Головна Підручники Підручник Трудове право України (Болотін Н.Б., Чанишев Г.І.) скачати онлайн Розділ II. ІНДИВІДУАЛЬНЕ ТРУДОВЕ ПРАВО Глава 7. ТРУДОВИЙ ДОГОВІР § 7.1. Поняття трудового договору та його характеристика у сучасний період\nПотрібно підкреслити, з точки зору права немає різниці в тому, чи працює працівник за трудовим договором на державному підприємстві, установі або в організаціях з колективною формою власності, або у приватного власника, в селянському (фермерському) господарстві. Всі наймані працівники мають однаковий правовий статус і будь-який власник відносно таких працівників зобов’язаний дотримуватися всіх правил і гарантій, передбачених трудовим законодавством і колективними договорами й угодами.\n– це праця несамостійна, залежна; здійснювана на основі добровільно укладеної угоди з роботодавцем;\n– пов’язана з виконанням певної роботи, “замовленої” роботодавцем;\n– пов’язана з отриманням від роботодавця певної винагороди за виконану роботу.\nУ науці трудового права трудовий договір розглядається як юридичний факт, що виступає основою виникнення, зміни і припинення трудових правовідносин; як елемент трудового правовідношення, що розкриває свій зміст у взаємних суб’єктивних правах і обов’язках його сторін; як правовий інститут в системі трудового права.\nПравове визначення трудового договору міститься в ст. 21 КЗпП, – це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, або фізичною особою, за якою працівник зобов’язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов’язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.\nПерший. Форма і зміст трудового договору багато в чому відходять від жорстких адміністративних конструкцій, і він стає “гнучкішим” і нестабільнішим. Поява ринку праці, зростання числа безробітних – претендентів на вільні робочі місця, зупинка, банкрутство багатьох підприємств істотно змінили соціальне становище роботодавця і працівника. Роботодавець став значно сильнішим і багато в чому “командує парадом”. Це виявляється в тому, що роботодавець часто нехтує нормами трудового права і диктує найманому працівнику свої “правила гри” – своє трудове право. Це стосується: встановлення кола обов’язків, які взагалі не збігаються із затвердженими у централізованому порядку кваліфікаційними характеристиками щодо конкретної посади; застосування додаткових методів підбору і оцінки кадрів, вимоги надання даних про працівника, що носять дискримінаційний характер; укладення з працівниками термінових трудових договорів (контрактів) у випадках, не передбачених законодавством; встановлення неповного робочого часу, надання відпусток без збереження заробітної плати, на які працівники вимушено погоджуються; заниження розцінки в оплаті праці; порушення термінів виплати зарплати; приховування реальної зарплати, в зв’язку з чим знижуються розміри відрахувань до страхових фондів соціального забезпечення. Такі дії роботодавця суперечать встановленим юридичним нормам.\nДругий. Трудовий договір “вислизає” в “тіньову економіку”. Значна частина трудових відносин здійснюється взагалі без їх юридичного оформлення, що характеризується неконтрольованим розширенням прав роботодавців і обмеженням трудових прав працівників. В умовах економічної кризи працівники вимушені приймати кабальні умови роботодавця, забуваючи при цьому, що вони залишаються в таких випадках позбавленими всіх соціальних гарантій, передбачених законодавством – права на щорічну відпустку, на соціальні й навчальні відпустки, на виплату соціальної допомоги у випадку тимчасової непрацездатності, на відшкодування шкоди, заподіяної працівнику при виконанні трудових обов’язків, на охорону праці й безпеку в трудових відносинах, на трудовий стаж. Останнє особливо важливе, оскільки в процесі реформи соціального забезпечення трудовий стаж трансформується в страховий стаж, і для нарахування трудової пенсії необхідно буде представляти дані про сплату страхових внесків.\nНеформалізований трудовий договір став одним з основних засобів існування “тіньової” економіки, яка в останні роки набула глобальних розмірів і стала стихійним лихом для України. Економічне примушення, юридична безграмотність населення, низький соціальний авторитет судової влади, формальний характер діяльності профспілок як основних представників і захисників інтересів працівників – створюють умови для процвітання “тіньової” економіки. А її головний “виконавець” – найманий працівник – залишається беззахисним в умовах ринкової стихії.\nУ сучасних умовах юристами часом висловлюються думки про те, що трудовий договір як організаційно-правова модель здійснення найманої праці в умовах ринкової економіки вичерпав себе, а його місце зайняв цивільно-правовий договір про працю (див. Брагинский М.И., Витрянский В. В. Договорное право: общие положення. – М., 1997. – С. 24). У зв’язку з цим актуальним залишається питання про відмінність цих договорів.\nПредметом трудового договору виступає жива праця, інакше кажучи, процес праці. Це означає, що працівник зобов’язується виконувати певну роботу або займати певну посаду на підприємстві, а власник або уповноважена ним адміністрація зобов’язується забезпечити його цією роботою, надавати засоби виробництва, обладнання, прилади, механізми, приміщення, сировину, матеріали, комплектуючі деталі, давати вказівки, конкретні завдання. Власник має право доручити працівнику виконати будь-яке завдання в межах тієї роботи, яка обумовлена трудовим договором. Предметом цивільного договору про працю виступає матеріалізований результат праці або завдання одноразового характеру.\nУклавши трудовий договір, працівник включається в штат підприємства і зобов’язаний підкорятися правилам внутрішнього трудового розпорядку, затвердженим на конкретному підприємстві. Процес праці регламентується правовими нормами різного рівня – від централізованого до локального. Працівник, виконуючи ці норми, повинен в процесі праці виконувати певну міру праці в певну частину робочого часу – норми праці, дотримуватися правил охорони праці й виробничої безпеки. При виконанні цивільних договорів про працю, процес праці не регламентується правом і здійснюється особою самостійно на свій розсуд.\nЄ відмінності і в оплаті праці. За трудовим договором оплата праці регулюється законодавством про працю (КЗпП, Закон України “Про оплату праці” та інші акти), колективними договорами і угодами, умовами трудового договору. Істотним є те, що ризик втраченої, зіпсованої продукції, роботи без вини працівника несе власник. Принаймні зарплата не може бути нижчою за встановлений законом мінімальний розмір. Законом встановлюється структура оплати праці, мінімальна зарплата, норми оплати при відхиленні від звичайних (тарифних) умов оплати, правила індексації, терміни виплати зарплати, компенсація зарплати при затримці її виплати. Власник повинен виконувати всі вказані правові норми, а також умови, передбачені на договірному рівні. У цивільному ж договорі механізм оплати праці (обсягу робіт) досить простий, він встановлюється угодою сторін. І навіть виплата попереднього авансу не змінює юридичної природи такої оплати – вона цивілістична.\nІстотною відмінністю трудового договору від цивільно-правового є глибока соціальна природа трудового договору, яка виявляється в його більш широкому соціально-правовому змісті. Уклавши трудовий договір, власник не тільки використовує працю працівника, але і приймає на себе зобов’язання по наданню певних гарантій, пільг, а також по участі в соціальному забезпеченні працівника. Мова йде про надання щорічної оплачуваної відпустки, соціальних, навчальних відпусток, скороченого робочого часу для певних категорій працівників, встановлення знижених норм праці для неповнолітніх і осіб із зниженою працездатністю, надання оплачуваного вільного часу для здійснення громадської діяльності головам і членам виборних органів профспілок, трудових колективів, рад підприємств, надання гарантійних і компенсаційних виплат. Власник сплачує страхові внески до фондів соціального забезпечення за працівників підприємств (в Пенсійний фонд, Фонд соціального страхування, Фонд зайнятості, Фонд соціального захисту інвалідів); надає інші соціально-трудові пільги і гарантії за рахунок прибутку підприємства.\nУклавши цивільно-правовий договір, власник за чинним законодавством також несе витрати по внесках на соціальне страхування. Однак цим і вичерпується його соціальна діяльність. Особливістю є те, що у такому випадку власник виконує свій соціальний обов’язок відносно усього суспільства, а не працівників конкретного підприємства, фінансуючи соціальні фонди, з яких здійснюються виплати на підставі солідарного принципу. Працівник, що працює на підставі цивільно-правового договору, не має всіх перерахованих вище прав. У трудових правовідносинах роботодавець має дисциплінарну владу стосовно працівника, він може залучити працівника за порушення трудової дисципліни до дисциплінарної відповідальності аж до звільнення. За здійснення дисциплінарного проступку, що призвело до заподіяння майнової шкоди власнику, останній має право притягти працівника до матеріальної відповідальності й самостійно зробити стягнення в розмірі середнього заробітку працівника. У цивільно-правових відносинах роботодавець не володіє дисциплінарною владою по відношенню до працівника. Тут взагалі не може бути застосоване поняття дисципліни праці, – це інститут трудового права. При заподіянні майнової шкоди стягнення проводиться у судовому порядку.\nЄ істотні відмінності і в порядку укладення трудового і цивільно-правового договорів. Укладення трудового договору детально регламентується трудовим законодавством. Трудовий договір повинен укладатися з дотриманням встановлених у законі юридичних гарантій. Передбачені в законі випадки, коли власник зобов’язаний укласти трудовий договір з певним працівником, наприклад з молодим спеціалістом; заборонена необґрунтована відмова в прийомі на роботу. Угодою сторін може встановлюватися випробування при прийомі на роботу. Цивільно-правові договори про працю укладаються за угодою сторін, з дотриманням принципів добровільності й рівності сторін.\nВсі перераховані відмінності наочно свідчать про принципово різну правову природу трудових і цивільно-правових договорів про працю. В основі наукових концепцій про зближення трудового і цивільного права лежить неправильне уявлення про працівника і роботодавця як про рівноправні сторони трудового договору (див. Сфера действия трудового законодательства и практика его применения // Право и єкономика. – 1998. – №10. – С. 39). Роботодавець завжди сильніший за працівника. Він встановлює умови трудового договору, оскільки він володіє капіталом, засобами виробництва.\nЗабезпечення гарантій і соціальних внесків, виплат спричиняють додаткові витрати роботодавця, які часом перевищують зарплату працівника. Це також посилює сторону роботодавця. Крім того, якщо цивільно-правовий договір розрахований на однократне застосування, то трудовий договір – ефективна соціально-правова форма найму. З урахуванням децентралізації законодавства про працю, розширення договірних засад у регулюванні трудових відносин роль трудового договору буде зростати. Не можна не враховувати і того факту, що в країнах з розвиненою ринковою економікою трудовий договір продовжує залишатися ядром всієї системи трудового права.\nПереважно трудові відносини найманих працівників виникають на основі одного юридичного факту – трудового договору.\nРазом з тим у окремих категорій працівників суть їхньої трудової діяльності має настільки особливий характер, що їхній правовий статус визначається спеціальними законами. До таких працівників відносяться державні службовці, судді, прокурори, військовослужбовці, співробітники міліції, які несуть службу на основі контракту, народні депутати, що здійснюють свої повноваження на постійній основі й деякі інші. Може навіть виникнути сумнів, чи є вказані працівники найманими? Думається, відповідь повинна бути ствердною. У західній юридичній літературі такі працівники отримали назву “особи, подібні до найманих” (див. Киселев Й.Я. Зарубежное трудове право: Учеб. для вузов. – М.: Изд. группа “ИНФРА-М – НОРМА”, 1998. – С. 11).\nВ основі їх діяльності лежить вільне волевиявлення бажання обіймати певну посаду. На цій основі ними укладається угода з роботодавцем. І така угода є трудовим договором, вона володіє всіма ознаками, перерахованими вище. Роботодавцем в цьому випадку виступає держава в особі відповідних державних органів. Особливий характер як трудової діяльності, так і роботодавця виявляється в акті призначення (затвердження) працівника. Тому в цьому випадку трудові відносини виникають зі складного юридичного складу: трудового договору і акту призначення. Трудове законодавство до них застосовується в частині, неврегульованій спеціальними законами (див. статті 12, 14, 15, 18 та ін. Закону України “Про державну службу”; ст. 4 та ін. Закону України “Про статус суддів”).\nТрудові відносини можуть виникати також і на основі членства. Мова йде про працюючих власників – членів кооперативів і їх об’єднань, колективних сільськогосподарських підприємств, селянських (фермерських) господарств, учасників господарських товариств. Особливості праці даних працівників полягають в тому, що відносини членства мають іншу правову природу, вони є більш широкими за своїм соціальним змістом, ніж трудові відносини. Тому їх правове регулювання здійснюється на основі спеціальних законів і статутів відповідних організацій. Ці особливості випливають із суті права власності, яке передбачає вільне розпорядження своєю працею, право на власні засоби виробництва залежно від цілей і задач, які визначає для себе сам власник. Іншими словами, така праця є самостійною, відносини між співвласниками характеризуються рівністю.\nУ зв’язку з цим неможливо обмежити власника в праві самостійно визначати свій режим роботи, тривалість робочого часу, порядок розподілу прибутку після внесення обов’язкових платежів. Неможливо обмежити власника і в праві на підприємництво, на ділову ініціативу. Одночасно потрібно враховувати, що невід’ємною рисою підприємництва є господарський ризик, який не завжди приносить прибуток. Відповідно не може бути і гарантій відносно виплати мінімальної зарплати співвласникам. На них не розповсюджується Закон України “Про оплату праці”, його сфера застосування – наймана праця. Держава не втручається в господарську діяльність суб’єктів права власності (п. 4 ст. 4 Закону України “Про власність”).\nПленум Верховного Суду України своєю постановою № 15 від 25 травня 1998 р. “Про внесення змін і доповнень в деякі постанови Пленуму Верховного Суду України по цивільних справах” підкреслив, що суди повинні керуватися при вирішенні трудових спорів членів кооперативів, їхніх об’єднань, колективних сільськогосподарських підприємств, селянських (фермерських) господарств статутами цих організацій і спеціальними законами (Вісник Верховного Суду України. – 1998. – №3. – С. 29).\nНа думку головного консультанта Верховного Суду України Г.І. Давиденка, якщо особливості праці не були встановиш ні актами законодавства, ні статутами, при розв’язанні не врегульованих таким чином питань потрібно застосовувати загальні положення законодавства про працю, які регулюють дані правовідносини (Давиденко Г.І. Розгляд судами спорів, пов’язаних з укладенням, зміною та припиненням трудового договору // Вісник Верховного Суду України. – 1997. – №2. – С. 29).\nОсобливо потрібно оговорити юридичну природу трудових відносин такої категорії працюючих співвласників як члени акціонерних товариств. На жаль, Закон України “Про господарські товариства” не регламентує особливості праці акціонерів. Тут є певні труднощі, і питання вирішити однозначно складно. З одного боку, акціонери – це власники і відповідно мають всі права власників у встановленні особливостей своєї праці. Однак, з іншого боку, не можна не враховувати, що рівень власності, частка в колективній власності можуть істотно відрізнятися у різних працівників. Як правило, акціонери – звичайні наймані працівники, які в процесі приватизації підприємства придбали акції на суму півтора приватизаційного сертифіката, і ця частка невелика в загальній оцінці підприємства. Думається все ж, що на учасників господарських товариств, в тому числі учасників акціонерних товариств, повинні бути поширені правила ч. 2 ст. З КЗпП, тобто за ними має бути визнане право встановлювати особливості своєї праці в статуті свого товариства, з усіма випливаючими наслідками. Однак гарантії, передбачені ч. 2 ст. З КЗпП, повинні бути додержані.


