Бойовики ведуть вогонь уздовж усієї лінії фронту: Росія готується до наступу - Новинарня\nHome / Війна / Бойовики ведуть вогонь уздовж усієї лінії фронту: Росія готується до наступу\nЗа минулу добу в зоні проведення антитерористичної операції не загинув жоден український військовослужбовець, двоє зазнали поранень. Про це повідомив на брифінгу для журналістів 12 лютого речник адміністрації президента з питань АТО Андрій Лисенко.\nЗа його словами, незаконні збройні формування порушували режим тиші уздовж усієї лінії фронту, а найбільш напруженою обстановка була поблизу Горлівки і Донецького аеропорту.\nСерію мінометних обстрілів зафіксовано в Пісках і Зайцевому, причому бойовики ведуть вогонь і вдень, і вночі.\n“У Зайцевому в результаті обстрілу з боку бойовиків у своєму дворі дістав поранень місцевий житель, його госпіталізували до Дзержинська”, – розповів Лисенко.\nНа маріупольському напрямку неподалік Мар’їнки сили АТО були обстріляні 12 разів, переважно з гранатометів, а в Красногорівці противник застосував міномети калібру 82 мм і артилерійську установку ЗУ-23-2.\nТим часом наша розвідка зафіксувала посилене постачання озброєння, боєприпасів і паливно-мастильних матеріалів на тимчасово окуповані території Донецької та Луганської областей.\nЦе свідчить про те, що Росія готує наступ на позиції сил АТО, заявив на брифінгу в Києві представник Головного управління розвідки Міністерства оборони України Вадим Скібіцький.\nЗокрема, впродовж тижня через пункт пропуску “Довжанський” заїхало близько 30 вантажівок із боєприпасами та військовим майном на військові склади так званого 2-го армійського корпусу проросійських бойовиків у Луганську, Красному Лучі та Стаханові, а в районі населеного пункту Червоний Жовтень на Луганщині зайшли колони військової техніки та особового складу, зазначив Скібіцький.\nКрім того, за його словами, три військові ешелони прибули з Ростова-на-Дону до Іловайська залізницею. Вони доставили танки, БМП, самоходні артилерійські установки, гаубиці, військові автомобілі, близько 300 тонн боєприпасів і понад 300 тонн паливно-мастильних матеріалів.\n“ДНР” відновила залізничний вузол Дебальцеве,\nа з Іловайська вже ходять електрички\n“Також виявлено військовий ешелон, який доставив із Ростова-на-Дону до Харцизька близк 250 тонн боєприпасів”, – повідомив Скібіцький.\n“Таким чином Російська Федерація здійснює заходи з нарощування запасів боєприпасів та паливно-мастильних матеріалів. Не виключено, що йде активна підготовка до відновлення активних наступальних бойових дій“, припустив представник ГРУ.\ndon't missАТОвійнаДНРДонбасДонецька областьЛНРРосія


«Основна мета – популяризація бігу, здорового способу життя, активності. «Жити вільно, бігти дико» - це наш лозунг, наше гасло і тому ми створюємо таку атмосферу. Місцевість нас на це надихнула, тому що це – унікальне місце, де ти відчуваєш себе по-іншому».\n«Я в минулому році бігла теж 20 кілометрів, як і сьогодні. Мені дуже подобаються ці змагання, бо тут дуже кльова організація, завжди є розмітка, друзі, спілкування. Це дуже круто, що є такі змагання у найбільшій пустелі у Європі, просто неба, готель тисячі зірок», - розповіла Анна Гуделайтіс.\n«Найважче те, що я вперше такою трасою біжу. Я думав тут буде просто пряма дорога і поруч пустеля, а тут навпаки. Після старту там є висока гора і там дуже важко на неї бігти, а потім трошки заблука», - додав Володимир Петренко.


Кличко спростував чутки про пенсію » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nКличко спростував чутки про пенсію\nЧемпіон світу з боксу за версією WBC у надважкій вазі Віталій Кличко в інтерв'ю німецькому виданні Welt Online запевнив, що не збирається вішати рукавички на цвях, повідомляє ТСН.\n- Віталію, як поживає ліве плече?\n- Зараз болісних відчуттів немає. Після проведеної в неділю томографії я пройшов спеціальні дослідження в Атос-Клініці Мюнхена. Можу дати відбій: операція не знадобиться. Мені потрібна 6-8-тижнева перерва, однак мій організм неймовірно швидко регенерується - це обнадіює. Незабаром я знову буду у формі.\n- Тобто Вашим шанувальникам не варто переживати про Ваше майбутнє як боксера?\n- Нікому не варто хвилюватися про моє майбутнє як спортсмена і як людини. Я повернуся на ринг. Я цього хочу і я в цьому впевнений.\n- Після бою з Чісорою з'явилися думки, що Вам пора закінчити кар'єру зараз - мовляв, Ви не так швидкі і рухливі, як раніше і маєте проблеми з витривалістю.\n- Нехай думають, що хочуть. Я знаю, чого хочу я, які в мене мрії - і я маю намір їх реалізувати.\n- Цього я не скажу, я забобонний. Якщо розповісти комусь про мрію заздалегідь - вона не здійсниться.\n- Коли ми знову побачимо Вас на рингу?\n- Не можу сказати. Ми проведемо нараду команди і вирішимо це питання. Зараз я поки зосереджений на майбутньому поєдинку Володимира і буду намагатися якомога швидше повністю відновитися.\nТеги - Віталій Кличко, бокс


Корисні поради на всі випадки життя » Дім і затишок » Що таке зона свіжості в холодильнику?\nУ покупця в магазині побутової техніки очі розбігаються в різні боки від асортименту представлених товарів. Щоб зробити недорогу покупку, яка б відповідала всім вимогам, потрібно ознайомитися з характеристиками агрегату, дізнатися, чим один примірник відрізняється від іншого, і розумна різниця в цінах. Коли ми вибираємо холодильник, перше, на що звертаємо увагу, це його місткість і багатофункціональність, але деякі моделі, які приваблюють нас зовні, виявляються високі в ціні. Як купити недорогий та комфортний у використанні холодильник, оснащений найсучаснішим обладнанням?\nЗонування нових моделей холодильників\nСучасні технології передбачають в нових моделях холодильників так звану зону свіжості, яку інакше називають нульовою зоною або свіжої камерою. Вона є в кожному холодильнику, якщо вона одна, то вартість холодильника не збільшується. У випадку, якщо зона свіжості в холодильнику знаходиться і вгорі, і внизу, це значно збільшує витрату електроенергії, і, відповідно, б'є по вартості агрегату.\nЯкість продуктів, які ми зберігаємо в холодильнику, безпосередньо залежить від способу і місця їх розміщення. Наприклад, овочі і фрукти не можна складати на верхні полиці, так як там температура набагато нижче середньої, а якщо тривалий час тримати продукти загорнутими в поліетиленовий пакет, вони зазвичай псуються, особливо, якщо знаходяться на нижніх полицях, де підвищена вологість.\nНова зона свіжості - це невеликий відсік, який щільно закритий і вважається окремим від решти. Там завжди однакова температура 0°C разом з вологістю 50%.\nЩо таке суха зона свіжості?\nМ'ясо, рибу, птицю зазвичай зберігають окремо від інших продуктів. Якщо вони попередньо розморожені і чекають своєї години, щоб бути приготованими і поданими до столу, саме відповідне для цього місце - суха камера, яка має постійну температуру, що не дозволяє зіпсуватися продуктів, і знижену вологість, щоб на їх поверхні не змогли розмножуватися бактерії. Зберігати м'ясо і рибу в сухий холодильної зоні можна більше 2 діб - воно не втратить смакових якостей і збереже свіжість.\nЩо таке волога зона свіжості?\nДля фруктів і овочів потрібна постійна температура і підвищена вологість, щоб вони не псувалися і швидко не висихали. Це стосується і всіх видів зелені, які тут зберігаються в розгорнутому вигляді, без всяких пакувальних матеріалів. Єдина умова: всі продукти у вологій камері повинні бути вимиті, а їх поверхня суха, що дозволить продовжити термін придатності кожного виду. Тверді овочі, такі як морква, буряк, можуть зберігатися в зоні близько півроку, фрукти, ягоди - 30 днів. І це без втрати смакових якостей!\nЯк визначити холодильник з зоною свіжості?\nУ характеристиці моделі згадується комплектація, термін придатності і максимальне завантаження холодильника. Якщо всередині є зона свіжості, то вона буде мати будь-яку з перелічених назв, які є патентами: "BioFresh", "Flex Cool", "Fresh Box" та ін.\nКоли ж в інструкції ви прочитаєте вислів "зона підвищеної комфортності" - це не що інше, а нижній відсік холодильника, зазвичай представлений двома прозорими контейнерами. Загляньте всередину: зона свіжості має свій "вхід", на задній стінці камери ви знайдете пристрій, схожий зовні на вентилятор, що підтримує там мікроклімат, подаючи порційно холодне повітря. Якщо контейнер не вбудований і зовні нагадує висувний короб, значить, виробники хочуть отримати більше прибутку за ящик для зберігання овочів і фруктів.\nЧи потрібна система No Frost в холодильнику?


