Як найекономніше укласти договір купівлі-продажу авто | новини Володимир | -Місто Вечірнє\nЯк найекономніше укласти договір купівлі-продажу авто\nОпубліковано admin 01/07/2016 - 19:00\nНа запитання кореспондента «Міста вечірнього» відповідає в.о. директора регіонального сервісного центру МВС у Волинській області Юрій Віскунов.\n-Юрію Миколайовичу, насамперед хотілося б знати, які нормативні акти передують укладенню договору купівлі-продажу авто?\n-Уже більше ніж півроку у територіальних сервісних центрах МВС укладаються договори купівлі-продажу авто. 18 листопада 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №941 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів». Даним нормативно-правовим актом внесено зміни до постанов уряду від 07.09.1998 №1388 та від 11.11.2009 №1200, якими виключено з документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, довідку-рахунок встановленої форми, натомість введено нову категорію документів, що підтверджують правомірність придбання транспортного засобу – укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах у присутності адміністраторів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.\n-Якою є процедура оформлення договорів купівлі-продажу в сервісних центрах МВС? Як при цьому діяти, якщо особа бажає підтвердити купівлю авто саме таким чином?\n-Процедура насправді доволі проста. Укласти даний договір можна у присутності працівника територіального сервісного центру МВС прийнятним для вас способом, а саме за самостійно визначеною та попередньо підготовленою особою формою. Наголошу на тому, що дана форма не може бути наперед підписаною, адже підписується договір безпосередньо у приміщенні сервісного центру. Другий спосіб – це використання отриманого у сервісному центрі бланка (зокрема його 3 копії), який заповнюється особою власноручно. Зауважу, що два примірники договору надаються сторонам, третій, разом з копіями документів, з яких встановлено особи та повноваження сторін, підшивається до матеріалів справи центру.\n-Чи могли б Ви детальніше зупинитися на процедурі укладення договору купівлі-продажу у сервісному центрі?\n-Отримані бланки заповнюються сторонами власноручно у присутності працівника сервісного центру, який при необхідності надає консультативну допомогу щодо їх заповнення. Працівник центру обов`язково попереджає сторони, що, згідно з чинним законодавством, відповідальність за зміст договору та його виконання покладається на них, а також, що укладення цього договору є їхнім власним волевиявленням. Перед безпосереднім укладенням договору, тобто підписанням його сторонами, працівник сервісного центру перевіряє документи, що посвідчують особи сторін, та їх повноваження на його укладення, робить з них ксерокопії, що долучаються до відповідної справи. Разом з цим працівник сервісного центру проводить перевірку транспортного засобу, свідоцтва про реєстрацію авто та осіб, які звернулися за укладенням договору, за відповідними пошуковими реєстрами. У процесі перевірки трапляються випадки виявлення інформації, що є перешкодою в укладенні договору, наприклад, автомобіль знаходиться в розшуку або ж при оформленні договору надано підроблені документи. У цьому випадку працівник центру повідомляє її сторонам і відмовляє в укладенні договору та реєстрації у сервісному центрі.\n-Скажіть, будь ласка, яка ціна такого укладення і які документи при цьому повинні мати особи, що виступають сторонами договору?\n-Це абсолютно безкоштовно. Необхідні документи при цьому: паспорт, ідентифікаційний код, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та довіреність (за наявності). Звертатися за укладенням договорів купівлі-продажу авто ви можете до наступних територіальних сервісних центрів РСЦ МВС у Волинській області:\nТериторіальний сервісний центр 0741: м. Луцьк, вул. Підгаєцька, 3;\nТериторіальний сервісний центр 0742: м. Ковель, вул. -Територіальний сервісний центр 0743: м. Камінь-Каширський, вул. Першого Травня, 42;\nТериторіальний сервісний центр 0744: м. Горохів, вул. Івана Сливки, 30.


На Прикарпатті Міграційна служба виявила трьох іноземців, які перебували в Україні незаконно — briz-info\n4 Березня 2021 p.\nДержавна міграційна служба зобов’язала покинути України двох громадян Азербайджану та одного громадянина Судану, які проживали на Прикарпатті без законних на те підстав.\nЯк повідомили у пресслужбі управління ДМСУ в Івано-Франківській області, вході проведення працівники міграційної служби профілактичних заходів в місті Івано-Франківську було виявлено 35-річного та 33-річного громадян Республіки Азербайджан та 28-річного громадянина Судану, які втратили законні підстави для перебування в Україні.\nТак, азербайджанці легально прибули в нашу країну у 2019 році, однак після закінчення дозволеного терміну перебування не виїхали за межі нашої країни. У свою чергу суданця два роки тому було відраховано за систематичне невідвідування занять з одного з іванофранківських вишів. Після цього він звертався до керівництва держави із заявою про визнання його біженцем, однак отримав відмову у наданні такого статусу, в тому числі, за рішенням суду.\nУ межах своєї компетенції працівники відділу у справах іноземців, осіб без громадянства та запобігання нелегальній міграції УДМС в області винесли постанови та склали протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності вказаних вище іноземців. Вони сплатили адміністративні штрафи і і підлягають примусовому поверненню у країни походження.\nВ управлінні Міграційної служби також відзначили, що певна частина іноземців спекулює на ситуацієї, яка склалася внаслідок пандемії коронавірусної інфекції COVID-19, спричиненої SARS-CoV-2. Прикриваючись пандемією вони свідомо не дотримуються вимог чинного законодавства України та міжнародних угод і перебувають на території нашої країни незаконно.


Сокаль і Сокальщина : новини ::19.09.2011\n19 вересень 2011 року\n5 травня 2011р. День цивільної оборони З метою набуття навиків поведінки під час надзвичайних ситуацій, щороку практикуємо навчальну евакуацію зі шкільних приміщень і навчальну лекцію про поведінку при надзвичайних ситуаціях. От ми й евакуювалися (на фото)\nА от на уроках трудового навчання завжди безпечно, затишно і цікаво. Не вірите?\n(на фото учениці 1-А класу Т.Швед і М. Перетятко вчаться бути господиньками від Н.П.Куцяби)\n4 травня 2011р. «Бережіть Собори своїх душ!»- під таким гаслом відбувся Урок моралі у 6(10)-б класі (класний керівник М.В. Кушіль)\nВіримо, що з щирими помислами і чистими серцями пройдуть свій життєвий шлях ці юнаки і дівчата\n5 травня 2011р. Виховний захід «Берегині українського духу». Учні 3-Б класу (кл. кер. А.М. Матвійчук) напередодні Дня матері розказали про найвідоміших жінок України (на сцені О. Цьох і Л.Паньків)\nА про життя Роксолани Сулейман навіть інсценізували (на фото Ю.Мельничук і В.Савчук.\n9 травня 2011р. День Перемоги. 66 річницю перемоги у Великій Вітчизняній війні відзначали, вшановуючи пам’ять загиблих земляків на міському кладовищі.\nХлопці поклали символічну гірлянду (на фото зліва-направо: О.Шеремета, Т.Гавришкевич, Т.Мандат)\nЗгадали усіх загиблих і віддали шану живим ветеранам (на фото зліва-направо: А.Волянюк, Х.Дубик, В.Крицька, Х.Войтко, С.Луковецька)\n15 травня 2011р. Свято Героїв Уже традиційно чота імені Сидора-Шелеста Сокальської гімназії імені Олега Романіва посідає призові місця на районному конкурсі. Цього року хлопці зайняли ІІ місце за виконання маршової пісні, а ми любувалися нашими майбутніми захисниками (тренував хлопців А.П.Долівець)\nКвіти до пам’ятника Т.Шевченкові урочисто поклали Х.Процик і О.Патращук (на фото внизу)\n30 травня 2011р. Свято останнього дзвоника Цей найулюбленіший шкільний день стрічав яскравим сонечком 38 випускників (класні керівники випускних класів Н.Б.Климчук і О.О.Васьків)\nНа свято прибули шановані гості – родина академіка Олега Романіва. Оксана Романів-Тріска вручила грошові премії найкращим із кращих: Мачинський Н(1-А), Бачинський Н (1-А), Копейка А.(2-А), Заклик В.(2-Б), Мигасюк Х. (3-А), Цьох О.(3-Б), Марущак О.(4-А), Безпалько Н.(5-А), Крицька В.(6-А), Котик М.(7-Б), Вітів Х.(7-Б)\nНа символічному Дереві Відродження почепили вони листочки зі своїми фотографіями\nА після батьківського і вчительського благословення дружною родиною вирушили випускники на останній урок у стінах рідної школи\nБо покликав їх останній дзвінок, який продзвенів із рук Х.Вітів і А. Мушка\n31 травня 2011р. Випускний бал. До цього дня вони йшли довгих одинадцять років… і прийшли такі красиві і розумні\nСеред випускників медалісти: М.Котик, Н.Степанюк, І. Погранична, Г.Будник, Х.Вітів, О.Костенко, О. Веклин\nІ промайнули в пам’яті шкільні роки, мов у вальсі, а поруч і мама, і тато, і всі рідні прийшли, щоб привітати\nОт лише з дитинством попрощаємося – і полинемо в доросле життя\nПро навчання їм нагадує хореографічний ансамбль\nІ батьківське благословення з запашним короваєм уже отримали ( на фото О.Марцинюк передає коровай І.Пограничній)\nНа часі останній шкільний вальс. В щасливу путь, юносте!..\nВсі права застережено 2005 17:56, 10 серпня 2020 року


Порошенко вручив паспорт громадянина України французькому меценату з українським корінням - Укрaїнa - TCH.ua\nПорошенко вручив паспорт громадянина України французькому меценату з українським корінням\nФранцуз з українським корінням Мішель Терещенко став громадянином України. © president.gov.ua\nУкрaїнa 21 березня 2015 22:27\nОнук видатного українського мецената вирішив залишити комфорт французького громадянства.\nПрезидент України Петро Порошенко вручив паспорт громадянина України підприємцю і меценату Мішелю Терещенку, онуку видатного українського підприємця та мецената Михайла Терещенка.\nГлава держави високо оцінив рішення Мішеля Терещенка отримати українське громадянство у непрості для України часи і привітав його з поверненням на історичну Батьківщину.\n"Вкрай важливо створювати умови в країні, щоб її громадянам, патріотам хотілося повертатися додому. Дуже ціную ваше бажання і ваш вчинок стати громадянином України в ці непрості часи", – сказав президент.\nОтримуючи паспорт з рук Порошенка, Мішель Терещенко зазначив, що, незважаючи на те, що він народився у Франції, вважає Україну своєю Батьківщиною.\n"Сьогодні Україна як ніколи потребує допомоги від усіх її дітей. Саме тому я відчуваю потребу залишити комфорт французького громадянства, щоб брати участь у побудові нової європейської демократичної держави. З думкою про загиблих та поранених, про всіх наших героїв України я з гордістю приймаю паспорт громадянина України", – сказав він.\nМішель заснував Фундацію спадщини Терещенків. Її завдання – підтримка поточної діяльності в будівлях, побудованих Терещенками в Києві та Глухові більше 100 років тому.\nНагадаємо, раніше Порошенко дав українське громадянство екс-голові МВС Грузії Згуладзе.\n© За матеріалами President.gov.ua / ЛЛ


На Харківщині прикордонники затримали 4 українців, які несли в Росію сантехнічні вироби\nГоловна > Новини > На Харківщині прикордонники затримали 4 українців, які несли в Росію сантехнічні вироби\nНа Харківщині в рамках проведення спільної операції «Кордон-2017» прикордонники відділу «Вовчанськ», за попередньою інформацією оперативних підрозділів, спільною міжвідомчою групою прикордонників та представників УСБУ затримано 4 громадян України, які намагались незаконно перемістити до Росії товари народного споживання.\nВ ході несення служби прикордонники, за допомогою тепловізора, на напрямку українського н.п. Гатище та російського Нова Таволжанка побачили рух в бік кордону невідомих осіб. Висунувшись на перехоплення на відстані 20 метрів від лінії державного кордону, правоохоронці затримали правопорушників. Як з’ясувалось, четверо громадян України 1979, 1987, 1990 та 1999 років народження, жителі міста Вовчанськ, намагалися незаконно перенести до Росії 5 ящиків та 3 сумки сантехнічних виробів. Наразі товар вилучено та передано співробітникам фіскальної служби, попередня сума його оцінки складає 50 тисяч гривень. Громадян України затримано в адміністративному порядку для складання документів за спробу незаконного перетинання державного кордону України.