Програма «Міграція & Діаспора»: можливості для України – Освіта.UA\nПрограма «Міграція & Діаспора»: можливості для України\nНімецький уряд надає підтримку фахівцям, які повертаються з Німеччини в Україну\nПрограма «Міграція & Діаспора» сприяє підтримці кваліфікованих українських фахівців, які здобули освіту та / або мають професійний досвід роботи в Німеччині, а також мають на меті повернутися в Україну та працювати в тій чи іншій галузі в рамках Цілей сталого розвитку ООН.\nПоїздка на навчання, стажування або з метою працевлаштування за кордон є досить поширеним явищем і вимогою сьогодення. Знання та досвід, здобуті за кордоном, відкривають не лише нові можливості а й, без сумніву, сприяють професійному розвитку.\nСаме тому німецький уряд через Програму «Міграція & Діаспора» підтримує кваліфікованих українців, які навчалися чи працювали в Німеччині, і планують надалі працювати в Україні.\nПрограма «Міграція & Діаспора» впроваджується за дорученням німецького уряду та реалізується Центром міжнародної міграції та розвитку (CIM) і Центральним управлінням з відрядження фахівців за кордон Федерального агентства праці Німеччини (ZAV).\nВ Україні Програма реалізується в трьох напрямах:\nпідтримка реінтегрованих СІМ-експертів “CIM Rückkehrende Fachkräfte”;\nпідтримка короткотермінових експертів – представників української діаспори в Німеччині “Diaspora Fachkräfte“;\nпідтримка проєктів українських мігрантських організацій Німеччини “Diaspora-Organisationen”.\nБільш детальну інформацію про Програму «Міграція & Діаспора» та Центр міжнародної міграції та розвитку (CIM) можна отримати за посиланнями:


Кімнатні рослини, риби і птахи\nГоловна Реферати українською Біологія Кімнатні рослини, риби і птахи\nАзалія індійська походить з Індії. Потребує кислих грунтів , світлолюбива ,вимагає помірного поливу. Розмножується живцями. Рослину цікаво утримувати взимку як тимчасового мешканця кутка природи, зачаровуючи дітей красою різноманітних за забарвленням квітів , їх формою .Слід познайомити дітей з її походженням .\nАлое (родина Лілійні). Батьківщина – Південна Африки. Ррслина має вкорочене стебло біля 50см.СЧвітло-зелені листки зібрані у рзетки, з довгастими білуватими плямами. Дуже соковиті, прості, сидячі, широко ланцетоподібні, із шпичками скраю, вони гинуть рідко, не опадають, але засихають.У дорослих рослин з’являються дітки-паростки, що їх можнавіддалити від дорослої рослини і використати для розмноження. При цвітінні викидає довгу стрілку з дріненькими квітками, що її після закінчення цвітіння обрізають. Алое може добре рости при штучному освітленні і не втрачати своєї декоративності. Рослина надзвичайно невибаглива. Вкімнатах можна вирощувати одиничні екземпляри або висаджувати її у кам’янистий садок.\nАмариліс (родина Амарилісові).Батьківщина – пустелі Африки. Багаторічна цибулинна рослина з великими, дуже гарними, схожими на лілію, квітками чевонего, рожевого або білого кольорів. Листки ременоподібні. Цвіте у березні травні.Після того як засохнуть лилистки , горщики з цибулинами ставлять у темне сухе місце і не поливають.У лютому березні, коли почнуть з’являтися квіткові стпрілки, їх переносять на світло і починають поливати. Умови гарногоцвітіння амарилісу – невеликий горщик, дренаж, багато вологи під час росту і цвітіння.\nАспарагус (родина Спаржеві ). Батьоківщина – Південна Африка . Ефектна напівкущова рослина з опадаючими напівдерев’янілими пагонами, що іноді досягають 130- 180 см. Пагони густо вкриті найтоншими короткими, м’якими на дотик голочками ніжно-зеленого кольору. Вони надають рослині легкості. Квітки білі дрібненькі з приємним запахом . Зрілі плоди—червоні ягоди з чорним насінням. Цінна рослина для внутрішнього озеленення приміщення і оформлення букетів. Добре росте у теплому, захищеному від прямих сонячних прноменів приміщенні . Аспарагус не переносить сухого повітря ,тому його треба обприскувати . Любить вологу . Розмножується насінням і діленням куща.\nАспідистра (родина Лілійні ) . Батьківщина –Японія.\nВідома також під назвою “дружна сім’я” . Багаторічна трав’яниста невибаглива рослина з великими ланцето подібними листками що як і бурі непримітивні квітки, вдходять від кореневища . В літку рослину слід обприскувати і тримати в тіні на повітрі, взимку – при температурі 10 С ,обприскувати рідше. Цвіте восени і взимку ,розмножується кореневищем.(Креневище ділиться на кілька частин, що мають по три-чотири листки.)Рослинав цікава для спостнрнження за розвитком листків і появою квітів .\nБальзамін, вогик , Іван-мокрий, розрив-трава(родина Бальзамінові). Батьківщина – тропічні ліси Африки . Стебла соковиті , прозорі , здуті у вузлах, листки дуже ніжні яйцеподібної форми, загострені , із зучастими ,як у пилки, краями. Рожевіц або червоні квітки розміщуються під листками, як під парасолькою. За яскраве забарвлення квіток рослину називають вогником.Із запилиних квіток упворюються сухі плоди , що від дотику розтріскуються насінням , тому він одержав у народі назву розрив-трава, а за людов до води – Іван-мокрий . Він любить світло і тепло. Розмножується живцями і насінням, що його висівають улітку і пізно восени.Як що бальзамін стоїть між іншими рослинами в тісноті, мжливе опадання листя . Воно опадає також від холоду і від недостатнього освітлення. Добре цвіте при штучному освітленні.\nБегонія вічнеквітуча , дівоча краса(родина Бегонії). Батьківщина – тропічні ліси Бразилії. Багаторічна гарно квітуча рослина з невеликими блискучими ,злегка овальної форми , листками на коротких черешках .Розмножується насінням і живцями .Навесні ,влітку та восени легко живцються швидко вкорінюючись навіть у вазі з водою.\nРеферат на тему: Кімнатні рослини, риби і птахи


Ми робимо все для того, щоб небо над Харківщиною залишалося мирним, - перший віце-губернатор - портал новин LB.ua\nГоловна — Політика — 7 травня 2016, 17:12\nСвітлична політала на навчальному літаку Як-18Т.\nУ суботу, 7 травня, перший заступник голови Харківської ОДА Юлія Світлична взяла участь у заході, яким місцевий аероклуб ім. Гризодубової відзначив День пам'яті та примирення і День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні.\n"Хочу наголосити, що в Харківській області сьогодні зроблено все для того, щоб свята пройшли мирно і безпечно. За минулий рік команда Харківської облдержадміністрації разом із Міністерством внутрішніх справ і СБУ змогла стабілізувати ситуацію в регіоні. Ми повернули в область масові заходи, і сьогоднішнє свято авіації - тому свідчення", - цитує Світличну прес-служба ОДА.\nПісля виступу на відкритті "Фестивалю авіації" Світлична здійснила політ на борту чотиримісного літака Як-18Т, який раніше був навчальним для курсантів авіаційних вишіів. "На подібних літаках літаю вперше, але страху не було. Я впевнена в харківських пілотах і в силових структурах, що забезпечують безпеку масових заходів у нашому регіоні", - зазначила Світлична.\nПід час заходу вона також нагородила лауреатів дитячого конкурсу малюнку "Наше мирне небо", який проводили спільно облдержадміністрація та Харківський аероклуб ім. Гризодубової. Діти надіслали на конкурс більш ніж 3 тисячі робіт фарбами та олівцем. Юлія Світлична очолювала журі конкурсу.\n6 переможців і 20 лауреатів конкурсу отримали дипломи та призи. Крім того, перший віце-губернатор нагородила лауреатів у спецномінації.


Новітні засоби і методи індивідуальної гігієни порожнини - презентація з медицини\nНовітні засоби і методи індивідуальної гігієни порожнини рота Виконав: Студент 3-Бл/с Кравченко Богдан\nДля індивідуального догляду за порожниною рота використовують різні предмети і засоби гігієни, які можна класифікувати так: Предмети для догляду за порожниною рота – зубні щітки, зубочистки, зубні нитки (флоси, суперфлоси), масажні валики і напальчники, йоршики, іригатори, міжзубні стимулятори.\nЗасоби для догляду за порожниною рота – зубні пасти, гелі, зубні порошки, зубні еліксири, дезодоранти, обполіскувачі, жувальні гумки, таблетки, пасти для масажу ясен.\nНовітні методи та інструменти для видалення назубних нашарувань Наслідки зубних відкладень добре відомі - це гінгівіт, стоматит, карієс, пародонтит. Тому останнім часом очищення зубів від нальоту і каменів стала дуже популярною. У стоматології існує наступні методи зняття зубних відкладень.\nЗняття зубних відкладень ультразвуком. Ця методика проводиться під місцевим знеболенням і застосовується в тих випадках, коли зубні камені і наліт розташовані не тільки на зубах, але і проникають глибоко в пародонтальні кишені. Ультразвукові установки для зняття зубних відкладень складаються з генератора електричних імпульсів, наконечника та робочої насадки. Насадка з наконечником має не верхівці отівр, з якого подається дистильована вода, яка без тиску збивається, розрихляє (до 25000 коливань на секунду) зубний камінь, який одночасно змивається під незначним тиском води.Зубний камінь знімається з усіх поверхонь, після чого зуби поліруються спеціальними пастами, які часто містять флор.\nЗняття зубних відкладень air flow або ультрадисперсного (порошковий-струминне) видалення за допомогою абразивного речовини і аерозолю. Застосовується також з метою освітлити зуби на півтону (у любителів кави і сигарет). В основі аерозолю знаходиться бікарбонат натрію або сода, за допомогою якого зуби очищаються дбайливо і м'яко.\nІнструментальний або механічний спосіб видалення. Інструменти для зняття зубних відкладень(гачків, екскаваторів, доліт, рашпілів, кюреток) застосовуються в тих випадках, коли зубні камені знаходяться в глибоко ясенних кишенях і стають недоступними для видалення ультразвуком і струменем аерозолю.


