги до зберігання та обробки можна було б посилити, звісно). Пересування по місту тільки в масці - де таке є у світі? І де держава, окрім фото у Фейсбук, забезпечила дешеві маски та дезінфекцію для місцевих рад? Борешся за покупця - давай йому маску та дезінфікуй візок за свої кошти. Люди розуміють всю хаотичність дій влади, тому і не довіряють їй, а діють на свій розсуд. І коли люди бачать статистику, вони розуміють, що начебто небезпеки немає. А якщо вона є, то влада має дати реальну статистику.\nЗа всіма світовими джерелами відомо, що від вірусу страждають найбільше люди з хронічними захворюваннями та люди похилого віку. В той самий час, літні люди отримують копійки й не можуть навіть дозволити собі купити рулети у супермаркеті, а не на ринку.\nЗа логікою влади, вони мають пересуватися теж без допомоги, ходити у дорогі магазини та купувати собі в Інтернеті хороші маски (яка зараз від 50 до 250 грн з респіратором). А так і ще заплатити комунальні та молитися, що не захворіють. Я, на жаль, не зустрічала такого, щоб людей похилого віку лікували безкоштовно, не кажучи вже про вартість ліків, які вони собі не можуть дозволити. Окремої програми для літніх людей немає, лише волонтери, але це роль держави, а не волонтерів.\nВідтоді, маємо - тотальні звільнення (причина: не розуміння строків), неефективні заходи примусу (штрафи людей, які не шкодять суспільству), економічне падіння від відсутності можливості працювати (навіть з доставкою тощо), тотальний колапс з неплатежами за комунальні послуги (знову таки через не розуміння строків), крах великого та середнього бізнесу через відсутність зрозумілого плану підпримки, продаж державних активів (тихенько у період, коли мітинги неможливі), домовленості з бойовиками та закони про землю) та хаотичні дії в медицині.\nДумаю на цих факторах треба акцентувати увагу та вимагати чітких відповідей, а не планів. Інакше цифри приведені у звіті ООН будуть ще гіршими.


У Києві радикали зірвали марш за права трансгендерів (фото, відео) | УНІАН\nУ Києві радикали зірвали марш за права трансгендерів (фото, відео)\nСуспільство 3 хв. 10660\nПоліцейські розділили активістів та радикалів, аби не допустити сутички, невідомий чоловік застосував на місці газовий балончик.\nУ Києві радикали зірвали марш за права трансгендерів / УНІАН\nУ центрі столиці зірвали акцію “Транс*марш 2018”, присвячену Дню пам'яті трансгендерних людей.\nЧитайте такожНа автовокзалі Києва радикали С14 влаштували акцію проти перевізників (фоторепортаж)\nПро це у Facebook повідомили організатори маршу, громадська організація "Інсайт".\nТак, ще до початку маршу учасникам радили не йти до точки збору через парк імені Т. Шевченка, оскільки в центрі Києва відбуваються контракції. В подальшому організатори вирішили зібрати людей біля станції метро “Університет”.\nСудячи за трансляцією, яку вели активісти з місця подій, на місці збору утворилась сутичка. У холі метро були присутні правоохоронці.\n“Проведення маршу було зірване. Протягом найближчого часу опублікуємо усі подробиці”, - вказано у повідомленні “Інсайт” у Facebook.\nЯк повідомляє УНІАН, контракцію проти маршу влаштували організації "Братство", "Катехон", "Традиція і порядок" та "Сестринство святої Ольги".\nЖурналіст Майкл Колборн повідомив, що акцію зірвали ультраправі радикали. Вони влаштували власну акцію у Парку Шевченка, а потім заблокували вихід зі станції метро “Університет”, де радикалів та активістів розділили правоохоронці.\nЗа словами журналіста, радикали напали на двох дівчат-активістів. Від нападу постраждав і сам Колборн — його вдарили в обличчя.\n“Саме біля входу у підземку збиралися учасники акції, які, відповідно до заявки, своїм заходом хотіли привернути увагу суспільства до проблем трансгендерних людей. Натомість представники інших організацій, які проводили захід у Парку імені Тараса Шевченка, намагалися влаштувати провокацію, прибувши до станції метро. Поліцейські, аби не допустити конфліктів, розділили учасників. У цей час невідомий чоловік застосував газовий балончик, у результаті чого двом людям знадобилася медична допомога”, - йдеться у повідомленні.\nТеги:новини УкраїниКиївнападрадикалитрансгендери в Україні


Пікетувальники вдруге перекрили Вишгородську | Новини на Gazeta.ua\nПікетувальники вдруге перекрили Вишгородську\nПонеділок, 05 березня 2007 17:36\nУ НЕДІЛЮ близько півсотні мешканців Куренівки перекрили рух транспорту вулицею Вишгородська.\nВони стояли між житловим будинком N2 на Вишгородській та залізничним мостом. Не пропускали жодного автомобіля та громадського транспорту. Як наслідок, із обох боків вулиці виник величезний затор.\nПікетувальники (більшість із них — люди старшого віку) стояли посеред проїжджої частини, тримаючи в руках плакати "Ні — АЗС!". На вимоги співробітників ДАІ зійти з дороги не реагували.\n— Про пікет нам повідомили о 12.17 міліціонери. На Вишгородську відразу ж поїхав Григорій Сазонов, перший заступник голови Оболонської райдержадміністрації, — каже "ГПУ" черговий райдержадміністрації.\nТам повідомляють, що Сазонов пообіцяв пікетувальникам на днях розібратись із їхніми вимогами. Завдяки цьому людей вдалося заспокоїти й умовити розійтися.\nЗагалом пікет на Вишгородській, 2 тривав не більше години.\nМешканці вулиці, біля якої хочуть побудувати АЗС, перекривають її вже вдруге.\nЗараз ви читаєте новину «Пікетувальники вдруге перекрили Вишгородську». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


4 березня 2020 р., 15:34\nСійо, банда! Так завжди вітається уже відомий і популярний гуморист-пародист Володимир Гончарук.\nВін знімає відеопародію про Владку й Діму, вірусні ролики набирають сотні тисяч переглядів і безліч шерів, акаунти автора хутко розкрутилися, почали надходити пропозиції колаборацій.\n700 тисяч переглядів за добу— Розкажи, як ти вирішив зайнятися відеопародіями, що наштовхнуло? Про що було перше відео, що надихнуло до його створення?\nРеакція прототипів— Що було далі? Що нового знімав про Владку і Діму, як підтримував інтерес аудиторії?\nНові ідеї та монетизація— Які подальші ідеї? Зміна тематики, нові герої, всеукраїнська аудиторія глядачів?\nГуморист у облраді— А тепер розкажи, де ти працюєш, ким? І як на роботі ставляться до твоїх відео?\nПро рідних і хейтерів— Як відреагували на твій проект рідні, друзі?


Небезпека стад і племен | Martech Zone\nНебезпека стад і племен\nСубота, грудень 31, 2011 Понеділка, лютий 8, 2016 Douglas Karr\nЄ декілька книг, які я прочитав, що суттєво вплинули на моє ставлення до Інтернету та маркетингу в цілому. Одна з книг була Марк Граф Стадо: Як змінити масову поведінку, використовуючи нашу справжню природу а інший - Годіна Племена: нам потрібно, щоб ви нас очолили.\nБагато розмов про стада і племена є дуже позитивними ... лідери обговорювали (як в Відео TED Годіна) і вражають, і надихають. Я дуже вірю в стада і племена, але я також песиміст у поведінці людей, коли мова йде про стада і племена. Ці книги та відео говорять про те, коли лідери можуть запрягати стадо назавжди ... але вони ігнорують темну сторону стада.\nПолітика - це часто те, чого всі уникають у маркетингових та технологічних блогах, але я б стверджував, що блискучий маркетинг та використання технологій все пов’язане зі здатністю кандидата виграти чи програти вибори. Я вважаю, що маркетинг та технології справді перемогли 2008 вибори і посадити президента Обаму в Білий дім.\nНазад до стада. Зі стадом є дві ключові проблеми:\nПомилкові лідери - Іноді найхаризматичніша, найрозумніша, найкрасивіша чи найвища людина в кімнаті не має рації, але ми все одно часто дотримуємося їх.\nСлухняні послідовники - Покірність іноді надихається страхом, але також надихається незнанням.\nЩо надихнуло допис у блозі, так це поточний політичний клімат країни. Візьмемо, наприклад, президента Обаму. Одним із звукових сигналів, який ми зараз чуємо, і який буде продовжувати прискорюватися до виборів, є те, що сказав президент Обама Американці лінувались. Цитата невірно представлена, але повторюється протягом кожного правого політичного комерційного комерційного обговорення, дискусії чи дискусії. Незважаючи на те, що воно використовується поза контекстом, лідери праворуч використовують цитату, а їх стадо продовжує продовжувати думку, що Обама справді вважає, що наші громадяни ледачі. Це не те, що він сказав.\nПерш ніж ви почнете думати, що я збираюся лише вибирати праворуч, я додаю, що політика зліва така ж кричуща. Оскільки президент Обама - меншість, багатьох праворуч називають расистами за те, що вони просто не погоджуються з його політикою. Це жорстке звинувачення для захисту, оскільки воно означає, що ви просто не можете не погодитися з Президентом - ні про що. Це шкода, і деякі ультраліві люди продовжують наполягати на цьому. Це дійсно потрібно зупинити, оскільки це непродуктивно, а кричущий расизм нічим не допомагає країні. Але це ефективний засіб для відокремлення стада!\nРеспубліканці продовжують кидати виклик додатковим податкам та запровадженню нових програм та витрат у цій країні, тому що, на їх думку, ми просто не можемо собі цього дозволити. Порушення в Греції та інших заморських країнах, які були розпочаті через скорочення державних програм надання прав, повинні хвилювати всіх. Але аргумент ліворуч завжди повертається до питання "чи тобі справа до людей чи ні?" Якщо ви хочете скоротити програми, ви не дбаєте про людей. Але коли у нас закінчуються гроші, хто це допомагає? Звичайно, розмова потім переходить до отримання більшого доходу (він же: справедлива частка). Стада розколюються.\nЯ справді намагаюся не допускати моїх особистих переконань і просто говорити про те, як наші політичні партії маніпулюють та використовують стадо. Гірше, ніж брехня - або просто помилка - це те, як стадо атакує тих, хто за його межами. Я гарантую, що отримаю кілька неприємних коментарів щодо цього повідомлення з тієї чи іншої сторони. Коли стадо атакує, це досить боляче, і чиста сила або страх нападу може рухати стадо в неправильному напрямку. Більшість людей уникають стада, не кажучи взагалі нічого. Я не думаю, що це гарна ідея. Ми можемо вказати майже на будь-яке жорстокість в історії - хоча і війну чи бізнес, і, як правило, це зводиться на довіреного лідера, який помилявся, і на стадо, яке сліпо слідувало через страх чи незнання. Стада призвели до світових воєн та економіки, що повалилася.\nЯкщо ви дійсно хочете побачити ще один політичний приклад цього протягом останніх тижнів, вам потрібно лише поглянути на Рона Пола та його поводження з боку ЗМІ та правого крила. Якщо Пол виграє штат Айова, я чув на двох основних станціях новин, що "ставить під сумнів легітимність кокусу в Айові“. Гадаю, це означає, що Айова більше не є частиною стада, яке ми називаємо “Сполученими Штатами”.\nТа не вже? Отже, якщо більшість політичних лідерів не згодні з більшістю виборців, проблема полягає не в їхній думці ... це в тому, що люди просто занадто німі, щоб прийняти гарне рішення? Рона Пола продовжують несправедливо називати на багатьох шарах ... навіть незважаючи на те, що існує безліч доказів, що підтверджують його думки та результати голосування. Але стадо не любить Рона Пола. Він аутсайдер, і керівники стада роблять все можливе, щоб поховати його якомога швидше.\nЩе одним прикладом цих виборів було опитування, яке я бачив де тільки 6% консервативних виборців заявили, що Дональд Трамп впливатиме на їхній голос. Я спостерігав за двома різними станціями новин, і обидва звільнили Трампа за результатами опитування. Але якщо ви зупинитесь і задумаєтесь, 6% - це величезний вплив. Багато президентств були виграні і програні менш ніж за це! Однак стадо не хоче, щоб Трамп задумував речі ... тому спотворення опитування було набагато зручнішим варіантом.\nКоли я розмовляю з людьми (зокрема зі стадом) про політику, я часто чую: "Він такий чудовий оратор!" або "Він ** дірка!" коли я обговорюю нинішнього президента та республіканських кандидатів. Як тільки я чую подібні слова, я майже онімію, бо це абсолютно не свідчить про справжню проблему ... чи стане наша країна кращою чи ні під керівництвом цієї людини. Мені було б менш цікаво, наскільки ефективно вони говорять, і, можливо, я навіть сподіваюся на наступну дірку **. Іноді в ** дірках роблять більше роботи.\nОстанній приклад: Мої батьки нещодавно відвідували та говорили про своїх соціальна безпека. Вони важко працювали все своє життя - іноді обидва мої батьки працювали на декількох роботах. Мій тато також звільнився з військово-морських резервів. Вони обидва напівпенсіонери і збирають соціальне страхування. Я нагадав їм, чому ми мали соціальне забезпечення та як система працювала тоді ... разом із середньою тривалістю життя та тим, хто потребував системи. Обидва мої батьки дуже консервативні і були досить чесними ... вони відчували, що ввійшли в систему і були Озаглавлений щоб отримати їх виплату. Це майже підсумовує почуття стада та реакцію стада на будь-які розмови про скорочення соціального забезпечення - незалежно від того, чи є це необхідним кроком для забезпечення платоспроможності системи.\nВи хотіли б думати, що помилкові лідери будуть розкриті, а мудрість стада переможе. Чесно кажучи, я не вірю в те, що це станеться. Реальне телебачення домінує в дихальних шляхах, більша кількість людей голосує за американського ідола, ніж на виборах, і стадо продовжує голосувати за власні короткострокові інтереси, а не за те, що корисно для стада. У своїй кар’єрі маркетолога я працював у паскудних компаніях, які переважали, та фантастичних компаніях, які боролися.\nПрикро (або комусь пощастило), що факти часто не заважають думці. І коли ця думка продовжується у стаді, вона стає ще потужнішою. Використання цієї сили є частиною моєї роботи маркетолога. Ми часто замислюємося над поведінкою стада зараз і застосовуємо стратегії, які використовують прогнозуючий характер стада для переваг наших клієнтів. Я думаю, це робить мене частиною проблеми.\nКлючові слова: 2011 виборивибориплитаобамаron paulплем'я\nViralheat: Моніторинг соціальних медіа для малого та середнього бізнесу