Кара за гріхи? Російська туристка залізла в саркофаг до праведного Лазаря і застрягла (відео)\nсереда, 1 вересень 2021, 13:30\nУ Ларнаці під час екскурсії з російською туристкою стався курйоз. Вона захотіла полежати в усипальниці святого Лазаря, однак щось пішло не так, зазначають Патріоти України.\nЖінка, не розрахувавши своєї статури, не вмістилася у саркофаг праведного Лазаря. Витягувати її довелося іншим туристам, які стали свідком. Літня жінка у складі екскурсійної групи зайшла до церкви, у якій зберігаються мощі Світого Лазаря. Вона вирішила залізти всередину і прилягти.\nВтім, коли вона захотіла встати – так легко, як залізти, це не вийшло. Жінці притисло ноги і її довелося витягати. Цей епічний момент зняли на камери очевидці і залили в мережу. Як видно на кадрах, дістати туристку з Росії вдалося.


Петр Чех - ексворотар Арсеналу і Челсі став хокеїстом - новини футболу\nВідновив кар'єру: знаменитий ексворотар "Арсеналу" прийняв сенсаційне рішення\nЗнаменитий чеський воротар Петр Чех, який виступав за лондонські клуби "Челсі" і "Арсенал", став гравцем хокейного клубу.\nЗнаменитий футбольний голкіпер підписав повноцінний контракт із клубом "Гілдфорд Фенікс" і виступатиме у третьому за силою англійському хокейному дивізіоні (National Ice Hockey League Division 2).\nУ "Феніксі" він гратиме на звичній для себе позиції воротаря, але тільки хокейного.\n"Ми дуже раді, що Петр приєднався до "Феніксу". Чекаємо, коли зможемо побачити його у ділі на вихідних. Він істотно додав відтоді, як я вперше побачив його на льоду", – заявив головний тренер команди Мілос Мелічерік, якого цитує офіційний сайт "Фенікса".\nПетр уже тренувався з іншою хокейною командою – "Гілфорд Флеймс".\n"Я щасливий можливості зіграти за "Фенікс". Сподіваюся, зможу допомогти цій команді досягти мети у сезоні. Постараюся виграти з нею максимум матчів, коли буду отримувати шанс зіграти. Після 20 років у професійному футболі для мене буде чудовим досвідом зіграти у гру, яку я любив дивитися в дитинстві і грати, будучи дитиною", – сказав Чех.\nЧеський воротар провів 11 років у "Челсі" і 4 роки в "Арсеналі".\nЯк повідомляв OBOZREVATEL, легенда легкої атлетики Усейн Болт зіграв перший футбольний матч.


ЛЕТРАМ інструкція, аналоги, ціна в аптеках, показання, протипоказання, склад. Таблетки виробництва Гетеро Лабз Лімітед\nЛЕТРАМ таблетки 250 мг Гетеро Лабз Лімітед\nЛЕТРАМ таблетки 250 мг\nЛЕВІЦИТАМ 250 250 мг\nЛЕВІЦИТАМ 500 500 мг\nвід 513.71 грн\nЛЕВЕНІУМ 250 мг\nЛЕВЕТИРАЦЕТАМ ГРІНДЕКС 250 мг\nЛЕВІНОРИН 250 мг\nЛЕПСІКАД 250 мг\nРІВОЛЕВ 250 мг\nТІРАМАКС 250 мг\nСклад: 1 таблетка містить леветирацетаму 250 мг\nТоргівельне найменування: ЛЕТРАМ\nФармакотерапевтична група: Протиепілептичні засоби. Леветирацетам.\n1 таблетка міститьлеветирацетаму 250 мг; 500 мг; або1000 мг;\nтаблетки 250 мг: Opadry II Blue85F20694 (спирт полівініловий, титану діоксид (Е 171), макрогол 3350, тальк, індигокармін (Е 132));\nтаблетки 250 мг: блакитного кольору,\n, з рискою, таблетки, вкриті плівковою оболонкою, з написом «Н» з одного боку та «87» – з іншого;\nтаблетки 500 мг: жовтого кольору, довгастої форми, з рискою, таблетки, вкриті плівковою оболонкою, з написом «Н» з одного боку та «88» – з іншого;\nтаблетки1000 мг: білого кольору, довгастої форми, з рискою, таблетки, вкриті плівковою оболонкою, з написом «Н» з одного боку та «91» – з іншого.\nДіюча речовина леветирацетам є похідним піролідону (S-енантіомерα-етил-2-оксо-1-піролідин-ацетаміду), за хімічною структурою відрізняється від відомих протиепілептичних лікарських засобів.\nДослідженняіn vitro показали, що леветирацетам впливає на внутрішньонейрональні рівні Са2+ шляхом часткового пригнічення току через Са2+ канали N-типу та зниження вивільнення Ca2+з інтранейрональних депо. Він також частково нівелює пригнічення ГАМК- та гліцин-регульованого струму, індукованих цинком та β-карболінами. Крім того, у процесі дослідженьin vitro леветирацетам зв’язувавсязі специфічними ділянкамимозкової тканини гризунів. Ця ділянка зв’язування є синаптичним везикулярним білком 2А, що бере участь у злитті везикул та вивільненні нейротрансмітерів. Леветирацетам та споріднені аналоги демонструють упорядкованість афінності для зв’язування із синаптичним везикулярним білком 2А, що корелює з їх протисудомною дією на аудіогенній моделі епілепсії на мишах. Ці результати дають змогу припустити, що взаємодіяміж леветирацетамом та синаптичним везикулярним білком 2Асприяє протиепілептичній дії лікарського засобу.\nУ людини активність препарату якпри парціальній, так і при генералізованій формі епілепсії (епілептиформні прояви/фотопароксизмальна реакція) підтвердила наявність широкого спектра фармакологічного профілю леветирацетаму.\nЛеветирацетам є високорозчинною проникною сполукою. Фармакокінетичний профільлінійний з низькою індивідуальною варіабельністю. Змін у кліренсі після багаторазового прийому препарату не спостерігається. Доказів наявності релевантних змін, пов’язаних зі статтю, расою або з добовим циклом, немає. Фармакокінетичний профіль порівняний у здорових добровольців та у пацієнтів, хворих на епілепсію.\nЗначна кореляція між концентрацією у слині та в плазмі була виявлена у дорослих та дітей (показник концентрації в плазмі/слині перебував у діапазоні від 1 до 1, 7 після прийому таблеток та через 4 години після прийому орального розчину).\nЛеветирацетам швидко всмоктується після перорального застосування. Абсолютна пероральна біодоступність близька до 100 %. Максимальна концентраціяу плазмі крові (Cmax) досягається через 1, 3 години після прийому препарату. Рівноважний стан досягається через 2 дні застосування препарату 2 рази на добу. Cmax зазвичай становить 31 та 43 мкг/мл після разової дози 1000 мг та повторної дози 1000 мг2 рази на добувідповідно. Ступінь всмоктуванняне залежить від дози та не змінюється під дією їжі.\nДаних щодо розподілу препарату у тканинах людини немає. Ні леветирацетам, ні його основний метаболіт значним чином не зв’язуються з білками плазми крові (< 10 %). Об’єм розподілу леветирацетаму становить від 0, 5 до 0, 7 л/кг, що приблизно дорівнює загальному об’єму води в організмі.\nТакож були визначені два другорядних метаболіти. Один утворювався внаслідок гідроксилювання піролідонового кільця (1, 6 % від дози), другий – внаслідок розімкнення піролідинового кільця (0, 9 % від дози).\nІнші невизначені компоненти становили лише 0, 6 % від дози.\nВзаємного перетворення енантіомерів леветирацетаму або його основного метаболіту в умовахin vivoне спостерігалося.\nУ процесі дослідженьіn vitroлеветирацетам та його основний метаболіт не пригнічували активність основних ізоформ цитохрому Р450 (CYP3A4, 2A6, 2C9, 2C19, 2D6, 2E1 та 1A2), глюкуронілтрансферази (UGT1A1 і UGT1A6) та епоксидгідроксилази. Також леветирацетам не пригнічує глюкуронідацію вальпроєвої кислотиin vitro.\nУ культурі гепатоцитів людини леветирацетам виявив слабкий впливнаCYP1A2, SULT1E1 або UGT1A1. Леветирацетам викликав незначну індукцію CYP2B6 і CYP3A4. Даніin vitro i дані про взаємодіюіn vivoщодо пероральних протизаплідних засобів, дигоксину і варфарину вказують на відсутність значної індукції ферментівin vivo. Тому взаємодія лікарського засобу з іншими речовинами або навпаки малоймовірна.\nПеріод напіввиведення препарату із плазми у дорослих становив 7±1 годину і не залежав від дози, шляху введенняабо повторного застосування. Середній загальний кліренс становив 0, 96 мл/хв/кг.\nОсновна кількість препарату, в середньому 95 % дози, виводилася нирками (приблизно 93 % дози виводилося протягом 48 годин). З калом виводиться лише 0, 3 % дози.\nКумулятивне виведення із сечею леветирацетаму та його основного метаболіту становило 66 % та 24 % від дози відповідно у перші 48 годин. Нирковий кліренс леветирацетаму та ucb L057 становить 0, 6 та 4, 2 мл/хв/кг відповідно, що свідчить про виведення леветирацетаму шляхом гломерулярної фільтрації з подальшою реабсорбцією у канальцях і що основний метаболіт також виводиться шляхом активної канальцевої секреції на додатково до гломерулярної фільтрації. Виведення леветирацетаму корелює із кліренсом креатиніну.\nУ пацієнтів з анурією у термінальній стадії хвороби нирок період напіввиведення становив приблизно 25 та 3, 1 години відповідно у період між сеансами діалізу та під час його проведення. Протягом типового 4-годинного сеансу діалізу виводилося 51 % леветирацетаму.\nУ пацієнтів із порушеннями функції печінки легкого та середнього ступеня значимих змін кліренсу леветирацетаму не відбувається. У більшості пацієнтів з тяжкими порушеннями функції печінки кліренс леветирацетаму знижується більше ніж на 50 % через супутню ниркову недостатність(див. розділ «Спосіб застосування та дози»).\nПісля прийому разової дози препарату перорально (20 мг/кг) у дітей, хворих на епілепсію (віком від 6 до 12 років), період напіввиведення леветирацетаму становив 6 годин. Видимий кліренс, скоригований відповідно до маси тіла, був приблизно на 30 % вище, ніж у дорослих, хворих на епілепсію.\nПісля повторного перорального прийому препарату (від 20 до 60 мг/кг/добу) у хворих на епілепсію дітей (віком від 4 до 12 років) леветирацетам швидко всмоктувався. Cmax спостерігалася через 0, 5–1, 0 годину після прийому препарату. Cmax та площа зони під кривою залежності концентрації від часу зростали лінійно і залежали від дози. Період напіввиведення становив приблизно 5 годин, видимий загальний кліренс – 1, 1 мл/хв/кг.