Чотириденний футбольний турнір до Дня Незалежності України » Інтернет-видання Світловодськ\nАльона Зозуля 21 серпня 2021\nПарад закриття змагань і нагородження переможців відбувся 20 серпня на стадіоні спорткомплексу. Дітей привітали зі святом та подякували за гарну гру директор Світловодської КДЮСШ №1 Василь Мороз, начальниця управління молоді та спорту Неля Брусенцева, почесний гість турніру — тренер-селекціонер Сергій Савіцький.\nПереможцями турніру стала команда "КДЮСШ-2010" з міста Світловодська, яка тренується під керівництвом тренера Юрія Василенка. Світловодцям вдалося обіграти харківську команду з рахунком 3:1. Друге і третє місця дісталися харківській і полтавській командам.\nКращими гравцями турніру стали світловодські спортсмени — Артем Чорноіван, Денис Піценко, Максим Бондаренко, Володимир Найдьонов.\nУ турнірі брала участь єдина дівоча команда "Власівчанка" із селища Власівки. Кращою гравчинею визнали Алісу Бринкіну та Євгенію Андрей, кращою пенальтісткою на відкритті турніру визнали Єлизавету Ситник.\nКращим захисником став Кирило Сірий, кращим бомбардиром — Матвій Бондаренко, на його рахунку вісім забитих м’ячів. Кращим суддею турніру визнали Миколу Якимця.\nКращим гравцем турніру став Андрій Кияшко з Полтави. він Він отримав в нагороду спортивну форму "Динамо-Київ".\nКоманди і спортсмени були нагороджені кубками, медалями і дипломами. Турнір відбувся за підтримки обласної організації "Спорт для всіх".\nТеги: футбол, День Незалежності\nПершість Кіровоградської області з футболу серед дитячо-юнацьких команд\nПершість Кіровоградської області з футболу триває у Світловодську\nСвітловодські футболісти підкорили "October Cup"\nЯкі школи Світловодської громади йдуть на дистанційку? 786


Новини - У Верховній Раді триває виставка «Українська Покрова» - Офіційний портал Верховної Ради України\n17 жовтня 2017, 15:45\nУ Верховній Раді триває виставка «Українська Покрова»\nСьогодні, 17 жовтня, в кулуарах ІІІ поверху Верховної Ради України відбулося відкриття виставки «Українська Покрова». В експозиції представлені картини українського митця Лева Скопа - добірка сучасного авторського іконопису. Твори Лева Скопа продовжують традиції українського іконопису із автентичними світоглядними та технологічними особливостями.\nНа виставці також представлені оригінальні ікони на гонтах, що є своєрідною мистецькою візитівкою Лева Скопа. Гонт – це автентичне дерев’яне покриття стародавніх українських церков, що замінюють на нове під час реставрації. Щоб зберегти ці частинки минулого як пам’ятні артефакти, художник Лев Скоп, який понад 30 років працює реставратором у дрогобицькій Церкві Юра (пам’ятка української дерев’яної архітектури XV–XVII ст. у світовій спадщині ЮНЕСКО), почав малювати на них ікони в стилістиці розпису цього храму.\nЦі колоритні ікони є пізнаванним брендом багатьох благодійних акцій. У 2013 році виставка «Молитва Богородиці», яка проходила у львівській галереї «Дзиґа» та налічувала 365 гонтин із зображенням Діви Марії, зібрала необхідні кошти (понад 130 тис. грн.) на лікування дітей, хворих на муковісцидоз. Влітку 2015 р. на зібрані під час виставки «Гонта», організованої у Києві Українським Кризовим Медіа Центром, було придбано тепловізор для батальйону ім. Кульчицького. У 2016 році під час благодійної виставки у львівському гарнізонному храмі Петра і Павла разом із ГО «Допоможи фронту» вдалося зібрати понад 220 тисяч гривень та передати на передову тепловізори і спорядження для батальйону Київська Русь. Цього ж року у київській галереї Д12 від продажу ікон та гонт Лева Скопа були зібрані необхідні кошти на тепловізор для підрозділу «Вовки подолянина».\nМаленькі іконки на гонтах оберігають воїнів на передовій та втішають поранених у госпіталях, прикрашають домівки багатьох українців, зберігаються у колекціях шанувальників народної ікони за кордоном.\nВиставка триватиме протягом пленарного тижня з 17 жовтня до 20 жовтня в кулуарах ІІІ поверху будинку Верховної Ради України.