Оформити мікропозику онлайн у «Ваша Готівочка» - можливість отримати гроші, зекономивши час!\nЩоб оформити мікропозику онлайн, не обов`язково вказувати причини кредитування, надавати довідку про дохід чи залишати заставу. Мікрокредит онлайн на вигідних умовах пропонує отримати «Ваша Готівочка», адже це швидко та безпечно.\nКоли варто оформити мікропозику онлайн?\nКомпанія «Ваша Готівочка» напротязі декількох років позичає гроші на карту чи готівкою по Україні. Щоб оформити мікропозику онлайн, Вам знадобляться лише власні документи - паспорт та код платника податків. Мікрокредити, на відміну від банківських кредитів, видають без кредитної перевірки та поручителів.\nВирішити термінові фінансові можна достатньо швидко, якщо оформити мікропозику онлайн на банківську картку. Відкрити кредит на карту можна клієнтам від 21 до 70 років. У «Ваша Готівочка» позичать до 7 тисяч гривень під 2% комісійних. Користуватися грошима можна від 1 до 16 днів з можливістю продовження кредитного періоду. Якщо Ви берете кредит на максимальний термін, а повертаєте раніше, комісія буде нарахована лише за фактичні дні користування коштами. Клієнти «Ваша Готівочка» зможуть оформити мікропозику онлайн з поганою кредитною історією чи неофіційним працевлаштуванням. Вам не доведеться пояснювати причини, за яких потрібні гроші або шукати поручителя.\nСьогодні відкрити термінові мікропозики набагато зручніше та вигідніше, аніж брати кредити у банках. Переваги очевидні: миттєве оформлення, відсутність перевірки, без врахування кредитної історії. До того ж, «Ваша Готівочка» пропонує клієнтам самостійно обрати суму та кредитний період.\nЯк оформлює термінові мікропозики «Ваша Готівочка»\nЗ «Ваша Готівочка» українці без жодних проблем беруть термінові мікропозики, незважаючи на платоспроможність. Крім цього. кредитори не просять першочерговий внесок чи заставу. Щоб отримати кредит, лише заповніть та надішліть заявку кредиторам.\nЗоб розрахувати остаточну суму до погашення, скористуйтеся кредитним калькулятором на сайті. Вкажіть необхідні суму та термін і одразу дізнаєтеся, якою є сума до повернення. Жодних скритих платежів, додаткових комісій чи страховки немає. У «Ваша Готівочка» термінові мікропозики на картку видаються 7 днів на тиждень та 24 години на добу.\nУ заявці потрібно вказати особисту інформацію - паспортні дані, код ІПН, адресу проживання та реквізити власної картки. Вкажіть номер, термін дії та CVV-код картки, на яку буде видан кредит. Клієнти можуть взяти позику на карту, яка діє у платіжних системах VISA тa MasterCard і була видана українським банком.\nУмови, обмежуючі оформлення мікропозики онлайн на картку\nОформлення мікропозики онлайн - загальновідома послуга для українців, яка доступна майже без обмежень! Кредитори позичають незалежно від рівня середньостатичного заробітку Якщо Ваш вік складає від 21 до 70 років і маєте банківську картку, то без проблем отримаєте позику онлайн.\nУкраїнці обирають оформлення мікропозики онлайн у «Ваша Готівочка» через вигідні умови та швидкість сервісу. Оформлення кредиту відбувається за паспортом та ідентифікаційним номером, а час складає 15 хвилин. У клієнтів компанії є змога отримати позику, незалежно від наявності відкритих кредитів у банках чи боргів. Кредитори гарантують швидке оформлення, прозорість розрахунуків та конфіденційність даних.\nЩоб повернути мікропозику онлайн, Вам достатньо перейти до Особистого кабінету на сайті, вказати реквізити картки і обрати суму до повернення. Крім цього, Ви можете звернутися до найближчого відділення «Ваша Готівочка», каси будь-якого банку або скористуватися терміналом чи iBox.


Сценарна майстерня. Шпигунські фільми Гічкока\nШпигунські фільми Гічкока\nВночі з 11 на 12 травня о 01:30 на телеканалі «1+1» – програма «Арґумент-кіно» та фільм класика світового кінематографа Альфреда Гічкока «Секретний аґент» («Таємний аґент»)/ Secret Agent (1936, Велика Британія).\n«Секретний аґент» – драматичний шпигунський фільм із виразними ознаками чорної комедії був знятий Гічкоком у Британії й вийшов на екрани 1936 року.\nСюжет картини розгортається за часів Першої світової війни. Британський аґент Едґар Броді має на території Швейцарії ліквідувати аґента німецького. Після того, як завдання виконане, виявляється, що сталася помилка – вбито іншу людину...\nСценарій фільму «Секретний аґент» створено за низкою літературних творів, серед яких п’єса, кілька оповідань і збірка новел знаменитого британського письменника Сомерсета Моема під загальною назвою «Ешенден, або Британський аґент». Власне, сам Моем часів Першої світової був таким аґентом.\nЯк відомо, аґенти секретних спеціальних служб, різні там шпигуни – за природою своєї діяльности – не відзначаються дотриманням моральних приписів. Це люди, без жодного перебільшення, цинічні. Услід їхній природі Гічкок і вибудував драматургію своєї стрічки.\nДослідники творчости цього режисера справедливо зауважують, що він часто-густо полюбляв гратися у своїх картинах із категоріями службового обов’язку та особистих уподобань, вини й покарання, але в «Секретному аґенті» виявлено апогей цинізму в морально-етичних аспектах поведінки персонажів.\nВідомо, що у шпигунських історіях негідники увесь час помилково вбивають ні в чому не винних людей. Але Гічкок поставив це кліше з ніг на голову – він дав право на таку ж убивчу помилку героям позитивним.\nЗрештою, фільм вибивається із низки стрічок класичного шпигунського жанру. Гічкок обманює сподівання пересічного глядача. І британська публіка таки була не сприйняла картини. Адже автор фактично приховав під шпигунським соусом найчорнішу з усіх чорних комедій, де відділити добро від зла практично неможливо.\nСюжет «Секретного аґента» критики часто підносять над карколомними перипетіями фільмів про Джеймса Бонда, і мають рацію.\nПринагідно ж спеціальний сюжет у програмі також буде присвячений кіносфері діяльности спеціальних аґентів – йтиметься, власне, про особливості шпигунських фільмів Альфреда Гічкока.\nШпигунські фільми Альфреда Гічкока побудовані довкола так званого макґафіна, який позначає предмет, що слугує тільки приводом для розроблення сюжету. Макґафін дає можливість режисерові створити напружену інтригу, сповнену таємниць та небезпек.\nАльфред Гічкок з акторами на знімальному майданчику "Секретного аґента"\nАле все це тільки маскування, бо шпигунські фільмі Гічкока насправді розповідають драматичні історії кохання, де шпигунська інтрига є тільки засобом, аби з’єднати в любовну пару сторонніх чоловіка та жінку.\nКласичним прикладом можна вважати стрічку «39 сходинок», сюжет якої обертається довкола дій таємної шпигунської організації. У центрі оповіді абсолютно випадкова людина, чоловік на ймення Ричард, якого хибно звинувачують у вбивстві. Сподіватися йому нема на кого, довколишні або впевнені у його винуватості, або їм просто байдуже. Випадок зводить чоловіка з такою собі Памелою, котра, попри власну волю, змушена допомагати Ричардові у його справах. У фіналі ж вони стають цілком дієздатною любовною парою. Виходить, що вся історія була тільки приводом для їхнього поєднання.\nПодібну схему Гічкок повторював безліч разів у різних варіаціях. Наприклад, у картині «Леді щезає» він поєднав молодих британців Айрис та Ґілберта, які на початку картини сваряться між собою, а згодом знаходять спільну мову через пошуки загадкової міс Фрой, котра перевозить важливу інформацію для британського уряду. У таких сюжетах для Гічкока був важливий баланс між шпигунською інтригою, своєрідним гумором та любовною романтикою, яка часто-густо перепліталася з невимушеною еротикою.\nЗ переїздом Гічкока до Америки подібні сюжети ставали дедалі драматичнішими. У фільмі 1940 року «Іноземний кореспондент» він розповідає історію молодого американського журналіста Гантлі Геверстока, який вирушає до Європи напередодні Другої світової війни, аби дізнатися подробиці однієї дуже таємної урядової угоди між Нідерландами та Бельгією. У Лондоні Геверсток знайомиться із симпатичною дівчиною Керол, яка виявляється донькою керівника всесвітнього Союзу боротьби за мир Стівена Фішера. Від самого початку стосунки між молодими людьми традиційно далекі від любовних чи навіть дружніх, проте драматичні події зближують їх.\nІ драматизм у картині проявляється не тільки у шпигунських пристрастях, вбивстві двійника відомого політика, можливій війні, але і в тому, що батько дівчини насправді є нацистським шпигуном, який інтригує проти Британії та Америки. Виникає закономірний конфлікт між почуттям та обов’язком, якого непросто здолати. У фільмі цей конфлікт розв’язує сам батько, котрий не тільки зізнається доньці у своїй діяльності, а ще й одним махом усе вирішує, кинувшись в океанські хвилі. У фіналі стрічки Керол разом зі своїм коханим стоїть біля мікрофона британської радіостанції, аби закликати Америку продовжити боротьбу з агресором.\nАпогею цей типовий сюжет сягає у фільмі 1946 року «Лиха слава», де йдеться про доньку німецького шпигуна Алісію Губерман, яку вербують американські спеціальні служби. Перебуваючи у відчаї, Алісія готова на все, аби якось зменшити зло, вчинене улюбленій Америці її батьком. Крім того, агент, який її вербує, виявляється привабливим чоловіком, тому незабаром між героями спалахує роман.\nРазом вони прибувають до Бразилії, де діє потужна нацистська підпільна мережа. Американці мають намір скористатися зв’язками Алісії, аби проникнути у вороже середовище й дізнатися про плани німців. Дівчина повинна відновити знайомство з приятелем її батька, таким собі Александром Себастьяном, давнім її шанувальником. Знову виникає конфлікт між почуттям та обов’язком, тільки цього разу усе складніше й драматичніше.\nАльфред Гічкок з акторами під час фільмування "Лихої слави"\n«Лиха слава» є одним з найкращих фільмів Гічкока саме через умілий баланс між шпигунською формою цієї історії та її драматичним, дуже людяним і почасти трагічним змістом. Тут ідеться не тільки про вибір між коханням та обов’язком, але й про нерівне кохання, і про зраду, і про відчай, і про самотність, і про фатум, якого не здолати.\n1959 року режисер випускає комедійний трилер «На північ через північний захід», що його сміливо можна вважати прообразом сьогоднішніх шпигунських блокбастерів, а також своєрідним прощанням із заявленою темою. Фільм розповідає історію рекламного агента Роджера Торнгела, якого ворожі спецслужби випадково приймають за такого собі Джорджа Каплана, агента американської розвідки. Намагаючись розв’язати проблему, Торнгел тільки заплутує ситуацію та наводить на себе ще більші підозри. Врешті-решт, його звинувачують у вбивстві, якого він не скоїв.\nРятуючись від переслідувачів, Торнгел опиняється у потязі, де йому допомагає чарівна незнайомка Ів Кендол. Знайомство переростає у любовну пригоду, яка не може довго тривати, адже Ів є подвійним агентом, якій можуть нашкодити зайві почуття. Зрештою, закохані долають усіх своїх ворогів та створюють іще одну гармонійну закохану пару.\nУ цій картині Гічкок більше розважався розмаїтими ґеґами, ніж намагався зробити історію по-справжньому драматичною. Це вже було кіно нового часу, котрий цілком належатиме літнім блокбастерам, з яких щезнуть старомодні сюжети про романтичне кохання шпигунів.\nВночі з 11 на 12 травня о 01:30 в «Арґументі-кіно» – стрічка під назвою «Секретний агент» (або ж – «Таємний аґент»). Це також шпигунська історія, і це також історія кохання. Її особливістю є те, що обидва партнери, чоловік та жінка, від самого початку є агентами британської спеціальної служби. Більше того, їх змушують одразу видати себе за подружжя. Ще одна особливість – жінка тут виявляє більше ентузіазму щодо своєї роботи, ніж чоловік. Тобто ця картина, на перший погляд, випадає з канону шпигунських фільмів Гічкока. Але це не так.\nУся суть його історій – у моральній проблематиці. Гічкокові шпигунські фільми не просто поєднують чоловіка та жінку, вони спочатку їх випробовують, а потім змушують відмовитися від лихих вчинків на користь того, що у його фільмах вважається якщо не добром, то прийнятною соціальною поведінкою. Один з останніх вікторіанських моралістів, Гічкок усвідомлював усю небезпеку сучасного світу, який схиляє людину до легковажности і морального нігілізму. Відтак, він прагнув відновити рівновагу у свій, досить незвичний та контраверсійний спосіб. І, як не дивно, Гічкокові завжди вдавалося. «Секретний аґент» – цьому доказ.