Індивідуальна конституційна скарга як засіб забезпечення конституційної демократії\nНазва статті Індивідуальна конституційна скарга як засіб забезпечення конституційної демократії\nдоктор юридичних наук, доцент, завідувач кафедри процесуального права Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича (м. Чернівці, Україна) ORCID ID: https://orcid.org/0000-0002-1307-2535 ResearcherID: http://www.researcherid.com/rid/D-9287-2016 oksanashcherbanyuk7@gmail.com\nПринциповим для кожної структури влади є повновладдя народу (ч. 2 ст. 5 Конституції України). З метою реалізації цього положення для забезпечення права на справедливий суд, конституційно-правовою реформою в частині правосуддя від 2 червня 2016 р. був запроваджений інститут конституційної скарги. Зокре ма, відповідно до ст. 1511 Конституції України громадяни та юридичні особи можуть звертатися до Конституційного Суду України (КСУ) з конституційними скаргами щодо конституційності законів України за умови, що автор клопотання вважає застосований в остаточному судовому рішенні закон таким, що суперечить Конституції України. Конституційна скарга може бути подана, якщо всі національні засоби правового захисту вичерпані. Для судової влади і судочинства зміни до ст. 55 Конституції України відкрили шлях формування нового конституційно-правового світогляду у відносинах вирішення принципово нових завдань суддів у застосуванні міри верховенства права особи в конфліктах із законами. У ситуаціях порушення законами прав і свобод людини критерієм загального блага є “конституційна скарга”. При цьому у пошуках права суд повинен ґрунтуватися на двох засадах – верховенстві права та справедливості. У таких умовах важливу роль відіграватиме суб’єктивний угляд судді, зумовлений різними підходами до пізнання принципів права, конституційних цінностей, які впливають на його світогляд у конкретній судовій справі. Тому концептуальними обмеженнями суддів у пошуку властивостей права при прийнятті рішень за конституційними скаргами мають бути справедливість та соціальна користь.\nАктуальність цієї статті та перспективи подальшого дослідження теми вбачаються у її своєчасності, адже саме конституційна скарга обумовлює справедливий судовий розгляд і дотримання права доступу до правосуддя згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.\nМетою статті є аналіз сформованих у доктрині конституційного права (з урахуванням теоретичних і практичних аспектів) підходів до розуміння сутності консти туційної скарги, аналіз міжнародного європейського досвіду функціонування консти туційної скарги для вироблення цілісного уявлення про інститут індивідуальної конституційної скарги в системі гарантій прав та свобод людини, а також викладення власного бачення вдосконалення цього інституту.\nВстановлено, що конституційна судова практика щодо конституційних скарг повинна стати потужним інструментом формування права, розвитку його на засадах справедливості й загального блага для громадян та органів публічної влади. Це прояв нового феномена “живого права”. Визначено, що для функціонування теорії живої конституції потрібна низка передумов, зокрема: наявність суду, який здійснює конституційний контроль; існування ускладненої процедури внесення змін до консти туції, яка не дозволяє без ускладнень вносити в неї зміни та доповнення, що і ставить питання про необхідність оживлення такої конституції; наявність довіри населення до судової влади; заняття суддівських посад сильними, самостійними, активними суддями, які готові творчо розвивати конституційне право шляхом розширювального тлумачення конституції.\nАвтор доходить висновку, що конституційна скарга громадян через реформу судової влади 2016 р. стала базовим елементом правового життя, підтвердженням пріоритету прав і свобод людини перед будь-яким законом, який їх обмежує, має примусити владу до самообмеження і врахування конституційних цінностей.\nКлючові слова судова реформа; конституційна скарга; право на конституційну скаргу; Конституційний Суд України; верховенство права


08-07-2020 04:00 | Мода та краса\nМодні експерти наголошують — аксесуари відіграють ключову роль в модному конструкторі. Сумки, головні убори, прикраси та взуття можуть стати вашою візитною карткою і посилити актуальність вашого аутфіта. З допомогою деталей ви можете змінювати характер вашого образу. Наприклад, біле плаття виглядатиме елегантно з босоніжками на тонких ремінцях і масивним кольє-ланцюгом, а в комбінації з сандалями на платформі і спортивною бейсболкою перетвориться в наряд міської бунтарки, інформує Ukr.Media.\nМи зібрали для вас 8 аксесуарів, які є в гардеробі кожної модниці влітку 2020-го.\nМасивне намисто-ланцюг — мабуть, головна прикраса сезону. Особливою популярністю користуються кольє з жовтого металу, які дівчата носять як поодинці, так і в ансамблі з іншими прикрасами — наприклад, важкими браслетами, сережками-кільцями або витонченим багатоярусним намистом.\nПрактична і модна бейсболка — головний вісник обізнаності в модних трендах. Кепка практична — її можна носити в поєднанні і з сукнею, і з джинсами, і навіть з елегантним брючним костюмом. У новому сезоні зверніть увагу на моделі як з 90-х — потерті, вицвілі і зі спортивними логотипами. Вони як не можна краще підкреслять концептуальність образу і індивідуальний стиль.\nБандана — улюблений головний убір Белли Хадід, Ріанни і Кендалл Дженнер — влітку 2020-го потрапляє до списку головних аксесуарів. Модні експерти запевняють, бандана відрізняється не меншою універсальністю, ніж бейсболка. Носіть її з літніми сарафанами, бермудами або ж просто з купальником, коли йдете на пляж. І красиво, і голову не напече!\nНайбільш суперечлива заколка останнього десятиліття — краб — повертається на модний Олімп. Любов дівчат до цієї шпильки спалахнула під час самоізоляції, поки ми всі сиділи вдома і не потребували багатогодинного укладання. Сьогодні головний помічник матусь та домогосподарок виходить за поріг і стає стильною деталлю образу.\nКультова сумка з 90-х сьогодні актуальна як ніколи і числиться в списку найбажаніших аксесуарів літа 2020-го. Блогери, знаменитості і героїні стритстайла носять цю вінтажну сумку довгастої форми з короткою ручкою як в ансамблі з джинсами і футболкою, так і в дуеті з вечірньою сукнею.\nСолом'яний кошик — яскраве і водночас просте уособлення літа 2020-го. Її універсальність вражає — з нею можна і відправитися за покупками в магазин, і на ланч з подругами, і на прогулянку з дітьми, і на пляж. Знайти її не складе труднощів: сумки-кошики із соломи є в колекціях всіх брендів — від мас-маркету до люксу.\nСандалі на платформі сьогодні в пошані як у модниць, так і у їх батьків. Фешн-експерти впевнені, такі сандалі в жіночому арсеналі надовго, і на це є кілька причин. По-перше, вони дуже зручні. По-друге, добре поєднуються зі спортивним і з діловим костюмом.\nТуфлі та босоніжки з квадратним носом\nПовернення взуття з квадратним носом — ще одна спроба дизайнерів віддати данину епохи 90-х. Зверніть увагу на човники або ж мінімалістичні босоніжки з тонкими ремінцями — вони претендують стати вашою улюбленою парою влітку 2020-го.\nЖінки Мода Літо Аксесуари\nСеред головних трендів манікюру літа 2020 — пастель\nУлюблені яскраві кольори замінюйте на схожі, але в пастельній гамі.\n20 Червня 2020 15:09


Кіпр вводить податок на банківські депозити - фінанси - Ваші новини\nФінанси | 18.03.13 | понеділок\nКіпр вводить податок на банківські депозити\nКіпр хоче збільшити податок на великі банківські вклади до 12,5% і зменшити на малі - до 3%\nРозглядається можливість зниження податку на вклади, сума яких не перевищує 100 тисяч євро, до 3 відсотків. Одночасно ставку податку на суми, що перевищують 100 тисяч євро, які зберігаються на депозитах, планується підвищити до 12,5 відсотка. Обговорення варіанту пом’якшення одноразового податку, заявили джерела в уряді Кіпру, отримало схвалення «трійки» кредиторів. Плаваюча шкала оподаткування дозволить зменшити навантаження на вкладників, які зберігають у банках невеликі суми, при збереженні запланованого економічного ефекту, повідомили представники влади Кіпру. Про план обкласти всі вклади в банках країни одноразовим податком влада Кіпру оголосила 16 березня. Таку умову владі Кіпру висунули кредитори з Єврокомісії, ЄС і МВФ, до яких країна звернулася за фінансовою допомогою. Від податку на вклади до бюджету Кіпру, за попередніми оцінками, має надійти близько 6 мільярдів євро. Оголошення про податок на вклади, який повинен набрати чинності 19 березня, змусило жителів Кіпру масово знімати гроші зі своїх рахунків. Ситуація ускладнилася тим, що про плани щодо введення податку було оголошено після початку в країні триденних банківських канікул – через національне свято, що відзначається в понеділок, 18 березня, банки на Кіпрі почнуть працювати лише у вівторок. Під дію одноразового податку на вклади потраплять як резиденти, так і вкладники-іноземці.\nКоментарі (0) перегляди: 1976


Головна Реферати українською Дисертації та автореферати Механізм формування та забезпечення економічної безпеки\nМеханізм формування та забезпечення\nУкраїни (м. Донецьк), керівник відділення\nКваснюк Борис Євгенович, Інститут\nекономічного прогнозування НАН України\n(м. Київ), заступник директора інституту;\nУкраїни (м. Донецьк), завідуючий сектором\nвідділу проблем ефективного використання\n(м. Донецьк), кафедра “Міжнародна економіка”.\nЗахист відбудеться 23 травня 2003 року о 12 годині на засіданні спеціалізованої вченої ради Д .151.01 Інституту економіки проми-словості НАН України за адресою: 83048, м. Донецьк, вул. Універ-ситетська, 77.\nАктуальність теми. Тривалий кризовий стан економіки, непослідовність дій у проведенні радикальних економічних реформ, загальна неефективність процесу соціально-економічних трансформацій в Україні призвели до значних економічних і соціальних втрат у суспільстві та державі. Негативні економічні наслідки економічних реформ перетворились у вагомі загрози національній безпеці країни у всіх її сферах, особливо в економічній та соціальній.\nСучасне соціально-економічне становище України характеризується зниженням обсягів виробництва; збитковістю більшості стратегічно важливих підприємств; глибокою структурною деформацією вітчизняного виробництва; сировинною спрямованістю експорту; великою імпортною залежністю економіки від постачання енергоносіїв; значним зменшенням національного багатства; великими темпами зростання боргової залежності держави; посиленням диференціації соціально-економічного розвитку регіонів; критично низькою народжуваністю та надмірно високою смертністю; зростанням демографічного навантаження на населення працездатного віку; падінням рівня життя; низьким рівнем оплати праці, збільшенням рівня бідності; досить великим рівнем безробіття з урахуванням прихованого; великим рівнем тінізації економіки; зростанням соціальної апатії та напруженості в суспільстві.\nПрактично по всіх визначених світовою практикою порогових значеннях показників економічної безпеки Україна пересягла небезпечну межу. Показник падіння валового внутрішнього продукту (ВВП) відносно базового періоду (1990 р.) перевищує максимальне порогове значення у 2001 р. і становить 12,9%. Падіння обсягів виробництва має сталу тенденцію коливання біля критичної межі, низьке його фізичне зростання до базового періоду. Деформація галузевої структури виробництва характеризується зменшенням обсягу продукції галузей, які визначають ступінь науково-технічного та соціально-економічного розвитку країни. Виробництво продукції машинобудування та металообробки зменшилось у 2 рази, легкої – у 8, харчової – у 1,2. У промисловості значно збільшилась питома вага чорної та кольорової металургії (у 2 рази), паливної (у 1,5), електроенергетики (у 5). Це обумовлює формування експортно-сировинної моделі економіки України і низький рівень її соціальної орієнтації.\nРеферат на тему: Механізм формування та забезпечення економічної безпеки