\n-парціальних нападів із вторинною генералізацією або без такої у дорослих і дітей віком від 6 років, хворих на епілепсію;\nПідвищена чутливість до леветирацетаму або до інших похідних піролідону, або до будь-якоїдопоміжної речовини препарату.\nДомаркетингові дані клінічних досліджень, проведених за участю дорослих, вказують на те, що леветирацетамне впливає на рівень концентрації в сироватці наявних протиепілептичних засобів (фенітоїну, карбамазепіну, вальпроєвої кислоти, фенобарбіталу, ламотриджину, габапептину та примідону) та на те, що протиепілептичні лікарські засоби не впливають на фармакокінетику леветирацетаму.\nРетроспективна оцінка фармакокінетики взаємодії препаратів у дітей, хворих на епілепсію (віком від 4 до 17 років), підтвердила, що додаткова терапія леветирацетамом для перорального застосування не впливала на концентрацію в сироватці у стабільному стані в разі одночасного застосування карбамазепіну та вальпроату. Однак дані дають можливість передбачати, що кліренс леветирацетаму буде на 20 % вище у дітей, які приймають фермент- індукуючі протиепілептичні лікарські засоби. Коригування дози не вимагається.\nПробенецид (500 мг 4 рази на добу) блокує секрецію ниркових канальців, пригнічує нирковий кліренс основного метаболіту, але не самого леветирацетаму. Однак концентрація цього метаболіту залишається низькою.\nЛеветирацетам у добовій дозі 1000 мг не змінює фармакокінетику пероральних протизаплідних засобів (етинілестрадіолу і левоноргестрелу); ендокринні показники (рівні лютеїнізуючого гормону та прогестерону) не змінювалися. Леветирацетам у добовій дозі 2000 мг не змінює фармакокінетику дигоксину й варфарину; значення протромбінового часу залишалися незміненими. Дигоксин, пероральні протизаплідні засоби й варфарин зі свого боку не впливають на фармакокінетику леветирацетаму при одночасному застосуванні.\nУ разі необхідності припинення прийому препарату рекомендується проводити поступово (наприклад, для дорослих та підлітків з масою тіла50 кг та більше слід зменшувати дозу 500 мг 2 рази на добу кожні 2-4 тижні; дітям та підліткам з масою тіла менше 50 кг зменшувати разову дозу слід не більше ніж на 10 мг/кг 2 рази на добу кожні 2 тижні).\nТаблетки необхідно приймати перорально, запиваючи достатньою кількістю води, під часвживання їжі або між прийомами їжі. При пероральному застосуванні леветирацетам може мати гіркий присмак. Добову дозу розподіляють на 2 однакових прийоми.\nМонотерапія для дорослих та підлітків віком від 16років.\nМонотерапіюдорослих і дітейвіком від16 роківслід розпочинати з рекомендованоїдози500 мг/добу(250 мг 2 рази на добу)з подальшим підвищенням початкової терапевтичної дози 1000 мг/добу (до 500 мг 2 рази на добу) через 2 тижні. Можливе підвищення дози на 500 мг/добу (на 250 мг 2 рази на добу) кожні 2 тижні, залежно від клінічного ефекту. Максимальна добова доза становить 3000 мг/добу (1500 мг 2 рази на добу).\nБезпека та ефективність застосування препаратуЛетрам як монотерапії дітям і підліткам віком до 16 років не встановлені.\nПочаткова терапевтична доза становить1000 мг/добу (500 мг 2 рази на добу). Це початкова доза, яку призначають у перший день лікування. Залежно від клінічної відповіді та переносимості препарату добову дозу можна збільшити до максимальної3000 мг/добу (1500 мг 2 рази на добу). Змінювати дозу на 1000 мг/добу (500 мг 2 рази на добу) можна кожні 2–4 тижні.\nДодаткова терапія для дітей віком від 6 років та підлітків (віком від 12 до 17 років)з масою тіла менше50 кг.\nЯк додаткову терапію дітямвіком від6 років препаратслід розпочинати застосовувати з дози 10 мг/кг маси тіла 2 рази на добу. Залежно від клінічної відповіді та переносимості дозу можна збільшувати до 30 мг/кг2 рази на добу. Дозу не можна збільшувати чи зменшувати більше ніж на 10 мг/кг 2 рази на добу кожні 2 тижні. Слід застосовувати найменшу ефективну дозу.\nДітям віком від 6 років оральний розчин леветирацетаму слід застосовувати для дозування препарату до 250 мг, для доз, не кратних 250 мг, коли рекомендоване дозування неможливо отримати прийомом декількох таблеток, а також для пацієнтів, які не можуть проковтнути таблетки. Слід застосовувати найменшу ефективну дозу. Початкова доза для дитини або підлітка з масоютіла 25 кг повинна становити 250 мг 2 рази на добу, максимальна доза – 750 мг на добу.\nУ разі необхідності припинення прийому препарату відміну рекомендується проводити поступово (наприклад, для дорослих та підлітків з масою тіла 50 кг та більше – зменшувати дозу 500 мг2 рази на добу кожні 2–4 тижні; для дітей та підлітків з масою тіла менше 50 кг –\nКК для дорослих та підлітків з масою тіла більше50 кгможна розрахувати, виходячи з концентрації сироваткового креатиніну, за формулою:\nКК (мл/хв) = - × 0, 85 (для жінок)\nКК (мл/хв/1, 73 м2) = -×1, 73\nРежим дозування при нирковій недостатності для дорослих та підлітків із нирковою недостатністю з масою тіла більше50 кг\n(мл/хв/1, 73 м2)\nвід 500 до 1500 мг2 разина добу\nвід 500 до 10002 разина добу\nвід 250 до 750 мг2 разина добу\nвід 250 до 500 мг2 разина добу\n(1) У перший день лікування леветирацетамом рекомендується прийом навантажувальної дози 750 мг.\n(2) Після діалізу рекомендована додаткова доза 250–500 мг.\nДля дітей з нирковою недостатністюдозу леветирацетаму необхідно коригувати відповідно до ниркової функції, оскільки кліренс леветирацетаму пов’язаний з нирковою функцією. Ця рекомендація ґрунтується на дослідженні за участю дорослих пацієнтів із порушеннями ниркової функції.\nДля дітей ККу мл/хв/1, 73 м2 можна вирахувати, виходячи з рівня креатиніну в сироватці (мг/дл), за такою формулою (формула Шварца):\nКК (мл/хв) = -\nУ дітей віком до 13 років та у підлітків-дівчаток ks = 0, 55, у хлопців-підлітків ks = 0, 7.\nРекомендації щодо корекції дози для дітей (віком до 6 років) та підлітків із порушеннями функції нирок з масою тіла менше50 кг\nКліренс креатиніну (мл/хв/1, 73 м2)\nДіти віком від 6 років та підлітки з масою тіла менше50 кг(1)\n10-30 мг/кг(0, 10-0, 30 мл/кг)2 разина добу\n10-20 мг/кг(0, 10-0, 20 мл/кг)2 разина добу\n5-15 мг/кг(0, 05-0, 15 мл/кг)2 разина добу\n5-10 мг/кг(0, 05-0, 10 мл/кг)2 разина добу\n10-20 мг/кг(0, 10-0, 20 мл/кг)1 раз на добу(2)(3)\n(1) Для дозування до 250 мг для доз, не кратних 250 мг, коли рекомендоване дозування неможливо отримати прийомом декількох таблеток, а також для пацієнтів, які не можуть проковтнути таблетки, слід застосовувати оральний розчинлеветирацетаму.\nДля пацієнтів зі слабкими та помірними порушеннями функції печінки корекція дози не потрібна. У пацієнтів із тяжкими порушеннями функції печінки кліренс креатиніну може не повною мірою відображати ступінь ниркової недостатності. Тому для пацієнтів із кліренсом креатиніну < 60 мл/хв/1, 73 м2 добову підтримуючу дозу рекомендовано знизити на 50 %.\nЛікарський засіб у формі таблеток не рекомендований для застосування дітям віком до 6 років. Цій групі пацієнтів бажано застосовувати препарату формі орального розчину. Крім того, наявні дозування таблеток не підходять для початкового лікування дітей з масою тіла до 25 кг, для пацієнтів, які не можуть проковтнути таблетки, або для застосування доз до 250 мг. У всіх вищенаведенихвипадках необхідно застосовувати препарат у формі розчину для перорального застосування.\nЛікарський засіб у формі таблеток не рекомендований для застосування дітям віком до 6 років.\nПісля гострого передозування можна промити шлунок, викликати блювання. Специфічного антидоту для леветирацетаму немає. У разі передозування лікування повинно бути симптоматичним і може включати гемодіаліз. Ефективність виведення леветирацетаму становить 60 %, для первинного метаболіту ̶74 %.\nПобічні реакції, про які повідомляли в клінічних дослідженнях (стосовно дорослих, підлітків, дітей і немовлят віком від 1 місяця) і протягом постмаркетингового періоду, зазначені в наступній таблиці по системі класифікації органів і систем з визначенням їх частоти. Частота визначається таким чином: дуже часто (≥ 1/10); часто (≥ 1/100, < 1/10); нечасто (≥ 1/1000, < 1/100); рідко (≥ 1/10000, < 1/1000); дуже рідко (< 1/10000).\nРеакція на лікарський засіб з еозинофілією та синдромом гіперчутливості до лікарського засобу(включаючи ангіоневротичний набряк та анафілаксію)\nСпробисамогубства, суїцидальні думки, психотичнірозлади, аномальна поведінка, галюцинації, гнів, сплутаність свідомості, панічні атаки, емоційна лабільність/зміни настрою, збудженість\nЗ боку опорно-рухового апаратута сполучної тканини\nПрофіль побічних реакцій леветирацетаму загалом схожий у різних вікових групах та при всіх затверджених показаннях епілепсії. Результати щодо безпеки застосування препарату дітям, отримані у процесі плацебо-контрольованих клінічних досліджень, відповідали профілю безпеки леветирацетаму у дорослих, окрім побічних реакцій з боку поведінки та психіки, які у дітей були більш частими, ніж у дорослих. У дітей та підлітків віком від 4 до 16 років спостерігалися блювання (дуже часто, 11, 2 %), збудженість (часто, 3, 4 %), зміна настрою (часто, 2, 1 %), афективна лабільність (часто, 1, 7 %), агресія(часто, 8, 2 %), відхилення в поведінці (часто, 5, 6 %) та летаргія (часто, 3, 9 %) частіше, ніж в інших вікових групах.\nЮніт III, Формулейшн Плот № 22 -110 ІДА, Джидіметла, Хайдерабад, 500 055 Телангана, Індія.\nUnit III, Formulation Plot No 22- 110 IDA, Jeedimetla, Hyderabad, 500 055 Telangana, India.