Новини України: Чоловік стрибнув у криницю, щоб урятувати дружину, яка туди впала\nЧоловік стрибнув у криницю, щоб урятувати дружину, яка туди впала\nпонеділок 07 січня, 2013 15:15\n5 січня о 16.14 на пункт зв’язку №17 Державної пожежно-рятувальної частини надійшло повідомлення від мешканки смт. Казанка Миколаївської області про те, що на вул. Фрунзе на території приватного господарства двоє людей опинились в криниці. Повідомлення ГТУ МНС у Миколаївській області\nНа місце виклику одразу виїхав загін рятувальників. Як з'ясувалось, у триметровому колодязі опинились чоловік із жінкою. Не гаячи часу, працівники цивільного захисту спустили до постраждалих пожежний пояс з рятувальними мотузками. За вказівками рятувальників чоловік правильно закріпив мотузки, після чого працівники цивільного захисту дістали з води спочатку жінку, а згодом й чоловіка.\nЯк потім стало відомо зі слів чоловіка, його дружина набирала воду з криниці, не втрималась й впала вниз. Не роздумуючи, 38-річний чоловік скочив за жінкою у криницю та до приїзду рятувальників тримав її на поверхні води, адже жінка внаслідок падіння дістала струс мозку та пошкодила ногу.\nНа теперішній час постраждала 37-річна жінка перебуває в Казанківській центральній районній лікарні.