Коронавірус Львів: карантину не дотримуються, а місць у лікарнях і реанімаціях немає\nУ реанімаціях черги, лікарі падають із ніг: COVID-19 різко вдарив по Львову, але люди вважають його міфом\nУ Львові коронавірус спалахнув із новою силою. Напередодні в місті вирішили посилити карантин, а всього в області, яка наразі на межі "червоної" зони, фіксується близько тисячі нових випадків інфікування на добу.\nЛьвівські медустанови буквально захлинаються від напливу пацієнтів, які по кілька днів шукають місце в лікарні. Але серед жителів є чимало тих, хто досі не вірить у коронавірус та ігнорує протиепідемічні заходи.\nУ лікарнях колапс, медиків не вистачає\nУ Львові не вистачає місць у лікарнях, людей із COVID-19 уже кладуть у коридорах, їдальнях, холах. Але на тлі цього місцева влада стверджує, що медустанови завантажені на 61%.\n"Я три дні не могла госпіталізувати свого родича з коронавірусом, тому що просто немає місць. Хоча завдяки моїй роботі у мене є якісь контакти лікарів, і навіть це не допомагало", – розповідає львівська волонтерка Наталя Липська.\n"Кожні п'ять хвилин під'їжджають швидкі, там постійний потік людей. Класти нікуди. Ми забезпечуємо пацієнтів кисневими концентраторами. Так ось буквально за кілька днів попит на них виріс на 300-400%! Постійно дзвонять лікарі і просять концентратор, тому що місць немає, а людині потрібно. Або для того, щоб звільнити місце в лікарні, людину потрібно виписати, він уже одужує, але ще киснезалежний, і йому необхідний концентратор", – розповідає Липська.\nСеред пацієнтів із COVID-19 найгіршою видається ситуація з літніми людьми або тими, хто має онкологічні захворювання або деменцію. За ними потрібен додатковий догляд, а медиків не вистачає.\n"Лікарі та медсестри виснажені, вони працюють вже на знос. Ми не можемо клонувати медиків, їх просто немає", – каже волонтерка.\nСамі медичні працівники розповідають, що змушені працювати без вихідних.\n"Ще недавно в нас у день з коронавірусом надходило 5-6 осіб. Потім стало 10. Тепер – більш ніж сорок. Класти їх нікуди. Ніхто раніше навіть не думав, що потрібно розширювати відділення в інших госпіталях. Тепер гасають стрімголов. Працювати дуже складно, тому що цей вірус набагато гірший, ніж восени. Люди дуже швидко тяжчають, їм потрібен кисень, їм потрібен догляд. Ми працюємо без вихідних, часом по кілька днів поспіль, тому що колеги теж хворіють", – розповів лікар Львівської лікарні швидкої допомоги.\nТільки зараз міська влада почала активно шукати варіанти розширення приміщень для лікування пацієнтів із коронавірусом. Чиновники обходять львівські поліклініки в пошуках місць для організації денних стаціонарів, куди можна буде перевезти звичайних пацієнтів. А на базі звільнених лікарень будуть розгортати місця для людей із COVID-19.\nНе дотримуються карантину і не вірять у COVID-19\nЛьвів межує з Івано-Франківською областю, звідки і почалася нова хвиля епідемії. Крім цього самі жителі міста нехтують заходами безпеки. Медики кажуть, що швидкому поширенню COVID-19 є кілька причин:\nу Львові не відмовлялися від масових заходів на Різдво;\nбагато жителів відвідували церкви;\nбули відкриті всі гірськолижні курорти в області, включно з популярним Славським.\nЯк говорить Липська, незважаючи на те, що лікарні переповнені і люди хворіють дуже важко, частина львів'ян досі вважає коронавірус міфом.\n"Я приїхала з лікарні, описую своєму знайомому, що там діється, а він мені каже, що це неправда, лікарні стоять порожніми. Ну що тут можна вдіяти! Люди не носять маски, тому що їм у них важко дихати. Я завжди на це відповідаю, що в кисневій масці дихати набагато складніше.\nВони дозволяють собі прогулюватися по магазинах. Ба більше – влаштовують дискотеки і підпільні вечірки в клубах і на квартирах. Навіть мене туди запрошували. Шукають, де зробити фальшиві ПЛР-тести, щоб поїхати на відпочинок за кордон. Ходять хворими на роботу, їздять у транспорті. Самі хворіють і заражають оточення. Це така безвідповідальність! Та що тут далеко ходити. Я видаю концентратори, за ними приїжджає людина, запевняє, що здорова. Й одразу в соцмережі пише, що у нього позитивний тест і температура. Через кілька днів і я почуваюся зле. Люди просто чхати хотіли на все", – обурюється волонтерка.\nПотрібно зазначити, що мер Львова Андрій Садовий був активним противником карантину і локдауну. Саме він восени минулого року виступав проти обмежень у вихідні та, прикрившись колективним рішенням міської ради, оголосив суботу та неділю робочими днями.\nНа мітингу рестораторів Садовий ще в листопаді, коли готувався до участі в другому турі виборів мера, назвав карантин вихідного дня дурістю. І запевняв, що 25% львів'ян уже перехворіли на коронавірус. "Давайте ще ухвалимо карантин обідньої перерви", – жартував Садовий.\nТакож він наполягав, що не можна у Львові скасовувати Різдво й оголошувати локдаун, оскільки "про Різдво в Біблії написано".\n"Є здоровий глузд, є коляда та Різдво. Ця атмосфера і гарний настрій активно впливають на імунну систему, роблять її набагато сильнішою, і COVID-19 просто відштовхується і втікає", – заявляв Садовий.\nХоча від гучних святкувань Різдва у Львові тоді все-таки відмовилися, але ялинку поставили та різдвяний ярмарок теж провели.\nЗараз мер змінив свою думку, тепер він ходить у лікарню, де лежать люди з коронавірусом, і веде звідти репортаж про те, що там відбувається насправді.\nЩо заборонять у Львові\nІз 19 до 28 березня у Львові посилили карантин, область перебуває на межі "червоної" зони. Згідно з новими обмеженнями:\nмолодша школа переходить на канікули, старші класи продовжують дистанційне навчання;\nприпиняють роботу всі установи культури – театри, кінотеатри, музеї, концертні майданчики;\nзаклади громадського харчування працюють "на винос" і доставку;\nв торгових центрах працюють продуктові магазини, аптеки і зоомагазини;\nусі масові заходи переносяться;\nУкраїнаЛьвівКоронавірусЛікування коронавірусу в УкраїніЛокдаунЛікарняшвидка допомога


Радуниця - Відпочинок і поради <> - ::::::Каталог для туриста:::::: - <<< "В - К"\nЩороку це свято, як і багато інших, що мають відношення до церковним календарем, випадає на різні дні. У цьому році Радуниця святкуватиметься 6 травня під вівторок. Втім, це свято завжди випаде на вівторок, тому що святкується на дев'ятий день після Великої паски.\nРадуниця Радуниця - це день поминання покійних. Це символічне святкування Великодня з тими, хто вже покинув наш світ. Примітно, що традиція згадувати покійних була і до різдва Христового. У різних народів були дні, коли цьому приділялося велике значення. І тільки після різдва Христового з'явилася традиція святкувати поминальний день саме на дев'ятий день після Великодня.\nУ складні для віруючих радянські часи, коли відвідувати церкву було не можна, люди приходили святкуватимуть Великдень на цвинтар. Таким чином, по суті, і Радуниця, і Великдень святкувалися в один день. Але це не вірно, навіть у священних текстах є чітке згадка про те, що відвідувати могили можна тільки на дев'ятий день Великодня і не раніше.\nНа Радуницю, за православною традицією, на могили померлих приносять все, що було на пасхальному столі. Це можуть бути шматочки відрізаною паски, паски і обов'язково фарбовані яйця. Потім обов'язково читається молитва з нагоди Радуницю. Після чого всі прибирають могили, поправляють огорожу і обов'язково вирівнюють хрест, якщо той покосився. Коли все вже зроблено, на виході з кладовища убогим і знедоленим віддається все, що приносився на могилу. Категорично забороняється пити горілку на могилі і влаштовувати застілля.\nТак на Радуницю дивиться церква, проте на практиці все відбувається зовсім по-іншому. Це свято давно перетворився на застілля і галасливі посиденьки на кладовищі. У багатьох вважається нормою розпивати горілку і поливати нею ж могилу. Хоча саме це церква називає гріхом і категорично забороняє робити. Тим самим виявляється неповага до покійного.\nСпочатку Радуниця була вдень, коли світлої новиною про різдво Христове ділилися з покійними. Роки радянської влади сприяли тому, що цей день був багатьма забутий, а ті, хто пам'ятали, наділили його зовсім іншим змістом та ритуалами.\nНа території пострадянського простору зараз Радуниця в деяких країнах є державним святом і вважається вихідним днем. Хоча інші не визнають цей день якимось особливим і не вважають за потрібне дотримуватися тисячолітнім слов'янськими традиціями. Адже Радуниця - це не тільки церковне свято, але ще й має пряме відношення до наших предків день. Шанобливе ставлення до тих, кого немає поруч, було для них частиною життя. Ще в дохристиянські світі саме навесні проводилися обряди і певні дії, покликані нагадати про існування предків. Шанобливе ставлення до тих, хто жив до нас, - ось ще одне, мабуть, найголовніше зміст цього дня.\nТрадиції святкування Радуниця складалися тисячоліттями. Так, звичай приносити на могили фарбовані курячі яйця з'явився в стародавній Греції. Ще жителі стародавнього Риму приносили такі підношення покійним. Це було знаком пошани і поваги. У наслідку традиція була перейнята християнським світом.\nАле Радуниця не скрізь святкується і в слов'янському світі. У деяких районах, навіть до радянської влади, не було такої традиції. У той же час зараз можна спостерігати, як у деяких діаспорі за кордоном Радуниця святкується, і цьому дню приділяється велике значення. Неоднорідність у перевагах відбивається тієї ж самої несхожістю в традиції святкування. Але, незважаючи на все це, дев'ятий день після паски є поминальним днем Радуницю.\nПереглядів: 627 | Рейтинг: 0.0/0


Чиновникам скасували низку пільг | OstanniPodii.com\nЧиновникам скасували низку пільг\nОпубліковано: 06:36 четвер, 10 липня 2014 р.\nУряд прийняв постанову, яка скасовує низку пільг для держчиновників та їх сімей. Фактично цілу армію колишніх бюрократів позбавлено надбавок («за сумлінну працю», безперервний стаж), за рахунок яких збільшувалися їх пенсії.\nЯк повідомляють у прес-службі Кабінету Міністрів України, 9 липня 2014 року на засіданні Уряду було прийнято постанову про скасування постанов попередніх урядів про пільги для чиновників.\nНа брифінгу за результатами цього засідання Міністр Кабміну Остап Семерак розповів, що скасовано пільги для колишніх високопосадовців, а також їхніх родин, які мають право на безкоштовне медичне та санітарно-курортне лікування. Теж скасовано пільги при оплаті проживання в об’єктах Державного управління справами.\nОстап Семерак пояснив, що процес позбавлення пільг чиновників відбувається планомірно і обіцяє «дійти до абсолютно всіх, хто паразитує за рахунок держави».\nТакож Кабінет міністрів звернувся до Президента та Парламенту з проханням скасувати пільги всім колишнім керівникам урядів, генералам армії, радникам юстиції та іншим чиновникам, чиє забезпечення регламентовано указами Глави держави та постановами ВР України.