U21. «Шахтар» – «Арсенал-Київ» – 3:2\nU21. Шахтар – Арсенал-Київ – 3:2\nУ другому турі молодіжного чемпіонату «оранжево-чорні» приймали «Арсенал-Київ»\nСтартувавши у вівторок із вольової перемоги в Чернігові, вже за три дні «гірники» вийшли на матч з іншим новачком ліги. Через кадровий дефіцит (п’ятеро збірників ще не повернулись) Валерій Кривенцов зробив мінімальні зміни у складі: у центрі поля розташувався Володимир Якимець, а на лівому фланзі атаки – Михайло Мудрик. Також ігрову практику в молодіжці отримав голкіпер першої команди Олег Кудрик.\nДві помилки – два м’ячі\nПочаток видався цілком прогнозованим: чемпіон багато володів м’ячем і вишукував проблемні зони в обороні дебютанта, однак удари Холода, Глаголи й Дудіка пройшли над поперечиною, а відмінний простріл Павліша не зумів замкнути на ближній штанзі капітан «оранжево-чорних». Зрештою на 21-й хвилині рахунок було відкрито: з лівого флангу м’яч доправили в центр Василевичу, той умить викотив Артемові Дудіку, який із лінії штрафного вразив правий від кіпера кут – 1:0. Наставник гостей відповів на це несподіваною потрійною заміною в середині тайму, що подіяло на його підопічних: вони додали у швидкості та пресингу, змусивши двічі помилитися «гірників». Бриженко відзначився спочатку після корнера (скидання партнера й удар з кількох метрів у порожні ворота), а потім завершив контратаку киян унаслідок перехоплення поблизу чужого штрафного. Таким чином на перерву команди пішли з мінімальною перевагою «канонірів».\nДругий тайм минув за цілковитого домінування «Шахтаря», що майже не залишав половину поля суперника. При цьому рідкісні контрвипади «Арсенала-Києва» (переважно на початку) також були дуже небезпечними. Петренко бив головою та влучив у штангу, у відповідь Глагола й Холод якимось дивом з кількох метрів не заштовхали м’яч до сітки. Далі Бондаренко вивалився сам на сам із Кудриком, пробивши впритул з дальньою стійкою. І знов важливими виявились заміни, цього разу від Валерія Кривенцова. Надто вдало до гри увійшов Дмитро Топалов й одразу ж міг відзначитись: після прострілу Глаголи ліворуч Василевич влучив у блок, м’яч відскочив до Топалова, але захисник завадив йому вразити ціль. Також Дмитро постійно турбував оборону гостей своїми вриваннями ліворуч і гострими передачами – в одному з епізодів м’яч потрапив у руку гравцеві «канонірів», однак арбітр проігнорував момент. Відновити футбольну справедливість вдалося на 70-й хвилині: Глагола довгим закиданням знайшов у штрафному Василевича, Ілля виманив на себе захисників та голкіпера й викотив під удар Михайлові Мудрику, що забивав мало не в порожні ворота – 2:2. Після цього тиск підопічних Валерія Кривенцова тільки посилився, проте велику кількість флангових прострілів і навісів ніяк не виходило конвертувати в гол. Господарі не здавалися й незадовго до фінального свистка вирвали перемогу: Дудік прийняв чергову вертикальну передачу, перепасувався з Яловенком та відзначився майже з лінії воріт.\n3:2 – «гірники» обіграють «Арсенал-Київ», Артем Дудік оформлює дубль, а 18-річний Ілля Василевич робить два асисти.\nУ наступному турі 2 серпня на нас чекає молодіжне класико «Динамо» – «Шахтар».\n«Шахтар» U21 (Донецьк) – «Арсенал-Київ» U21 (Київ) – 3:2 (1:2)\nГоли: 1:0 Дудік (21), 1:1 Бриженко (30), 1:2 Бриженко (34), 2:2 Мудрик (70), 3:2 Дудік (88)\n«Шахтар» U21: Кудрик, Холод, Чаговець (Мате, 52), Меліченко, Павліш (Муравський, 59), Якимець (Криськів, 59), Путря (Топалов, 59), Дудік, Глагола (к), Мудрик, Василевич (Яловенко, 80)


proWomanToday.ru » Краса » Друге підборіддя: бережіть овал обличчя змолоду\nДруге підборіддя - це відкладення підшкірного жиру у шиї, звисають і утворить складку, яка виглядає, як друге підборіддя. Найчастіше друге підборіддя є у людей з надмірною вагою і ожирінням, а також у літніх людей, проте він може утворитися і у людини з нормальною вагою - це залежить від структури кістки і ступеня еластичності шкіри.\nДруге підборіддя стає особливо помітний, коли людина відкриває рот або нахиляє голову.\nЗверніть увагу на свою поставу. Якщо ви постійно сутулитеся, ходите з опущеною головою, можливо, вам і оточуючим лише здається, що у вас є друге підборіддя.\nІноді він зникає, варто вам тільки випрямити спину. Якщо другий підборіддя не зникає - нічого страшного, з цим можна впоратися.\nЗверніться до лікаря. Іноді друге підборіддя частково або повністю є результатом застою рідини.\nЯкщо лікар виявить у вас таку проблему, ймовірно, він порекомендує вам пройти курс з декількох сеансів масажу - це поліпшить відтік рідини і заодно допоможе вирішити деякі проблеми з поставою Постава - кілька корисних порад для бажаючих ходити прямо.\nРегулярні фізичні навантаження допомагають тримати тіло в тонусе- вони стимулюють роботу серцево-судинної та лімфатичної систем. Не важливо, будете ви регулярно займатися в спортзалі, здійснювати піші або велосипедні прогулянки, танцювати або плавати.\nГоловне - підтримувати певний рівень активності, який не дозволить вашому тілу стати в'ялим. Систематичне спалювання одержуваних калорій запобігає відкладенню підшкірного жиру, а значить, і освіта другого підборіддя.\nПомірне і збалансоване харчування суттєво знижує ймовірність утворення другого підборіддя. Зробіть основою свого меню фрукти, овочі, бобові та рибу. Відмовтеся від простих вуглеводів і транс-жирів.\nЦе не тільки позбавить вас від другого підборіддя, але і захистить від серйозних проблем зі здоров'ям.\nРегулярне зволоження шкіри допоможе зберегти її еластичність і запобігти появі другого підборіддя. Двічі на день наносите зволожуючий крем на обличчя і шею- як мінімум один раз в день необхідно наносити зволожуючий молочко на все тіло.\nЗмініть зачіску. Стрижки довжиною до підборіддя і довге волосся привертають увагу до підборіддя.\nКороткі стрижки з пасмами різної довжини, навпаки, відволікають увагу від підборіддя і шиї.\nНе носіть одяг з вузьким коміром, по можливості, не застібайте сорочки на всі ґудзики і відмовтеся від краваток.\nНапевно, вам доводилося бачити, як друге підборіддя у когось виступає над коміром або краваткою - видовище комічне, і вже точно не привабливе. З тієї ж причини потрібно відмовитися від прикрас, що нагадують собачий нашийник.\nЗамість цього віддавайте перевагу одягу з відкритою горловиною і довгим намистом. Сорочки і блузки можна носити, розстебнувши верхні гудзики.\nВстаньте прямо, злегка нахиливши голову вперед. Повільно підніміть голову і відхиліть її якомога далі назад, але так, щоб ви не відчували занадто сильного напруги.\nЩільно зімкніть губи, відчуйте, як напружуються м'язи шиї. Порахуйте до десяти і розслабтеся, поверніться у вихідне положення. Виконайте вправу 10 разів поспіль.\nВстаньте прямо, злегка нахиливши голову вперед. Широко відкрийте рот і витягніть язик якомога далі вперед. Порахуйте до десяти і розслабтеся.\nПовторіть вправу ще 10 разів.\nВитягніть нижню губу якомога далі вперед, порахуйте до десяти, розслабтеся. Повторіть вправу 10-15 разів.\nВитягніть підборіддя вперед, так, щоб відчути напругу в м'язах. Порахуйте до десяти.\nПовторіть вправу 10-15 разів.\nСядьте, випрямити спину.\nНахиліть голову якнайдалі назад, і кілька разів поспіль відкривайте і закривайте рот, відчуваючи, як напружуються і розтягуються м'язи.