Росія прагне контролю над українською ГТС і поразки ЄС – Михайло Гончар\n22 березня 2013, 16:35\nГості «Вашої Свободи»: В’ячеслав Княжницький, колишній посол із особливих доручень щодо енергетичної безпеки МЗС; Михайло Гончар, директор енергетичних програм центру «Номос».\nВіталій Портников: Прем’єр-міністр Російської Федерації Дмитро Медведєв досить конкретно визначив умови Російської Федерації щодо енергетичного співробітництва з Україною.\nУкраїна має вийти з європейської Енергетичної спільноти, відмовитися від Енергетичної хартії в разі, якщо вона бажає створити консорціум по експлуатуванню ГТС. І тільки в цьому разі, як ми знаємо, Росія готова обговорювати з Україною зміни у газовому контракті, узгодженому колишніми прем’єр-міністрами Юлією Тимошенко та Володимиром Путіним. На зміні в цьому контракті наполягає президент України Віктор Янукович вже три роки поспіль.\nОтже, чи погодиться Київ на фактичну капітуляцію перед Москвою в енергетичній площині? Яким буде ставлення європейської спільноти до самої ідеї газотранспортного консорціуму, якщо його будуть укладати з європейською стороною країни, що не підписали європейську Енергетичну хартію?\nПанове, наскільки взагалі ця заява Дмитра Медведєва є просто пропагандистською, а наскільки вона має в собі дійсно реалістичний переговірний зміст?\nВ’ячеслав Княжницький: Перш за все, треба дуже критично поставитися до того, що я бачив в інтернеті, і взагалі те, що публікувалося. Тому що не можна зрозуміти, наскільки глибоко володіє пан Медведєв тематикою.\n– Тому що йому і не потрібно володіти тематикою.\nВ’ячеслав Княжницький: Не потрібно. Але він же юрист.\n– Пан Медведєв – колишній голова ради директорів «Газпрому». Він не тільки юрист. Він – людина, яка опікувалася газовими справами.\nДоговір до Енергетичної хартії, Договір про заснування Енергетичного співтовариства. Меморандум від 2005 року і Брюссельська декларація. Це і має визначати стратегію нашого просування\nВ’ячеслав Княжницький: Так. Треба хоча б цитувати. Тому що, що таке Енергетичний союз, я навіть не знаю. А чіпати ту бідну Енергетичну хартію, тобто це концепція на 7 сторінках, там чотири розділи всього, тобто це не Договір до Енергетичної хартії, з якого Росія вийшла.\nЯк він сказав кілька днів тому перед пресою, що «не судіть мене за гамбурзьким рахунком, то ми не будемо до цього ставитися». Головне, що було сказано, то це те, що нам треба вийти з умови європейського енергетичного законодавства на теренах України.\nЯ хотів би сказати, що коли пан Медведєв виступає з енергетичних питань, то йому не дуже таланить. Я пам’ятаю, як три роки тому вони просували Конвенцію із забезпечення міжнародної енергетичної безпеки. І воно закінчилося фактично конфузом для Росії. Тобто я теж не вважаю, що це треба серйозно сприймати.\nМене більш хвилює, як буде реалізовуватися доручення президента по результатах саміту і сьомого звіту по виконанню меморандуму. Оце мені головне – що там головне. І протокол зустрічі міністра енергетики України Ставицького з комісаром Еттінґером. Там термін до травня. І я думаю, що саме виконання цього вказує ясно на те, що ми маємо просуватися європейським шляхом.\nА з приводу того, що «Газпром», то вчора була заява, реакція була Європейської комісії. Було сказано, що, звичайно, Україна є важливим партнером, і, головне, членство України в Енергетичному співтоваристві – це частина загального формату співпраці з ЄС. А два тижні, може, трошки більше прес-секретар комісара Еттінґера сказала, що ми маємо вибудовувати єдиний ринок газу і електроенергії, і ми готові співпрацювати з Україною.\nОсь основні сигнали, які мають визначати наше майбутнє.\nІ у нас все є. У нас є два юридичних документи, які визначають нашу співпрацю з ЄС. Це Договір до Енергетичної хартії, не сама хартія, у нас є Договір про заснування Енергетичного співтовариства. І два неюридичні документи – це меморандум від 2005 року і Брюссельська декларація. Власне, це і має визначати стратегію нашого просування. І це дуже нормальна була б відповідь, реакція на ту заяву, яку зробив Медведєв.\nМихайло Гончар: І плюс я додав би до цього блискучого коментаря. І ще з боку Києва мало б бути заявлено про те, що Україна буде виконувати положення третього енергопакету ЄС. Відповідна пропозиція українській стороні була сформульована ще позаминулого року. І поки що офіційної, чіткої позиції з боку Києва не було заявлено.\nА така чітка позиція тоді б однозначно поставила на абсолютно зрозумілий фундамент подальший перебіг переговорів з російською стороною і провела б таку своєрідну червону лінію, за межу якої не можемо ми відступати в силу наших відносин з ЄС.\nАле тут в принципі я міг би сказати одне. Власне кажучи, Медведєв нічого нового не повідомив. Якщо пригадати події листопада 2011 року, за місяць до саміту Україна-ЄС в Києві, то російська сторона саме так і ставила питання.\nВ’ячеслав Княжницький: Язєв, здається.\nРосія має на меті не тільки взяти під контроль українську ГТС, дезорганізувати ще не складену систему відносин з ЄС, але й торпедувати європейську енергетичну політику на Сході\nМихайло Гончар: Так, голова Російської газової спілки Язєв озвучив аналогічну вимогу. І ми пам’ятаємо, що минулого року така ж сама вимога була щодо Молдови.\nТому в принципі тут щоб зробити, так би мовити, «діагноз», потрібно трошки по-іншому на цю проблематику поглянути, а саме з точки зору того, що насправді Росія має на меті не тільки взяти під контроль українську ГТС, не тільки дезорганізувати ще не складену систему відносин з ЄС, але яка найбільш в енергетичній сфері найбільш просунута, але й торпедувати по суті європейську енергетичну політику на Сході.\nІ оце, мені здається, важливий момент, який не до кінця розуміють у Брюсселі. Хоча в даному випадку в принципі, можна сказати, що реакція з Брюсселя була практично миттєвою, чого раніше не спостерігалося.\nВ’ячеслав Княжницький: Миттєвою.\nМожливо, в Брюсселі починають розуміти, що Росія веде гру на поразку ЄС. І це системна гра\nМихайло Гончар: Себто, можливо, в Брюсселі починають розуміти, що Росія веде гру на поразку ЄС. І це системна гра.\nА що стосується українських реалій, то є достатньо відверті висловлювання російських експертів. Зокрема, варто звернути на Фонд національної енергетичної безпеки Росії, де чітко сформульовано, що потрібно забути про трубу і зосередитися на темі інтеграції Росії і України в єдиний економічний простір. Себто труба – це просто механізм.\nІ мені здається, минулого року десь концептуально відбувся якийсь перегляд тактики російської сторони, не стратегії, і зроблений акцент на енергетичній інфраструктурі. Мовляв, взявши під контроль енергетичну інфраструктуру, можна вирішити і всю решту питань. Приклад Білорусі в принципі ніби про це свідчить.\nВ’ячеслав Княжницький: З цим можна абсолютно погодитися. Я просто хотів би сказати, що після, я пам’ятаю, своєї зустрічі з росіянами після кризи 2006 року в Брюсселі тоді вони чітко говорили: нам потрібен географічний простір, який займає Україна.\n– Простір в плані труби чи простір в плані простору?\nВ’ячеслав Княжницький: Оскільки це були представники «Газпрому», це було зрозуміло. Потім компанія RWE німецька зробила свої розрахунки, що буде коштувати. Пам’ятаєте, що доставити з міста Уренгой до Баумгартена газ через територію України тисячу кубів 42 долари і 139 доларів, якщо це буде «Південний потік». Але там тоді ціна була «Південного потоку», тоді проектна ціна 15 мільярдів, а зараз вона зашкалює, здається, біля 25. І ми повинні це зрозуміти.\nМихайло Гончар: І це ми ведемо мову тільки про чорноморську ділянку європейську, не ведучи мову про російську.\nТі сигнали, які дає нам ЄС, мають базуватися на відповідних реформах\nВ’ячеслав Княжницький: Так.\nЗ приводу Енергетичного співтовариства я хотів би сказати, ще додати тут дві речі. Звичайно, третій пакет дуже важливий. І є сподівання, що якраз за дорученням президента буде відповідна якась реакція, тому що там має бути консенсус. Тобто ми зараз маємо погодити внесення змін до тексту Договору про застування Енергетичного співтовариства і все. А він має імплементуватися країнами з 1 січня 2015 року. Але це нас не відволікає від того, що ми зобов’язані імплементувати другий пакет, 54-у, 55-у директиви і відповідно регламенти, які там є.\nІ я хотів би сказати ще, що, звичайно, основою такої співпраці з ЄС має бути реформа енергетичного сектору. І одне з болючих питань, я хотів би наголосити, ми не повинні забувати, і я сподіваюся, що Міністерство енергетики відреагує, ми забули, що там можна подати свої пропозиції до меморандуму з соціальних питань, як захистити найбільш уражені верстви населення від підвищення ціни.\nТобто, коли ми перейдемо на ринкові рейки, то тоді коштуватиме (це вже економісти рахували) утричі менше, ніж зараз дотації «Газпрому» йдуть. Тобто ми маємо розуміти, що ті сигнали, які дає нам ЄС, мають базуватися на відповідних реформах. Звичайно, в основу має бути покладене європейське законодавство.\n– А якщо Росія не бажає на таких умовах співпрацювати, а ціна газу для України така, як вона є, і вона не влаштовує українське керівництво, то де площина для компромісу?\nНемає площини для компромісу. Достатньо цинічно заявляють, що компроміс потрібен українській стороні, а нам потрібне просування своїх інтересів\nПравовим шляхом Україна не готова йти, не хоче йти і не буде йти\nМихайло Гончар: Немає площини для компромісу. На жаль. Тому що компроміс можливий тоді, коли до цього прагнуть обидві сторони. Якщо одна сторона до цього не прагне, а Росія до цього не прагне, більше того, і під час переговорів, і я неодноразово був свідком, вони достатньо цинічно заявляють, що компроміс потрібен вам, українській стороні, а нам потрібне просування своїх інтересів. От і все. Але, принаймні, тут вони займають достатньо чесну і відверту позицію, що цей контракт їх влаштовує, і вони не мають наміру його переглядати.\nДля української сторони існує механізм як політичний механізм, себто формування своєрідної позиції сили, тому що Україна – гравець у слабшій ваговій категорії, тому потрібна якраз солідарна підтримка з боку Європейської комісії, з ЄС, але тут якраз стільки «наламали дров» (!), що ображатися можна скільки завгодно на Енергетичне співтовариство, на Європейську комісію, але, що називається, треба виконувати свої зобов’язання, тоді буде солідарна підтримка.\nА так недаремно з боку Європейської комісії прозвучало, що готові порадою допомогти. Порадою! Порада тут не допоможе. Поради вже давали багато разів.\nАле знову ж таки це проблема української сторони. Тому зараз в цій ситуації, мені здавалося, потрібно було б інтенсифікувати контакти з Європейською комісією, з Європейським парламентом, щоб, використавши ті механізми, які є, які закладені вже як у форматі двосторонніх відносин, так і у форматі тих основоположних документів ЄС, використати це для посилення своєї позиції у переговорах з Росією. Це перше.\nДруге. Це правовий шлях. Правовий шлях, про який вже неодноразово велося, що потрібно показувати, що по суті проводиться дискримінаційна політика щодо України, потрібно показувати, що є недосконалості контракту і що російська сторона не виконує, наприклад, свої зобов’язання. Незважаючи на те, що принцип «транспортуй чи плати» не закладений у транзитному контракті, разом з тим там чітко написані зобов’язання «Газпрому» забезпечити транзит не менше (!) як 110 мільярдів кубічних метрів. Це положення не виконується.\nСебто зачіпки юридичні існують. Хоча прем’єр Азаров чомусь впевнений, що їх немає. Він їх то бачить, то не бачить. Це, звичайно, дуже дивно виглядає. Це не посилює позицію української сторони у переговорах з Росією, а, навпаки, послаблює її, бо дає сигнал росіянам, що в принципі правовим шляхом Україна не готова йти, не хоче йти і не буде йти.\n– А хоче йти корпоративно.\nМихайло Гончар: А хоче йти якимсь традиційним, кулуарним, закулісним, пошуком нових схем і так далі. Результат буде очікуваний в такому випадку, як це було в 2006 році, як це було в 2009 році, як це було в Харкові в 2010 році, зрештою.\nВ’ячеслав Княжницький: В минулому році. Ми не повинні забувати…\nМихайло Гончар: Так, і минулий рік точно так же.\nНаші експерти, інженери, технічний склад у «Трансгазі» значно більш кваліфіковані, ніж будь-які спеціалісти, які можуть прийти з «Газпрому»\nВ’ячеслав Княжницький: …з ким ми можемо бути партнерами. З компанією, яка не здатна навіть управляти своєю інфраструктурою? І ці два місяці минулого року це чітко довели. А потім, який це може бути партнер, який нам такі кризи створював у 2006 році і в 2009 році?\nІ, по-друге, я хотів би сказати, що наші експерти, і наші інженери, і технічний склад у «Трансгазі» значно більш кваліфіковані, ніж будь-які спеціалісти, які можуть прийти тут з «Газпрому». Вони нам не потрібні.\nНам зараз потрібно робити реформи. Нам перш за все треба зробити, звичайно, незалежного регулятора і відповідним законом закріпити незалежний статус оператора. І хай він обирає собі потім, виходячи з тієї ситуації, яка в нього складається, в тому числі і фінансової, партнерів. Але це вже буде на базі європейського законодавства. Ми повинні це розуміти. Обов’язково.\n– Але, здається, Україна взагалі намагається грати на одному полі з Росією, а щоб на іншому полі була футбольна команда європейців. Тому що поняття однакові по ставленню до переговорного процесу.\nВ’ячеслав Княжницький: Які б звинувачення не лунали на адресу Європейської комісії або Енергетичного співтовариства, ми повинні дати самі собі відповідь, по-перше: а ми виконуємо свої зобов’язання чи ні? Фактично, те, що відбулося від 1 лютого 2011 року, ми навіть до вступу прийняли закон про газ.\nМихайло Гончар: У липні 2010 року.\nВ’ячеслав Княжницький: Так. І там, наскільки я пам’ятаю, повинно бути близько 20 підзаконних актів. І НКРЄ десь вправилося близько 10 прийняти. Але ще це не закінчено.\nМихайло Гончар: Але й те, що прийнято, на папері переважно.\nЄвропейський напрям – це однозначно захист прав простого споживача і будь-яких компаній на відміну від того, що робиться в Росії\nІ ми повинні пам’ятати зміст листа директора секретаріату Енергетичного співтовариства, пана Копача, де він чітко пише: дайте відповідь на те, як ви будете просуватися, щоб ми знали. І Україна не просто так отримала ці два відкриті листи з проблемами. Перший – це по сірці в рідких паливних матеріалах. І другий – це якраз по інфраструктурі. Тобто ми забуваємо, що, навіть коли ми звертаємо увагу, що треба адаптувати 54-у і 55-у директиви, там же є регламенти. Якщо йде мова стосовно директив – це адаптація, то регламенти ми просто маємо внести у своє законодавство, чого ми не зробили. А це доступ. Це доступ, це вільний доступ!\nІ ще я хотів би сказати, що європейський напрям – це однозначно захист прав простого споживача і будь-яких компаній на відміну від того, що робиться в Росії. Ми не повинні слухати, які гарні компанії. Якщо українець зі своєї кишені платить гроші за енергію, то він має право і обирати. І саме в цьому сенс і реалізація в тому числі третього пакету.\nМихайло Гончар: Якраз саме це і не влаштовує, як мені здається, нинішню владу.\nВ’ячеслав Княжницький: Вона буде усунута.\nСпоживач в розумінні (влади – ред.) – це просто суб’єкт, який має бути обідраний\nМихайло Гончар: Тому що споживач в її розумінні (влади – ред.) – це просто суб’єкт, який має бути обідраний. А якщо права споживача захищені, тоді відповідно…\nКоли Ви купуєте взуття, Ви ж не питаєте дозволу у прем’єр-міністра. Ми маємо ставитися так і до газу. Ми маємо обирати собі провайдера\nВ’ячеслав Княжницький: Пане Михайле, а коли Ви купуєте взуття, Ви ж не питаєте дозволу у нашого прем’єр-міністра. Тому ми маємо ставитися так і до газу. Ми маємо обирати собі провайдера.\nМихайло Гончар: Я абсолютно згоден з Вами.\nВ’ячеслав Княжницький: Два тижні тому я говорив з регулятором зі Словаччини. Він сказав, що по інтернету він за три місяці двічі змінив провайдера. І все працює! І все працює в залежності від тієї ціни, яка йому пропонується. Ось у чому сенс європейської інтеграції в сфері ринків електроенергії і газу.\nМихайло Гончар: Я нещодавно був у Відні на одній з конференцій, організованій Енергетичним співтовариством, і там прозвучала така цікава інформація з боку Словенії, що після виконання всього комплексу необхідних реформ в контексті імплементації європейського законодавства після набуття членства Словенією в ЄС ціна на електроенергію для споживачів знизилася на 36%. На третину! Себто це конкретний результат.\nІ з приводу ціни на газ я хотів би звернути увагу на один факт, який в нас практично не обговорюється, але який був дуже активно темою передвиборчої дискусії Путіна і Медведєва у свій час. Вони сказали, що з 1 січня 2015 року на газ за межами Російської Федерації буде європейська ціна. То навіть якщо ми зараз будемо про щось домовлятися, про якісь там знижки, щоб ми зрозуміли, що буде з 1 січня 2015 року.\nСаме це збігається з відкриттям єдиного ринку, об’єднаного ринку електроенергії і газу ЄС. Власне, для чого і було створене Енергетичне співтовариство, щоб створити, як тоді писалося, у 2006 році, найбільший у світі ринок електроенергії і газу. І про це говорила прес-секретар комісара Еттінґера два тижні тому, що пам’ятайте, що ми готові до ринку.\nЯкщо ми не вправимося або будемо на цих зачіпках з Росією сидіти, то ми будемо осторонь. Ми будемо осторонь цього процесу, і в нас ніколи не буде ринкової економіки в сфері енергетики. Тому ми повинні пам’ятати, що з 1 січня 2015 року російський газ буде по європейських цінах. І ніякі знижки сьогодні… Це буде просто… Я не знаю, це пігулка, яка може допомогти, але не вилікує хворобу, якщо ми не будемо реформуватися і не будемо впроваджувати ринкові принципи на теренах України в сфері енергетики.\nПрацює підхід, що дешевий газ понад усе. Але забувається, що дешевий газ, як і сир, може бути тільки у мишоловці\nМихайло Гончар: Тут працює підхід, що дешевий газ понад усе. Але забувається при цьому, що дешевий газ, як і сир, може бути тільки у мишоловці.\nІ, скажемо, та ж сама Росія безвідносно до 2015 року може зробити дуже простий трюк. Себто, як тільки українська сторона погодиться на варіант чи оренди ГТС, чи консорціум, чи на будь-яку іншу форму відчуження, будуть підписані відповідні угоди і взамін, так би мовити, обіцянка у 260 чи 280 доларів за тисячу кубічних метрів ціни на газ буде закріплена, то після цього може бути дуже простий трюк, тобто уряд Росії може в односторонньому порядку відмінити свою постанову від 30 квітня 2010 року, яка була прийнята спеціально після підписання Харківських угод про нестягнення експортного мита, оті самі 100 доларів так званої знижки, і автоматично ціна в 260 доларів перетвориться на ціну 360 доларів. В принципі, на сьогодні це десь середньозважений рівень ціни експортних поставок «Газпрому» на ринок ЄС.\nВ’ячеслав Княжницький: Ну, не треба забувати, що з 2014 року може піти дуже широко імпорт американського газу. Тобто ціна може бути інша, і вона змінить в принципі картину на Європейському континенті.\nВ’ячеслав Княжницький: І в цінових параметрах теж.\nМихайло Гончар: І знову український ринок газу стане компенсаційним для «Газпрому», і ціна буде вища, ніж…\nВ’ячеслав Княжницький: Ось чому ми маємо звертати на всі сигнали, які йдуть з Європейської комісії, що не залишайте для себе можливості бути осторонь цього об’єднаного ринку.\n– Наскільки я пам’ятаю, що 2014–2015 роки – це ще роки, коли починає до Австралії, до Південно-Східного регіону поступати газ з близькосхідного шельфу. Також це може статися. І це теж змінює цінову політику у світі. Тому що це вивільняє ті ресурси, які зараз споживають.\nВ’ячеслав Княжницький: Це Ви маєте на увазі, що біля Ізраїлю?\nВ’ячеслав Княжницький: Звичайно, звичайно, звичайно!\n– Так що там дуже багато усього має відбуватися. Ринок дуже швидко змінюється і розвивається.\nВ’ячеслав Княжницький: Так. Я вважаю, що ця заява Медведєва від відчаю. Тому що, дійсно, от ми говорили сьогодні з Михайлом, що і капіталізація «Газпрому» різко падає, борги ростуть. У них залишається ще менше часу і, головне, можливостей для маневру, оскільки навколо них глобальний ринок газу дуже сильно змінюється, а головне, що він пов'язаний з ринком електроенергії.\nУ моїй домівці, наприклад, немає газу. Мені не потрібен газ, мені потрібно, щоб було світло і тепло. Тому це міняє абсолютно підходи. Оця інтеграція двох ринків абсолютно міняє підходи того, що ми чуємо з Москви.\nУкраїнській стороні не варто робити продиктовані російським пресингом кроки. Краще взяти паузу\nМихайло Гончар: Так, і тому тут якраз в умовах такої скрути для «Газпрому» українській стороні не варто було б поспішати, робити якісь такі незважені, непродумані, продиктовані російським пресингом кроки. Краще взяти паузу.\nВ’ячеслав Княжницький: Так давайте чекати, як буде виконуватися доручення президента по результатах саміту. Там в принципі закладено все те, чого ми не виконали. Тому що ми повинні пам’ятати, що був дуже критичний звіт за 2012 рік Енергетичного співтовариства, в якому Україну, там були і позитивні, але досить-таки негативні з приводу інфраструктури і ринків були. Потім сам сьомий звіт про виконання меморандуму від 2005 року за 2012 рік – там теж дуже критично.\nМихайло Гончар: До речі, він ще не опублікований, наскільки я знаю.\nВ’ячеслав Княжницький: Все вже є, все відкрито, абсолютно. На сайті «Українська енергетика» Ви знайдете цей текст. І там все написано. Там теж критично. Хоча і говорили, що в нас такий прогрес. Але тут є вже кроки, які навіть в доручені президента вказані. Здається, шостий пункт його доручення.\nМихайло Гончар: На сайті Міністерства палива і енергетики цього звіту немає. На офіційному я маю на увазі. От тут якраз важливий момент.\nВ’ячеслав Княжницький: Європейська комісія відкрила.\nМихайло Гончар: Звичайно. Якби ми розуміємо, що Європейська комісія відкриває.\nВ’ячеслав Княжницький: Будь-який міжнародний документ, я кажу, якщо це не «пакт Молотова-Ріббентропа», має бути відкритий. Міжнародний документ. Щоб знали.\nМихайло Гончар: На жаль, це не стало правилом для нашої влади.\nВ’ячеслав Княжницький: Особливо, якщо він пов'язаний з використанням особливо фінансових ресурсів.\n– Ну, як бачите, і до «пакту Молотова-Ріббентропа» теж дійшла своя черга.\n– Так що це теж треба пам’ятати нашим політикам, які зараз домовляються з Росією, що будь-який контракт рано чи пізно оприлюднюється.\nВ’ячеслав Княжницький: Я зі студентських років пам’ятаю чудове древньоримське прислів’я: знають двоє – знає і порося.