ПРАВОСЛАВНИЙ АПОЛОГЕТИЧНИЙ ПОРТАЛ — Перше послання до коринфян\nВи тут: Головна БІБЛІОТЕКА ІСТОРІЯ ЦЕРКВИ Послання святого апостола Павла. Апокаліпсис. Перше послання до коринфян\nПерше послання до коринфян\nДрук | Перегляди: 3983\nЗАСНУВАННЯ КОРИНФСЬКОЇ ЦЕРКВИ\nКоринф розміщений на перешийку, котрий з’єднує Грецію з Мореєю, або Пелопонесом. Побудований він за півтори тисячі років до Різдва Христового. В 44 р. за Юлія Цезаря він був відновлений після зруйнування і став квітучим першим містом римської провінції Ахаї — резиденцією проконсулів.\nЦерква у Коринфі була заснована св. ап. Павлом під час його другого благовісницького подорожування близько 53 року, після того, як він прийшов з проповіддю у Филипи, Солунь, Верію і Афіни. Залишивши у Македонії для ствердження віри своїх учнів Силу і Тимофія, св. Павло вирушив у Грецію і прибув до Коринфу після короткого перебування в Афінах, як оповідає про це книга Дії Апостолів (XVIII, 11). У Коринфі св. ап. Павло зустрів добрих і гостинних людей Акилу і Прискиллу. Акила був ткачем наметів. Оскільки св. ап. Павло знав це ремесло, то і поселився у них, щоб працею рук своїх здобувати собі на прогодування. Акила й Прискилла, напевне, були навернені і хрещені св. ап. Павлом. Вони стали йому помічниками у справі Євангельського Благовістя. Кожну суботу ап. Павло проповідував у юдейській синагозі і переконував юдеїв і еллінів-прозелітів, що немає іншого спасіння, як тільки у Господі Ісусі Христі.\nЗ часом св.ап.Павло хотів зовсім вийти із розбещеного Коринфу, в якому він став відчувати навіть замах на своє життя (II Сол.Ш, 2). Тому Сам Господь явився йому у видінні вночі, щоб підбадьорити і надихнути на подальшу службу у Коринфі (Дії XVIII, 9—10). Підкріплений цим видінням, св.ап.Павло залишився у Коринфі на півтора року, і в цей період проповідь його дала у Коринфі великий успіх, так що Церква Коринфська стала відомою (І Кор.І, 5—7).\nЗа особливим, безсумнівно, Промислом Божим продовжувачем св.ап. Павлової справи в Коринфі став якийсь юдеянин, на ім’я Аполлос. Він народився і виховувався в Олександрії, звідки прибув спочатку в Ефес, а потім у Коринф. Це, за словами Дієписьменника, був чоловік красномовний і ознайомлений з Писанням (Дії XVIII, 24).\nПРИВІД ДЛЯ НАПИСАННЯ ПЕРШОГО ПОСЛАННЯ ДО КОРИНФЯН.\nПід час перебування Аполлоса у Коринфі св.Павло, котрий здійснив свій план відвідання Єрусалима на Пасху, почав свою третю Апостольську подорож із Антіохії і, „за порядком проходячи через країну Галатську та Фрігію” (Дії XVIII; 23), прибув у Ефес для ствердження тут Церкви Христової (Дії XIX; 1), і відправив до Коринфа свого улюбленого учня Тимофія, доручивши йому пройти через Македонію і повідомити, що відбувається у Коринфській Церкві. Зі слів очевидців ап. Павлу стало відомо, що у Коринфі виникли окремі релігійні партії чи секти. Підтвердивши чутки про блукання і розбрат, вони передали і багато іншого: про тяжбу у язичницьких судах, про безлад на вечерях любові, про невір’я деяких у воскресіння мертвих. Додатковим приводом для написання послання, як видно з І Кор.ХVІ; 1— 4, стала організація збору грошової допомоги для палестинських християн.\nЯк видно з послання, воно було написане у Ефесі: „А в Ефесі пробуду я до П’ятдесятниці” (І Кор.ХVІ; 8). У посланні св.ап.Павло пише, що він направив у Коринф св.Тимофія (І Кор.ХІ; 10). За розрахунком років це відбувалося у 58 чи 59 році після Різдва Христового.\nЗМІСТ І РОЗПОДІЛ ПОСЛАННЯ\nЗміст послання, як вимагав привід для написання його, є досить різноманітним: він стосується багатьох предметів, даючи вичерпні відповіді на запитання, поставлені коринфянам. Складається послання з XVI розділів. Починається звичайним надписом і привітанням, закінчується також передачею привітань.\nОСУДЖЕННЯ І ВИПРАВЛЕННЯ РОЗБРАТУ У КОРИНФСЬКІЙ ЦЕРКВІ (1, 10-4, 21)\nСпочатку Апостол робить загальне молитовне прохання до однодумців. „Благаю вас, брати,... щоб були поєднані в однім розумінні (мається на увазі розумове переконання) і в одній думці (духовний настрій)” (1, 10).\nСвятий Іоан Златоуст говорить, що при згоді в думках буває незгода в дусі: наприклад, коли ми, маючи одну і ту ж віру, не з’єднані між собою любов’ю. У цьому випадку ми згідні у думках, бо думаємо однаково; але не згідні по духу. Таку незгоду виявлено було в Коринфі, де розбрат відбувався не від розбіжностей у вірі, а від незгоди у дусі, тобто через марнославство.\nДалі Апостол пояснює, в чому, власне кажучи, виявлялися розбіжності. „Я кажу те, що у вас говорять: я Павловий; я Аполлосовий; я Кифовий; а я Христовий” (12).\nУ Коринфі відбувся розподіл на партії, але він був неглибоким, тобто не спостерігалося повного відчуження однієї партії від іншої.\nАле розподіл, що намітився, міг призвести і до глибокого розпаду, до ворожнечі поміж партіями.\nСпочатку були прибічники ап. Павла, потім з’явилися прибічники Аполлоса.\nАполлос був іудей з Олександрії, „людина красномовна і сильна у писанні” (Дії 18, 24). Він був обернений до Христа Акилою і Прискиллою і ними ж відправлений у Ефес для продовження і зміцнення місцевої церкви, заснованої Павлом.\nВін багато потрудився і після прибуття у Коринф „багато допомагав тим, хто увірував благодаттю” (Дії 18, 27). Деякі коринфяни так були вірні Аполлосу, що хвалилися ним, як своїм вождем.\nПроповідь ап. Павла відрізнялася простотою, а проповідь Аполлоса була красномовна.\nЯкщо ж аполлосяни захоплювались своїм учителем, то ясно, що вони не розуміли простоти апостольської проповіді і протиставляли їй мудрість і книжність проповіді Аполлоса.\nЗа свідченням Дій, Аполлос сильно переконував іудеїв принародно, доводячи Писанням, що Ісус — Христос (Дії 18, 28).\nЙого проповідь засновувалася переважно на свідоцтвах Старого Завіту.\nВін говорив про божественність Ісуса Христа. До речі, потрібні були велике мистецтво і глибоке знання Святого Писання, щоб ототожнювати скромного Спасителя з величним образом переможця Месії, яким Його уявляли іудеї.\nЯк учень Олександрійської школи, Аполлос якраз і відрізнявся блискучими якостями екзегета. Основним пунктом учення Аполлоса було ствердження, що „Ісус є Христос”. Ця проповідь Аполлоса мала дуже великий успіх, тоді як у ап. Павла особливого успіху не мала (Дії 18, 5—6), Павло запопадливо взявся за слово, засвідчуючи іудеям, що Ісус є Христос. А коли вони противилися і ганьбили, він обтрусив свій одяг й мовив до них: „Кров ваша хай впаде на голову вашу”.\nВ очах деяких членів церкви Аполлос був переконливіший, ніж Павло, а це призвело до появи партії аполлосян.\nДогматичного розподілу не було і не могло бути. Аполлос був навернений найближчими до Апостола учнями Акилою і Прискиллою, добре був відомий Апостолу, а тому міг тільки достойно продовжувати Павлову справу.\nСам Апостол говорить: „Я посадив, Аполлос поливав, а Бог же зростив” (1 Кор. 3, 6).\nАполлос не мав ніякого відношення до розподілу на партії. Навпаки, він був незадоволений цим роз’єднанням. Він не бажав повертатися до Коринфу (1 Кор. 16, 12). Його особиста поява могла ще більше заплутати неблагополучне становище, що склалося тоді.\nПрибічники Павла були особами, які захищали Апостола від незаслуженого приниження. Вони не винні в тому, що справа Божа була принижена до розрахунків на тих чи інших людей.\nГрупа Кіфина важко піддається визначенню.\nЯкщо партії Павла і Аполлоса опиралися на їхні особисті якості, то можна подумати, що і кіфини опиралися на авторитет ап. Петра.\nПитання полягає в тому, чи бачили члени цієї партії апостола Петра в якому-небудь місті, чи він був у Коринфі.\nЗа деякими даними можна судити, що апостол Петро був у Коринфі і брав участь у заснуванні тут Церкви.\nДіонісій Коринфський говорить, що ап. Петро був у Коринфі і насаджував там християнство.\nЦе ліпше пояснює виникнення тут партії ап. Петра, котра, як і інші дві, засновувалася на благовійності до особи ап. Петра.\nВірогідно, що члени цієї партії основували своє благоговіння до ап. Петра, беручи до уваги його особисте спілкування з Ісусом Христом і його наближеність до Нього.\nЦе тільки принижувало і послаблювало авторитет ап. Павла. Ця партія складалася переважно з іудеїв навернених, котрі ще дотримувалися обов’язковості обрядового закону Мойсеєвого.\nВони все ж міркували у дусі апостольського собору і визнавали виконання обрядового закону Мойсеєвого тільки для навернених з іудеїв.\nЯкби вони свої вимоги виявили і до християн з язичників, то натрапили б на енергійний опір ап. Павла, чого ми не знаходимо у посланні.\nВсе ж таки було скорботно, що у сферу божественного вторгалася стихія людська.\nЧетверта партія Христових є найбільш незрозумілою, найзагадковішою. Тут усе зосереджено на месіансько-божественному титулі „Христа”.\nМи бачимо протиставлення природи в особі Викупителя, причому людська природа зменшується і надається перевага божественній природі. Апостол прямо говорить про проповідників „іншого Христа” (2 Кор. 11, 4) порівнянне з тим, про кого проповідував він. Коринфська красномовність не має під собою основи тому, що Христос не розділився, і Павло не розпинався, і в ім’я Павлове ніхто не хрестився. Всі апостоли проповідували одного і того ж Христа. Апостол не подавав ніякого приводу до розділення, бо сам нікого не хрестив з них. Так він чинив для того, щоб, змішуючи його, як служителя таїнства, з тим, в чиє ім’я воно звершується, хто-небудь не сказав, що він хрещений в ім’я Павла (13—16). Не є основою до розділення і те, що проповідь ап. Павла не була красномовною, основаною на людській мудрості. До пришестя Христа людству була дана можливість шляхом вивчення різноманітної у світі Премудрості Божої пізнати Бога премудрістю, Він благозволив спасти віруючих посередництвом простої проповіді про Бога-Слово, розп’ятого на хресті. Щоб не дати приводу хвалитися мудрецям, що людина спасається власною мудрістю, тим самим, замінюючи значення Христа, Бог вибрав як засіб спасіння просту євангельську проповідь про розп’ятого Сина Божого, що втілився. Ця проповідь здавалася для мудреців безумством, а для іудеїв спокусою „для тих, що покликані, — Божа могутність і Божа мудрість” (17—25).\nУ світі багато мудрих людей, „але Бог вибрав немудре світу, щоб засоромити мудрих, і безсильне світу Бог вибрав, щоб засоромити сильних”, знову-таки для того, щоб ніхто не хвалився перед Богом своєю мудрістю (26—31).\nДалі апостол нагадує коринфянам, що Він під час проповіді у Коринфі дійсно був „у безсиллі, і в страху і в великому трепеті”, „і слово моє і проповідь моя не в переконливих словах людської мудрості, а у явлінні духа і сили”, але все ж, плоди такої проповіді видно: заснована ним Коринфська Церква (2, 1—5).\nХоча мудреці називають євангельську проповідь безумством, насправді вона мудріша людської мудрості. „Бо, ніби немудре Боже — мудріше від людської мудрості і немічне Боже міцніше від людської сили” (1, 25). Апостоли не сповіщали Божу Премудрість недовершеним у вірі.\nПремудрість Божу ми проповідуємо, — говорить Апостол, — тільки між довершеними у вірі. І ніхто з мудреців віку цього не пізнав, бо якби пізнали, то не розп’яли б Господа слави (2, 6—9). А нам (апостолам) Бог відкрив цю мудрість Духом Святим, тому ми її пізнали, а мудреці, які не мають у собі Духа Святого не знають її (2, 10—13).\nТой, хто намагається пізнати Бога людського мудрістю (тобто, керуючись поняттями і судженнями видимого, земного), називається душевним. А душевний чоловік не приймає того, що від Духа Божого. Навпаки, духовна людина здатна пізнавати духовні істини тому, що в ній живе Дух Святий (2, 14—16).\nПісля міркувань про духовну і душевну людину ап. Павло прямо називає коринфян не духовними, а тілесними і нерозумними немовлятами за те, що вони розділяються через учителів, які є помічниками Бога на ниві Божій, тому він говорить з ними як з плотськими, а не як з духовними і з цієї причини не відкрив їм усю премудрість Божу (3, 1—9).\nАпостол поклав основу, котрою є Ісус Христос, і на цій основі кожний повинен будувати дім. Будівельним матеріалом є справи, котрі у залежності від їх достойності апостол розділяє на золото, срібло, дорогоцінні каміння, дерево, сіно і солому (3, 10—12).\nСправа кожного будівельника виявиться у день випробування. Той, чия справа не згорить у вогні, отримає нагороду; а у кого справа згорить, той зазнає шкоди (3, 13—15).\nУ Коринфі побудований з душ місцевих християн храм Божий і якщо хто зруйнує цей храм (тобто розділить на партії), то того покарає Бог (3, 16—17). Після цього не ліпше було б коринфським учителям лишити мудрість світу цього, пам’ятаючи, що вона є безумство перед Богом, а самим коринфянам ліпше б не хвалитися людьми. Павло чи Аполлос, чи Кифа ці співпрацівники Божі повинні служити не до розділення, а до об’єднання коринфян, і однаково належить всім їм, як таким, котрі роблять одну і ту ж справу, тобто творення спасіння (3, 18—23).\nОскільки апостоли і вчителі тільки служителі Христові, то ж нехай і судять про них коринфяни, якщо мають непереборну схильність до таких суджень, тільки мірою їхньої вірності справі, котру їм доручили, а не по їх природнім обдаруванням і особливостям (4, 1-5).\nСвятий Павло далі осуджує коринфян шляхом протиставлення їх насиченому настрою скорбного і приниженого апостольського становища (6—13).\nУ висновку Апостол пом’якшує власні викриття, осудження, пояснює ціль посольства до них Тимофія, а також сповіщає їм про свій намір особисто побувати у них (14—21).\nВІДЛУЧЕННЯ КРОВОБЛУДНИКА (5, 1-13)\n1 вірш. До Апостола дійшла вірна чутка про те, що посеред коринфських християн з’явилося таке блудодіяння, якого не було навіть посеред язичників. Якийсь чоловік вступив у злочинне співжиття з дружиною свого батька, тобто мачухою. Таке співжиття строго засуджувалось законом Мойсея (Лев. 18, 8; 20, 1) і навіть у язичників викликало загальну відразу.\n2 вірш. Цей випадок давав можливість язичникам ображати всю Церкву. Але все ж коринфяни не надавали цьому ніякого значення. Замість того, щоб відлучити кровоблудника із свого середовища, вони перейнялися гордістю.\nЗ—5 вірш. Апостол, як настоятель коринфської Церкви вимагає „віддати такого сатані”. Віддання сатані означає відлучення від Церкви. Люди, що знаходилися поза Церквою підлягали владі диявола. Влада диявола, стверджує багато Отців і вчителів Церкви (Золотоуст, Феодорит, Августин, Феофілакт), виявляється у фізичних і душевних стражданнях людини. Тому Апостол відданням сатані поєднує виснаження плоті. Тілесні страждання можуть благодійно подіяти на душу кровоблудника\n6—8 вірш. Апостол вимагає негайного відлучення кровоблудника, щоб не дати можливості розповсюдитися цьому злу по всій Церкві. Він порівнює злочин (переступ) кровоблудника з квасом, котрий, коли попадає у тісто, заквашує тісто. Християни не повинні мати у своєму середовищі тієї закваски тому, що вони є хлібом безквасним, так само прообразом Христа служили пасхальні опрісноки, котрі не мали у собі закваски. Опрісноки є символом чистоти і святості, якими повинні бути християни.\n9—13 вірші. Далі Апостол говорить про те, що він писав у посланні не спілкуватися з блудниками. Під цим посланням деякі тлумачі розуміють послання до солунян (друге) (3, 14), але ліпше вважати, що це була приватна записка, котра не дійшла до нас тому, що не мала загальноцерковного значення. В цій приватній записці Апостол забороняв християнам входити у спілкування з блудниками. Коринфяни зрозуміли цю заборону в розумінні заборони спілкування взагалі з блудниками. Так не можна розуміти його слова, говорить Апостол, тому що в такому разі їм потрібно зовсім вийти зі світу, а це неможливо. Він забороняв спілкуватися тільки з тими, хто іменує себе християнином (братом), продовжуючи залишатися блудником, яким він був у язичництві.\nВИКРИТТЯ КОРИНФЯН ЗА ТЯГАНИНУ ПЕРЕД НЕВІРНИМИ (6,1-8)\n1 вірш. У коринфян виникли судові тяганини, для розв’язання і вирішення котрих вони зверталися до язичницьких суддів. Апостол засудив цей звичай.\n2 вірш. Він говорить: „Хіба Ви не знаєте, що святі судитимуть світ”. Святими Апостол називає віруючих. Вони будуть судити світ, але, звичайно не у тому розумінні, що займуть місця суддів і будуть проголошувати вирок (судити буде Господь). „Судити” потрібно розуміти у змісті „засудять”. Так неневіяни засудять іудеїв за їх безвір’я в Ісуса Христа (Мф. 12, 41).\nЗ вірш. Віруючі будуть судити не тільки світ, а й ангелів, під ангелами розуміються злі духи. Таким чином, якщо віруючі повинні судити настільки важливі справи, то невже вони не зможуть розсудити справи житейські. Досить соромно для віруючих за вирішенням судової тяганини звертатись до людей незначимих у Церкві. Вірогідно, у коринфян виникали такі життєві питання, котрі не могли бути вирішені язичниками, що не знали християнської моральності.\nСором коринфян посилювався тим, що посеред них не знайшлося жодного розумного чоловіка, котрий міг би розсудити поміж своїх братів (5 вірш).\n7—8 вірш. Викривши коринфян за звертання до суду язичників, Апостол докоряє їм за тяганини. Віруючі не тільки не повинні звертатися у суд язичників, а і взагалі не повинні мати судових справ. Віруючі повинні жити свято. Святе життя унеможливить виникнення тяганинних справ і звертання в суд язичників.\n12 вірш. „Все мені можна, та не все корисне”. „Все мені можна, та я не дам нічому заволодіти наді мною”. Апостол говорить, що людині дозволене все те, що приносить їй користь. А те, що не приносить їй користі, то не дозволено. Але все ж дозволені речі потрібно використовувати у міру, тобто не можна допускати, щоб людина зробилася рабом тієї або іншої речі.\nПРО ОДРУЖЕННЯ І НЕОДРУЖЕНИХ (7,1-40)\nЗ листа коринфян апостолу Павлу стало відомо, що у коринфській Церкві склався неправильний погляд на шлюб і неодруженість. Деякі вважали шлюб чимось гріховним, тому жили із своїми жінками як нежонаті. Неодружені і вдови боялися брати шлюб, щоб не підпасти під осуд.\nНеправильний погляд на шлюб і неодруженість вів до розладу сімейного життя з однієї сторони, а з іншої — до блудодіяння.\n1 вірш. Виправляючи коринфську помилку, Апостол хвалить шлюб і неодруженість, але неодруженість ставить вище шлюбу.\n32 вірш. Неодружений піклується про те як догодити Господу, а одружений піклується про світське — як догодити дружині. Так само і жінки: незаміжня про те піклується — як догодити Господу, а одружена піклується про світське — як догодити чоловіку. Тому настільки піклування про благу угоду Богові вище життєвих піклувань, настільки дівочість вище шлюбу. І наскільки любов до Бога вище любові до людини, настільки дівочість вище шлюбу.\n25 вірш. Але все ж перебування у дівоцтві не є обов’язковим. Апостол щодо цього дає не вказівку, а тільки пораду. Він говорить, що я бажаю, щоб усі люди були як я, тобто непорочними. На цьому вислові основуються багато тлумачів, стверджуючи, що апостол Павло не був у шлюбі, тобто був незайманим (7, 7). Апостол висловлює бажання, щоб усі були незайманими, але все ж такими можуть бути тільки ті, хто має до цього покликання.\n2 вірш. Подвиг непорочності є справою важкою. Його можуть понести не всі. Тому Апостол радить для уникнення блуду вступати до шлюбу. Звичайно, значення шлюбу виявляється не лише в уникненні блуду. Продовження роду людського, його розмноження, а також духовний союз — все це належить до переваг шлюбу. Апостол не відкидає ці переваги, але і не згадує їх тому, що цього не вимагали обставини, що склалися.