27 років тому вона всиновила хлопчика. Оcь як вiн їй вiддячив. «Подумай, ти ще можеш відмовитися» – Смерека\nPrevious PostУ свої 51 вона нaвaжuлacя нapoдuтu трійню. Тепep нoвocпeчeнy мaмoчкy зacyджyє увecь iнтepнет…\nNext Post97-річна бабуся захотіла продати свою хату. Коли співробітники агенції нерухомості приїхали щоб зробити фото і увійшли до хати – вони завmерли!


Аматорські матеріали стали предмет спору на YouTube\n24 березня, 2009 тема: Архів, Новини |\nНавколо інтернет відео сервісу YouTube розгортаються нові контроверсії. В зв’язку з тим, що YouTube та Warner Music не досягли угоди щодо компенсацій, які виплачуватимуться за матеріал, авторські права на який належать Warner Music, з сервісу на вимогу Warner Music було знято значну кількість відео.\nКонтроверсійність полягає в тому, що більша частина відеоматеріалів не порушує авторських прав Warner Music. В основному це аматорські матеріали, які підпадають під виключення з-під захисту авторського права. Багато користувачів вже почали оскаржувати зняття їх відеороликів.


Володимир Лукіч Боровиковський. Життєвий та творчий шлях.\nВажко назвати іншого портретиста кінця XVIII століття, крім Боровиковського, який з такою повнотою і яскравістю втілив би характерні риси людини свого часу, нові уявлення про особу, висунуті громадським рухом 1790-х і 1800-х років. У його портретах знайшли собі вираз подальші пошуки природності і простоти в мистецтві, позначилися насамперед у бажанні підкреслити значення і привабливість людських почуттів. Поряд із цим у творах художника завжди відчувається чітко виражена моральна нота, твердження високого обов'язку людини як члена сім'ї та суспільства, яке становило таку істотну рису громадських поглядів тих років. У порівнянні зі своїми попередниками і деякими сучасниками Боровиковський більшою мірою підпорядковував різноманіття індивідуальних властивостей моделі втіленню узагальнюючого ідеалу, якійсь визначено витриманій художній концепції, і в цьому сенсі його портрети дещо втрачають ту соковитість характеристик, яка була властива, наприклад, Левицькому. Але в той же час посилення емоційних моментів в образі, такі нові мотиви, як зв'язок зображеної людини з пейзажем, природою, а також наростання в портретах зрілого періоду громадянського змісту становлять привабливу особливість мистецтва майстра. Останнє, завершуючи портретні традиції XVIII століття, окремими своїми рисами підводить і до шукань митців наступного покоління.\nБоровиковський народився в Україні, в Миргороді, 24 липня 1757 року. Тихе містечко, що нагадувало село, яке потопає в зелені, Миргород в роки юності художника жив непомітним, але все ж діяльним життям. Він був центром полку (на які в той час ділилася територія лівобережної України), хоча резиденція останнього знаходилася в містечку Сорочинцях, що знаходиться неподалік. Більшість населення - козаки, козацька старшина (привілейований прошарок, згодом прирівняний у правах до дворянства) була тісно пов'язана з полком, виконуючи в ньому ті чи інші адміністративні обов'язки. Також і родичі Боровиковського - його батько, брати і брати батька, що належали до дрібної козацької старшини, хоч і займалися іконописом, але в той же час справно несли полкову службу.\nВ. Л. Боровиковський вступив до Миргородського полку в 1774 році і в 1783 році отримав чин значкового товариша (один із тих чинів, які давалися козацькій старшині). Незабаром після цього в зв'язку із знищенням залишків самоврядування краєм і переформуванням малоросійських полків у регулярні, за зразком російської армії, він отримав звання поручика і був звільнений від військової служби.\nРанні роки своєї діяльності Боровиковський в основному присвячував іконопису - традиційному заняттю в його родині. Але поряд із цим, як і всі іконописці, він виконував і портрети, надзвичайно поширені в українському побуті. До нас дійшов один такий його портрет самого кінця 1770-х чи початку 1780-х років, який зображає колишнього запорізького старшину - полтавського бургомістра П. Я. Руденка (Дніпропетровський художній музей). Написаний у архаїчній манері старовинних українських репрезентативних портретів, він, однак, характеризує Боровиковського як досить самостійного і обдарованого художника. При всій традиційній урочистості композиції, застиглості та площинності фігури в живописі помітні також нові прийоми: часткове використання світло-тіньового ліплення і правил перспективи (останнє особливо відчувається у фоні зі зображенням церкви та обеліска, який П. Я. Руденко спорудив у 1778 році в пам'ять про звільнення свого батька Петром I зі шведського полону); живий вираз має обличчя портретованого, хоча в моделюванні його форм зберігається жорсткість.\nДещо пізніше Боровиковський, мабуть, пробував писати портрети і в більш сучасному, загальному для європейського, зокрема російського, живопису того часу стилі, виявляючи знайомство з такими його формами, розповсюдження яких обумовлювалося вже становленням нової, чисто світської дворянської культури в Україні. Однак основний напрямок його діяльності як і раніше визначався роботами в області релігійного живопису (кілька ікон Боровиковського цього періоду зберігається в Музеї українського мистецтва в Києві та в Російському музеї). Лише з переїздом художника до Петербурга стався перелом у його творчості. Приводом до цієї зміни в його житті стала участь Боровиковського в оформленні одного з приміщень, які готувалися для Єкатерини II, що в 1787 році здійснила подорож через Україну в Крим. Обставини цієї справи ще недостатньо з'ясовані. Однак саме виконання даного офіційного замовлення вплинуло на долю художника вирішально, дозволивши йому через деякий час виїхати удосконалюватися в живопису до Петербурга.\nЗ часу переїзду художника до столиці (куди він прибув 16 грудня 1788 року) і починається період тієї інтенсивної п плідної творчої діяльності Боровиковського, яка висунула його в ряди найбільших портретистів кінця XVIII століття.\nПерші вісім років Боровиковський прожив у будинку Н. А. Львова - надзвичайно талановитого архітектора, поета, музиканта і вченого, біля якого групувався цілий ряд видних художніх діячів. Це відразу залучило Боровиковського до активного творчого середовища. Він опинився в колі тих художніх інтересів, питань, ідей, які хвилювали в той час мислячу творчу інтелігенцію.\nКінець XVIIII століття був важливим періодом в житті російського суспільства. Потужні народні рухи та соціальні потрясіння останніх десятиліть на Заході і в самій Росії породжували свідомість майбутнього перелому, руйнування старого, усталеного укладу життя, а разом із цим відчуття відносності багатьох колишніх ідейних переконань, пошуки такого погляду на світ, який допоміг би зрозуміти теперішні більш складні відносини життя. Викликала сумнів віра не тільки в якісь незмінно розумні "природні" закони життя, а й у безмежну, всеперемагаючу силу логічного пізнання світу. Затверджувалася самоцінність почуттів людини, незалежність його внутрішнього індивідуального світу, правомірність такого підходу до розуміння дійсності, який відкривається емоційної стихією людини. Ці ідеї, що виростали на грунті критики не тільки потворних сторін абсолютистського феодально-кріпосницького ладу, а й перебільшеного культу розуму, який був властивий деяким просвітителям на ранньому етапі їх боротьби з цим ладом, отримали загальноєвропейське поширення, ставши основою для нового ідейного і художнього напряму - сентименталізму.\nОднак було б невірно думати, що 90-ті роки привели до рішучого розриву з основними соціальними переконаннями кращих людей попередніх років. Правда, окремі представники російського дворянства, які стали свідками грізних подій в Росії та за кордоном, протиставили активним громадським ідеалам інтимний, приватний світ людини. Увагою до суто моральних проблем і переживань «чутливої» особистості вони намагалися сховатися від тривожних соціальних питань. Але в той же час в 90-ті роки не слабшають, а в якійсь мірі отримують і складний в нових умовах розвиток традиції соціальної боротьби. У культурі помітно поглиблюються демократичні елементи. Цілий ряд передових дворянських діячів, хоча і не піднімається у своїх критичних висновках до революційності, все ж мріє про справедливий, заснований на «розумних» засадах суспільний устрій батьківщини. Цим діячам не менш близький виявляється новий ідеал особистості з її підвищеними емоціями, здатної на душевні пориви. Проте в їх уявленні готовність до ніжних і сильних «почуттів» поставленої в привілейоване становище людини повинна була означати насамперед її прагнення до «загального блага», проявлятися як «суспільна доброчесність».\nСентименталізм з його схильністю до висловлення душевних станів людини, з його детальними, хоча і не позбавленими умовності прийомами психологічної характеристики був кроком вперед по шляху завоювання мистецтвом реальної людської особистості, навколишньої природи. Разом з тим притаманна йому в певних формах моральна і навіть дидактична громадська тенденція обумовлювала в ряді випадків точки зіткнення його з класицизмом. Саме тому в художніх творах особливо кінця XVIII століття нерідко риси сентименталізму органічно поєднуються з класичною в цілому концепцією образу.