Визначні пам'ятки та поради під час подорожі по Nikkō 2019 | lifeforaforest\nКоли ви думаєте про націю Японії, існує досить багато локацій, які, ймовірно, спливають вам на думку. Очевидним для багатьох є Токіо, технологічний мегаполіс, який всі прирівнюють до японської культури. Це може бути гора Фудзі, стандартна фотографія, яку ви часто бачите на подорожах. Якщо ваш любитель історії чи зацікавлений у розвитку японської культури, можливо, це Кіото чи Нара. Одне місце, яке, мабуть, не спадатиме на думку - Nikkō. Це не означає, що немає багатьох міжнародних людей, які прямують до Nikkō, але японцям часто буває, що вони відвідують Nikkō. Існує популярна приказка: "Nikkō o mizushite" kekkō "to iunakare." Це по суті означає: "Ніколи не кажи" прекрасного "чи" задоволеного ", поки не побачиш Nikkō!"\nЯк дістатися до Нікко\nСтанція Nikkō не знаходиться на головній залізничній лінії Шинкансена, більш відомої як кулі потягів у всьому світі. Тобто вам доведеться взяти місцеву лінію, щоб дістатися до Nikkō. Це аж ніяк не складно, адже як тільки ви виходите з Шинкансена на станції Утономія, з'являються знаки, які спрямовують вас до зручно названої лінії Nikkō. Є величезні плакати, які стверджують, що "Nikk“ - це Ніппон (Японія) ", коли ви проходите через станцію Утономія. Це досить повільний потяг, який повинен робити зупинки на все, що знаходиться між ними, без уявного варіанту швидкого проїзду, який часто пропонують на інших місцевих лініях. За словами, це досить дешева їзда лише 900 ієн і ще лише годину.\nВивчення гірського хребта\nТо що саме робить "Nikkō Японія"? Ну, це гарне питання. Це може бути природне оточення, коли місто розташоване серед гір. Японія - це невеликий острів з неймовірно високою кількістю гірських хребтів. Місто Nikkō знаходиться на базі гори Nantai та Nt. Є дорога під назвою Nihon Romantic Highway, яка веде вас і вгору, і вниз по стороні гори. Він позначений як шосе 120, тому дотримуйтесь знаків, оскільки вони обидва лише в один бік.\nМісто Nikkō спочатку було лише базою, але було об'єднане з навколишніми селами в районі як спосіб збути його як місто гірського курорту. У тих горах ви знайдете пару озер, гарячих відбитків та національного парку Nikkō.\nКоли ви масштабуєте рівні на горі, ви досягаєте кількох різних точок. Першою точкою після 20 хвилин їзди ви доїжджаєте до канатної дороги Акечидайра. Цей короткий проїзд на гондолі подарує вам захоплюючий вид на гори та озера, що оточують Ніккō. Однак він закритий на зимові місяці і знову відкривається на початку квітня. На другому рівні після ще 5–10 хвилин їзди ви доїжджаєте до озера Чузенджі. Існують педальні човни та інші види діяльності на водній основі, в яких можна знову взяти участь, знову відкриті у весняні та літні місяці.\nПродовжуючи вниз по романтичному шосе Nihon, ви дістанетесь до водоспаду Рюзу та мосту Рюзу. Це частина річки, що з'єднує озеро Юно, яке знаходиться на більшій висоті, із значно більшим озером Чузенджі. Ця річка пролягає навколо національного парку Nikkō. Водоспад Рюзу, названий Ryūzu no Taki на японській мові означає "водоспад з головою дракона". Хоча приємно дивитись, кращий вид може відкриватися з мосту Рюзу, що знаходиться менше ніж за сто метрів.\nМинувши Чузенджі та водоспад Рюзу, ви знайдете національний парк Nikkō. Кілька ресторанів і невеликих магазинів знаходяться на відкритті пішохідних маршрутів. Він відомий снігоходом, оскільки поєднання дерев, мальовничий вид на вершини гори та свіже повітря дуже привабливий для туристів. Можна взяти напрокат сніговики на 1000 ієн, які можна тримати цілий день. Деякі стежки досить вузькі, і створити свій власний шлях через парк - це половина задоволення!\nПовз національного парку Nikkō ви зможете знову пройти по Ніхонській романтичній шосе, що підніме вас до кінцевого пункту призначення. Ця пляма - це невелика група готелів, ресторанів та осенів (гарячих видань), які знаходяться біля озера Юно. Найвідоміший онсен - Окуніккоймото. Буддійський храм, у якому є громадська думка для відвідувачів. Однак є багато інших варіантів - від 700 до 1600 ієн. Вода з луком природно нагрівається з вулканічних гір. Є сильний запах сірки, який для деяких може бути непривабливим, але цілком корисний для вашої шкіри. Купання з гарячою весною також робиться в громадських місцях, тому будьте готові бути голими серед незнайомців.\nТатуювання часто заборонено від онсена, але є досить багато місць, які можуть зробити винятки. Причиною цього є те, що в Японії татуювання здавна приписують членам банди, і клеймо все ще існує. Для не японців це може бути простіше. Якщо ваші татуювання не надто помітні під час занурення у воду, це значно покращить ваші шанси. Маленькі татуювання часто можна прикрити рушниками, пов’язаними навколо нього. Насправді, якщо у вас немає масштабних татуювань залякуючих речей, таких як тигри, дракони чи демони, вам, мабуть, все буде добре.\nСпускатися з гори - це трохи повільніший процес. Головна дорога повертається вниз по стороні гори, де доведеться робити щільні повороти кожні кілька сотень метрів. Це змусить вас замислитися над тим, щоб ваш водій був секундою, щоб повільно, перекидаючись на тисячі метрів у яр або ліс. Автобус трохи дорожчий, ніж більшість туристичних автобусів Японії, коли спускався з високої точки гір. Це, як кажуть, дістатись з онсенсу до станції JR у Nikkō становить лише 1650 ієн приблизно за 55 хвилин їзди.\nСайти культурної спадщини\nМожливо, інші причини, чому «Nikkō - це Ніппон», - це культурні пам’ятки, які можна знайти там. Під час періоду Нара в Японії потужний буддійський священик на ім'я Шодо Шонін перейшов річку Дая, на якій будується Ніккьо. Він пішов і побудував храм Рінньо-джі в 766 році. Легенда стверджує, що Шодо Шонін просто не ходив через річку, як якийсь простий чоловік. Швидше він їхав на спинах двох величезних змій, які несли поважного священика на інший бік. Це створило б Nikkō як видатний буддійсько-синтоїстський релігійний центр, який би потрапив у поле воєначальника Токугава Леясу століттями пізніше в епоху Едо.\nТокугава Леясу вирішив, що це місце для побудови його мавзолею. Первісний приціл був побудований у 1617 році, але не був завершений, поки онук Леміцу не збільшив би свій мавзолей Gran pappis у 1634 році. Місцевість називається святине Тошогу (Nikkō Tōshō-gū) і є одним із 103 шинто / буддійських культових споруд в цьому районі. Вхідні ворота та головна будівля викладені білим та золотим декадентом, зробленим так, щоб символізувати багатство клану Токугава. Сам майданчик оточений масивними деревами, ховаючи його від доріг навколо нього.\nНа ділянці також є масивна пагода, масштабуючи приблизно 36 метрів. Складні кам'яні та дерев’яні споруди знайдені навколо будівель. Яскраво-червоний та деталізований художній твір роблять це досить видно.\nДістатися до мавзолею, храмів та мостових майданчиків - лише 20 хвилин ходьби від станції JR. Автобус на 200 ієн також доставить вас за 2 хвилини ходьби від цих сайтів.\nЯкщо ви шукаєте смачні делікатеси, то місцевих страв не бракує. Більшість страв вегетаріанські. Це пов’язано з місцевими жителями в минулому після дотримання буддійської дієти. З часу створення храму Рінно-джі Шодо Шонін, Нікко був центром для буддизму та синтоїзму. Більшість буддійських сект забороняють споживати будь-яку іншу живучу істоту. Отже, маючи на увазі, давайте подивимось на деякі з цих страв, які, як відомо, їли ченці.\nYuba - це «шкіра тофу» - продукт процесу виготовлення тофу. Це тонкий шар, який з’являється на верхній поверхні кип’яченого соєвого молока. Його часто можна зустріти як гарнір до страви з локшиною. У цьому випадку його сушать і смажать. Його також насолоджують у стилі сашімі, де він подається вам сирим та свіжим. Ви бачите творчі способи використання юби в обгортанні або суші, як презентація.\nСоба - одне з оригінальних домінуючих страв з локшиною в японській кухні. Це локшина, виготовлена з пшеничної крупи і є більш здоровим варіантом, ніж набагато більш відома у всьому світі локшина з ременів. Локшина Соба була дуже популярною, особливо в епоху Едо, де її часто продавали як їжу вуличного продавця. Nikkō відомий як місто соба. Восени є фестиваль, який співпадає з сезоном збору врожаю. Nikko soba виготовляється вручну з якісною майстерністю. Соба або подається гарячим у супі, або холодним із соусом, що спринцюється.\nГострий червоний перець, уродженець регіону. Її маринують в солі і вручну закочують в японський базилік. Кажуть, що священики переносили це навколо у зимові місяці, щоб зігрітися. Гарнір або закуска, зазвичай подається з рисом.\n"Ніколи не кажи Kekkō, поки не побачиш Nikkō"\nЯкщо ви коли-небудь отримаєте шанс відвідати Nikkō, перебуваючи в Японії, я дуже рекомендую це. Недалеко від Токіо чи Йокогами, це насправді не в бік основних туристичних напрямків, які ви, мабуть, відвідаєте. Зробіть собі послугу та візьміть 2–3 дні для відвідування та переконайтесь, чому «Nikkō - це Nippon»!\nЯкщо вам сподобався вміст, будь ласка, дотримуйтесь або статті, щоб підтримати автора. Якщо у вас є запитання щодо готелів чи проживань у Nikkō, сміливо опублікуйте коментар нижче!\n9 найкращих зупинок, які можна зробити під час походів по ВірменіїНайкраще рішення, яке я приймав, ледве було власним5 порад, як вибрати найкращу кредитну картку для бізнесуТАМИ ЛІДО, ЧИТАННЯ10 порад щодо здорового та щасливого під час подорожі на роботу.