Анатолій Зленко: Звичайні українці повинні стати звичайними європейцями - Korrespondent.net\nАнатолій Зленко: Звичайні українці повинні стати звичайними європейцями\nКорреспондент.net, 20 грудня 2002, 16:47\nДо Дня української дипломатії, який відзначається 22 грудня, глава зовнішньополітичного відомства України Анатолій Зленко відповів на питання, надіслані йому читачами Кореспондент.net. Міністр визначив основні цілі роботи свого відомства на майбутній рік, серед яких європейська інтеграція України, вступ до НАТО, захист інтересів українського бізнесу і громадян України за кордоном. Анатолій Зленко впевнений, що досягти цих цілей буде легше, якщо всі громадяни України не на словах, а на ділі будуть прагнути до того, щоб стати європейцями.\nАнатолію Максимовичу, прокоментуйте, будь-ласка, підсумки Копенгагенського саміту. Схоже на те, що Україну ототожнили з Білоруссю, Молдовою та Росією. Чому навіть асоційоване членство є занадто складним завданням для української дипломатії?\nКопенгагенський саміт став справді етапною подією для Центральної та Східної Європи. Ми не можемо не вітати ту обставину, що об’єднана Європа розширюється. В той же час я можу зрозуміти гіркоту, яка звучить у Вашому питанні. Так, Україна поки що не належить до числа запрошених в об’єднану Європу. Поки що ЄС розглядає нас лише як сусіда.\nЧому ігноруються наші європейські амбіції? Гадаю, для цього є низка причин. Зокрема, я пояснюю це загальною ситуацією в ЄС. Щойно ця організація наважилася на найбільше в своїй історії розширення. Ніхто не знає, в яку суму воно обійдеться західноєвропейським платникам податків. Ніхто не знає, наскільки ефективним буде принцип прийняття рішень консенсусом в союзі 25-ти держав (всі пам’ятають, як важко приймалися проблемні рішення, коли ЄС охоплював 15 країн). Ніхто не знає, чи буде ЄС спроможний провести масштабну внутрішню реформу, про яку багато років говорять і яку так і не вдалося провести до розширення. Ніхто не знає, що робити з робочою силою нових держав-членів.\nПитання, які накопичуються і залишаються без відповіді, становлять у політиці фактор ризику. На даний момент він є для Європейського Союзу найвищим за всю історію. Підвищувати цей ризик, відкриваючи двері для такої великої країни, як наша, сьогодні ніхто не стане. Проте я переконаний: якщо перша хвиля розширення виявиться вдалою, і якщо Україна матиме в подальшому успіх на шляху демократичних та економічних реформ, то і ставлення до нашої європейської перспективи буде іншим.\nУкраїна багато років веде діалог з ЄС, намагаючись, щоб для неї була відкрита перспектива членства. Без особливого успіху. Можливо, настав час внести до нашої політики певні корективи?\nМожливо, Ви й праві. Ми завжди виходили з того, що як європейська держава Україна в перспективі може претендувати на членство в ЄС. Заявляли про це відрито і регулярно. Можливо, надто регулярно. Можливо, це когось в Європі дратувало.\nНа мою думку, очевидно одне: для вступу в ЄС потрібне політичне рішення цієї організації та відповідність критеріям членства. Підтягнути Україну до цих критеріїв – це питання успішної економічної та політичної реформи. Це наше домашнє завдання, наш обов’язок не стільки перед Європою, скільки перед самими собою. Над цим і будемо працювати. Сподіваюся, що свого часу, коли Україна досягне належного рівня розвитку, поміняється і ставлення до її європейської перспективи.\nКоли Україна може вступити до НАТО?\nМи вступимо до НАТО, як тільки проведемо належні політичні, економічні та військові реформи. Членство в цій організації – це питання прагнення України, політичної волі НАТО і відповідності критеріям цієї організації. У нас бажання вступити до Альянсу є. НАТО, у свою чергу, не зачиняє двері для України. Це, до речі, було підтверджено на Празькому саміті НАТО. Залишилося працювати, щоб відповідати існуючим критеріям.\nЯким був цей рік для української дипломатії? Таке враження, що досить сумним.\nЦей рік був напруженим для української зовнішньої політики. Я б його поділив на дві частини. Перша пройшла під впливом парламентських виборів і прийняття нової стратегії України щодо НАТО. Це був, на мою думку, однозначно позитивний період, за яким, на жаль, почалася проблемна „смуга”, пов’язана з „кольчужною справою”.\nДруге півріччя минуло для нашої дипломатії під знаком підготовки до Празького саміту НАТО, від якого, скажу відверто, ми отримали не зовсім той результат, на який розраховували в травні-липні. У той же час, враховуючи ті обставини, в які ми були поставлені напередодні Праги, Україні вдалося вийти з ситуації з найменшими втратами і навіть підписати важливі документи – План дій Україна-НАТО та Цільовий план на 2003 рік.\nЦей рік був важливий для ГУУАМ. На Ялтинському саміті нам удалося надати цьому об’єднанню нового дихання.\nРеалізуючи курс на економізацію зовнішніх зносин, Україна активно працювала з так званими новими ринками: досить згадати візити Президента до країн Близького Сходу та Китаю, мої візити до арабських країн та Центральної Америки.\nМожна перераховувати й інші візити високого рівня як в Україну, так і з нашого боку. Загалом їх було проведено 144 (минулого року – 130).\nТобто рік був інтенсивним, зі своїми здобутками та втратами, але, все ж таки мені здається, здобутків було більше.\nЯк досвідчена в дипломатії людина, скажіть, куди котиться світ? Знову розкручується гонка озброєнь. Знову політики починають говорити мовою сили, а не розуму. Подивіться хоча б на ситуацію навколо Іраку.\nМені здається, основні політичні тенденції 2002 року – це кола на воді, які все ще розходяться після падіння нью-йоркських хмарочосів. І підготовка до військових дій в Іраку, і загальний мілітаристський дух, властивий сучасним міжнародним відносинам – це наслідок вересневих подій минулого року.\nСвіт зазнав небаченого шоку, побачив нову небезпеку. Його природна реакція – це загальне напруження і намагання захиститися. Наскільки довго триватиме це напруження міжнародної політики, залежить від багатьох чинників. Мені здається, дуже багато буде залежати від наступного року. Якщо не трапиться нових потрясінь на зразок минулорічних, і якщо вдасться уникнути глобальної економічної кризи, то я сподіваюся, що міжнародні відносини поступово повернуться „на круги своя”.\nЯк Ви прокоментуєте повідомлення про причетність США та інших країн НАТО до програм озброєння Іраку?\nНасправді це досить сумні повідомлення. Вони говорять про те, наскільки кон’юнктурним є розуміння справедливості в сучасному світі. У мене чомусь виникає відчуття, що прямі свідчення іракців про причетність десятків американських, західноєвропейських та інших компаній до озброєння Іраку отримають набагато менший резонанс, ніж недоведені факти щодо „кольчуг”. Це особливо прикро, враховуючи той внесок, який Україна свого часу зробила у ядерне роззброєння і створення надійної системи нерозповсюдження у світі.\nБільше того, я не став би виключати, що надалі будуть зроблені нові спроби акцентувати увагу саме на Україні. А мета одна: відволікти увагу громадськості від власних проблем та нейтралізувати можливі негативні наслідки для згаданих країн. Хотілося б помилитися.\nЧому Україна, на відміну від Туреччини, не стає офіційним кандидатом на вступ до ЄС?\nТому що нам не дають такого статусу. У нинішній ситуації для нас подавати заявку на вступ до ЄС – це все одно, що збиратися в гості, куди нас не звали. На мою думку, не варто ставити Україну і ЄС в таку незручну ситуацію.\nЧому на дипломатичну службу потрапляють не за фаховими характеристиками, а виходячи з суб’єктивних політичних міркувань? Маю на увазі призначення відставних політиків послами за кордон. Невже імідж України від цього виграє?\nТак звані політичні призначення на посаду послів практикується багатьма дипломатичними службами, в тому числі американською. Річ не в тому, звідки прийшла людина, а в тому, щоб вона добре відповідала існуючим вимогам. Звичайно, колишній політик, призначений послом, багато в чому поступається кар’єрному дипломату. Але й має свої переваги. Добрий посол – це насамперед активний посол. А колишні політики, за моїм досвідом, рідко страждають на політичну безініціативність чи безхребетність. Вони мають добрі зв’язки в керівних структурах України, що дозволяє активно впливати на ситуацію у відносинах з країною перебування і вирішувати наявні проблеми.\nУ 2000 році я з відзнакою закінчив Інститут міжнародних відносин. Проте на роботу в МЗС з нашого курсу потрапили лічені люди – нащадки або родичі ваших підлеглих, а випускники зі знанням перської та англійської мов працюють хто де. Чи планує МЗС в своїй кадровій політиці відхід від трайбалізму?\nПодолання, як Ви кажете, „трайбалізму”, тобто комплектування, в даному випадку, дипломатії за рахунок тієї чи іншої групи населення, – це головний пріоритет кадрової реформи, яку ми зараз здійснюємо. Дається це складно, оскільки робота дипломата знову належить до числа престижних. Як наслідок наше міністерство перебуває в постійній осаді з боку тих, хто намагається потрапити до нас на роботу. Скажу відверто: багато з цих людей, користуються недозволеними прийомами, в тому числі й своїми зв’язками.\nЩоб вирішити цю проблему, ми запровадили конкурсну систему комплектування МЗС. Сьогодні рішення про прийняття на дипломатичну службу не залежить від уподобань однієї особи, приймається колективно, після того, як людина склала відповідні іспити та тести. Якість дипломатичного поповнення суттєво підвищилися. Інша справа – якість кадрів, які набиралися раніше.\nТому Ваше запитання для мене дещо несподіване. Люди з такими мовами, як у Вас, нам дуже потрібні. Якщо у Вас ще є бажання працювати в системі МЗС, то прошу передати Ваші документи до мого секретаріату. Нагадаю, які основні критерії виставляються до претендентів: вільне володіння двома іноземними мовами та державною мовою, необхідні професійні та ділові якості, вміння писати аналітичні документи, вміння спілкуватися, міцне здоров’я (для роботи в країнах зі складним кліматом).\nЯк міністерство цікавиться студентами, які навчаються у вищих навчальних закладах поза межами України для майбутнього працевлаштування в МЗС та дипмісіях? Таке враження, що нами ніхто не цікавиться.\nУ МЗС постійно проводяться відкриті конкурси на заміщення тих чи інших посад центрального апарату (пряме працевлаштування „новачків” за кордоном у нас майже не практикується). Заходьте частіше на наш веб-сайт www.mfa.gov.ua, там знайдете всю інформацію.\nЯ попрошу наше Управління кадрів та учбових закладів звертати особливу увагу на випускників закордонних вузів. Але Ви теж майте на увазі: диплом іноземного вузу ще не є прямою перепусткою в дипломатію.\nПане міністр, якими є перспективи розвитку українсько-американських відносин?\nСитуація в наших відносинах зі Сполученими Штатами є складною, але не безнадійною. Сьогодні, на мою думку, спостерігається бажання обох сторін знайти вихід з нинішнього складного становища, але зберегти при цьому обличчя. Враховуючи, що Сполучені Штати готуються зараз до масштабної військової операції проти Іраку, вести переговори про врегулювання наших проблем з американською стороною непросто. Тим не менше, ми будемо намагатися вирішувати існуючі проблеми – як в політичній, так і в економічній сфері. Про це, до речі, йтиме мова під час візиту Першого віце-прем’єр-міністра, Міністра фінансів Миколи Азарова до Вашингтона у січні наступного року.\nЗвісно, Україна та США перебувають в різній ваговій категорії, але вони зацікавлені одна в одній як в партнерах. Цей інтерес має стратегічний характер. І я не думаю, що наявні проблеми, якими б складними вони не були, переважать над стратегічними міркуваннями.\nЯкщо Вас цікавить більш детальна інформація, то я її давав нещодавно в інтерв’ю газеті „Факти і коментарії”.\nЯк ставиться Україна до нової „Національної стратегії США щодо боротьби зі зброєю масового знищення”, яка передбачає можливість завдання превентивних ядерних ударів?\nОчевидно, американська адміністрація вважає, що така стратегія матиме стримуючий вплив на сили, готові вдатися до крайніх заходів у боротьбі зі Сполученими Штатами. Особисто я бачу цю нову стратегію в контексті загальної напруженої ситуації в світі. Не так давно і Росія прийняла концепцію національної безпеки, яка передбачає можливість превентивних ядерних ударів.\nНічого радісного в цьому, звичайно, немає. Але й нічого несподіваного. Епоха глобального роззброєння, яка почалася після розпаду СРСР, закінчилася. Перед ключовими державами світової політики виник новий ворог в особі міжнародного тероризму. Ворог небезпечний та жахливий. Щоб йому протистояти, ядерні держави повертаються до стратегії стримування. Хоча у мене є сумніви щодо її дієвості. Ця стратегія є ефективною, коли чітко знаєш, кого стримуєш. Але як стримати фанатика чи безумця, що вирішив помститися людству? Це жахлива перспектива, розв’язання якої ще ніхто не придумав. На жаль, у даному випадку ми маємо справу з ситуацією, коли людство намагається боротися з новими небезпеками за допомогою старих методів, оскільки нові поки не знайдені.\nЯк може „пересічний” громадянин України сприяти реалізації стратегічної інтеграції нашої країни до ЄС?\nНамагайтеся бути європейцем і виростити в такому ж дусі своїх дітей. Вивчайте мови та розширюйте свій кругозір. Європейська інтеграція України – це питання виховання в нашій країні нації європейців, тобто людей, здатних нести відповідальність за власне життя і за власну країну. Іншими словами, пересічні українці повинні стати пересічними європейцями.\nМожна довго говорити і сперечатися щодо того, в чому полягає „європейськість”. Але мені надзвичайно приємно, що у нас є люди, які задаються питанням: „Що я можу зробити для своєї країни?”.\nКоли і де будуть опубліковані підписані у Празі План дій Україна-НАТО та Цільовий план на 2003 рік?\nНа жаль, поки немає певності, що ці документи взагалі будуть опубліковані. Згідно з існуючою практикою, вони мають закритий характер. Ми запропонували цього разу відійти від неї і відкрити підписані документи для широкої публіки. Зараз чекаємо на відповідь.\nЧи не здається Вам, що якби політика нашого керівництва за останні роки більше відповідала національним інтересам України, то ми перебували б серед тих семи країн-щасливців, які отримали цього року запрошення до НАТО і отримали небачені в своїй історії гарантії безпеки?\nМені здається, Ваше питання є достатньо емоційним. А з емоціями важко сперечатися.\nЯкби наша політика щодо НАТО була менш зваженою, то ми б не мали ні Комісії Україна-НАТО, ні спільних навчань, ні Програми дій Україна-НАТО, підписаної в Празі і багато в чому ідентичної до документів, реалізованих свого часу нинішніми членами Альянсу. Якби в добу жорсткого протистояння між Альянсом і Росією ми пішли в фарватері російської політики, то сьогодні, коли НАТО і Росія є найкращими друзями, нами б взагалі ніхто не цікавився. Ми в цю пастку не потрапили, як і в багато інших. Тому будьте справедливими до України. Ми не такі вже й необачні.\nА що стосується твердження про можливість вступу України в НАТО у першій хвилі, то можу Вас запевнити, що це питання в такому вигляді ніколи не ставилося ні в Україні, ні за її межами. Цього не робили навіть найбільш послідовні прихильники євроатлантичної інтеграції України. Тому що розуміли: на даному етапі наша країна не готова до вступу в НАТО. Морально ми вже переступили через ті стереотипи, які залишилися у спадок від СРСР, але в економічному, військовому та політичному плані перед нами ще неблизький шлях. Як швидко ми його пройдемо – це інше питання.\nДо якої країни Ви поїдете послом після відставки? Знову до Франції?\nВідверто кажучи, не дуже хочеться говорити про відставку відразу після мого перепризначення на посаді міністра. Це було б і нелогічно. У Сполучених Штатах політиків, які готуються до відставки, називають “lame duck”, що можна приблизно перекласти, як „хрома качка”. Мені ця роль не дуже подобається.\nПеред дилемою, де працювати, ніколи не ламав голову. Завжди працював і працюю там, де можу принести максимальну користь своїй державі.\nПоділіться, будь-ласка, своїми міркуваннями щодо ваги різних відомств у прийнятті зовнішньополітичних рішень. Хто зараз попереду: Адміністрація Президента, МЗС, РНБО чи інші „силовики”? Хто підказує рішення Президенту?\nУ прийнятті зовнішньополітичних рішень „попереду” з великим відривом завжди був і буде Президент. За ним конституційно закріплено формування зовнішньої політики України. Він приймає рішення. А готують рішення всі перераховані Вами відомства. Роль МЗС в цьому процесі є далеко не останньою.\nРозбіжності щодо стратегії зовнішньої політики з Адміністрацією Президента чи РНБО у нас відсутні. Звичайно, є дискусії щодо оптимальної реалізації цієї стратегії. Тут МЗС намагається виступати не лише генератором ідей, але й координатором зусиль, який формує консенсус. Так було, до речі, під час прийняття рішення щодо формату участі України в Празькому саміті НАТО.\nКоли громадяни України зможуть вільно подорожувати світом, як, наприклад, поляки чи естонці? Без оформлення віз.\nЦе станеться, коли наші кордони будуть надійно закриті для нелегальних мігрантів та організованої злочинності, а також коли Україна буде достатньо заможною державою, щоб ЄС не боявся напливу нашої робочої сили на свої ринки. На мій погляд, це питання більшою мірою економічне, ніж політичне.\nПрокоментуйте, будь-ласка, стан справ з легалізацією у Португалії українських громадян, які мають намір поїхати до цієї країни або вже знаходяться там? Чи є перспективи у цього питання?\nПерспективи є. МЗС готує до підписання з Португалією так звану Угоду про тимчасову міграцію. В ній буде передбачено детальний механізм працевлаштування наших громадян в цій країні. Претендувати на робочі місця в Португалії зможуть громадяни, які:\n- не молодші 18 років;\n- мають професійну підготовку, необхідну для виконання роботи;\n- не мають судимостей за вчинення кримінальних злочинів;\n- не належать до небажаних осіб, занесених у Систему інформації країн Шенгенської зони;\n- мають медичну довідку про стан здоров’я, достатній для виконання передбаченої роботи.\nНова процедура працевлаштування в Португалії буде складнішою, ніж зараз (із залученням Мінпраці України та португальського Посольства в нашій країні), але зате українські „гастарбайтери” будуть прирівняні у сфері соціального захисту до португальців.\nВи нещодавно перебували з візитом у Празі. Чи мали Ви там переговори з чеською владою з питання нелегальних працівників з України?\nЯ був у Празі спільно з Президентом України для участі в саміті НАТО. Тому двосторонніх зустрічей з чеським керівництвом в мене не було.\nАле питання щодо наших громадян, які працюють у Чехії, перебуває на контролі МЗС. У цьому плані є й певні досягнення. Так, 22 листопада Верховна Рада ратифікувала Договір з Чеською Республікою про соціальне забезпечення громадян. Аналогічний крок зробив нещодавно і чеський парламент. Тобто юридична база створюється.\nПланую порушити ці питання і під час мого офіційного візиту до Праги на початку наступного року.\nЧи можу я отримати українську пенсію, якщо з 1991 року проживаю в Данії, але в минулому 30 років пропрацював на кіностудії імені Довженка і в театрах України? Для мене це питання є принциповим, адже цю символічну пенсію я заробив.\nНа жаль, мушу Вас розчарувати. Згідно з нашим законодавством, пенсійне забезпечення громадян України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, проводиться на основі договорів з країнами їх перебування. З багатьма європейськими країнами такі договори у нас є, але з Данією, на жаль, поки немає. МЗС працює над цим питанням.\nПенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед виїздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.\nПосольство України у Саудівській Аравії вже понад року не обмінює закордонні паспорти з тієї причини, що у них „не працює принтер”. Пане міністр, коли цей принтер запрацює, адже доводиться надсилати свої закордонні паспорти для обміну в інші країни?\nЗ Вашого питання я бачу, що далеко не в усіх наших посольствах вміють або хочуть пояснити власним громадянам, у чому суть проблеми. З цього приводу я буду розмовляти з послом.\nСуть проблеми в тому, що для видачі паспортів потрібні спеціалізовані, достатньо дорогі принтери, якими, на жаль, забезпечені не всі наші закордонні місії. Зокрема, посольство в Саудівській Аравії, де обсяг консульських питань не такий високий, як в інших країнах, поки такої техніки не має. Але на початку наступного року отримає.\nРозумію, що для Вас це слабка втіха, але прошу ще трохи набратися терпіння.\nЧому консульські послуги за кордоном коштують так дорого? Така дрібниця, як зміна паспорта коштує близько 75 євро. Чехи ж за отримання нового паспорту платять 10 євро.\nМені здається, це порівняння тарифів не зовсім коректне. У чеській консульській службі взагалі не практикується видача закордонних паспортів у посольствах. Їх можна отримати тільки в самій Чехії.\nЯкби за аналогічною схемою Ви отримували закордонний паспорт в Україні, то і платити Вам довелося б на порядок менше. Хоча я не став би виключати, що наші тарифи за консульські послуги будуть переглянуті в бік зниження.\nЯ мешкаю в Німеччині і часто їжджу через митницю „Мостицька 1”, де панує «бєспрєдєл». Здирництво і хабарі є на ній нормою. Кожен український громадянин має відповідати на питання: „Куди їдете? Де живете за кордоном? Чим займаєтеся? Скільки заробляєте? Де отримали паспорт? і так далі”. Для нормальних людей ці питання є шоком.\nЩодо здирництва і хабарів – це питання до прокуратури. Такі явища завдають іміджу України колосальної шкоди. Адже митниця і паспортний контроль – це двері до нашої країни.\nА щодо стандартних питань на паспортному контролі, то я вважаю, що ми маємо справу з пережитком радянських часів, коли кожен турист вважався потенційним шпигуном та контрабандистом. В усіх цивілізованих країнах власний громадянин показує закордонний паспорт і спокійно проходить через контроль. А так виникає закономірне питання: невже якщо громадянин України прибув „не з тієї країни” або отримав паспорт „не там, де треба”, то його не пустять у власну країну? Звичайно, пустять. Тоді до чого ці питання і черги?\nМи ставили раніше і будемо ставити далі це питання перед нашими прикордонниками та митниками. Якщо ми хочемо бути нормальною європейською країною, то режим контролю на кордоні для власних громадян повинен бути більш ліберальним. Таким як в Європі.\nЧи прийме Україна Закон про подвійне громадянство?\nДля того щоб прийняти такий закон, довелося б міняти Конституцію України, яка не передбачає можливості подвійного громадянства.\nЯкою є ситуація щодо делімітації кордону з Росією?\nСухопутна частина кордону, як відомо, вже делімітована. Текст двостороннього Договору про кордон майже готовий. Завершується підготовка делімітаційних карт.\nА щодо морської ділянки кордону, то переговори ще тривають. Я не хотів би на цьому етапі розповсюджуватися про зміст взаємних пропозицій сторін, щоб не зашкодити переговорному процесу. Скажу лише, що ми виступаємо за таку формулу делімітації, яка б відповідала нашим національним інтересам та нормам міжнародного права.\nЧи не планує Україна в односторонньому плані скасувати візовий режим для громадян країн Північної Америки та Західної Європи?\nСкажу відверто: періодично ця ідея циркулює міністерськими коридорами. На мою думку, Україна повинна стати більш відкритою. Перший крок на цьому шляху був зроблений, коли ми перестали вимагати запрошень для видачі віз громадянам країн ЄС, Сполучених Штатів, Канади, Швейцарії та низки інших країн.\nМожливо, наступним кроком буде скасування віз. Але на даному етапі ми до цього не готові.\nНещодавно був у Гаазі і бачив, що перед українським посольством за візами стоїть черга відвідувачів. У самому офісі є місце тільки для двох осіб, а решта мерзнуть на вулиці. Чому б не відкрити кімнату, де люди можуть чекати?\nЯк мені повідомили наші дипломати з Нідерландів, зараз прийом відвідувачів здійснюється в окремому приміщенні, яке вміщує до десяти осіб. Теж не так багато, але все ж таки більше. До речі, з наступного року Посольство планує перейти на безготівковий вид розрахунків за надані послуги, завдяки чому весь процес отримання віз та інших документів буде спрощений, і черг, сподіваюся, поменшає.\nНещодавно випадково побачив книжку Ваших виступів та інтерв’ю „Від внутрішніх інтересів до зовнішніх пріоритетів”. Де можна її придбати? Чи маєте якісь „творчі плани” на наступний рік?\nЗвичайно, моя робота – це насамперед дипломатія. А збірки виступів та інші книжки призначаються в першу чергу для дослідників української дипломатії, для історії. Думаю, вони стануть в пригоді тим, хто хоче простежити, яким маршрутом рухається Україна на міжнародній арені.\nЗбірка виступів, про яку Ви згадали, – друга за останні два роки. Вийшла вона досить малим тиражем (1 тисяча екземплярів), більша частина якого найближчим часом надійде до книгарень. Отже, слідкуйте за новими надходженнями.\nДо речі, минулого тижня з друку вийшов великий фотоальбом, присвячений Міністерству закордонних справ України. Його назва досить символічна – „Дім на Михайлівський, з якого видно весь світ”. У ньому буде багато цікавого і про історію, і про сьогодення нашої дипломатії. Теж раджу почитати.\nА щодо, як Ви сказали, „творчих планів”, то я вже не перший рік використовую будь-яку вільну хвилину, щоб сісти за свої спогади. Біда в тому, що цих вільних хвилин надто мало. Тим не менше, я вже вийшов на „фінішну пряму”, і сподіваюся, наступного року завершу цю працю.\nЗ якими побажаннями Ви вступаєте в Новий рік? Як людина і як міністр.\nЯк Міністр я тримаю перед очима кілька важливих цілей. Це європейська інтеграція України, це вступ до НАТО, це захист інтересів українського бізнесу і наших громадян за кордоном. Є й інші політичні та професійні пріоритети, не стану їх всі перераховувати. Сподіваюся, що наступний рік пройде для української зовнішньої політики успішно.\nА як людина, я вступаю в Новий рік з тими ж побажаннями, що і всі інші: щоб мої близькі були здорові і щасливі. Щоб моя держава стала більш заможною і більш щасливою. Щоб біди обходили нас стороною, а удача ніколи не полишала. Цього бажаю і Вам, шановні читачі і автори „Korrespondent.Net” – одного з найбільш популярних і компетентних інтернет-видань в Україні.