\n3 вірш. Від тих, хто взяв шлюб вимагається виконання відомих умов. Перш за все вони повинні виявляти належну (обов’язкову любов). Називаючи подружню любов обов’язком, Апостол вважає її необхідною умовою шлюбу. Там, де її немає, — значення шлюбу втрачається. Подібний шлюб можна назвати ненормальним, хоча він продовжує бути дійсним.\n4 вірш. Подружнє життя накладає на подружжя взаємні обов’язки і завдання: „Жінка не має влади над своїм тілом, лише чоловік; так само й чоловік не має влади над своїм тілом, лише — жінка”. Це значить, що жінка не має права продавати своє тіло іншому тому, що воно належить чоловікові. Так само і чоловік не вільний давати своє тіло блудницям тому, що його тіло одночасно є тілом його дружини.\n5 вірш. Дружина не повинна утримуватися від подружніх відносин без згоди чоловіка, чоловік також не повинен утримуватися проти волі дружини. Але все ж, коли настане час молитви, не взагалі молитви, але особливої молитви, тоді подружжя за взаємною згодою повинні утримуватися від подружніх зносин тому, що хоча зносини не оскверняють подружжя, але заважають благочестивому заняттю. Після утримання подружжя повинне знову бути разом, щоб не дати приводу один одному впадати у перелюбство.\n10—11 вірш. Ті, котрі вступили у шлюб, не мають права розлучатися, тому що так повелів Господь. Якщо ж хто розлучиться, повинен залишатися у безшлюбному стані чи примиритися з дружиною, чи з чоловіком.\nПРО ХРИСТИЯНСЬКУ СВОБОДУ І ПРО ЗЛОВЖИВАННЯ ПРОТИ НЕЇ (8 РОЗДІЛ)\nНа Апостольському соборі було вказано не їсти ідоложертовного (Діян. 15, 29). У той час християни постійно були оточені язичниками, багато з них були членами язичницьких сімей. Утримуватися від ідоложертовного було майже неможливо, тим більше, що язичники часто з наміром оскверняли домішкою ідоложертовного, щоб таким чином осквернити християн.\n1—4 вірш. Деякі з коринфських християн були довершені у цьому відношенні, вони знали, що те, що входить в уста не осквернює людей і що ідоли — дерева і каміння, тому не можуть осквернити їжу. Християни з таким ходом думок входили у капища, без докору совісті їли ідоложертовне.\nІнші думали інакше: вони вважали, що ідоли здатні осквернити їжу, але бачачи своїх братів християн, що їли ідоложертовне, спокушаючись цим прикладом і самі їли те ж саме. Різниця між першими та останніми полягає в тому, що останні їли проти совісті.\nАпостол засуджує як і перших, так і других. Перших осуджує за те, що вони, маючи правильне поняття про ідолів, не мали любові до ближніх. Це видно з того, що вони спокусили до гріха своїх братів і гордилися перед ними своїми знаннями. Іншим докоряє тільки за нерозуміння, що ідоли — ніщо, вони не можуть осквернити їжу.\n8 вірш. „Їжа не наближає нас до Бога: бо коли не їмо, то не втрачаємо нічого, ані коли їмо, бо не набуваємо нічого”, — говорить Апостол. Цими словами він дає розуміти тим, котрі їли ідоложертовне, що вони не досягають жодної переваги перед тими, хто утримувався, а тим, хто утримувався доводить, що вони не мають жодної переваги перед тими, хто утримується від ідоложертовного.\nТим, котрі утримуються Апостол доводить, що ідоли не є богами тому, що Бог єдиний, а тим, хто не утримуються говорить, що потрібно мати поблажливість до немічних у вірі; не допускати, щоб заради їх довершеності згрішив брат, за котрого вмер Христос.\nУ висновку Апостол говорить, що він, маючи право їсти м’ясо, тобто ідоложертовне, не буде його їсти вовік, щоб не спокусити брата.\nЗ того, що їжа не наближає до Бога, деякі можуть зробити висновок, що порушення постів установлених Церквою, не є гріхом.\nНеправильно думає той, хто порушуючи піст грішить тим, що він дозволяє собі неутримання і непослух. Непослух церкві є гріхом.\nПРО УТРИМАННЯ СЛУЖИТЕЛІВ ВІВТАРЯ (РОЗДІЛ 9)\nДля показу правильного використання християнської свободи Апостол навів за приклад самого себе. Відмовився він не тільки від м’ясної їжі, щоб не спокусити свого брата, а й від утримання на що має безперечне право. Як Апостол, він мав право отримувати плату від своїх учнів, тобто християн, котрих він обернув із темряви язичництва до Христа.\n7 вірш. Воїни користуються утриманням суспільства. З ними мають схожість апостоли, вони також терплять багато небезпек з боку своїх противників. Тому апостоли мають таке саме право на утримання, як воїни.\nВиноградар насичується від плодів виноградинка. За труднощами і турботою апостольське служіння схоже до роботи у виноградниках. Звідси апостоли також як і виноградарі варті насичення з своєї праці.\nПастирі споживають молоко від свого стада, а апостоли є пастирями словесного стада, тому вони також мають право харчуватися від свого стада.\n8—9 вірш. Далі Апостол наводить доказ на право утримання від християн з Священного Писання. В Священному Писанні сказано: „Не в’яжи рота волові, що молотить” (Повт. закону 25, 4), хоча тут говориться про скотину, але відноситься це місце до навчання людини. В цих словах міститься повеління Боже не забороняти працівникам годуватися від своєї праці. Цей вірш розуміється у переносному, значенні.\nДовівши своє право на прогодування, апостол говорить, що він не скористався цим правом, щоб ніхто не подумав, що він проповідує Євангеліє заради користі. Апостол відмовився від утримання, щоб мати великий успіх у проповіді Євангелія (11—18).\nЗаради тієї ж мети Апостол для іудеїв був як іудей, для підзаконних як підзаконний, для немічних (безсилих) як безсилий.\nАпостол цими словами висловлює думку, що для спасіння іудеїв він разом з іудеями утримувався від заборонених страв, беріг суботу і свята навіть обрізав своїх учнів (Дії 16, 3; 21, 23), для спасіння язичників він їв їжу, котру не їли іудеї, для спасіння безсилих у вірі утримувався від споживання ідоложертовного (19, 22). Для успіху проповіді Апостол відмовився також від влади „сестру, дружину водити”. Це місце різними тлумачами розуміється по-різному. За звичай уявляють так, що тут Апостол говорить про владу мати дружину, бути одруженим на сестрі-християнці, як інші Апостоли, як брати Господні і як Кифа, про котрого дійсно відомо, що він був одружений (Мф. 8, 14). Але грецькою це означає водити дружину як супутницю за апостолами, також як за Ісусом Христом ходили жінки, котрі допомагали їм своїм майном, але апостол Павло і Варнава відмовилися від допомоги таких жінок, хоча подібно іншим апостолам могли мати їх при собі. Апостол запитує, хіба один він і Варнава не мають права мати супутницями жінок із сестер, тобто з християнок? (5 вірш).\nПРО ЖІНОЧЕ ПОКРИВАЛО (11, 1-16)\n4 вірш. Чоловік, котрий молиться чи проповідує у Церкві з покритою головою, безчестить свою голову. Бог настановив його бути начальником і володарем, а Він робить себе підвладним. Покриті голови означають накладення влади на голову, покривало на голові займає місце володаря і слугує знаком підкорення.\nЯкщо ж під „покритою головою” розуміється Христос, то чоловік, котрий молиться з покритою головою, безчестить не тільки себе, а й Христа.\n5—6 вірш. Навпаки, жінка, котра молиться і пророкує в Церкві з непокритою головою, також безчестить свою голову. Острижену голову носили язичниці-жінки, блудниці. Хто з жінок не носив покривало ті уподібнювалися блудниці, тому що не носити покривала майже одне й те ж, що мати острижену голову. Якщо непристойно жінці стригтися чи бритися, то також непристойно жінці не носити на голові покривала.\nЯк чоловік, котрий молиться у Церкві з покритою головою, безчестить не тільки себе, але й Христа, так і жінка, котра молиться з непокритою головою, безчестить не тільки себе, а й чоловіка як главу. Вона немовби відбирає у чоловіка владу над собою і те, що належить йому приписує собі.\n8—9 вірш. Вказавши на перевагу чоловіка над жінкою, Апостол показує причини такої переваги: „Бо не чоловік від жінки, а жінка від чоловіка, і не чоловіка створено для жінки, а жінку для чоловіка”.\n10 вірш. Потім він знову нагадує жінкам носити покривало „подібно до ангелів”. Як ангели, з’являючись перед лицем Божим, не сміючи глянути на славу Божу, закривають свої обличчя крилами; так і жінки, являючись у храмі перед Богом, повинні смиряти себе, покриваючи свою голову.\n14 вірш. Саме єство людину вчить, що чоловіку не потрібно ростити волосся, а жінці — стригти. У древніх народів жінки носили довге, а чоловіки — коротке волосся. Такий звичай не видуманий древніми народами, хоча, якщо судити строго, у природі чоловіка і жінки немає основи першим стригти, а останнім ростити волосся.\nУ висновку Апостол говорить, що якщо хто не згоден з ним, то він не має бажання сперечатися (16 вірш).\nПРО БЕЗЛАД НА ВЕЧЕРІ ЛЮБОВІ (11, 17-34)\nУ древній Церкві справляння таїнства Євхаристії з’єднувалося з вечерями любові, котрі називалися агапами. У коринфян на цих вечерях виникли безладдя: декотрі християни їли їжу до справляння таїнства Євхаристії, причому не чекаючи бідних. Від цього бідні залишилися голодними, а багаті впивалися. Звертаючись до організаторів безладдя, Апостол говорить, що ви „соромите незаможних” (22 вірш), тобто принижуєте бідних не скільки тим, що не годуєте їх, скільки тим, що осуджуєте їх бідність, тоді як самі розміщуєтеся велично і впиваєтесь. Вечеря любові встановлюється не для того, щоб упиватися: вона має слугувати символом спілкування християн поміж собою. Тому Апостол запитує порушників порядку: „Хіба не маєте домів, щоб їсти, пити? Чи може хочете зневажити Божу Церкву?” (22 вірш).\nБезлад принижував не тільки бідних, а й саме таїнство Євхаристії, з котрим з’єднувалася вечеря. Щоб присоромити порушників, Апостол нагадує ким, як і за яких обставин воно було встановлено (22—26).\nПотім говорить: „Тому, хто буде їсти хліб або пити чашу Господню недостойно, буде винний за тіло і кров Христову” (27 вірш).\nНедостойним причастям Тіла і крові Господньої Апостол пояснює часті випадки смерті, хвороби і безсилля (30).\nПРО ДУХОВНІ ДАРУВАННЯ (12, 1-31)\nПерша (та, що тримає першість) Церква для свого утвердження і розповсюдження відчувала потребу в багатьох надзвичайних даруваннях. Вони повідомлялися всім віруючим при хрещенні. Так, одні отримували дар мов (Дії 10, 46; 19, 6), інші — дар пророцтва, багато хто воскрешав мертвих, виганяли бісів, творили і багато інших чудес. Все це слугувало як для язичників, так і для самих віруючих видимим знаком того, що у Церкві діє Святий Дух.\nУ коринфській Церкві ці ж дари слугували приводом до возвеличення одних перед іншими. Володарі їх величалися над незаможними; ті, котрі не мали, заздрили тим, хто мав.\nАпостол упокорює тих, хто возноситься вказівкою на походження духовних дарувань Святого Духа і тим самим говорить, що вони не є їх власністю; тому їм нема чого величатися.\nЗаздрісні не повинні вважати, що вони не мають духовних дарувань, тому що одне визнання Ісуса Сином Божим є дар Святого Духа. У Церкві всі віруючі мають духовні дарування.\nРозлади походили також і серед тих, хто мав духовні дарування. Так, наприклад, ті, що мали дар мови гордилися перед тими, хто мав дар пророцтва. Апостол говорить, що різноманітні дарування не можуть слугувати приводом до незгоди. Усі духовні дарування виходять від одного Духа. Апостол перераховує дев’ять родів духовних дарувань, між котрими він ставить на першому місці слово премудрості. Дар премудрості виявляється у здатності проникати в глибини таємниць Божих. Дар премудрості за значною перевагою належав апостолам і пророкам.\nПотім він згадує слово розуму, це здатність розуміти відверті істини. Дар знання притаманний усім віруючим. Ті, котрі володіють даром премудрості, пізнають істинну віру безпосередньо через одкровення, а ті, котрі мають дар знання, досягають шляхом вивчення. Перші пізнають предмети віри глибоко, останні — поверхово.\nДалі йде дар віри. Віра також належить до духовних дарувань тому, що, за словами Ісуса Христа, вона повідомляється Отцем. Апостол Петро не назвав би Ісуса Христа Сином Божим, якби йому не було відкрито Отцем.\nДарування зцілення (дар чудотворення) розрізняються між собою тим, що ті, котрі володіли даром зцілення, можуть звільняти людей тільки від різноманітних хвороб, а ті, котрі мають дар чудотворення, отримали владу творити великі чудеса, навіть воскресіння мертвих.\nДар пророцтва виявлявся головним чином не в передбаченні майбутнього, а в повідомленні одкровень, котрі через того, котрий отримав, проповідувалися всій Церкві.\nТак і в древній Церкві поряд з істинними пророками з’являлися лжепророки, Святий Дух благозволив послати віруючим такий дар, маючи якого, можна було відрізнити істинного пророка від неправдивого.\nЦей дар називався даром „розрізнення духів”. Без цього дару дуже важко було відрізнити істинного пророка від лжепророка.\nНеобхідність розповсюдження Церкви Христової по всесвіті вимагала від пророків знання мов, тому Дух Святий тим членам Церкви, котрі призначалися для проповіді Євангелія, повідомляв дар мови. Володарі цього дару могли говорити на тих мовах, котрі раніше їм не були відомі, яких вони ніколи не вивчали.\nВірогідно, проповідь на інших мовах не зовсім була зрозуміла для слухачів, котрі слухали проповідника, що говорив на їх рідній мові. Для того, щоб проповідь була зрозумілою, Святий Дух деяким членам Церкви повідомляв дар тлумачення мов. Ті, котрі отримали цей дар тлумачили щойно прослухану проповідь. Взагалі, на думку Святих Отців, цей дар через віддаленість часу дуже важко зрозуміти (9—10).\nУсі ці духовні дарування виходять від одного і того ж Духа. Через ці дарування діє один і той же Дух тому, що ніхто не має причини для самозвеличення, тим більше, що духовні дарування повідомляються незалежно від особистих заслуг людини (11 вірш).\nДалі Апостол порівнює духовні дарування з членами тіла. Як багато членів становлять одне тіло, так усі віруючі становлять також одне тіло Христове (12—13). У тілі кожен член виконує свої функції відповідно до свого призначення і слугує для блага всього тіла. Неблагообразні члени тіла користуються опікою людини на рівні з благообразними. Коли страждає один член тіла, з ним страждають усі члени. Так само повинно бути і в Тілі Христовому — Церкві. Всі духовні дарування повинні служити не для того, щоб внести у Церкву незгоду, але щоб служити на благо всієї Церкви (14—27).\nДля блага всієї Церкви Бог установив три служіння — апостольське, пророцьке, учительське. Апостолами, в основному, називалися 12 і 70 учнів Христових, до котрих згодом приєднався Апостол Павло. Пророки — це особи, що допомагали апостолам у проповіді, але не отримали безпосереднього призивання від Ісуса Христа. Вони більше перебували на одному місці, тобто не переходили з однієї Церкви в іншу, як це робили апостоли. Вони отримали від Бога одкровення і повідомили їх Церкві у хвилини натхнення. Вчителі — це особи, які проповідували у Церкві не за натхненням від Святого Духа, а після навчання від інших. Вони були звичайними вчителями у Церкві. Для пророків необхідне було обдарування від Святого Духа, а для учителів достатньо було власного розмірковування (28 вірш).\nАпостол доводить коринфянам, що у Церкві всі не можуть бути апостолами так само і не можуть бути всі пророками та вчителями, але для блага Церкви необхідні як одні, так і інші (29—30).\nПРО ЛЮБОВ (13, 1-18)\nУ 12 розділі Апостол пояснив, що всі численні духовні дарування служать на користь усієї Церкви. У 13 розділі він говорить, що духовні дарування можуть принести користь Церкві, якщо будуть супроводжуватися любов’ю. Таким чином, кожне духовне дарування отримує свою цінність залежно від любові. В цьому відношенні любов вище всіх духовних дарувань.\nЩоб показати значення любові, Апостол порівнює її з кращими, на думку коринфян, духовними даруваннями і виявляє, що всі вони без любові не приносять жодної користі .\nКоринфяни вважали найвищим даром — дар мови. Тому, що він зовні виявлявся більше, ніж інші дари. Щоб надати більшого значення дару мови, Апостол приєднує до людських мов мову ангельську. Під ангельською мовою розуміється не чуттєва, а мисленна мова, на котрій Ангели славословлять Бога і спілкуються поміж собою. Таким чином, якщо людина говорить на мовах людських і ангельських, а любові не має, то вона схожа до міді дзвінкої і кімвала, що звучить. Як дзвін міді і звук кімвала тільки тривожать людей, але не приносять ніякої користі, так і звукоутворення без любові не приносить користі (1 вірш).\nПісля дара мови Апостол порівнює з любов’ю інші духовні дарування: пророцтво, знання таємниць і чудодійну віру, що здатна пересувати гори. Які б не були великі духовні дарування, але без любові і вони перетворюються у ніщо (2 вірш).\nВід духовних дарувань Апостол переходить до добродійств. Здавалося б, що добродійства мали б принести користь, але без любові і вони втрачають своє значення. Так, велика добродіяльність — милосердя, але без любові і вона не приносить користь тому, що часто звершується заради людської слави. Ще вище подвиг мучеництва, але без любові і він не приносить користі тому, що може супроводжуватися гордістю (3 вірш).\nПорівнявши любов з духовними даруваннями і добродійствами, Апостол перераховує її ознаки: любов — довготерпелива, любов — лагідна, вона не заздрить, любов не чваниться, не надимається, не бешкетує, не шукає свого, не поривається до гніву, не задумує зла; не тішиться, коли хтось чинить кривду, радіє правдою (4—6 вірші 14).\nБажаючи показати перевагу любові перед духовними даруваннями, Апостол говорить, що вони мають тимчасове значення, а любов вічне. Так, настане час, коли пророцтва закінчаться, тому що все буде зрозуміле і доступне відчуттю, мови змовкнуть, тому що у всіх будуть „єдині уста”; знання відміняться тому, що неповне знання буде змінене знанням повним (8—12 вірші). За довготривалістю існування найбільше значення мають віра, надія, любов, але з них в цьому відношенні любов більше всіх, тому що вона існує вічно. Прийде час, коли людина буде споглядати Бога не вірою, а безпосередньо впритул, коли надія здійсниться і разом з цим зупинить своє існування, а любов не тільки не скінчиться, але ще більше посилиться (13 вірш).\nУ чотирнадцятому розділі св.ап. Павло говорить про користування двома духовними дарами: даром пророцтва і даром мов.\nП’ятнадцятий розділ надзвичайно важливий у догматичному сенсі як трактат про воскресіння мертвих. Потрібно думати, що серед коринфських християн, під впливом язичницьких філософів, з’явилися сумніви у великій істині воскресіння мертвих. Коли ап.Павло став говорити у Афінах про воскресіння мертвих, то деякі насміхалися над ним (Дії 17,32).\nУ шістнадцятому розділі Апостол дає настанови щодо збору пожертв для єрусалимських християн, потім обіцяє сам прийти у Коринф із Ефеса через Македонію, просить дружньо прийняти Тимофія, знову наставляє бути бадьорими, мужньо і твердо стояти у вірі, передає привітання від азійських Церков, від Акили й Прискилли і всіх братів, а тим, хто не любить Господа Ісуса Христа, проголошує „анафему — маран-афа”, що означає: „Хай буде відлучений до пришестя Господа”. Ось де підстава тієї „анафеми”, котра проголошується у наших храмах у неділю Православ’я. Закінчується послання звичним Апостольським благословенням.