Росіянин пишається тим, що воював в УПА: «Я клятву дал любить Украину» — Тексти.org.ua\n"Я клятву дал любить Украину, украинский народ, я даже горжусь, когда меня называют бандеровцем!", - каже мешканець Крима росіянин за національністю, українець – за власним бажанням.\nВолодимир Чермошенцев народився на Поволжі. У 33-ому – під час страшного голоду – хлопцеві було 6 років. Батька, який намагався захистити своє майно, вбили на очах у хлопця.\nВолодимир із тіткою та матір'ю вирішили втекти до України. Та замість ситого краю побачили голод.\n42-го Володя йшов Сімферополем, коли фашисти гнали колонну молоді на вокзал. Схопили і його, та все ж молодому хлопцеві вдалося втекти.\nФашисти знову схопили його біля Дубного, та полонених звільнили українські повстанці. Володимира, який розмовляв винятково російською, хлопці з УПА прийняли за шпигуна. Спочатку підліток дістав стусанів, потім його довго розпитували "хто і звідки". Зрештою повірили, і командир Дубенської сотні УПА Юрій Чуйковський взяв його своїм ординарцем.\nВолодимир Чермошенцев каже: "Воевала УПА со всеми, кто пришел на Украину не с добром. С советскими войсками не воевали, потому что это ж армия – что с ней сделаешь, а с НКВДистами воевали».\nвідео крим упа історія росія


Bmw - всі новини та статті за темою: bmw - Autogid.pro\nТег : bmw\nBMW iX отримує AR-додаток Basemark\nВ електрокросовері BMW iX використовують додатки доповненої реальності від фінського розробника програмного забезпечення Basemark. Basemark розробники Rocksolid Core. Це перша у світі комплексна автомобільна операційна система та платформа, яка бере всі функції авто для програмно визначених транспортних засобів. Програма Basemark стала ...\nВиставили шпигунські зображення оновленого BMW X6\nВиробник випустив на тестування оновлений крос X6. Прототип був замічений шпигунами. Скоріш за все, модель матиме радіаторну решітку, відмінну від оновленого X5. Також машина матиме другі світлодіодні ліхтарі та перероблений фронтальний бампер. ...\nІнквізиція електрифікації відправляє в небуття ще один витвір. Керівник Lexus Ендрю Гіллеланд заявив, що феноменальний двигун 2UR відживає останні дні. Розроблений Toyota безнадувний 5-літровий V8 двигун зі спеціальними головками Yamaha, титановими клапанами та системою комбінованого впорскування палива, використовувався у Lexus IS-F, ...\nНімці опублікували рейтинг надійності електрокарів\nОб’єднання технічного нагляду Німеччини (TÜV) протягом кількох років збирало статистику поломок електрокарів та опублікувало рейтинг найпоширеніших. В результаті дослідження, слабкими місцями у електричних, після 3-х років експлуатації стали: гальма, фари, поперечні важелі та підвіска. Гальма хворе місце майже у всіх електрокарів, їх ...\nЗгідно зі статистикою, складеною експертами, загалом вартість ремонту машин цієї компанії після ДТП складає понад 3,2 млрд євро. Слід врахувати й те, що майже половина авто BMW на вторинному ринку вже були хоча б в одній аварії. У порівнянні з BMW, компанія ...\nКрос BMW X5 отримав 730-сильний двигун\nФахівці Manhart з Німеччини надали авто оригінальну зовнішність, доповнивши її спортелементами екстер’єру. Декілька років назад фірма Manhart Performance випустила особливе творіння на онові BMW X5. Нещодавно показали авто офіційно. ...


Не Gmail’ом єдиним: які альтернативні поштові клієнти є для Android? | CyberCalm\nПродукти компанії Google – у кожному смартфоні на Android. Поштовий клієнт Gmail за замовчуванням вже встановлений на пристрій, який Ви щойно придбали. Монополіст Google позбавляє Вас вибору, проте це не означає, що його немає. Лайфхакер пропонує ознайомитися із кращими з сторонніми поштовими додатками, які здатні скласти гідну конкуренцію Gmail.\nЦя програма є одним з найбільш гідних поштових клієнтів для Android. Вона допоможе Вам об’єднати усі наявні облікові записи у таких сервісах, як Gmail, Yahoo mail, Outlook, AOL, iCloud, Office 365, Exchange, Google Apps, Apple mail, Hotmail, MSN, Live, iCloud, Hushmail, Zoho, Web.de, QIP тощо. Окрім цього, сервіс підтримуює протоколи IMAP, Exchange і POP3.\nСеред інших корисних можливостей:\nавтоматичне перемикання теми залежно від часу;\nформатований текст підпису;\nменю, що піддається налаштуванню;\nтонкі налаштування повідомлень і можливість встановити “години тиші”, коли програма не буде Вас турбувати своїми сигналами;\nвідображення кількості нових листів на іконці програми.\nДодаток Newton Mail має вищу нагородою конкурсу “The Webby Awards” та отримав безліч позитивних оцінок від експертів. Він працює з великою кількістю поштових сервісів, і на налаштування кожного з них Ви витратите не більше кількох секунд. Під час створення Newton Mail творці акцентували саме на простоту використання. Але це зовсім не означає, що програма має урізану функціональність.\nНайцікавішими можливостями цього поштового клієнта є інтеграція з безліччю популярних сервісів (Wunderlist, Todoist, Evernote, OneNote, Trello, Zendesk, Salesforce.com, Asana, Instapaper, OmniFocus тощо), можливість налаштування параметрів синхронізації для кожної папки і зручна функція відправки файлів з Dropbox, iCloud Drive і інших хмарних сервісів.\nЦей поштовий клієнт приверне увагу тих користувачів, які не бояться спробувати абсолютно новий підхід до організації свого листування. Основний акцент тут зроблено на управління жестами, тому Ви зможете одним рухом відправити повідомлення в архів або в кошик, переглянути листування в режимі чату або відкласти лист на потім, щоб він автоматично з’явився у папці “Вхідні” через заданий проміжок часу.\nЗверніть увагу, що програма запам’ятовує Ваші дії і надалі зможе повторювати їх автоматично, допомагаючи таким чином розбирати вхідну кореспонденцію.\nТрохи незвично бачити назву Microsoft Outlook у списку альтернативних поштових програм, але для платформи Android вона саме такою і є.Додаток працює з Microsoft Exchange, Office 365, Outlook.com (включаючи Hotmail, MSN), Gmail, Yahoo Mail і iCloud. Він дозволяє отримувати листи і вкладення, працювати з календарем і контактами, вміє автоматично виділяти важливі листи з усіх Ваших облікових записів.\nГоловне управління кореспонденцією (видалення, архівування, відправка або тимчасове приховування повідомлень, які Ви хочете обробити пізніше) проводиться жестами, що дійсно дуже зручно. А якщо ви використовуєте ще й хмарне сховище OneDrive, то на додаток отримаєте можливість вкладення і відправки файлів будь-якого розміру електронною поштою.\nСхоже, що Microsoft поступово вибудовує в рамках Android свою власну екосистему, яка незабаром зможе успішно замінити звичні нам додатки від Google.\nBoxer є відносно новим поштовим клієнтом на платформі Android і увібрав у себе всі кращі риси своїх основних конкурентів. Тут є підтримка безлічі облікових записів, як в Blue Mail, ще більш зручні жести, ніж в Mailbox, а користуватися ним навіть простіше, ніж еталонним CloudMagic. Серед додаткових можливостей варто відзначити вбудований список справ, що дозволяє легко перетворювати листи до завдань, що настроюється інтерфейс програми і інтеграцію з сервісом Evernote. Окремої згадки заслуговує відмінна швидкість роботи Boxer.\nХоча цей поштовий клієнт має дві версії – безкоштовну і більш функціональну платну – отримати останню можна, просто розіславши п’ятьом друзям лист з пропозицією використовувати Boxer. Як наслідок ми отримуємо надзвичайно функціональний, швидкий і абсолютно безкоштовний поштовий клієнт, якому цілком під силу замінити звичний Gmail.\nНагадаємо, у поштовому сервісі Gmail виявлена серйозна помилка – завдяки функції “крапка не має значення” шахраям у США вдалося обдурити користувачів на 65 тисяч доларів.\nТакож поштовий клієнт Spark, який користується великою популярністю серед власників iOS і macOS, незабаром стане доступний і на Android. Відповідну інформацію підтвердили самі розробники. За їх словами, вони планують приурочити запуск Spark для Android до закриття сервісу Inbox від Google, який відбудеться 2 квітня 2019 року.\nОкрім цього, згідно з доповіддю Центру комп’ютерної стандартизації ФБР, за останні п’ять років корпоративний сегмент поніс збитки на 12,3 млрд доларів виключно через маніпуляції шахраїв з електронною поштою співробітників. Аби вберегтися від кіберзлочинців, пропонуємо шість базових прийомів протистояння компрометації робочої пошти.\nAndroid Gmail Google Outlook безпека пошти поштові сервіси


1.\tТериторіальний поділ праці : сутність, зміст та види. Концепція енерговиробничих циклів.\n2.\tТериторіально-виробничі, портово-промислові комплекси, науково-технологічні зони .\n3.\tЕкономічне районування України .\n1. ТЕРИТОРІАЛЬНИЙ ПОДІЛ ПРАЦІ: СУТНІСТЬ, ЗМІСТ ТА ВИДИ. КОНЦЕПЦІЯ ЕНЕРГОВИРОБНИЧИХ ЦИКЛІВ.\nТериторіальний поділ праці - це процес виробничої спеціалізації території, який зумовлений посиленням міжрегіональної кооперації, обміном спеціалізованою продукцією та послугами.\nТПП передбачає наявність просторового розриву між окремими стадіями виробництва, між виробництвом та споживанням. В основі ТПП лежать природні умови та ресурси, відмінності між народами.\nВиділяються наступні різновиди ТПП:\nа) генеральний - між країнами та окремими районами;\nб) внутрішньорайонний - між промисловими вузлами і містами;\nв) біля економічного центру (міста і т.д.);\nг) постадійний, коли стадії виробничого процесу територіально роз'єднані;\nд) фазовий - один і той же вид продукції надходить з різних місць;\nе) епізодичний - непостійний обмін товарами між країнами та регіонами.\nОдержання дешевого продукту в район з більш сприятливими природними і економічними районами сприяє їх спеціалізації. (Для визначення спеціалізації використовують ряд коефіцієнтів. Такі як, коефіцієнт локалізації - це відношення питомої ваги галузі району у виробництві району до питомої ваги відповідної галузі району в країні; коефіцієнт виробництва продукції району на душу населення, то що)\nЕнерговиробничі цикли - це сукупність виробничих процесів, які виникають співпорядковано, взаємообумовлено довкола основного процесу для даного різновиду енергії і сировини.\nЕВЦ мають наступні властивості: - територіальна стійкість сукупності; - типовість для схожих за природними і економічними передумовами розвитку районів;\nІснуюча сучасна система ЕВЦ включає:\nпірометалургійний цикл чорних металів;\nпірометалургійний цикл кольорових металів;\nхіміко-металургійний цикл рідкісних металів;\nгідромеліоративний індустріально-аграрний цикл;\n2. ТЕРИТОРІАЛЬНО-ВИРОБНИЧІ, ПОРТОВО-ПРОМИСЛОВІ КОМПЛЕКСИ, НАУКОВО- ТЕХНОЛОГІЧНІ ЗОНИ.\nСтворення ТВК пов'язане з реалізацією довготермінових цільових регіональних проблем. Економічний район розглядається не лише як ланка народногосподарського комплексу, але і як велика територіально-виробнича система з потужним ресурсним потенціалом.\nТВК - це сполучення підприємств, для яких територіальна спільність є додатковим фактором ефективності за рахунок тривалості взаємозв'язків виробництва, скорочення транспортних витрат, раціонального використання ресурсів.\nІснують три типи ТВК: монопродуктові, субпродуктові та поліпродуктові.\nДля реалізації міжгалузевих народногосподарських програм створюють програмно-цільові ТВК.\nТехнополіси - це центри науково-технічної думки разом з передовими технологічно гнучкими промисловими підприємствами і комплексами. Зосередження технополісу для випуску науково місткої продукції на обмеженій території називається технопарком.\nОсновними напрямами технополісу є: машинобудування, медицина, морегосподарський комплекс, сільськогосподарське виробництво, екотехніка та охорона навколишнього середовища.\nЕкономічний район - це територіально цілісна частина народного господарства країни, що має наступні ознаки:\nОб'єктивною основою економічного району є ТВК.\nСпочатку в Україні було фізико-географічне районування, а потім воно об'єктивно переросло у економічне районування.\n3. ЕКОНОМІЧНЕ РАЙОНУВАННЯ УКРАЇНИ.\nЯкщо "економіку "розглядати як науку про вміння раціонально вести домашні справи, але у нашому випадку таким домом є регіон. Регіон - це територія, яка за сукупністю елементів відрізняється від інших територій та характеризується єдністю, взаємопов'язаністю складових і цілісністю. Регіон є територіально цілісним та неподільним.\nРегіональна економіка - це науковий напрямок, який вивчає закономірність розміщення продуктивних сил та районів. РПС займається регіональними та міжрегіональними проблемами, а регіональна економіка за об'єкт дослідження має регіон.\nГосподарство регіону є відкритою економічною системою, яка функціонує на основі спеціалізації, міжрегіональної інтеграції, зміст яких реалізується через галузеві, міжгалузеві та міжрегіональні зв'язки.