\nБоровиковський найбільш яскраво втілив ідеї сентименталізму в портретному живописі, що грали таку помітну роль у художній культурі 90-х років. Але йому особливо близьким був той напрям у ньому, в якому рішуче не поривався зв'язок з основними громадянськими, етичними та естетичними ідеалами попередніх років. В його мистецтві хоча і з'являється ряд більш вільних жанрів, мотивів і тем, хоча і вносяться нові відтінки і штрихи в характеристику людини, що збагачують її образ, але все ж зберігається, а поступово і наростає класична основа.\nЯк свідчать сучасники, після приїзду до столиці Боровиковський зблизився з Левицьким і, можливо, навчався у нього. З 1792 року протягом декількох років він займався з Д. Б. Лампі. Від першого з названих художників він успадкував серйозне, вимогливе ставлення до своїх обов'язків, вдумливий підхід до людської моделі, а також блискуче вміння передавати коштовні тканини, принадність предметного матеріального світу. Лампі допоміг йому придбати ряд важливих технічних навичок, зокрема композиційних прийомів при побудові складних репрезентативних портретів. Висока обдарованість митця, чималий, хоча і обмежений досвід живописця-ремісника в попередні роки дали можливість Боровиковському швидко подолати технічні труднощі, які виникають на шляху професійного портретиста. Вільне володіння всіма тонкощами художньої майстерності, самостійне, глибоко своєрідне сприйняття людини дозволили йому з великою гнучкістю і повнотою висловити той важливий зміст, який висувало життя його епохи.\nУже в порівняно ранніх портретах, створених в Петербурзі, чітко позначилися шукання митця, прагнення знайти своє рішення образу людини. У портреті О. К. Філіппової (початок 90-х років, Російський музей) помітно бажання якомога безпосередніше відобразити людську модель. Вже тут проявилися та емоційність, та більш вільна, ніж раніше, «поведінка» людини в портреті, які так імпонували естетичним смакам і поглядам епохи. Боровиковський не давав яскравої характеристики фізичного вигляду моделі. Для нього важливіше було вловити природність пози жінки (хоча жест руки з квіткою і виглядає традиціойним), невимушений поворот її голови. Обличчя, трохи схилене і звернене до глядача, чарує своїм уважним і одночасно задумливо-спокійним виразом. Світла постать у білому пеньюарі, представлена в профіль, вимальовується на повітряному фоні. Це послаблює відчуття тілесності. Те саме досягається і манерою живопису. Боровиковський ліпить форми обличчя тонко, делікатним дотиком пензля, одяг же намічає більш широкими й вільними мазками (втім, костюм і руки жінки залишилися недописаними). Колористична гама хоча і не дуже ще багата градаціями кольору, але м'яке поєднання холодних блакитних і димчасто-рожевих відтінків, що переходять у фоні в попелясто-лілові і зеленуваті, добре гармоніює з тендітним образом жінки.\nПри створенні цього портрета Боровиковський міг спиратися на досвід живописців більш раннього часу. У російській мистецтві вже у Рокотова з'явилося прагнення до емоційної і безпосередньої характеристики людини. Можливо, Боровиковський придивлявся до Вуаля (якого він копіював). Рожево-сіра гамма портрета Філіппової нагадує манеру цього французького художника. Важче сказати, чи був знайомий Боровиковський з творами англійських майстрів (таких, як Ромней, Реберн, Гейнсборо): при всій відмінності їх індивідуальних схильностей і навіть напрямів творчості вони вирішували багато в чому близькі російському художнику завдання. Проте в портреті останнього не відчувається наслідування. Його характеризує свобода виконання і життєва виразність. У цілому ряді творів художник розвиває подібні мотиви. Портрети К. А. Новосильцевой (1794, Новгородський музей), невідомої (1795, був. собр. Ф. Утемана), Н. І. Куракіной (1795, Російський музей) відрізняються поетичністю людського образу, серйозним підходом художника до натури. У них характерне м'яке ліплення форми, особливо тканин.\nІнтерес до інтимного, вільного втілення образу людини визначив ту велику роль, яку з найперших кроків діяльності художника в Петербурзі став відігравати в його творчості мініатюрний портрет. За самим своїм призначенням подібний різновид камерного портрета, тісно пов'язаного з потребами побуту дворянського середовища, природно, узгоджувався з тією особливою увагою до внутрішнього світу людини, її трепетним почуттям, який ніс із собою сентименталізм. Боровиковський працював у жанрі мініатюрного портрета в різні періоди своєї діяльності, але особливо численні вони були на ранньому її етапі. Художник створював і власне мініатюри (виконані аквареллю, гуашшю) з їх тонкою, скрупульозною технікою і просто невеликі портрети, що перевищували за своїми розмірами мініатюри, в яких він застосовував загальні прийоми живопису, характерні для його робіт, написаних маслом. У більшості своїх творів цього типу він підкреслював настрій, душевний стан портретованого.\nТакий, наприклад, його портрет В. В. Капніста, зображеного на тлі парку (близько 1793-го, Російський музей). Дещо манірний поворот фігури, прекрасно вписаної в овал, меланхолійний вираз обличчя, поєднання синього плаща з трохи сутінковою зеленню фону - все допомагає створити доволі сентиментальний образ поета. Інтимні, замріяні ноти ще сильніше звучать у портреті М. А. Львовой (середина 90-х років). Не повнокровно реальний вигляд моделі, але «ніжний» настрій душі повинні передати невимушена і водночас така вишукана постать жінки в портреті, колоски в руці, ласкавий погляд її очей. Дещо інакше, в природній простій манері й дуже тонко виконані портрети В. А. Жуковського (1800-ті роки) та невідомого (1794 рік, обидва в Російському музеї). Мальовничо і соковито написаний портрет А. Менеласа (кінець 80-х - початок 90-х років, Російський музей), молоде обличчя якого з напіввідкритим ротом, що начебто говорить, дихає енергією і життям. У подібній характеристиці та мальовничому виконанні портрета відчувається безпосередній вплив Левицького.\nБоровиковський майстерно оперував різними художніми прийомами, створюючи образи, які розкривали індивідуальні риси моделі. Той особливий зміст, який найчастіше втілювався мистецтвом Боровиковського, вабило його до розробки нових, більш гнучких, ніж раніше, і різноманітних форм портрета. Він звертався до парних зображень, вносячи в них витончені жанрові нотки, виявляв схильність до невеликих портретів, де, здавалося, було легше уникнути холодності та ходульності в трактуванні образу людини.\nДо числа таких портретів належать «Лізонька і Дашенька» (1794), «Торжковська селянка Христинья» (близько 1795 року), портрет Державіна (близько 1795-го; все в Третьяковській галереї) та інші. Характерно, що у першому з названих портретів зображені дворові дівчата Н. А. Львова, майстерні танцівниці, колишні неодмінні учасниці веселих витівок в його будинку. Їх увічнив Г. Державін у своєму вірші «Другу» (1795). Про Дашу з великою теплотою згадує і Львов у своїх посланнях до А. М. Бакуніна (1796) і А. Л. Вельямінова (1791).\nУ більшості цих портретів виразно проявляються ідилічні нотки. Так, наприклад, Ліза і Даша в зображенні Боровиковського стають витонченими панянками, що припали одна до одної з почуттям зворушливої дружби - поширений мотив сентиментальних романсів і пісень тієї епохи. Сама образотворча мова: овал обрамлення, якому підпорядкований і ритм манірно схилених голівок, гармонія блакитних, рожевих і блідо-золотистих кольорів, нарешті, мальовнича техніка - тонкі сплавлені мазки, що утворюють в обличчях порцелянову поверхню, яка переливається різними відтінками, - все це викликає у глядача відчуття ніжності, якою сповнені дівчата.\nЩе більш вишуканий за своїм живописним виконанням портрет селянки Христиньї - годувальниці дочки Н. А. Львова. Вільна манера написання, радісне поєднання смарагдових, бузково-червоних, малинових, небесно-блакитних і золотистих кольорів гармонують з привітним виглядом портретованої. В особливій ласкавості і трохи наївної принади її образу є легкий відтінок смутку. Портрет Христини займає особливе місце серед нечисленних зображень селян в мистецтві другої половини XVIII століття. Він говорить про певну тенденцію у творчості Боровиковського. Разом з тим портрет допомагає краще зрозуміти ті внутрішні ідейні імпульси, які зумовлювали розвиток мистецтва художника в ці роки.