🔆 Купити Дифузор радіатору охолодження SEAT Ateca (KH7) 1.9 2.0 TDI 1K0121207AQ в Україні\nДифузор радіатору охолодження 🔩\nSEAT Ateca (KH7) Дифузор радіатору охолодження 1K0121207AQ\nToledo Mk III (5P2)\nJetta Mk V A5 (1K2, 1K5)\nSEAT Ateca (KH7) Дифузор радіатору охолодження 1.9 2.0 TDI 1K0121207AQ Б/В\nОригінальний номер: 1K0121207AQ\nМодель: Ateca (KH7)\nОпис: Оригінальний дифузор радіатору охолодження двигуна 1.9 2.0 TDI з авторозборки з гарантією. Є в наявності!\nНа AutoBot можна купити дифузор радіатору охолодження з оригінальним номером 1K0121207AQ для Ateca (KH7) по хорошій ціні. А також інші запчастини з розборки, оригінальні б/у. Доставка та оплата дифузор радіатору охолодження для SEAT Ateca (KH7) уточняється з менеджерами. Замовлення до 500 грн відправляються після передоплати. Замовлення після 500 грн відправлається після передплати в розмірі 30% від вартості.\nКупуючи тут запчастини ви отримуєте оригінальні дифузор радіатору охолодження високої якості за максимально вигідною ціною. Ми здатні задовольнити будь-які запити наших клієнтів, які потребують деталей для обслуговування та ремонту автомобіля. І зробимо це в найкоротші терміни — в межах 2-5 робочих днів. Доставка здійснюється по території всієї країни, практично до всіх міст України.\nУ нашій компанії працюють кваліфіковані фахівці, які забезпечують індивідуальний підхід, та допомагають максимально точно та оперативно підібрати необхідний дифузор радіатору охолодження з розбірки. В нас немає китайських підробок або браку, а всі деталі перед відправкою проходять ретельну перевірку на працездатність.\nSEAT Ateca (KH7) Розширювальний бак\nSEAT Ateca (KH7) Шланг системи охолодження\nSEAT Ateca (KH7) Хомут патрубків охолодження\nSEAT Ateca (KH7) Водяний радіатор\nSEAT Ateca (KH7) Радіатор інтеркуллер\nSEAT Ateca (KH7) Радіатор кондиціонера\nSEAT Ateca (KH7) Вентилятор радіатору


Вітаємо Руслану Поправко з перемогою у конкурсі «Кристали». | Новини | Дмитрівська ОТГ\nВітаємо Руслану Поправко з перемогою у конкурсі «Кристали».\nУчениця 8 класу філії “Дмитрівська загальноосвітня школа” опорного навчального закладу “Дмитрівська загальноосвітня школа I-III ступенів імені Т.Г. Шевченка Руслана Поправко стала призеркою всеукраїнського конкурсу юних дослідників «Кристали».\nКонкурс щорічно проводиться національним центром «Малої академії наук України», кафедрою неорганічної хімії Львівського національного університету імені Івана Франка і комунальним закладом «Львівська обласна Мала академія наук учнівської молоді».\nЧлени журі конкурсу обрали переможців серед учнів старшої вікової категорії у дистанційному режимі. Відтак за результатами конкурсу Руслана Поправко посіла третє місце.\nТож вітаємо талановиту, наполегливу учасницю конкурсу всеукраїнського юних дослідників «Кристали» за зайняте призове місце. Бажаємо подальших перемог та здобутків у навчанні, наполегливості, міцного здоров’я та впевнено крокувати по життю.


Автобуси Вінниця - Штутґарт: ціни та розклад рейсів, купити квитки онлайн | INFOBUS\nАвтобуси Вінниця - Штутґарт\nКупити квитки на автобус Вінниця - Штутґарт: де і як замовити автобусні квитки в Німеччину, вартість самостійної поїздки в Штутґарт. Розклад руху автобусів на маршруті. Список рейсів з Вінниця в Штутґарт і назад, найближчі рейси сьогодні. Дістатися в Штутґарт дешево і без важких нічних переїздів, відгуки пасажирів про поїздку.\nЦіна: 2700 UAH\tБронювати\n33 год. 0 хв.\nШтутґарт Filderbahnstraße 70771 Leinfelden-Echterdingen\nЯк з Вінниця швидко доїхати до центру Штутґарт в 2022 році. Маршрути прямування рейсових автобусів на карті з зупинками. Звідки відправляються автобуси з Вінниця і куди прибувають до Штутґарт. Час в дорозі на автобусі: скільки годин їхати до Німеччину, відстань у кілометрах.\nДніпро → Штутґарт\nРівне → Штутґарт\nВінниця → Кишинів\nВінев › Львів - Байройт\nПоїздка комфортна. Якби не затримки на кордоні, все було б за графіком. Мінус - мала кількість розеток для заправки телефонів.\nВінев › Львів - Маннгейм\nПоїздкою цілком задоволений.\nВінев › Карлсруе - Львів\nДуже хороші водії,було зручно,постійно зупинялися,дуже привітні,турботливі люди,ця подорож була найприємнішою з усіх інших.\nВінев › Дрезден - Львів\nЦей перевізник виявився самим дешевим. Переживала що обов'язково, щось буде не те, але навпаки. Водії привітні. Буду користуватись їхнім сервісом і надалі. Туалет чистий. Є зарядні для телефону. Все ОК. Дякую\nОльга, Тернопіль 5,0\nВінев › Тернопіль - Катовіце\nУ відпустку їхала 1-й раз з малою дитиною, тому дуже хвилювалася. Пересадок у Львові не було. Поїздкою з Вінев задоволена на 100%. Особливо вдячна водіям- професіоналами Мирославу і його напарнику, за їх толерантність, вічливість і хороше ставлення до пасажирів. В автобусі чисто, комфортно, зручні крісла,…\nПоздкою та обслуговуванням дуже задоволені!\nВінев › Вінниця - Мюнхен\nДоїхали з Вінниці до Мюнхена без пригод. Були затримки пов'язані з перевірками на блокпостах та на митниці. Але загалом поїздкою задоволений.\nЩецин - Тернопіль\nводії просто супер, неймовірне відношення) зупинки кожні 2-2,5 години на туалет і розум‘ятись, автобус дуже зручний, але конкретно в мене чомусь не підключався вайфай і розетки тільки на середині автобуса - спільні.\nна польський кордон приїхали десь о четвертій ранку, виїхали з…\nАвтобуси Вінниця – Штутґарт