П'ятниця, 17 грудня 2010, 16:46\n17 грудня голова обласної ради Іван Момот зустрівся з вперше обраними сільськими головами Гребінківського, Оржицького, Лубенського, Козельщинського, Машівського, Пирятинського, Лохвицького та Хорольського районів, які проходять навчання в обласному Центрі перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ та організацій.\nУ ході бесіди обговорено питання соціально-економічного розвитку області, життєзабезпечення територіальних громад Полтавщини.\nВід контролю - до дієвої допомоги\nП'ятниця, 17 грудня 2010, 15:30\n17 грудня під головуванням Миколи Ганнущенка відбулося засідання постійної комісії обласної ради з питань регламенту, депутатської діяльності та інформаційної сфери.\nУ роботі комісії взяли участь голова обласної ради Іван Момот, заступник голови обласної ради Володимир Марченко.\nПерше питання, яке розглянули депутати, стосувалося переліку об'єктів спільної власності територіальних громад області, які відносяться до інформаційної сфери.\nЯк зазначив начальник Головного управління інформаційної та внутрішньої політики облдержадміністрації, депутат обласної ради Микола Перепелиця, в області функціонують шість обласних комунальних видавництв, з яких одне передано в оренду. Головною проблемою в їхній роботі є застаріле поліграфічне обладнання, яке потребує заміни.\nЗ цього приводу голова комісії Микола Ганнущенко запропонував передбачити у плані роботи комісії на наступний рік розгляд звітів керівників про фінансово-господарський стан видавництв, що забезпечить депутатський контроль за роботою підприємств та їхній розвиток у майбутньому.\nОстаннє оновлення на Четвер, 16 грудня 2010, 17:38\tДетальніше...\nОстаннє оновлення на Четвер, 16 грудня 2010, 11:22\tДетальніше...\nПрезидент України Віктор Янукович: «Вже в наступному році люди чекатимуть від нас не чергових планів, а практичних дій»\nВівторок, 14 грудня 2010, 16:30\nУ понеділок, 13 грудня, під головуванням Президента України Віктора Януковича відбулося розширене засідання Ради регіонів, участь у роботі якого взяли голова Полтавської обласної державної адміністрації Олександр Удовіченко та голова Полтавської обласної ради Іван Момот.\nВиступаючи на зібранні, Глава держави сказав:\n- Ми взяли на себе відповідальне завдання – модернізувати країну, зробити її сучасною, конкурентоздатною і динамічною.\nПрограма реформ на 2010-2014 роки «Заможне суспільство, конкурентоздатна економіка, ефективна держава» дає чіткі відповіді, як це завдання виконати.\nОпоненти нас критикують і будуть критикувати на кожному кроці. І це цілком звична для нас ситуація як для демократичної країни. Але я хотів би сказати, що дуже важливо, щоб ми разом з вами розуміли, як до нас будуть ставитися люди, як реагуватиме громадянське суспільство на кожен наш крок. І завдання всім нам – підняти рівень довіри людей в цьому напрямку. Це означає – об’єднати державу навколо тієї реформи, про яку ми будемо сьогодні говорити. І це найголовніше.\nВідзначаючи позитивні тенденції у національній економіці, Віктор Янукович навів наступні дані:\n- За попередніми оцінками, приріст ВВП у трьох кварталах цього року складе близько 5%. Українська промисловість зросла за 10 місяців майже на 11%.\nПри цьому галузі, найбільш постраждалі в період кризи, демонструють прискорене відновлення: приріст у машинобудуванні склав 33%, хімічній промисловості – понад 20%, металургії – понад 12%.\nПолтава – Москва, гра без програшу\nПонеділок, 13 грудня 2010, 11:51\n11 грудня у Полтаві по вулиці Курчатова, 18 було урочисто відкрито Центр боксу «Save Well». Така непересічна подія відбулася завдяки засновнику компанії «Save Well», інвестору проекту, меценату, нашому земляку, який живе й працює у Москві, Валерію Роздорожному.\nНа ремонт приміщення Центру боксу було виділено більше 300 тисяч гривень. Фінансова підтримка Центру буде продовжуватися і надалі, інвестори проекту взяли на себе оплату тренерів, отже полтавські діти будуть навчатися боксу безкоштовно.\nВалерій Роздорожний вже не один рік активно підтримує юних полтавських спортсменів. Минулого року, як очільник громадської організації «Полтавське земляцтво в Москві», він передав у подарунок Полтавській дитячій юнацькій спортивній школі №4 мікроавтобус «Мерседес», спортивний боксерський ринг, шість байдарок. Також було засновано дві стипендії від «Полтавського земляцтва в Москві» найкращим спортсменам-полтавцям. Ця та інша благодійна діяльність Валерія Роздорожного була відзначена у 2010 році обласною премією імені Панаса Мирного.\nЧервону стрічку на відкритті Центру боксу перерізали президент Центру боксу Микола Петряник, відомий український боксер-професіонал Володимир Вірчіс, меценат Валерій Роздорожний, заступник голови Полтавської обласної ради Володимир Марченко та міський голова Олександр Мамай.\nВолодимир Марченко висловив сподівання, що завдяки таким інвесторам бокс на Полтавщині буде популяризуватися і у нас буде підготовлена своя плеяда спортсменів, чиї імена стануть такими ж відомими і популярними, як імена братів Кличків.\nЦього ж дня у виставковому залі міського Будинку культури пройшла зустріч з боксу збірних команд Московської області та міста Полтави.\nОстаннє оновлення на Понеділок, 13 грудня 2010, 12:09\nЧетвер, 09 грудня 2010, 16:21\nВ обласному Центрі перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ та організацій відбулася зустріч голови обласної ради Івана Момота з вперше обраними сільськими головами Великобагачанського, Глобинського, Карлівського, Кобеляцького, Кременчуцького, Миргородського, Новосанжарського, Семенівського та Чутівського районів.\nУ ході спілкування обговорювалися питання фінансового забезпечення розвитку соціальної інфраструктури сільських населених пунктів, участі сільських рад у конкурсах проектів і програм розвитку місцевого самоврядування.\nОстаннє оновлення на Середа, 08 грудня 2010, 14:46\tДетальніше...\nПонеділок, 06 грудня 2010, 09:50\nПонеділок, 06 грудня 2010, 09:49\nСубота, 04 грудня 2010, 11:22\nСторінка 418 з 419