\nНаскільки, однак, подібні пасторальні нотки підказувалися часом самим характером моделі, свідчить портрет В. І. Арсеньєвої (середина 90-х років, Російський музей) - одне з найпоетичніших і високохудожніх створінь Боровиковського. Цей твір характеризує його як уже цілком сформованого, першокласного живописця. Чарівне обличчя молодої жінки здається живим і рухомим завдяки серпанку, що огортає його. Своєрідне ліплення форми, що поєднує скульптурність об’єму із загальною живописністю рішення, допомагає передати невловимі і різноманітні відтінки характеру портретованого. Композиція портрета дещо нагадує зображення Потоцької вчителя Боровиковського Лампі. У нього можна знайти й схожий динамічний поворот фігури «по спіралі», підкреслений шаллю, що відлітає назад, і такий характерний мотив, як яблуко в руці жінки, що вносить несподівані ноти в її образ. (Слід мати на увазі, що для людей XVIII століття, які звикли мислити алегоріями, атрибути, на кшталт яблука в руці молодої жінки, викликали асоціації з образом Афродіти.) Але при всьому цьому, якого життя, темпераменту, непідробної веселості сповнений образ у Боровиковського, як іскряться, переливаються теплими відтінками золотисто-рожеві, жовті та блідо-блакитні кольори його портрета в порівнянні з алегорично сухим, по суті салонним, зовнішньо красиво виписаним портретом Лампі! Арсеньєва наслідує пастушці, на це натякають колоски, що прикрашають її солом'яний капелюшок, і зелень дерев у фоні. Але Боровиковський за всією цією грою розкриває реальний характер портретованої, лукаву насмішкуватість цієї привабливої, норовливої істоти.\nВтім, у ті роки Боровиковський створював і більш скромні за своїм задумом та виконанням портрети. Так, наприклад, у вже згадуваному портреті Г. Р. Державіна поет зображений стримано і правдиво у себе в кабінеті за столом. Саме простий, невимушений і навіть інтимний підхід до людини, що залишає поза увагою офіційно-показну сторону його існування, і визначав основний напрям пошуків художника тієї пори.\nУ цьому відношенні не тільки значним, а й справді новаторським твором є його портрет Єкатерини II. Портрет відомий у двох варіантах - Третьяковської галереї та Російського музею. З них перший - безумовно кращий і тому може вважатися оригіналом. Єкатерина зображена на ньому літньою жінкою в теплому салопі на прогулянці в парку Царського Села в супроводі левретки. Портрет привертає увагу своїм найтоншим живописом, що переливається відтінками сріблясто-блакитних та зелених кольорів. Скромна барвиста гама, м'яке, дрібними мазками, ліплення форми багато в чому сприяють інтимній простоті, що відрізняє образ. Настрій цей чудово підкреслено і оточенням: зелений навіс дерев праворуч утворює глухий фон, на якому спокійно вимальовується світла постать; лівіше відкривається вид на дзеркальне озеро і Чесменську колону, що замикає даль. Те, що постать, видима в затишному неглибокому просторі, дещо відсунута до правого краю полотна, створює враження невимушеності і руху. Це змушує сприйняти портрет майже як жанрову картину. Тиша природи, наче уловлювані неквапливі кроки - все це вносить у твір ту атмосферу повсякденності, яка і складає його чарівність.\nЗвичайно, у портреті по-справжньому не розкритий реальний характер Єкатерини. Її обличчя позбавлене ??енергії, в ньому нібито стерті різкі риси, та й на всьому взагалі вигляді лежить відбиток сентиментального виразу. Проте Боровиковський відмовився від звичаю зображувати Катерину у вигляді «богоподібної» цариці, величної «земної богині» (як це зробив, наприклад, Левицький). Він представив її зовсім просто, як пересічну людину. У цьому була велика заслуга художника і разом з тим завоювання реалістичного мистецтва. Недарма через багато років образ, втілений Боровиковським, виявився близьким Пушкіну, вплинувши, мабуть, на його уяву при створенні сцени з Єкатериною в парку в його історичній повісті «Капітанська дочка». Подібне рішення образу імператриці свідчило про сходження мистецтва з абстрактних високих сфер до повсякденної дійсності, що отримає свій подальший і найбільш принциповий розвиток в художніх творах вже XIX століття.\nЗнайдена простота зображення людини певною мірою позначилася і на парадному портреті Боровиковського цих років. У 1796 році він написав портрет вигнаного за межи батьківщини шахом перського принца Муртаза-Кулі-Хана (Російський музей), який перебував тоді в Петербурзі.\nУ портреті характерно поєднання парадності зі стриманістю і відносною простотою. Поза Муртаза-Кулі-Хана, який поклав руку на ефес шаблі, здається майже звичною, виділяється інтелігентне обличчя з сумним виразом. Все ж художник додав значущості його фігурі. Східний тип і вбрання моделі, ймовірно, підказали Боровиковському декоративне рішення портрета, і він використовував цю можливість як один із засобів монументалізації образу. Інтенсивною барвистою плямою вимальовується халат лілово-бузкового кольору, ефектно звучить за контрастом з червоними чувяками і поясом і зеленими туфлями. У загальну холодну гаму, що підкреслює бліде обличчя з синяво-чорною бородою, вкраплюються золотисто-рожеві відтінки парчевої шуби; широкі барвисті площини поєднуються з майже по-мініатюрному ретельно виписаними деталями прикрас. Боровиковський написав різні матеріали ошатного одягу та коштовності з блиском і майстерністю, які не поступаються, а в якійсь мірі і нагадують його першого вчителя – Левицького.\nІз усіх існуючих варіантів-ескізів цього портрета найбільш виразний примірник Третьяковської галереї, що підкорює тонкою та м'якою гармонією сіро-синіх, коричневих і червонуватих відтінків. За своєю інтимністю і правдивістю він нагадує вже розглянутий портрет Єкатерини II.\nЯкими б не були значними окремі твори митця, справжній розквіт творчості Боровиковського відноситься до кінця 1790-х і початку 1800-х років. Саме в цей час їм створюється більшість кращих творів, що найповніше розкривають усю своєрідність художніх образів і образотворчої мови.\nЦьому підйому творчих сил сприяло не тільки накопичення досвіду художника, але й загальна атмосфера життя. Блискучі перемоги російської зброї породжували почуття гордості за свою батьківщину, за народ, і в той же час напружена обстановка за кордоном і деспотизм всередині своєї країни загострили у передових дворянських діячів усвідомлення своєї відповідальності за долю батьківщини, свого обов’язку перед суспільством. А. Ф. Бестужев у своєму творі «Про виховання військове щодо благородного юнацтва» (1798) уважно розглядав обов'язки судді, полководця, батька, чоловіка, він припускав у людині «піднесену чутливість», нерозривно пов'язуючи цю якість з моральною стійкістю, з непохитною чеснотою. У жінці відповідно цінувалися ніжна чуйність, захоплююча пристрасність натури, що поєднуються, проте, з виконанням нею сімейних обов’язків, зі строгими моральними принципами. Для Боровиковського показово, що інтимний, витончено камерний характер багатьох колишніх його портретів тепер не задовольнив художника. Він прагнув до більш великих форм портрета, до значних образів, які б містили певну моральну думку. Властива раніше художнику задушевність в зображенні людини збереглася, але з'явилася закінченість характеристик, визначеність пластичної мови. Емоційна стихія його образів немов би підкорилася піднесеній класичній формі. Одним з найбільш привабливих і зрілих творів, які виявляють сформований моральний та естетичний ідеал художника, є його портрет М. І. Лопухіної (I797, Третьяковська галерея).\nПортрет зачаровує образом ніжної меланхолійної жінки, повним надзвичайної ніжності та внутрішньої гармонії. Ця гармонія передається всім художнім ладом твору: і рухом голови жінки, і виразом її обличчя, вона підкреслюється і окремими поетичними деталями, як то зірвані пониклі троянди. Її легко вловити в співучої плавності ліній, пануючій у портреті, а також у продуманості, співпідпорядкованості всіх частин. Постать жінки ритмічно пов'язана з тлом: схиленому торсу, положенню руки неначе вторять звисаючі гілки, стовбури дерев, зображені на другому плані.\nБоровиковський використовує в ці роки неяскраве світло, яке особливо добре моделює форми. За допомогою найтонших світлотіньових нюансів він досягає виняткової виразності в ліпленні обличчя, в зображенні білої шиї, що змагається в гладкості з мармуром руки. Форми здаються майже скульптурними. Фігура оточена легким серпанком пейзажу, але вона не зливається з ним, а видається ясним пластичним об’ємом.\nБоровиковський і раніше вводив у портрети пейзажні фони. Але саме тепер, розроблені з усією ретельністю, вони стають найважливішим компонентом портретної характеристики, отримавши своє справжнє смислове навантаження. Колосся стиглого жита, ніжна зелень, волошки в портреті Лопухіної покликані не тільки підкреслити «простоту» образу, але висловити настрій, мрійливість жінки. Правда, цей пейзаж із його «сільськими» прикметами ще умовний, як далекі були від незайманої природи мальовничі сади, які за тодішньою модою робили в «натуральному вигляді», з розкиданими там і сям класичними павільйонами. Деяку штучність можна помітити і в задумливо-недбалій позі жінки. Боровиковський зробив великий крок до розкриття внутрішнього, душевного життя своїх героїв. Але самі герої, а разом із ними і художник надто демонстрували свою здатність до піднесених почуттів та переживань, тому що ця сердечність, ця чутливість були ознаками гідної і доброчесної душі.