Що потрібно знати про техогляди та реєстрацію навантажувачів? – Головне управління Держпраці у Львівській області\nПро вимоги до реєстрації і технічних оглядів навантажувачів розповів головний державний інспектор відділу нагляду в АПК та СКС ГУ Держпрці у Львівській області Григорій Михайлів.\nЯкі вимоги до реєстрації і технічних оглядів навантажувачів ?\nВідповідно до Правил будови і безпечної експлуатації навантажувачів, затверджених наказом Держкомітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 31.12.2008 р. № 308, (НПАОП0.00-1.22.08), навантажувачі всіх типів, за винятком штабелеукладачів з ручним пересуванням, підлягають реєстрації в територіальних органах спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з промислової безпеки та охорони праці.\nРеєстрація, перереєстрація, тимчасова реєстрація та зняття навантажувачів з обліку здійснюються відповідно до вимог Правил державної реєстрації та обліку великотоннажних автомобілів та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці України від 01.07.2004 N 163 , зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.07.2004 за N 888/9487.\nЩо таке первинний, періодичний та позачерговий технічні огляди?\nНавантажувачі підлягають первинному, періодичному та позачерговому технічним оглядам у порядку, встановленому НПАОП 0.00-6.18-04 – Порядок проведення огляду, випробування та експертного обстеження (технічного діагностування) машин, механізмів, ….\nПервинному технічному огляду підлягають нововиготовлені навантажувачі перед уведенням їх в експлуатацію.\nПеріодичному технічному огляду підлягають навантажувачі, що перебувають в експлуатації, щорічно.\nВ яких випадках проводиться позачерговий технічний огляд?\nПозачерговий технічний огляд навантажувачів належить проводити у разі:\nуведення їх в експлуатацію після ремонту несучих металоконструкцій з метою відновлення їх несучої здатності (ремонт із застосуванням зварювання, а також ремонт, пов’язаний з відновленням деформованих або пошкоджених металоконструкцій або їх\nелементів), а також, ремонту механізму підіймання вантажу та його гідроприводу, крім робіт, передбачених настановою з експлуатації;\nПозачерговий технічний огляд у разі закінчення граничного строку експлуатації проводиться у визначеному уповноваженою організацією обсязі з урахуванням виконаних робіт під час проведення експертного обстеження навантажувача. Після проведення технічного огляду уповноважена організація розробляє регламент технічних оглядів на продовжуваний строк безпечної експлуатації, який зберігається разом з паспортом навантажувача.\nЯкі вимоги до проведення технічного огляду?\nТехнічний огляд має проводитися згідно з вимогами організаційно-методичних документів, розроблених відповідно до НПАОП 0.00-6.18-04 – Порядок проведення огляду, випробування та експертного обстеження (технічного діагностування) машин, механізмів, ….\nТехнічний огляд навантажувачів проводиться в два етапи:\nперевірка відповідності типу, моделі, ідентифікаційних\nномерів, номера двигуна, номерного знака навантажувача записам у\nсвідоцтві про реєстрацію (за наявності);\nПід час перевірки технічного стану мають бути оглянуті та перевірені в роботі всі механізми та їх гальма, пристрої управління та безпеки, гідропристрої та електрообладнання, сигналізація.\nПеревірка технічного стану навантажувача здійснюється відповідно до вимог Порядку перевірки технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв’язку України від 05.08.2008 N 974 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.09.2008 за N 794/15485.\nПісля перевірки технічного стану проводяться випробування гідравлічної системи на герметичність, мимовільність опускання каретки з вантажем та нахилу рами вантажопідіймача, перевірка запобіжного клапана в гідросистемі або пристрою, що запобігає перевантаженню механізму підіймання.\nЗа результатами проведених робіт складається акт технічного огляду відповідно до вимог нормативних документів.\nЩо слід знати про безпечну експлуатацію газового обладнання у побуті?


Будівництво систем водовідведення та енергоефективності — Інвестиційна стратегія ОДЕСА 5Т\nБудівництво систем водовідведення та енергоефективності\nРеалізація проекту дозволить припинити скидання неочищених зливних стоків житлового масиву Котовський через Крижанівську балку у море і направити їх на очисні споруди СБО «Північна».\n- Будівництво мереж і споруд побутової каналізації для забезпечення водовідведення існуючих об'єктів громадського призначення (туалети, адміністративні та виробничі приміщення комунальних підприємств, підприємства громадського харчування тощо).\n- Будівництво системи водовідведення узбережжя від Аркадії до 16-ї ст. В. Фонтану в м.Одесі для споживачів побутової каналізації пляжної і припляжної зон.\n- Варіант полуроздільної (загальносплавної) каналізації зливових стоків Чорноморської балки забезпечить поліпшення в роботі системи водовідведення проєктованої території, оскільки цей варіант передбачає повну заміну теперішніх колекторів на нові. Це забезпечить безаварійну роботу системи водовідведення.\n- Забезпечення індивідуального гарячого водопостачання з використанням геліосистеми з вакуумними сонячними колекторами для пулу із 121 муніципального закладу освіти та 19 муніципальних закладів охорони здоров’я.\n- Будівництво котельні та когенераційної установки на альтернативному паливі (лушпиння соняшника) на базі котельні «Сальве» (вул. Клинова, 2) потужністю 1,5 МВт/год. Реалізація проекту дозволить знизити енергозалежність мікрорайону та забезпечити його надійним джерелом теплопостачання.\nДержавне фінансування / кредитні кошти / гранти


Холодницький: кримчани бояться працювати у прокуратурі АРК, побоюючись репресій від Росії\n08 Червень 2015, 13:48\nУ прокуратурі АРК при Генпрокуратурі України немає співробітників із Криму. Люди, пов'язані з анексованим півостровом, побоюються репресій з боку Росії. Про це в інтерв'ю Крим.Реалії сказав перший заступник прокурора АРК Назар Холодницький.\nЗа його інформацією, до анексії загалом на території півострова в прокуратурі АРК працювало 899 осіб. З них близько 200 – в апараті та 700 осіб – по території. Після анексії Генеральна прокуратура було розпочато провадження за фактом державної зради прокурорів, частини з них вже оголошені підозри.\n«В.о. генпрокурора тоді запропонував на пільгових умовах забезпечити робочими місцями на материковій частині України тих, хто не зрадив. За весь цей період переїхали 144 працівника. Близько 200 просто звільнилися. Їх пов'язує Крим: родина, все там. Я не вважаю їх зрадниками. Вони просто залишилися, але вони звільнилися. Займаються зараз чим завгодно, але тільки не в прокуратурі. Я їх можу зрозуміти», – зазначив Холодницький.\n«Коли вже відбулась передислокація прокуратури Криму до Києва, до нашої прокуратуру в першочерговому порядку було запропоновано працевлаштуватися тим, хто приїхав із Криму. На жаль, на це погодились тільки четверо працівників. Інші співробітники роз'їхались по інших регіонах», – додав він.\nПрокурор такі побоювання пояснює зв'язками, які залишились у Криму.\n«У кожного, хто погодився, в Криму є родина і зв'язки. У мене таких зв'язків із Кримом зараз немає. Можливо, це недолік, але в цьому випадку це плюс, тому що на мене немає впливу. Коли вже пішли провадження і людям доручалось провести досудове розслідування, вони просто почали відмовлятися, побоюючись репресій з боку Росії. Але навіщо тоді йти до прокуратури, якщо боїшся виконувати якісь обов'язки?» – зазначив Холодницький.\nРаніше Генпрокуратура України повідомила, що 144 колишніх працівників прокуратури Криму повідомили про підозру у державній зраді.\nСлідство встановило, що ці працівники прокуратури всупереч вимогам законодавства України, «порушуючи присягу працівника прокуратури України, після анексії Російською Федерацією півострова Крим перейшли на службу до незаконно створеної прокуратури Республіки Крим і виконують вказівки і розпорядження так званих керівників зазначеної прокуратури».


Кіноклуб «КПІ» – 3.10-7.11 – «Нерозкритий Іран» - Кіноклуби - KINOKOLO.UA\nРозклад фільмових показів Кіноклубу «КПІ» від 3 жовтня до 7 листопада…\n03.10.11 Будда впав від сорому / Buda as sharm foru rikht\nреж. Хана Махмальбаф, 81 хв.\n10.10.11 Жінки без чоловіків / Zanan-e bedun-e mardan\nреж. Ширін Нешат у співавторстві з Шоджа Азарі, 95 хв\n17.10.11 Дощ / Baran\nреж. Маджід Маджіді, 94 хв\n24.10.11 Крик мурах / Faryad moorcheha\nреж. Мохсен Махмальбаф, 85 хв\n31.10.11 Пісня горобця / Avaze gonjeshk-ha\nреж. Маджід Маджіді, 96 хв\n07.11.11 Смак вишні / Ta'm e guilass\nреж. Аббас Кіаростамі, 95 хв\nАдреса Кіноклубу: Київ, пр. Перемоги 37, 32 копус(поруч з 7), 3 поверх\nПокази відбуваються щопонеділка о 18.00.\nКіноклуб «КПІ» розпочав новий сезон із програми «Нерозкритий Іран». На жаль, як повідомляють інформаційні центри багатьох МКФ, зокрема офіційний сайт Берлінале, 17 вересня в Ірані знову були заарештовані кінемотаграфісти: Можтаба Міртахмазб, Катаюн Шахабі, Хаді Афарідех, Назер Сафаріан, Шахнам Баздар та Мохсен Шарназдар. Кіноклуб приєднується до сподівань якнайшвидшого звільнення ув’язнених.\nОтже, вже були показані роботи представників „нової хвилі” іранського кінематографа: „Вітер понесе нас” реж. Аббас Кіаростамі та „Колір раю” реж. Маджід Маджіді. Найближчого понеділка фільм „Будда впав від сорому”|3.10| робота 2007 року, створена на той момент дев’ятнадцятирічною Ханою Махмальбаф, донькою відомого іранського кінорежисера Мохсена Махмальбафа. Сценарій до фільму написала її мати – Марзіх Мешкіні, а зафільмований компанією Makhmalbaf Film House. Картина отримала призи на багатьох кінофестивалях, зокрема „Скіфський олень” на МКФ „Молодість” у 2008 році (на рівних із фільмом „Шультес” реж. Бакура Бакурадзе ), приз журі та нагорода „Інший погляд” на 55-му МКФ Сан-Себастьяні, „Кришталевий ведмідь” на 58-му Берлінському кінофестивалі.\n„Жінки без чоловіків”|10.10| – повнометражна ігрова картина ірано-американської майстрині фотографії та відео-арту Ширін Нешат. Форма роботи просякнута впливом останнього. Картина ніби вибудована тим самим пензлем, але полотно з нового матеріалу. Цей фільм є дебютною кінострічкою режисера, проте аж ні як не тема. Вона продовжує говорити про жінок, іслам та політику - цього разу на тлі державного перевороту 1953 року, коли був скинутий уряд прем’єр-міністра Мохаммеда Мосадика. Сценарій написаний Ширін Нешат разом із Шоя Азбірі, за мотивами одноіменного роману Шахрнуш Парсіпюр. До створення фільму залучилась українська кінокомпанія SOTA Cinema Group. „Срібний лев” та нагорода від ЮНІСЕФ для Ширін Нешат на 66-му Венеціанському кінофестивалі.\nФільм „Дощ”|17.10| відзнятий кінорежисером Маджідом Маджіді за власним сценарієм у 1379 році, згідно іранського календарю, за два роки після створення стрічки „Колір раю”. Режисер розповідає історію темпераментного сімнадцятирічного курдського юнака Латіфа, що працює на будівництві в Тегерані, про те, які зміни чекають на нього після появи на будівельному майданчику молодого афганського робітника. Роль Латіфа виконав Хоссейн Абідіні, у начальника будмаймаданчика Мемара перевтілився культовий іранський актор Мохаммад Амір Наджі (або Реза Наджі). Ґран-прі та нагорода екуменічного журі на Монреальському кінофестивалі 2001 року.\nНе забули й про самого Мохсена Махмальбафа, то ж в програмі Кіноклубу його робота „Крик мурах”|24.10| 2006 року. Фільм торкається теми екзистенціалізму, яку автор намагається розкрити через пошуки головними героями, туристів з Ірану, Досконалої людини на території сучасної Індії. Не надто переконлива гра Мамхуда Чакроллахі, але неабияка візуальна, особливо документальна, виразність цього твору вартує уваги.\nВ програмі ще одна чутлива історія від Маджіда Маджіді- „Пісня горобця”|31.10|. Робота зафільмована 2008 року за сценарієм режисера у співавторстві з Мехраном Кашані. Головну роль виконав Мохаммад Амір Наджі, за що і отримав „Срібного ведмедя” на 58-му Берлінському кінофестивалі.\nІ на десерт фільм „Смак вишні”|7.11|, того ж таки майстра „нової хвилі” Аббаса Кіаростамі. Сценарій його ж. Робота стала знаковою для іранського кінематографу, вперше отримавши „Золоту пальмову гілку” на ювілейному 50-му Каннському кінофестивалі (разом із японським фільмом „Вугор”, реж. Сьохей Імамура).