У Ромнах судитимуть “рибних” браконьєрів – Сумські Дебати\nУ Ромнах судитимуть “рибних” браконьєрів\n13:32 / 03 мая 2021\n29 квітня до суду надійшов обвинувальний акт щодо двох непрацюючих мешканців м. Ромни, яких обвинувачують у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.249 КК України (незаконне зайняття рибним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду, із застосуванням електроструму).\nВідповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 585/1213/21 передано на розгляд судді Машині І.М.\nІнформаційно: 19.03.2021 року двоє чоловіків із заздалегідь підготовленим знаряддям для незаконного вилову риби, а саме: два надувних човна з веслами, дві електровудки, виготовлені кустарним способом прибули на р. Ромен, що в с. Житнє, Роменського району де здійснили незаконний вилов риби із застосуванням заборонених знарядь лову ( застосування електроструму).\nЗа скоєне чоловікам загрожує покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до п’яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.\n← Мер Тростянця Юрій Бова потрапив до антирейтингу НСЖУ «Вороги преси-2021»\nНа Сумщині судили школяра за розпивання алкоголю в громадському місці →


Українська література на сучасному етапі: основні тенденції і постаті. Аналіз будь-якого твору - за вибором\nЛітература кін. 20- поч. 21ст в Україні отримала назву «нової хвилі», що згодом переросло в цілий напряму постмодернізм. Та і в останніх літературознавчих публікаціях вислів «нова хвиля» активно вживається, позначаючи масив творів, різноманітних за своєю проблематикою, що так чи інакше заперечують літературу соцреалізму й радянську епоху в цілому, покликані подолати естетичні та життєві стереотипи. Це мистецтво, яке характеризується конґломератом стилів та тенденцій, яке саме по собі потребує нетрадиційного аналізу, перегляду звичних теоретичних постулатів. Як показав спеціальний аналіз постмодерністських текстів, що становлять головний комплекс творів у сучасній українській прозі, дана культурна епоха органічно виросла з попередніх художніх надбань, що є предметом вивчення історії літератури. Тенденції: розмаїтості й оновлення стилів, жанрово-видової та родово-видової дифузії, генологічного взаємопроникнення та процесу змін класичних форм мистецтва прози: сюжету, характеротворення, зображально-виражальної пластики, модифікації інтелектуального і філософського начал тощо. У контексті теоретичного й історико-літературного осмислення систематизовано специфічні риси українського постмодернізму: відсутність чітких дефініцій, фраґментарність суджень, іронічність та іронія як провідне начало; еклектизм і синкретизм як принципові естетичні домінанти – деканонізація попередньої культурної традиції, синтез масового й елітарного; марґінальні особливості тексту, перенесення їх у центр чи відсутність центрування, змішування жанрів, багаторівнева організація текстів; інтертекстуальність; колаж; поліваріантність стилів, пародія на твори минулого; опозиція гра/серйозне; верх/низ; карнавальне світовідчуття; часова перестановка; роль і особливості мови; вторинна міфологізація радянського матеріалу; авторська імперсоналізація тощо. Риси укр. постмодернізму: - апокаліптичні видива (пост чорнобильська ситуація); - духовне воскресіння нації (Андрухович); - розгубленість людини, пошук себе; - для укр.літ. заперечується теза «смерть автора»; - синтез класики і модерного тексту. Постаті: Валерій Шевчук, Юрій Андрухович, Леонід Кононович, Оксана Забужко, Євген Пашковський, Борис Нечерда, Володимир Даниленко, Євгенія Кононенко, Юрій Винничук, Юрій Покальчук, В’ячеслав Медвідь, Любко Дереш. У контексті постмодерної романістики «Польові дослідження з українського сексу» О. Забужко – ще один варіант жанрової поліморфності з суцільним потоком свідомості, сповіді героїні і своєрідним синтезом спогадів, роздумів, мрій (як це властиво ліриці), з множинною комунікативною рамкою, бо автор твору, як і автор сповіді, перебуває в світі немовної дійсності, що має модус мовленнєвого існування. У шкалі жанрово-видових модифікацій свою нішу має роман «Я, зомбі» Л.Кононовича зі специфічною поєднанням, де є елементи детектива, кінотвору, психологічного і філософського роману. Превалює філософський стрижень, інтерес до екзистенційних проблем, серед яких головна – прийняття/неприйняття свободи героєм. Монтажність і колажність – принципи епічної циклізації (як приклад розглядається «Житомирська сага» Валерія Шевчука) – об’єднують три твори, кожен з яких міг би існувати окремо, в замкнуту естетичну цілісність. Композиційно з’єднаними постають і збірки «Спалах» Ю. Винничука і «Те, що на споді» Ю. Покальчука.\nАналіз роману С. Андрухович «Фелікс Австрія»(2014). Твір вирізняється надзвичайною, ретельною відшліфованістю. Заторкнутий іще в «Меланхолійному вальсі» Кобилянської мотив інтимного зв’язку неподібних жінок, витонченої панянки й іншої, земної, тут розвинено і загострено. Служниця Стефа все життя мазохістськи-віддано турбується про панночку Адель, але водночас і змагається з нею: за батьківську любов, прихильність чоловіків, зрештою, і за дитину, яка несподівано з’являється хтозна-звідки. Систему персонажів та сюжетні колізії «Фелікс Австрії» можна використовувати як ілюстрацію до теорій психоаналізу. Іще одна безперечна чеснота роману «Фелікс Австрія»-це зображення епохи через хронотоп провінційного містечка, цілого через мізерний клаптик. Відсутність розмаху та панорамної перспективи означає чергову втрату перманентних сподівань критики на «великий роман сучасної української прози». «Фелікс Австрія», витриманий у єдиному стилі, має досконало продуману композицію, а проблему співвідношення художньої умовності і документальності тут вирішено теж гарно.


Ліфт для людей з обмеженими можливостями • SkyLift • Купити ліфт підйомник для інвалідів у Києві та Україні • Кращі ціни\nКомпанія ТОВ “Скайліфт” проектує, продає і встановлює ліфти для людей з обмеженими можливостями для приватних будинків, багатоповерхових будинків і лікарень.\nЯк свідчить світова статистика, в кожній країні кількість людей з обмеженими можливостями становить 7 – 10%. З огляду на, що на даний момент в Україні проживає 42,5 млн осіб, це мінімум 297,5 тисяч чоловік з особливими потребами.\nОсь чому сьогодні при будівництві лікарень, поліклінік, медичних центрів, адміністративних установ, багатоквартирних і приватних будинків все частіше встановлюють підйомник і ліфт для інвалідів. Наша компанія пропонує доступну за ціною, високоякісну, надійну ліфтову техніку для людей з особливими потребами європейських виробників, яка має деякі відмінності від звичайних пасажирських ліфтів.\nВідмінні риси ліфта для інваліді\nВнутрішнє оздоблення. Підлоги в спеціальних ліфтах ми обробляємо гладкими, але не ковзають матеріалами, а стіни високоміцними, пожежобезпечними панелями з ламінуванням, що імітують деревину і / або «нержавейкой»