СКАЧАТЬ РЕФЕРАТ Зміни в системі місцевого самоврядування, внесені реформою Катерини II История История рефераты курсовые дипломы контрольные сочинения доклады\nЗМІСТ Вступ 1. Витоки місцевого самоврядування на українських землях 2. Зміни в системі місцевого самоврядування, внесені реформою Катерини II Висновок Список використаних джерел Вступ Мiсцеве самоврядування в Українi має досить довгу i драматичну iсторiю.Воно пройшло довгий шлях розвитку вiд його появи, як перших спроб мiського самоврядування середнiх вiкiв i часiв козацької республiки,до практично повного занепаду пiсля об`єднання України з Росiєю i знищення гетьманщини, з наступним деяким вiдновленням прав мiських громад на самоуправлiння в останнi роки Росiйської iмперiї. Спроба впровадження широких, демократичних основ мiсцевого самоврядування була зроблена i в часи УНР, проте поразка УНР завершилась повним знищенням будь-якої згадки про мiсцеве самоврядування за часiв комунiстичного режиму. Саме в перiод iснування України як радянської республiки у складi СРСР навiть саме слово\nМова йшла також про допомогу «нормальному» розвиткові освіти й культури, про широке оповіщення світової громадськості щодо боротьби українців за допомогою поляків проти «московських імперіялістів», про закріплення добросусідських відносин з Румунією й досягнення якнайширшого порозуміння з державами Прибалтики, Чорномор'я та Кавказу, про гарантії прав національних меншин і консолідацію всіх громадян України, спрямування їхніх зусиль на «відновлення життя зруйнованої, знесиленої України». «Внутрішнє життя республіки потребує для піддержки сталого ладу відповідних органів на місцях, — наголошувалося в урядовій декларації. — Правительство має своїм завданням перевести систему внутрішніх реформ, ставлячи в першу чергу заведення твердої влади та планомірної організації ладу і повного спокою. Щоб забезпечити життя і добробут всіх громадян України без ріжниці нації, конечною точкою внутрішніх реформ буде заведення міцних органів місцевого демократичного самоврядування, на яких й спиратиметься в своїй діяльности майбутнє народне представництво\nТому цілком природно, що місцеве самоврядування, яке припускає певну автономію, стає гаслом політичних рухів і правових реформ XIX ст. Саме тоді були закладені основи правових муніципальних систем більшості європейських країн, а також США, Японії та ін. У першій половині XX ст. були розроблені й теоретичні основи місцевого самоврядування. Одним із перших вчених, хто привернув увагу до проблем місцевого самоврядування у XIX ст., був А. де Токвіль, французький державний діяч, історик і політолог. У своєму відомому творі «Демократія в Америці» він наголошував, що «саме в громаді полягає сила свободи народу. Громадські інститути відіграють для встановлення незалежності ту саму роль, що й початкові школи для науки; вони відкривають народові шлях до свободи й учать його послуговуватися тією свободою, насолоджуватися її мирним характером. Без громадських інститутів нація може сформувати вільний простір, одначе справжнього духу свободи вона так і не набуде»63. Першою науковою теорією громадського самоврядування була теорія вільної громади.\nДо скликання Трудового Конгресу вся влада належить Директорії, робота якої повинна бути направлена на закріплення здобутків революції і на негайне переведення ряду реформ в напрямку початкової стадії соціялістичної перебудови. Конгрес висловлюється за негайне переведення нових виборів до органів земського самоврядування. Власть на місцях, до перевиборів місцевих самоврядувань, повинна належати комісарам, котрі працюють в контакті і під контролем з місцевими трудовами радами як органами об'єднання революційної демократії, організованими із пропорціонального представництва від робітників і селян. Комісари обіраються місцевими трудовими радами і затверджуються центральним урядом. Влада повинна бути централізована, причому влада військова повинна бути підпорядкована владі горожансько-політичній». VI конгрес УСДРП розцінював поточний момент як підготовчий для соціалістичних реформ, для перспективного перетворення Української Народної Республіки в соціалістичну і з цією метою накреслював такі заходи в галузі внутрішньої\nВ умовах сучасної суспільно-правової реформи ефективність процедур контролю на стадії складання проектів бюджетів зумовлюється обсягом повноважень контролюючих суб'єктів та характером взаємовідносин між ними. Наявність контролюючих органів у структурі розподіленої державної влади і місцевого самоврядування потребує конкретного визначення їхніх функцій та регламентування взаємодії між ними, що набуває особливо важливого значення при обґрунтуванні бюджетів. Одним із найважливіших суб'єктів попереднього контролю на стадії обґрунтування бюджетів є уряд, оскільки у відповідності до чинних конституційних положень саме на нього покладаються функції подання до парламенту проекту державного бюджету України на наступний рік. З огляду на найбільшу структурованість виконавчої влади, найвищим органом у системі якої є Кабінет Міністрів України, існує необхідність розподілу повноважень та узгодження дій між центральними органами виконавчої влади, які є суб'єктами контролю бюджетного процесу. У той же час суттєву роль на стадії складання проекту бюджету повинні відігравати Верховна Рада України та Рахункова палата як суб'єкти безпосереднього й опосередкованого парламентського контролю.\nУ декреті визначено повноваження органів місцевого самоврядування щодо встановлення місцевих податків і зборів та надання пільг на них, а також максимальні ставки місцевих податків і зборів. 17 червня 1993 р. Верховна Рада України прийняла Закон "Про доповнення декрету Кабінету Міністрів України "Про місцеві податки і збори", яким додатково запроваджується місцевий податок з продажу імпортних товарів. Крім щойно названих актів, місцеве оподаткування в Україні регламентується також Законом "Про внесення змін і доповнень до Закону УРСР "Про систему оподаткування", ухваленим 2 лютого 1994 р. Ним передбачено 16 місцевих податків і зборів (вилученню підлягали збір з власників собак та податок з продажу імпортних товарів), що виявило певну суперечність між прийнятими законодавчими актами. Практика застосування місцевих податків і зборів засвідчила, що використання їх в Україні поки що вкрай неефективне і вони своїх функцій не виконують. Так на сьогоднішній день їх частка в консолідованому бюджеті становить лише 2% і місцевих бюджетах – до 5%. Підвищення ролі місцевих податків і збільшення частки доходів за їхній рахунок є головним напрямком зміцнення місцевих бюджетів, розширення їхньої фінансової автономії.\nНеобхідно розрізняти поняття “диверсія” і “тероризм”. Тероризм — це здійснення, підготовка, або загроза здійснення взриву, підпалу або інших дій, які створюють небезпечність для життя або здоров'я людини або загроза настання тяжких наслідків, якщо вони здійсненні з метою примушення органів державної влади, органів місцевого самоврядування або повноважних осіб, міжнародних організацій або їх представників, а також фізичних, юридичних осіб здійснити певну дію або утримання від її здійснення, направлені на залякування населення, провокацію війни або воєнних конфліктів, які призведуть до міжнародних ускладнень. Отже, ці поняття різні, хоча їх спільність в тому, що вони характеризують направленість на завдання фізичної шкоди необмежено широкому колу осіб, а з іншого боку — пошкодження або знищення матеріальних об'єктів. Диверсія спрямована на ослаблення держави, завдання великої шкоди її економічній системі. Визначення тероризму у вигляді окремої статті Кримінального кодексу України поки-що не існує, на відміну від КК Російської Федерації.\nВитрати орендодавця на купівлю об'єктів фінансового лізингу не включаються до складу валових витрат або до складу основних фондів такого орендодавця. ( Абзац другий підпункту 1.18.2 пункту 1.18 статті 1 із змінами, внесеними згідно із Законом 639/97-ВР від 18.11.97 ) Основні фонди, передані у фінансовий лізинг, включаються до складу основних фондів орендаря. 1.18.3. Зворотний лізинг (оренда) - господарська операція фізичної чи юридичної особи, що передбачає продаж основних фондів фінансовій організації з одночасним зворотним отриманням таких основних фондів такою фізичною чи юридичною особою в оперативний або фінансовий лізинг. 2.2. Навести офіційне визначення - теріторіальна громада. Стаття 6. (Територіальні громади ) Закону України «Про місцеве органи самоврядування» визначає як: 1. Первинним суб’єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.2. Теріторіальні громади сусідніх сіл можуть об’єднуватися в одну теріторіальну громаду, створювати єдині органи місцевого самоврядування та обирати єдиного сільського голову.3. Добровільне об’єднання територіальних громад відбуваєтьсч за рішенням місцевих референдумів відповіддних територіальних громад сіл.