Лаша Тумбай або Раша Гудбай - Андрій Данилко змінив рядок у пісні Вєрки Сердючки - відео\n"Раша, гудбай!" Андрій Данилко змінив слова у легендарній пісні\nПопулярний український співак і продюсер Андрій Данилко, більш відомий сценічним образом Вєрки Сердючки, змінив скандальний рядок у своїй пісні Dancing Lasha Tumbai, з якою виступав на Євробаченні у 2007 році. Тоді російські фани образилися на артиста, заявивши, що у приспіві їм чується "раша, гудбай" замість "лаша тумбай". 15 років тому зірка спростувала всі звинувачення, а зараз впевнено повідомив, що змінив текст хіта.\nПро це Данилко розповів в інтерв'ю українському журналісту Дмитру Гордону. "Ви хотіли почути це – ось ви це почули", – прокоментував артист.\n2007 року виступ Сердючки на Євробаченні закінчився гучним скандалом для знаменитості. Данилко був змушений скасувати концерти в Росії, оскільки шанувальники цієї країни оголосили йому бойкот, який переріс у цькування. Масла у вогонь підливали федеральні пропагандистські канали та особиста ворожість керівництва до музиканта.\nСаме тому Данилко вважає, що для нього війна з РФ почалася ще 15 років тому, проте тоді він до кінця цього не усвідомлював.\nЗараз же Андрій Михайлович, який залишився в Києві і ховається від бомбардувань у своєму будинку на Хрещатику, впевнено повідомляє: "Народ, з 24 лютого ніякого "лаша тумбай" у цій пісні... тільки "раша, гудбай". Я не співав це. Ви хотіли почути це – ось ви це почули".\nТакож артист звернувся до своїх колег із країни-агресора, які підтримали політику диктатора Путіна або ніяк не прокоментували повномасштабне військове вторгнення Росії в Україну. Данилко назвав їх боягузами.\nДорогі українці, наші військові дають гідну відсіч ворогові по всій території нашої України! У нас є підтримка від партнерів, а росію тиснуть санкції. Зберігаємо спокій, підтримуємо та допомагаємо одне одному. Віримо у ЗСУ!\nВторгнення Росії в УкраїнуВійна в Україні 2022Євробаченняstopwarзіркимузикашоу-бизнесАндрій ДанилкоВірка Сердючка


Триколісний автомобіль ENERGYA. Майбутнє чи минуле? - Автоцентр\nДодому Технології майбутнього Триколісний автомобіль ENERGYA. Майбутнє чи минуле?\nАвтомобіль на трьох колесах замість чотирьох? Як таке можливо, це ж вийде, як триколісний велосипед, який може поєднати переваги як автомобіля, так і мотоцикла. Від машини йому дістанеться закритий салон, а від мотоцикла – хороша керованість і маневреність.\nENERGYA – унікальна машина на 3 колесах\nАвто дизайнери протягом великого часу думають про автомобілі, які буде пересуватися на трьох колесах. Своє бачення триколісного транспортного засобу представив дизайнер Higgins-Aube, який він назвав трицикл ENERGYA.\nДаний концепт-кар представляє із себе транспортний засіб, що вміщує в себе тільки водія і пасажира, і його можна формально назвати двомісним мотоциклом. Триколісний концепт-кар ENERGYA позбавлений деяких систем і компонентів звичайного чотириколісного автомобіля, що знижує його ціну і робить більш доступним для широкого кола споживачів. І це його головна перевага – триколісний авто буде потрібен у майбутньому, коли місць на дорогах буде мало і потрібна буде більша маневреність.\nПід капотом у триколісного концепт-кара ENERGYA розташований потужний 200-сильний двигун, який передає крутний момент на задні колеса.\nУ планах інженерів створити проект концепт-кара з повністю електричною трансмісією, яка буде виробляти шум двигуна як у справжнього гоночного автомобіля. І тоді з’явиться можливість промчать на цьому автомобілі з вітерцем під заколисуючий рев двигуна.\nЧи Не правда, триколісний автомобіль – це відмінне бачення яким буде машина в найближчому майбутньому. Ніяких літаючих авто з понад фантастичним дизайном і інтер’єром. А звичайний і дуже практичний автомобіль, але тільки з трьома колесами замість чотирьох.\nПопередня статтяЯк відновити і відремонтувати постіль колінвала?\nНаступна статтяПеревірка компресії двигуна. Результати вимірювання


Державний устрій Золотої Орди - 16 Сентября 2016 - Блог - Готові домашні завдання Онлайн 5,6,7,8,9,10,11 класи\nВ історії існування монгольської держави ніколи не було назви «Золота Орда». І зараз дуже важко дати однозначну відповідь на питання: як саме називалася ця держава? Можна тільки виділити три аспекти: яка назва існувала в самих монголів, як називали імперію прилеглі сусіди, як держава почала називатися піс ля свого розпаду. Відомо, що всі монгольські держави, які виникали протягом XIII ст., утверджували панівні династії, що ведуть свій рід від Чингісхана. Тому правителі кожної такої держави сприймали територію, що була їм віддана у володіння, не як державу, а як родовий маєток. Наприклад, старший син Чингісхана Джучі був власником Кипчацьких степів. Він став засновником численного сімейства, яке правило тут, — Джучидів. Тому нові власники називали свою державу не інакше як «улус», тобто «народ, відданий у власність, володіння». До наших часів дійшов ярлик хана Тохтамиша. У ньому він називає свою державу Великим Улусом. Цим епітетом користувалося багато ханів. Особливо це помітно з листування.\nПравителі держав, що знаходилися поблизу, називали імперію монголів по-різному. Арабські літописці найчастіше називали її ім'ям хана, який правив у цей період. При цьому завжди було присутнє етнічне уточнення: «Токта, цар татарський», «Берке, великий цар татарський». Зустрічаються й інші варіанти. У них до імені хана додавалося географічне уточнення: «Узбек, володар північних країн», «цар Токта, власник Сараю й земель кипчацьких», «цар Дешт-і-Кипчака Токта». Іноді перські й арабські літописці називали Золоту Орду улусом Бату, улусом Джучі, улусом Узбека, улусом Берке. Часто ці назви закріплювалися навіть після смерті певного хана — «цар Узбек, володар країн Берке». Європейські мандрівники, які проїхали всю золотоординську імперію, називали цю країну «країна Команів» (половців) або ж вдавалися до простішої назви — «держава татар». Папа римський Бенедикт XII називає державу Джучидів Північною Татарією. Руські літописці віддають перевагу етнічному принципу. Русичі їдуть до татар і повертаються від татар. Лише в останньому десятилітті XIII ст. виникає й закріплюється назва «Орда», яка зберігається до повного розпаду держави Джучидів. А от назва «Золота Орда» з'явилася тоді, коли самої держави вже не існувало. У «Казанському літописці», що побачив світ у другій половині XVI ст., ця назва з'являється вперше, у формах «Злата Орда» й «Велика Орда Злата». її корені слід шукати в багато вбраних ханських ставках, у розкішно прикрашених золотом і дорогими матеріями парадних юртах хана. Найімовірніше, що термін «Золота Орда» зустрічався в розмовній мові вже в XIV ст., хоча він і не зазначався в літописах. Це було пов'язане з тим, що руські літописці вкладали в слово «золотий» значення «світлий», «радісний». А імперія монголо-татар ніяк не в'язалася з таким значеннєвим навантаженням. І тільки після того, як минув тривалий період після розпаду монгольської держави, назва «Золота Орда» закріпилася на Русі.\nЗ найперших років свого існування Золота Орда не була незалежною державою, і хан, який її очолював, теж не вважався самостійним володарем. Це було пов'язане з тим, що володіння Джучидів, як і інших монгольських ханів, юридично складали єдину імперію із центральним урядом у Каракорумі. Каан за однією зі статей яси (закону) мав право на обумовлену частину доходів від усіх завойованих монголами територій. До того ж йому належали деякі володіння в цих областях. Така система була створена для того, щоб уникнути розпаду величезної імперії на дрібні суверенні держави. Лише каракорумський уряд мав право вирішувати найважливіші економічні й політичні питання. Центральна влада, мабуть, утримувалася тільки завдяки авторитету Чингісхана. Але в 60-і роки XIII ст. навколо каракорумського престолу розв'язалася міжусобна боротьба між Хубілаєм і Ариг-Бугою. Саме Хубілай зробив столицею Хан-балик (сучасний Пекін). Менгу-Тимур, який правив у цей час у Золотій Орді й допомагав у боротьбі за верховну владу Ариг-Бугу, поквапився використати слушну нагоду й не визнав за Хубілаєм права верховного владики всієї імперії, тому що він залишив столицю її засновника та покинув напризволяще Монголію. Із цього періоду Золота Орда одержала повний суверенітет і самостійність у вирішенні всіх питань зовнішньополітичного й внутрішнього характеру. Імперія розвалилася на частини. Слід зауважити, що в Золотій Орді ще до повного розвалу імперії була чітка державна структура, що керувалася засадами, які запропонував Чин гісхан. В основі цієї системи лежало десяткове обрахування всього населення країни. У зв'язку із цим держава мала розподіл на ліве й праве крила В улусі Джучі праве крило склало володіння хана Бату, що простягалися від Дунаю до Іртиша. Ліве крило знаходилося під владою його старшого брата хана Орди Воно займало землі на південь від сучасного Казахстану вздовж Сирдар'ї та на схід від неї. Відповідно до давньої монгольської традиції, праве крило називало ся Ак-Ордою (Білою Ордою), а ліве — Кок-Ордою (Синьою), і вищесказаного можна дійти висновку, що такі поняття, як «Золота Орда» й «улус Джучі» у територіальному й державно-правовому відношеннях не будуть синонімами Улус Джучі після 1242 р. розділився на два крила, що склали самостійні воло діння двох ханів — Бату й Орди. Історики зауважили, що хани Кок-Орди були залежні від ханів Ак-Орди в політичних відносинах. Територія, шо знаходилася під владою Бату, теж мала розподіл на ліве й праве крила. У перші десятиліття існування Золотої Орди крила були рівнозначні найбільшим адміністративним одиницям держави. Однак до кінця XIII ст. цей розподіл був чисто формальним, перетворився нг армійські поняття та зберігся тільки у військових з'єднаннях.\nТепер в адміністративній структурі відбулися істотні зміни Крила були за мінені на чотири основні територіальні одиниці. Усі вони очолювалися улусбе ками, називалися Сарай, Дешт-і-Кипчак, Крим, Хорезм. У Золотій Орді відтепер діяла улусна система. У її основі лежало право кочових феодалів на одержання від самого хана або іншого великого степового аристократа певного наділу — улусу. Але це не було безкорисливою справою. Власник улусу зобов'язаний був у разі потреби забезпечити певну кількість добре озброєних воїнів, виконувати різні податкові й господарські повинності. Така система була точною копією устрою монгольської армії, що ділилася на наділи. З кожного з них у випадку війни виставлялися десять, сто, тисяча або десять тисяч озброєних воїнів. Слід зауважити, що улуси не були спадкоємними володіннями Навіть більше того, хан, який правив, мав можливість відібрати улус назовсім або поміняти його. У початковий період існування золотоординської імперії великих улусів було, очевидно, не більше 15. Границями між ними були ріки Усе це пов'язує адміністративне членування держави з кочівницькими традиціями Подальший розвиток державності, уведення мусульманства ускладнили управління державою. До того ж почалося масове відмирання традицій часів Чингісхана. Хан очолював один із чотирьох улусів і займав степи лівобережжя Волги від її устя до Ками, тобто включаючи колишню територію Волзької Болгарії. Будь-який із цих чотирьох улусів членувався на певну кількість «областей», що були улусами феодалів наступного рангу. У Золотій Орді в XIV ст було приблизно 70 таких областей за кількістю темників. Поступово формувався апарат управління державою. Часи правління ханів Бату й Берке в історії Золотої Орди можна назвати організаційними. Бату заклав основні загальнодержавні підвалини, шо були збережені при всіх наступних ханах. Були оформлені феодальні володіння аристократії, виник апарат чиновників, заснована столиця, сформований ямський зв'язок між усіма улусами, затверджені й розподілені податки й повинності За часів правління Бату й Берке існувала абсолютна влада ханів, авторитет яких порівнювався у свідомості підданих із розміром награбованих ними багатств Історики одностайно зазначають, що хани в цей час мали величезну владу над своїми підданими. Хан, який стояв на чолі Золотої Орди, більшість часу знаходився у своїй стазці, яка кочувала степами. Разом із ним були і його піддані, і його жінки. І тільки взимку він дозволяв собі жити в столиці. А ханська ставка, що постійно кочувала, символізувала міць саме кочової держави. Слід припустити, що ханові важко було управляти справами держави, бо він постійно кочував. Це підтверджують численні історичні джерела. У Золотій Орді не проводилися відомі в Монголії курилтаї, на яких усі спадкоємці Чингісхана могли вирішувати важливі справи. Хан тепер спирався на рішення свого уряду, що складався з представників панівного роду й найбільших феодалів. Збираючи своїх підлеглих, хан проводив усі важливі ради. Спадкоємців тепер міг вибирати тільки хан, хоча тут велику роль відігравали нескінченні двірські перевороти.