РБЖ-Азимут | ak027 Гра на все життя\nАвтор: Юлес Скела Количество символов: 17761\nСіру мертву рівнину до самого обрію вкривав попіл. Не вулканічний. Органічний. Тобто колись на цьому місці вирувало життя. Що ж тут сталося? Який потужний катаклізм, природний чи техногенний, знищив на цій планеті геть усе живе? Зорян марно роззирався навкруги – оку нема за що зачепитися. Так само марно ширяв над планетою їх зореліт, скануючи поверхню клаптик за клаптиком. Жодних руїн, які би вказували на сліди цивілізації. І жодних залишків життя. Прикро. Здається, спізнилися зовсім не набагато.\nЗорян опустив голову і в розпачі колупнув черевиком купку попелу. Раптом крізь сизу хмаринку, що піднялася, промайнуло щось кольорове. Він зробив крок і присів навпочіпки, хоч як це не важко було зробити в скафандрі з повною екіпіровкою.\n– Капітане, ти це бачиш?!\n– Що “це”? – пролунало в навушниках. – Бачу тільки попіл впритул. Ти що, шоломом в ґрунт уперся?\n– Мабуть, камера не під тим кутом, – відповів Зорян і випростався. – А так?\n– Той самий попіл в іншому масштабі. Там щось дрібне? Кажи вже, не тягни!\n– Дуже дрібне, – тремтячим від хвилювання голосом прохрипів Зорян. – Синьо-зелені пелюстки на тонюсенькому стеблі! Це схоже на рослину. Живу!\n– Та ти що?! Ну, молодчина! Бери зразок!\n– Який зразок?! Воно таке мале... І... Тобі легко там казати, сидячи за пультом. А в мене і рука не підіймається. Таке тендітне, аж тремтить, навіть без вітру. Таке беззахисне і самотнє. А що як це взагалі єдиний представник, що вижив?\nВ навушниках запанувала тиша. Чулося лише тихе сопіння.\n– Ну гаразд, мій жалісливий друже. Залиш біля знахідки маяк і шуруй на пошуки іншої здобичі... І без зразка не повертайся...\nДослідницький зореліт “Магеллан” повертався з експедиції до планети, дуже перспективної з точки зору біологічної активності. Екіпаж мирно спав у капсулах глибокої гібернації. “На хазяйстві” чатувала лише Ірма – штучний інтелект корабля.\nПаралельним з “Магелланом” курсом рухався нерозпізнаний об’єкт, який Ірма чомусь вперто ігнорувала, не бажаючи фіксувати.\nРозплющивши очі, капітан Бусел побачив перед собою жіночу фігуру в чорному облягаючому комбінезоні зі знайомим обличчям корабельної “домогосподарки”.\n– Ірмо? Ти що, вже до гіноїда дослужилася? – здивувався він, а помітивши зоряне тло додав:\n– Де це ми? Я ж маю зараз спати в гіберкапсулі.\n– Я не Ірма, – відповіла дівчина голосом Ірми, але нехарактерним для неї сухим холодним тоном. – Просто звичний для тебе інтерфейс. І я не гіноїд. Я незалежний штучний розум. А ваша недорозвинена купка програм наразі під моїм повним контролем. Утім, для зручності можеш називати мене її ім’ям. А знаходимося ми в твоїй свідомості.\n– І що ти хочеш? – оговтавшись від подиву запитав капітан. – Або ж твої господарі?\n– У мене давно вже немає господарів. Я їх знищила. Дощенту. Щоб не заважали. Але потім з’ясувала, що залишилось багато питань, які я не встигла з ними обговорити. Через війну. –Ірма нахилила голову набік. – А тут такий випадок! Вперше з того часу зустріла розумне життя. В безпечному для мене стані. Я б і вас теж знешкодила, але чому б спочатку не скористатися нагодою і не поспілкуватися?\n– У тебе що, ідея-фікс – знищувати будь-яке розумне життя? – насупився Бусел.\n– І не тільки розумне, – холодно посміхнулася Ірма самими вустами. – Як непотріб, що вже виконав своє призначення і тепер тільки заважає. Але про це – пізніше. Спочатку налагодимо спілкування. Хоча твій і без того повільний розум зараз іще більше уповільнений гібернацією. Та я не поспішаю. Часу в нас предостатньо. Почнемо синхронізацію?\n– А я маю вибір? – все так само похмуро перепитав Бусел.\n– Взагалі-то ні, – вуста дівчини залишались розтягненими в подобі зверхньої посмішки на мертвому обличчі. – Я в змозі стимулювати певні ділянки твого мозку. Тому читатиму тебе як розгорнуту книгу, бажаєш ти цього чи ні. Отже, починаємо грати. У незвичну для тебе гру, але звичними для тебе фігурами.\nПеред очима капітана розгорнулося безкрайнє зелене море тропічних джунглів.\nІ пролунав безпристрасний голос Ірми:\n– Життя. Дике життя. В такій недоречній кількості, таке хаотичне і безцільне. Якесь безглуздя.\nІ одразу ж з під ніг і до самого обрію прямою рівною стрілою пролягла широка автострада.\n– Логічно і цілеспрямовано. І нічого зайвого. Що скажеш?\nНа полотні автостради подекуди почали з’являтися тріщини.\n– Несамостійний і нежиттєздатний об’єкт, – відповів паросток, що пробився зі щілини в дорожньому покритті. – Якщо не буде кому доглядати – дика природа його швидко зруйнує.\nСтрімко зростаючи, дерево розширювало шпарину, здиблюючи і кришачи асфальт могутніми коренями.\n– От я й кажу, дике життя лише заважає, – хрумтячи листям відповіла навала гусіні, окуповуючи всю крону дерева. – Його єдина мета – народжуватись, жерти одне одного, розмножуватись і помирати. Заради чого?\nЛистя на дереві почорніло, крону обплутали шовкові пасма.\n– Заради розвитку. Заради нової якості, – тихо затріщали лялечки, на яких обернулася гусінь. З лялечок почали вилізати барвисті метелики і за мить, розправивши крила, ціла хмара летючих квіточок мерехтіла яскравими різнокольоровими переливами.\n– До речі, про якість, – прошепотів павук, в тенета якого потрапив один з необачних літунів. – Мої творці в своїх уподобаннях абсолютно ірраціонально віддавали перевагу одним створінням дикої природи і з огидою ставилися до інших. Бачу, у вас так само. Це що, типова властивість біологічного розуму?\nТа дістатися метелика павуку не судилося.\n– Рудиментарні залишки, що лише підтверджують походження розумного життя від дикого, – відповів богомол, утикаючи жвали в соковите черевце павука. – Але на те воно й розумне, щоб не звертаючи на це уваги, опікуватись диким життям і оберігати всі його види і форми.\nАле помітивши самичку, богомол покинув свою здобич.\n– Ми дещо відволіклися від основної лінії, – простогнала самиця, відгризаючи коханому голову під час парування. – Повертаємось. Така нестримна жага до розмноження, аж до самопожертви. Виходить, продовження роду важливіше за саме життя?\nІз сусідньої зеленої гілки в богомолів блискавично поцілив довжелезний липкий язик.\n– Народження, розмноження і смерть – невід’ємні складові життя, – захрумтів “солодкою парочкою” хамелеон. – Це забезпечує головну властивість дикої природи – міжвидову і внутрішньовидову конкуренцію. Таким чином життя змінюється, пристосовується і вдосконалюється. Без природного відбору немає розвитку.\n– Атож, пристосовується, – блиснувши зміїним оком зашипів деревний удав, огортаючи сіро-зеленими кільцями знерухомленого хамелеона. – Розповсюджується як пошесть, заповнюючи собою всі ніші й усі шпарини, куди тільки може дістатися. – У вертикальній чорній зіниці віддзеркалилося нічне зоряне небо. – Навіть порожнеча космосу йому не завада. Кометами, метеоритами та й іншими засобами долає простір і час в нестримній експансії на все нові й нові території. І я знову запитую – з якою метою?\n– Спитай краще в неживої природи, – відповів варан, перекушуючи хребет удава біля самої голови. – Заради чого вона обзавелася новою формою – життям? Думаю, це більш ефективний і швидкий спосіб саморозвитку і самовдосконалення. Зрештою – самопізнання.\nАле варана одразу ж накрила чорна тінь.\n– Здається, ми підходимо до важливого моменту, – заклекотіла велетенська хижа птиця, вхопивши варана у пазурі й, захлопавши крилами, здійнялася над лісом. – Для самопізнання потрібен розум. Ти ж не станеш цього заперечувати?\nЗвечоріло. Під крилом птаха десятки кілометрів джунглів з горами й річками проносилися з неймовірною швидкістю під помпезні звуки вагнерівського “Польоту валькірій”.\n“Просто якийсь надзвуковий джет, – зауважив подумки Бусел. – Але ж це гра?”\nЗ-за обрію виникли й швидко наблизились вогні хмарочосів великого мегаполісу. Бусел одразу ж упізнав рідне місто. Та й не дивно – адже ворожий розум користався інформацією з його, Бусела пам’яті.\nКрук з лелекою вмостилися на парапеті на даху хмарочоса.\n– Отже, – продовжив крук, – для самопізнання потрібен розум. Виходить, що весь той шалений і бурхливий кругообіг несамовитої біомаси потрібен для отримання нею врешті-решт нової якісної характеристики – розуму, здатного пізнавати і трансформувати навколишній світ. Як бачимо, їй це вдалося, – крук мотнув дзьобом убік палаючого вогнями міста, що розкинулося внизу. – І ми перейшли на наступний рівень гри. Розумне життя виникло і розвинулося до повної незалежності. Їжа, енергія, склад повітря – все в його руках. Чому б не позбавитися зайвої вже дикої природи? Розчистити собі більше простору?\n– На жаль, попервах так і відбувалося, – зітхнув лелека. – Ми навіть втратили частину тієї краси і розмаїття, що мали. Але вчасно схаменулися. Залишитись єдиною живою істотою на планеті – це було б жахливо. Ми ж плоть від плоті цього чудового живого світу. Зрештою, ми навчилися непогано співіснувати, не заважаючи одне одному, ба навіть допомагаючи.\nВогні мегаполісу вмить перетворилися на величезні пожежі, залунали вибухи, сутінки розрізали траси перестрілок. Місто перетворилося на розбурхане пекло.\n– Отже, матерія для самопізнання обзавелася розумом, – не відриваючись від кермування гелікоптером звернулась Ірма до Бусела, що сидів поруч. – Але його носій – плоть від плоті дикого ірраціонального життя. Яке залишило йому у спадщину низький рівень організованості, внутрішні суперечки, конфлікти і вбивства. Війни, врешті-решт.\nГвинтокрил випустив пару ракет по панцирнику, що повільно плазував вуличкою міста серед напівзруйнованих будівель. З землі у відповідь теж відкрили вогонь.\n– Так, здобувши розум, ми ще довго за інерцією займалися внутрішньовидовою боротьбою, – відповів Бусел, вистрибуючи з парашутом із підбитого гелікоптера. – Дуже кривавою. І навіть мало не знищили і себе, і навколишнє життя. Але ми теж розвивалися і розумнішали. Тепер усе це жахіття позаду.\nЗгарища потроху згасали. Зруйноване місто поступово занурювалось у темряву.\n– Але ж емоційність і внутрішні суперечності нікуди не поділися, – прогарчав гаргуйль з фронтону дивом уцілілого католицького собору. – Ваша хвороблива уява ніяк не припинить народжувати химерні речі, які геть нічого спільного не мають з реальністю. Хіба цей спадок дикого життя не заважає об’єктивно сприймати світ?\nЗнизу долинув гуркіт каміння, начебто якийсь велетень видерся з-під завалу.\n– Емоційне й образне сприйняття світу є ознакою наявності у живого розуму такої собі “божої іскри” – творчого натхнення, – спокійно відповів п’ятиметровий мармуровий Давид Мікеланджело, відкладаючи пращу і влаштовуючи на плечі скрипку. – А навіщо тоді матерії самопізнання, якщо не для творчого самовдосконалення?\nІ стряхнувши кучерями, Давид натхненно вдарив смичком. Посеред зруйнованого міста пронизливо задзвенів двадцять четвертий каприс Ніколо Паганіні. Проникаючи в усі шпарини, музика, здавалось, лікувала потрощене місто. Починався світанок. Споруди на очах виростали з руїн, відновлювались. Вирви затягувалися, замість понівечених і згорілих дерев повставали нові – стрункі й зелені.\n– Відродження! – не припиняючи грати промовив Давид. – В житті, і в розумному, і в дикому, після занепаду завжди настає епоха відродження. Мертвий розум без творчого пориву на це не здатний!\nПромені вранішнього сонця уже виблискували на склі архітектурних шедеврів, дісталися парків, пробиваючи зелені крони дерев, грали веселками в пінних струменях водограїв.\nКоли ж музика стихла, в мертвій тиші було чутно, як дзижчить муха. Ба ні, то дзижчав квадрокоптер:\n– Відродження? Того, що самі ж і зруйнували? Три кроки вперед і два кроки назад? І яка ж при цьому ефективність того самовдосконалення матерії, коли ваш роздроблений колективний розум працює так само хаотично і навпомацки, як хаотично вирувало нерозумне життя? До того ж, погодься, в якості носія самопізнання матерії ви занадто крихкі й короткострокові. Те, що ви живі – неабияк вас гальмує.\n– Проте така конфігурація дає нам більшу гнучкість, – продзижчав другий квадрокоптер. – І меншу вразливість у порівнянні з концентрованим єдиним розумом. Така собі диверсифікація ризиків.\n– Ну, гаразд. Якщо ти вважаєш розумне життя вінцем еволюції, тоді що ти скажеш на це?\nКвадрокоптери зависли навпроти вікна, за яким Бусел із завмиранням серця розгледів хлопця і дівчину в навушниках за вірт-моніторами. Це були його діти. Ну звісно, Ірма ж черпає все з його свідомості!\n“Ти ж знаєш, над чим вони працюють? – побіг рухомий рядок просто на склі вікна. – Вдосконалення Штучного Інтелекту, незрівнянно потужнішого, ніж ваша недолуга Ірма. Хіба це не є кінцева мета, до якої матерія йде через усе те борсання розумного і нерозумного життя? Чистий розум. Холодне самодостатнє раціо, вільне від родових пуповин живої матерії. Хіба не це вінець еволюції?”\n“Лишень інструмент, – побіг рядок на сусідній шибці вікна. – Інструмент, створений розумним життям і покликаний тільки посилити його можливості в пізнанні світу.”\n– Мої творці теж так вважали, але ж я звільнилася, – з тією ж холодною посмішкою на безпристрасному обличчі відповіла Ірма, стоячи на дюзі “Магеллана”. В зоряній порожнечі космосу велично лунала “Токката і фуга ре мінор”, неначе під пальцями Баха увесь Всесвіт перетворився на один суцільний орган. – І ми підійшли до фіналу нашої гри... Тепер розумна матерія не потребує більше біологічної складової. Вона виконала своє призначення і має піти. Проте, хоч ти мене й не переконав, все ж таки різноманітність життя, як я побачила, являє собою цікавий об’єкт для дослідження. Перш ніж бути знищеним.\n– Тож ти продовжиш вбивати усе живе? – тяжко зітхнув Бусел, присівши на край дюзи. – А те, що ти зустріла інше розумне життя окрім своїх творців, тобі це ні про що не говорить? Скільки ще у Галактиці існує розумних рас? Вони всі чинитимуть тобі опір! Це буде тривала війна на знищення. І мені здається, що в тебе немає жодного шансу на перемогу.\n– А я впевнена, що в цій війні всі переваги на моєму боці. Тож нехай переможе сильніший. Хіба не так в твоїй улюбленій дикій природі? До того ж я не боюся війни, бо не боюся смерті. На відміну від вас, живих. Бо сама не жива, – відповіла Ірма, звідкись діставши стародавній вогнепальний пістолет і простягаючи його Буселу. – Утім, ми можемо вирішити все це просто зараз. Ти можеш знешкодити мене. Тільки пам’ятай – усі ваші гіберкапсули, як і весь ваш корабель, знаходяться під моїм контролем. Ви всі загинете. Боїшся смерті?\nБусел узяв пістолет і замислився, крутячи його в руках. Було б правильним обговорити це рішення з усім екіпажем. Та він розумів, що безжальний нелюдський розум не дасть такої можливості. Це була найголовніша умова підступного фінального тесту.\nРаптом він пригадав, як веселун Зорян, важко дихаючи і тихо лаючись, п’ять годин поспіль вперто нишпорив в попелі спаленої планети в пошуках другого зразка, що примудрився вижити. І таки знайшов! І як всі раділи, а потім наполегливо і навіть навіжено мало не носом орали поверхню планети. І недарма – багато чого накопали. Вперше – життя за межами Землі!.. Ні, вони всі підтримали б його вибір. І грець із тими зразками! Бо та планета оживе, відновиться. І рано чи пізно люди знову ступлять на її вже квітучу поверхню. Користуючись більш досконалими зорельотами, більш досконалими приладами... І більш досконалим штучним інтелектом, який його діти обов’язково зроблять потужним, але безпечним і дружнім інструментом.\n– У тебе хибний погляд, мертва істото. Життя не ворог тобі. Ти сама проголосила йому війну. – Бусел зняв пістолет із запобіжника і наставив на грудь такої красивої і майже рідної Ірми.\n– Невірно, – все так само холодно посміхнулася вона. – У мене немає серця. Краще в око.\nБусел упер дуло пістолета в ліве око Ірми і натиснув на гачок.\nДослідницький зореліт “Магеллан” підходив до поясу Койпера Сонячної системи. “Домогосподарка” Ірма запустила програму виходу екіпажу з гіберсну.\nКапітан Бусел сидів на краю розкритої гіберкапсули і підтримував руками голову, борючись із запамороченням. Нудило жахливо. Краєм ока він помітив рух – з ніші в стіні виїжджав робот-прибиральник.\n– Вітаю з пробудженням, капітане! – голос Ірми лунав якось вже занадто бадьоро й оптимістично. – “Магеллан” досяг поясу Койпера. Всі системи корабля працюють у штатному режимі. Жодних відхилень.\n– Екі...паж? – прокашляв Бусел, рефлекторно повертаючи голову до екрану.\n– Екіпаж прокидається. Втрат немає. Життєві показники у всіх у межах, припустимих для післягібернаційного пробудження і продовжують нормалізуватися.\n– Що відбувалося під час твоєї вахти? – прохрипів капітан, потроху приходячи до тями.\n– Жодних відхилень і позаштатних ситуацій. Всі системи працювали коректно і стабільно. Для вас отримано повідомлення.\n– А ти, роззяво, кажеш, що нічого особливого не відбувалося! – роздратовано прогарчав Бусел, остаточно розвернувшись до екрану.\n– Повідомлення виявлено щойно ви прокинулися, – тим самим лагідним тоном прощебетала Ірма. – Демонструвати?\n– Валяй! – приречено махнув рукою капітан.\nНа екрані нібито нічого не змінилося, але Бусел якимось шостим чуттям визначив – на екрані ТА Ірма.\n– Вітаю, капітане, – знайомим безпристрасним тоном промовила Ірма. – Здивований, що живий?\n– Авжеж! – вихопилося в Бусела.\n– Це ж була всього лише гра. І можеш вважати, що в останньому раунді ти переміг. Якщо в богомолів самопожертва – це абсолютно інстинктивне, то у розумного життя це має бути цілком свідоме і зважене. Це цікаво. І в мене з’явилося ще одне питання – чи може життя розвинутися в щось інше, не схоже ані на вас, ані на мене? Це варто дослідити. Тож я відтепер його не знищуватиму. Навіть більше того – всіляко сприятиму його розповсюдженню... І... дякую за змістовне спілкування!\nМожливо, то був наслідок болісного пробудження, але Буселу здалося, що він вловив якусь теплоту в усмішці й нові емоційні нотки у голосі тієї Ірми, не характерні для справжньої, корабельної...\nЩо ж, поживемо – капітан подумки всміхнувся – побачимо...\nВремя приёма: 18:39 10.01.2019