Налаштування клієнтів WSUS за допомогою групових політик - Windows для системних адміністраторів\nВ одній з попередніх статей ми докладно описали процедуру установки сервера WSUS на базі Windows Server 2012 R2 / 2016. Після того, як ви налаштували сервер, потрібно налаштувати Windows-клієнтів (сервера і робочі станції) на використання сервера WSUS для отримання оновлень, щоб клієнти отримували поновлення з внутрішнього сервера оновлень, а не з серверів Microsoft Update через Інтернет. У цій статті ми розглянемо процедуру настройки клієнтів на використання сервера WSUS за допомогою групових політик домену Active Directory.\nГрупові політики AD дозволяють адміністратору автоматично призначити комп’ютери в різні групи WSUS, позбавляючи його від необхідності ручного переміщення комп’ютерів між групами в консолі WSUS і підтримки цих груп в актуальному стані. Призначення клієнтів до різних цільових груп WSUS грунтується на мітці в реєстрі на клієнті (мітки задаються груповою політикою або прямим редагуванням реєстру). Такий тип співвіднесення клієнтів до груп WSUS називається клієнт стороні націлювання (Орієнтування на стороні клієнта).\nПередбачається, що в нашій мережі будуть використовуватися дві різні політики поновлення – окрема політика установки оновлень для серверів (Сервери) І для робочих станцій (Робочі станції). Ці дві групи потрібно створити в консолі WSUS в секції All Computers.\nПорада. Політика використання сервера оновлень WSUS клієнтами багато в чому залежить від організаційної структури OU в Active Directory і правил установки оновлення в організації. У цій статті ми розглянемо лише окремий випадок, що дозволяє зрозуміти базові принципи використання політик AD для установки оновлень Windows.\nВ першу чергу необхідно вказати правило угруповання комп’ютерів в консолі WSUS (targeting). За замовчуванням в консолі WSUS комп’ютери розподіляються адміністратором по групах вручну (server side targeting). Нас це не влаштовує, тому вкажемо, що комп’ютери розподіляються в групи на основі client side targeting (за певним ключу в реєстрі клієнта). Для цього в консолі WSUS перейдіть в розділ Варіанти і відкрийте параметр Комп’ютери. Поміняйте значення на Використовуйте групову політику або параметри реєстру на комп’ютерах (Використовувати на комп’ютерах групову політику або параметри реєстру).\nТепер можна створити GPO для настройки клієнтів WSUS. Відкрийте доменну консоль управління груповими політиками (Group Policy Management) і створіть дві нові групові політики: ServerWSUSPolicy і WorkstationWSUSPolicy.\nГрупова політика WSUS для серверів Windows\nПочнемо з опису серверної політики СерверWSUSPolicy.\nНалаштування групових політик, що відповідають за роботу служби оновлень Windows, знаходяться в розділі GPO: Комп’ютер Конфігурація -> Політика-> Адміністративний шаблони-> Windows Компонент-> Windows Оновлення (Конфігурація комп’ютера -> Адміністративні шаблони -> Компоненти Windows -> Windows Update).\nВ нашій організації ми припускаємо використовувати дану політику для установки оновлень WSUS на сервера Windows. Передбачається, що всі потрапляють під цю політику комп’ютери будуть віднесені до групи Servers в консолі WSUS. Крім того, ми хочемо заборонити автоматичну установку оновлень на серверах при їх отриманні. Клієнт WSUS повинен просто завантажити доступні оновлення на диск, відобразити сповіщення про наявність нових оновлень в системному треї і очікувати запуску установки адміністратором (ручний або віддаленої за допомогою модуля PSWindowsUpdate) для початку установки. Це означає, що продуктивні серверу не будуть автоматично встановлювати оновлення і перезавантажуватися без підтвердження адміністратора (зазвичай ці роботи виконуються системним адміністратором в рамках щомісячних планових регламентних робіт). Для реалізації такої схеми задамо наступні політики:\nНалаштуйте Автоматичний Оновлення (Автоматичне оновлення): Увімкнути. 3 – Авто завантажити і повідомити для встановити (Автоматично завантажувати оновлення і повідомляти про їх готовність до установки) – клієнт автоматично завантажує нові оновлень і оповіщає про їхню появу;\nВкажіть Інтранет Microsoft оновлення обслуговування Місцезнаходження (Вказати розміщення служби оновлень Майкрософт в інтрамережі): Увімкнути. Set the intranet update service for detecting updates (Вкажіть службу оновлень в інтрамережі для пошуку оновлень): http://srv-wsus.winitpro.ru:8530, Set the intranet statistics server (Вкажіть сервер статистики в інтрамережі): http://srv-wsus.winitpro.ru:8530 – тут потрібно вказати адресу вашого сервера WSUS і сервера статистики (зазвичай вони збігаються);\nНемає автоматичного перезапуску із зареєстрованими користувачами для запланованих установок автоматичного оновлення (Не виконувати автоматичну перезавантаження при автоматичній установці оновлень, якщо в системі працюють користувача): Увімкнути – заборонити автоматичну перезавантаження при наявності сесії користувача;\nУвімкнути клієнт-боку націлювання (Дозволити клієнту приєднання до цільової групи): Увімкнути. Target group name for this computer (Ім’я цільової групи для даного комп’ютера): Сервери – в консолі WSUS віднести клієнти до групи Servers.\nПримітка. Під час налаштування політики поновлення радимо уважно ознайомитися з усіма параметрами, доступними в кожній з опцій розділу GPO Windows Оновлення і задати відповідні для вашої інфраструктури і організації параметри.\nПолітика установки оновлень WSUS для робочих станцій\nМи припускаємо, що поновлення на клієнтські робочі станції, на відміну від серверної політики, будуть встановлюватися автоматично вночі відразу після отримання оновлень. Комп’ютери після установки оновлень повинні перезавантажуватися автоматично (попереджаючи користувача за 5 хвилин).\nУ даній GPO (WorkstationWSUSPolicy) ми вказуємо:\nДозвольте Автоматичний Оновлення негайний встановлення (Дозволити негайну установку автоматичних оновлень): Інваліди – заборона на негайну установку оновлень при їх отриманні;\nДозвольте не-адміністратори до отримувати оновлення повідомлення (Дозволити користувачам, які не є адміністраторами, отримувати повідомлення про оновлення): Увімкнено – відображається не-адміністраторам попередження про появу нових оновлень і дозволити їх ручну установку;\nНалаштування автоматичного оновлення: Увімкнено. Налаштування автоматичного оновлення: 4 – Автоматичне завантаження та планування встановлення. Запланований день встановлення: 0 – Кожен день. Запланований час встановлення: 05:00 – при отриманні нових оновлень клієнт скачує в локлаьний кеш і планує їх автоматичну установку на 5:00 ранку;\nНазва цільової групи для цього комп’ютера: Робочі станції – в консолі WSUS віднести клієнта до групи Workstations;\nНемає автоматичного перезапуску із зареєстрованими користувачами для встановлення запланованих автоматичних оновлень: Інваліди – система автоматично перезавантажиться через 5 хвилин після закінчення установки оновлень;\nВкажіть розташування служби оновлення Інтранет Microsoft: Увімкнути. Встановіть службу оновлення інтрамережі для виявлення оновлень: http://srv-wsus.winitpro.ru:8530, Встановіть сервер статистики інтрамережі: http://srv-wsus.winitpro.ru:8530 -адреса корпоративного WSUS сервера.\nУ Windows 10 1607 і вище, не дивлячись на те, що ви вказали їм отримувати оновлення з внутрішнього WSUS, все ще можуть намагатися звертатися до серверів Windows Update в інтернеті. Ця «фіча» називається Подвійний Сканувати. Для відключення отримання оновлень з інтернету потрібно додатково включати політику Роби ні дозволити оновлення відстрочка політики до причина сканування проти Windows Оновлення (посилання).\nПорада. Щоб поліпшити «рівень пропатченний» комп’ютерів в організації, в обох політиків можна налаштувати примусовий запуск служби оновлень (wuauserv) на клієнтах. Для цього в розділі Конфігурація комп’ютера -> Політика -> Налаштування Windows -> Налаштування безпеки -> Системні служби знайдіть службу Windows Update і задайте для неї автоматичний запуск (Автоматичний).\nПризначте політики WSUS для підрозділу Active Directory\nНаступний крок – призначити створені політики на відповідні контейнери (OU) Active Directory. У нашому прикладі структура OU в домені AD максимально проста: є два контейнери – Servers (в ньому містяться всі сервера організації, крім контролерів домену) і WKS (Workstations -Комп’ютери користувачів).\nПорада. Ми розглядаємо лише один досить простий варіант прив’язки політик WSUS до клієнтів. У реальних організаціях можливо прив’язати одну політику WSUS на всі комп’ютери домену (GPO з настройками WSUS вішається на корінь домена), рознести різні види клієнтів з різних OU (як в нашому прикладі – ми створили різні політики WSUS для серверів і робочих станцій), у великих розподілених доменах можна прив’язувати різні WSUS сервера до сайтів AD, або ж призначати GPO на підставі фільтрів WMI, або скомбінувати перераховані способи.\nЩоб призначити політику на OU, клацніть в консолі управління груповими політиками за потрібною OU, виберіть пункт меню Посилання як існуючий об’єкт групової політики і виберіть відповідну політику.\nПорада. Не забудьте про окрему OU з контролерами домену (Domain Controllers), в більшості випадків на цей контейнер слід прив’язати «серверну» політику WSUS.\nТочно таким же способом потрібно призначити політику WorkstationWSUSPolicy на контейнер AD WKS, в якому знаходяться робочі станції Windows.\nЗалишилося відновити групові політики на клієнтах для прив’язки клієнта до сервера WSUS:\nВсі настройки системи оновлень Windows, які ми поставили груповими політиками повинні з’явиться в реєстрі клієнта в гілці HKEY_LOCAL_MACHINE SOFTWARE Policies Microsoft Windows WindowsUpdate.\nДаний reg файл можна використовувати для перенесення налаштувань WSUS на інші комп’ютери, на яких не вдається налаштувати параметри оновлень за допомогою GPO (комп’ютери в робочій групі, ізольованих сегментах, DMZ і т.д.)\nТакож зручно контролювати застосовані настройки WSUS на клієнтах за допомогою rsop.msc.\nІ через деякий час (залежить від кількості оновлень і пропускної здатності каналу до сервера WSUS) потрібно перевірити в треї наявність спливаючого сповіщень про наявність нових оновлень. В консолі WSUS у відповідних групах повинні з’явитися клієнти (в табличному вигляді відображається ім’я клієнта, IP, ОС, відсоток їх «пропатченний» і дата останнього оновлення статусу). Оскільки ми політиками прив’язали комп’ютери і сервери до різних груп WSUS, вони будуть отримувати тільки оновлення, схвалені до установки на відповідні групи WSUS.\nПримітка. Якщо на клієнті оновлення не з’являються, рекомендується уважно вивчити на проблемному клієнта лог служби оновлень Windows (C: Windows WindowsUpdate.log). Зверніть увагу, що в Windows 10 (Windows Server 2016) використовується інший формат журналу оновлень WindowsUpdate.log. Клієнт викачує поновлення в локальну папку C: Windows SoftwareDistribution Download. Щоб запустити пошук нових оновлень на WSUS сервері, потрібно виконати команду:\nТакож іноді доводиться примусово перереєструвати клієнта на сервері WSUS:\nВ особливо складних випадках можна спробувати полагодити службу wuauserv так. При виникненні помилки 0x80244010 при отриманні оновлень на клієнтах, спробуйте змінити частоту перевірки оновлень на сервері WSUS за допомогою політики Automatic Update detection frequency.\nУ наступній статті ми опишемо особливості схвалення оновлень на сервері WSUS. Також рекомендуємо ознайомитися зі статтею про перенесення схвалених оновлень між групами на WSUS сервері.