На стіні ЧАЕС планують створити мурал: оголосили конкурс ескізів — MISTO\nНа стіні Чорнобильської атомній електростанції (ЧАЕС) з’явиться мурал. Ескізні проекти на тему «Нове бачення Чорнобильської АЕС» на конкурс приймають до 3 травня.\nПро це 3 квітня розповіли в інформаційному центрі державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС».\nТак, стало відомо, що конкурс на кращий ескізний проект стартував 3 квітня. Мурал буде розташований на східній стіні машинного залу, що виходить на офісні приміщення ЧАЕС. «Щодня його бачитимуть кілька сотень чоловік персоналу та відвідувачів станції», – відзначили на підприємстві .\nЗгідно з положеннями конкурсу, учасники повинні розробити проект муралу, зокрема створити кольоровий ескіз, продумати концепцію проекту і короткий опис для нього, а також влучно його назвати. Розміри проекту – 18,5 м на 57,9 м.\nПереможця конкурсу визначить експертне журі з урахуванням голосування на сторінці ЧАЕС у Facebook. Він отримає ексклюзивну дводенну персональну екскурсію на станцію і в місто Прип’ять, а також грошову винагороду.\nОдин учасник може подавати необмежену кількість робіт. Прийом заявок проводиться до 3 травня 2019 року.\nПредыдущая Previous post: Вчені: забруднення повітря провокує параною та «голоси в голові»\nСледующая Next post: Сайт дня: карта старинных дверей и ворот Одессы


Симоненко: Партія регіонів і "НУ" ведуть переговори про коаліцію | Новини на Gazeta.ua\nСимоненко: Партія регіонів і "НУ" ведуть переговори про коаліцію\nЧетвер, 27 вересня 2007 18:32\nПетро СимоненкоЛідер Комуністичної партії України Петро Симоненко стверджує, що між Партією регіонів і "Нашою Україною" в даний час йде "процес переговорів" про створення коаліції. Про це він заявив сьогодні на прес-конференції в Донецьку.\n"Коаліція "Регіони" і "Наша Україна" можлива, тому що сьогодні немає рішення політичного у "регіоналів". І я це підтверджую: у них немає політичного рішення, а є процес переговорів", - сказав Симоненко.\nВін вважає, що така коаліція вірогідна, "безумовно, на користь певної групи великого бізнесу". "Це їхнє право вести ці переговори. Я заявляю, що Компартії в так званій широкій коаліції не буде", - підкреслив Симоненко.\n"Якщо ми забезпечимо ефективність підрахунку голосів і результат волевиявлення наших громадян, а ми для цього все зробимо, то сьогодні вже немає ніяких сумнівів, що коаліція буде в складі Компартії та Партії регіонів", - сказав Симоненко. При цьому він додав, що "ніяких сумнівів немає щодо кількості голосів, для цього є всі підстави, щоб я це заявив".\nСимоненко також заявив, що не згадує Соцпартію як вірогідного учасника коаліції, оскільки "на сьогоднішній день поки немає підстав стверджувати, що соціалісти подолають 3% бар`єр". "Я їм бажаю успіхів, але такі реалії", - констатував лідер Компартії, передає УНІАН.\nЗараз ви читаєте новину «Симоненко: Партія регіонів і "НУ" ведуть переговори про коаліцію». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


Господар, трьох маєтків у Полтаві та вулиці Банкової у Києві, найбагатший лікар імперії, Фрідріх Мерінг | Газета "ПОЛТАВЦІ ІНФО" (ПОЛТАВЦИ ИНФО)\nГоловна > Архів статтей > Господар, трьох маєтків у Полтаві та вулиці Банкової у Києві, найбагатший лікар імперії, Фрідріх Мерінг\nГосподар, трьох маєтків у Полтаві та вулиці Банкової у Києві, найбагатший лікар імперії, Фрідріх Мерінг\nУ 1845 році в полтавський маєток графа Сперанського приїхав з Німеччини доктор Фрідріх Фрідріхович Мерінг. Лікар,«виписаний із Саксонії», лікував родини поміщиків всієї округи. Дуже скоро двадцатитрьохрічний саксонець, після підтвердження кваліфікації хірурга і акушера, стає завідувачем лікарні на 50 ліжок у селі Бурімка Золотоніського повіту на Полтавщині.\nЧерез деякий час, щоб підготуватися до докторського іспиту, він їде до Петербургу, де працює в госпіталі під керівництвом Пирогова.\nЗавдяки Пирогову кар’єра Мерінга стрімко злітає. 3 травня 1855 Фрідріх Мерінг завідує терапевтичним відділенням у військовму госпіталі , пізніше – консультує при лікарні Інституту шляхетних дівчат і училищі графині Лєвашової . Разом з медичною кар’єрою зростає і ранг цивільної служби: після затвердження у дворянстві (1860 р.) Мерінг удостоюється звання надвірного радника, у 1861р. – колезького радника , у 1864 р. – статського радника. З 1871 року стає гласним Київської думи, яким був протягом 17 років. При цьому Фрідріха Мерінга вважають першим доктором в місті. Серед його пацієнтів були практично всі представники вищого світу, сім’ї губернаторів, соратники по університету. Однак Мерінг лікував і бідних громадян, саме вони і принесли професору гучну загальну славу. Як справжній лікар, Мерінг вирушав на допомогу хворому і за тридев’ять земель, з незаможних плати за лікування не брав.\nЧудовий клініцист і діагност – він придбав величезну славу. Будучи від природи людиною рідкісної доброти, Федір Федорович був для всіх однаково доступний , завжди готовий прийти на допомогу. Сказати, що Мерінг користувався величезними симпатіями у киян – буде недостатньо, кияни обожнювали його.\nФедір Мерінг з професорською платнею в університеті в 3500 рублів на рік став найбагатшим лікарем в імперії, маючи мільйонний статок. У заповіті Федір Федорович відписав, своїм дружині і дітям, шість маєтків у Київській, три маєтки у Полтавській, лісову дачу і два маєтки в Подільській губерніях, а також кілька будинків і «пустопорожніх» місць у величезній садибі в центрі Києва, яку кияни нарекли Мерінговським садом.\nСкуповувати ділянки в центрі Києва, в аристократичному районі Липки, Федір Мерінг почав одразу по переїзді в місто .\nЗа пару років Мерінгу вдалося здійснити приголомшливу угоду. Величезну частину свого київського володіння професор медицини придбав за 121 тис. руб. Це 22 тис. кв. сажнів садиби між вулицями Інститутською, Хрещатиком і Шовковичною.\nМерінг розбиває маєток на окремі ділянки і забудовує . В основному, по вулицях Банковій і Хрещатику. З міською Думою він укладає договір на спільне проведення робіт з благоустрою Банкової вулиці, зобов’язуючись за виділені йому 4301 руб. влаштувати в потрібних місцях дамби та насипи, а по закінченні цих робіт прокласти ще й тротуар з тумбами.\nЗ 1875 року садибу на Банковій професор здає за контрактом в найм на 12 років Окружному штабу Київського військового округу з щорічною платою по 27100 руб. Згодом контракт продовжувався аж до ХХ ст., коли садиба остаточно перейшла у власність військового відомства. У 1936-1939 рр.. старі стіни послужили основою нового архітектурного об’єкту, де нині розташувався Секретаріат президента України.\nПристрасний «землезбирач» скупив майже всі будинки, що прилягали з лівого боку Хрещатика до його маєтку. Мерінговський сад ( 28810 кв. м) являв собою парк з алеями , оранжереями, ставком, парковими спорудами . У саду був цирк Крутікова, до якого проклали спуск від Інститутської вулиці, каток, тут же діяло товариство велосипедистів.\nАле для Федора Мерінга київська садиба, як і маєтки в губерніях, були лише засобом перспективних капіталовкладень, адже ціна землі зростала як на дріжджах.\nМаленьке князівство професора медицини після його смерті поступово розпалося.\nЩо змусило молодого Фрідріха Мерінга іммігрувати до України? Невже настільки спокусливим для потомственого медика було місце лікаря на цукровому заводі в Полтавській губернії ? Скоріш за все він був просто далекоглядним підприємцем.\nДо речі! Вся київська преса в жовтні 1887 кілька днів розповідала про смерть Федора Федоровича Мерінга. І не тільки в некрологах , а й у своєрідних репортажах з панахиди і похорону. Проводити в останню путь Федора Мерінга прийшло не менше ста тисяч киян (а всього тоді в Києві проживало 165 тис.осіб). У день відспівування в кірсі на Лютеранській і в день похорону, Хрещатик і прилеглі вулиці були заповнені народом , багато хто щиро плакав.\nКиївський журналіст Ярон писав: «Смерть його стала не тільки горем його сім’ї , а й усього київського населення . Відспівування було видатним: Києву вперше довелося бачити відспівування за участю православних священиків , лютеранського пастора і рабина ; це було кращим і наглядним доказом безмежної любові до Федора Федоровича всього київського населення».\nБудиночок з декораціями у Полтаві. (Історична бувальщина)\tДоля прапора Петровського Полтавського кадетського корпусу


BIG OPEN DAY "ЗНО: вся правда про підготовку та вступ" - 200 балів\nДПА (9 клас)\nЗНО (11 клас)\nBIG OPEN DAY "ЗНО: вся правда про підготовку та вступ"\nВся правда про підготовку і складання тестів із перших вуст.\nВперше за часів існування ЗНО, 28 жовтня, 14:00, Київ, ми проводимо велику відкриту зустріч для випускників 2018 та їх батьків з тими, хто склав і вступив до омріяного ВНЗ!\nУчасники дискусії: випускники 2017 і вже студенти 1 курсу Національного університету ім. Т.Г. Шевченка, Київо-Могилянської академії, Національного-медичного Університету, батьки випускників 2017, одні із кращих репетиторів по підготовці до ЗНО.\n- Коли розпочинати підготовку?\n- Скільки коштує підготуватися для вступу на бюджет?\n- Скільки предметів складати, щоб потрапити на бюджет?\n- На що звернути особливу увагу при підготовці?\n- Як отримати тести 2018 року?\n- Як отримати додаткові бали?\n- Чи є можливість списати?\n- Як позбавитися хвилювання і синдрому "все вчив, але нічого не згадав на тестуванні"!\n- Які труднощі при реєстрації особистого кабінету?\n- Оптимальний варіант підготовки?\n- Яка роль батьків і вчителів у підготовчому процесі?\n- На що звернути увагу при визначені пріоритетів?\n-Чи потрібно здавати ЗНО тим, хто готується до вступу за кордон!\nЖодна тема не залишиться не розкритою!\nСаме на цій зустрічі Ви зрозумієте, як потрапити до омріяного ВНЗ!\nВартість 50 грн при завчасній оплаті на картку ПриватБанку 5363542306746612 Жигун Світлана Вікторівна та 100 грн в день проведення зустрічі.\nДля участі у заході обов'язково зареєструйтеся за посиланням:\nПро “200 балів”\n©“200 балів” 2022. Усі права захищено


17:18, 14 березня 2019 р.\nВи тримаєте у своїх руках численні книжки для дітей, але не знаєте, яку саме вибрати. Зрештою незадоволено полишаєте магазин. Потім насупившись ковтаєте каву у найближчій кав’ярні та роздумуєте над тим, чому ви нічого не купили сьогодні (крім кави, звісно ж)? Якщо з вами частенько трапляються такі ситуації, не турбуйтеся. Ви не поодинокі у цьому. Вибрати книжку для себе непросто, годі й казати вже про дитячу літературу. На щастя, є ті, хто готовий вам допомогти з вибором.\nВидавничий дім «Школа» має стільки всього цікавого для ваших дітей, що залишається тільки дивуватися, як вони це роблять. Уся дитяча література проходить численні перевірки, доки опиниться на полицях книжкових магазинів. Тож тримайте гаманці напоготові, ми починаємо.\nВбудовані рухомі предмети, пазли, розмальовки, наліпки — усе це не просто додаткові розважальні принади для дітей, а важливі елементи розвитку дрібної моторики. Книги для найменших щедро збагачені малюнками, цікавими загадками, дотепними ілюстраціями, віршами та багато чим іншим. А гармонійне поєднання тексту та оформлення не залишить байдужим навіть найвибагливішого «читаку».\nНаш скромний внесок у майбутнє\nКожного року видавництво шукає та генерує ідеї щодо впровадження в навчальний матеріал нових освітніх методик. Усе це робиться для того, щоб залучити майбутнє покоління до саморозвитку. Кожна сторінка будь-якої з книг — це не просто папірці з текстом, а джерело невичерпних знань.\nКниги для найменших — це як зведення домівки: треба все порахувати, а вже потім купляти матеріали. Уважно придивіться до переваг дитячої літератури Видавничого дому «Школа». Придивіться та побачите якість.\nРізноманіття форматів на будь-який смак. Для дівчаток та хлопчиків, для маляток та підлітків спеціально відібрані ті формати, котрі вони можуть усвідомити.\nЗолотий та срібний вік. Вибір дитячої літератури без урахування віку дитини — це злочин. Адже навіть дошколята поділяються за віком на молодшу, середню та старшу групи. Тому обирайте книжки уважніше.\nУсидіти на різних стільцях. Художня, навчальна, розвивальна та розважальна — усе це геть не повний перелік різновидів дитячої літератури, яка є в арсеналі Видавничого дому «Школа».\nЯк годинник. Завжди швидко виходять наступні частини серій найцікавіших книжок. Тому ви можете без проблем дізнатися продовження історій своїх улюблених героїв.\nКупити дитячі книги українською мовою можна на офіційному сайті Видавничого дому «Школа». У цій онлайн-книгарні за допомогою навігації ви можете підібрати необхідні вам матеріали за такими критеріями: автор, вік, обкладинка, серія та ін. Також пошукайте літературу у книжкових крамницях вашого міста та у офіційних представників Видавничого дому «Школа». Нехай змалечку ваша дитина буде оточена якісними книжками.