\nУ створенні такого образу найважливішу роль відіграють живописно-колористичні властивості творів. Боровиковський накладає зараз фарби на грунт хоч і щільним, але тонким і рівним шаром, численними лесируваннями досягаючи багатства і вібрації, переливчастості кольорів. Барвиста поверхня набуває сяйва. Художник віддає перевагу тепер холодній, бляклій гамі. У портреті Лопухіної бузково-рожеві й білі, блідо-блакитні й жовті, приглушені зелені і попелясті кольори своїм світлим звучанням великою мірою сприяють ліризму і якійсь особливій ??музичності образу.\nЗа цим принципом побудовано багато жіночих портретів Боровиковського. Нерідкі в них близькі за своїм значенням пейзажні фони, подібна постановка фігур із упором торса на одну або обидві руки, специфічне м'яке ліплення форм, особливо облич, що допомагає передати жіночність героїнь. Однак у межах цієї загальної схеми художник знаходить різноманітні тонкі нюанси в композиції, дає кожен раз своє кольорове рішення, вміло втілюючи індивідуальні особливості моделі. Так, наприклад, у портреті вже немолодої М. Д. Дуніної (1799, Третьяковська галерея) лінійний ритм стає більш суворим і стриманим; в колористичному відношенні домінуючу роль відіграє інтенсивний червоний тон шалі, що поєднується зі світло-коричневою сукнею, яка добре відтіняє смагляве, рішуче обличчя жінки. Переливами золотисто-смарагдових відтінків виблискує портрет Шидловської (1798, Третьяковська галерея), зображеної в розквіті молодості та краси. Більш скромний за кольором портрет М. А. Олової-Денисової (1801, Третьяковська галерея), негарної, але привабливої своєю юністю, в обличчі якої за зовнішньою томливістю причаїлася дитяча пустотливість. Дещо по-іншому, більш тверезо і стримано охарактеризована невідома (Російський музей).\nНаскільки впевненою і високою була майстерність Боровиковського, показує його портрет сестер Гагаріних (1802, Третьяковська галерея), в якому він розробив тип парного зображення, характерного для мистецтва тієї епохи. Сірий пеньюар чорноокої дівчини праворуч, біле, що здається блакитним, плаття іншої, бузково-рожева шаль і червоно-коричневого кольору гітара в поєднанні зі зеленню фону утворюють винятково багату і м'яку барвисту гаму. Мальовничо, з відчуттям краси форм людського тіла написані обличчя зі смаглявим теплим рум'янцем щік, оголені шиї дівчат, рука однієї з них, що перебирає струни. Розташовані на передньому плані в невимушених позах, з похиленими головами, дівочі фігури вміло вписані в квадрат полотна.\nУ 1799 році Боровиковському було запропоновано написати для конференц-зали Академії мистецтв портрет Павла I з усіма знаками царської величі (1800, Російський музей). Відступаюча в глибину колонада, густі складки важкої завіси і розкішної горностаєвої мантії, східці, що ведуть до трону, створюють майже фантастичну за своєю пишністю обстановку, якої так прагнув цей імператор, що мріяв про славу. Художник прекрасно впорався зі складним антуражем, з блискучими коштовними тканинами, що виграють рожевими, золотавими і червоними відтінками. На тлі всієї цієї пишноти чи не позбавлена виразності й квола постать Павла, особливо прекрасно виліплене художником обличчя, сповнене характерності.\nОднак більш показовий для Боровиковського і разом з тим для загального напрямку мистецтва того часу портрет А. Б. Куракіна (близько 1801 року, Третьяковська галерея). У порівнянні з ранніми парадними зображеннями Боровиковський вніс у цей свій твір щось невблаганне, суворе, що відповідало духові часу. Куракін був зображений художником з великою серйозністю, вельми урочисто, що, проте, випливало зі самого сенсу портрета, що прославляв високе становище людини, яку прозвали «Павліном» за її надмірну пихатість.\nПортрет справляє сильне враження, перш за все, як чудово написане монументальне полотно, видиме здалеку, в обрамленні архітектури. Постать, що стоїть на повний зріст, вимальовується на тлі колони і завіси, що підкреслюють домінуючий в портреті ритм вертикальних ліній. Перспектива з Михайлівським замком відводить погляд глядача в глибину, але не порушує панування переднього плану, посиленого розгорнутою попереду мантією мальтійського ордену. Монументальна рівновага досягається і розташуванням кольорових плям. Кольоровий лад портрета визначається гарячим золотом парчевого кафтана, звучність якого підвищується за контрастом із синьою і червоною орденськими стрічками, що оперізують груди. Ці кольори знаходять відгомін в малиново-червоній скатертині, темно-голубій оббивці крісла та золотому оздобленні завіси. Глухий зелений тон останньої готує до сприйняття холодних нейтральних фарб пейзажу. Боровиковський виявив тут уперше вміння виразно передавати конкретні предмети. Парча і оксамит, холодний мармур і золочене дерево написані ним віртуозно — з усіма відмітними особливостями мате ріалу, з майже дотикальною переконливістю. Але насамперед вирізняється постать Куракіна, його випещене обличчя з поблажливою посмішкою. Як більшість художників XVIII століття, Боровиковський при створенні парадного портрета залишався гранично скупим у вираженні особистого ставлення до моделі. Він зобразив Куракіна з незворушною, майже «безпристрасною» об'єктивністю. Однак у цій уявній об'єктивності і «безпристрасності» було закладено глибоке реалістичне чуття художника, що дозволило йому в формах урочистого апологетичного портрета з великою силою відтворити самий тип бундючного, поважного вельможі. У цьому відношенні портрет залишається типовим твором XVIII століття. Він свідчить про широту творчих можливостей Боровиковського, якому були під силу не тільки інтимні образи і ліричні портрети, але й твори великого, монументального плану.\nПід впливом суспільного піднесення в перше десятиліття XIX сторіччя в роботах Боровиковського чітко наростають героїчні та класицистичні риси. 1800-ті роки були часом складних художніх пошуків. З одного боку, в цей період формується новий напрям портретного живопису, що відбивав розвиток і поглиблення в суспільстві романтичних настроїв та ідей. Його провозвісниками були художники-новатори, що поривали зі старим уявленням про людську особистість, про її роль і поведінку в кріпосницікій державі, відстоювали її свободу і незалежність від образливих для неї притисків старого ладу. Цей новий зміст знайшов своє найбільш глибоке відображення до другої половини 1800-х років у творчості Кіпренського. Але з іншого боку — і це сильніше позначилося в перші роки XIX століття — особлива атмосфера пробудження соціальних надій після важкої скутості сил павловським режимом, посилення патріотичних почуттів сприяли відродженню віри у окремих представників дворянства в можливість встановлення суспільного порядку шляхом усвідомлення станами «взаємних обов'язків», суворого виконання кожним непорушного для нього громадянського обов'язку. Це створювало грунт для зміцнення і нового підйому класицистичних початків у мистецтві. В окремих творах Боровиковського 1800-х років з’являються деякі ознаки більш вільних, в дусі нових ідеалів, рішень портрета. Проте в цілому його творчість яскраво виражає ту громадянську лінію в мистецтві, яка розвивала далі традиції класицизму XVIII століття.\nУ цьому відношенні одним з найбільш показових творів є портрет «Безбородько з дочками» (1803, Російський музей). В образі матері — величної і в той же час поблажливої і розумної жінки, оточеної дітьми, — втілилися громадянські ідеї часу, уявлення про високе, «священне» значення шлюбу і сім'ї. Виявленню цього змісту і підпорядковані всі образотворчі засоби. Звертає на себе увагу суворість ліній, благородна розміреність їх ритму. Фігури розміщені зараз на майже плоскому фоні. Велика картина у важкій рамі (пейзаж класичного типу) замикає глибину, створюючи лише ілюзорний простір, необхідний для виділення об’єму голови центральної фігури. Завіса, що підкреслює передній план, остаточно знищує в зображенні риси інтимності і жанровості, вносячи в композицію урочисті ноти. Вимальовуючись на темному тлі узагальненими об’ємами, фігури трьох жінок пов'язані одна з одною перехресними жестами і рухами голів. Однак за всієї класичної чіткості побудови якої життєвості сповнені характеристики людей, яка відсутність сухості в формах! Найбільш вдала, безсумнівно, фігура матері. Гордовито відкинута голова оповита повітрям. Легкими вільними мазками-лесировками художник майстерно передає зів’ялу шкіру на повному обличчі, досягаючи рідкісного в його мистецтві уявлення тілесності. Обличчя жінки здається по-справжньому реалістично виразним. Фарби Боровиковський накладає зараз більш пастозно, і вони втрачають свою колишню прозорість і переливчастість. Але художник досягає єдності в поєднанні глибоких і певних тонів: темно-зеленого, жовтувато-бежевого, вишневого, тьмяно-золотого і бірюзово-білого. Кольори ці краще узгоджуються з монументальною суворістю образів. В останніх відчувається щось піднесене і героїчне, що відповідало тому «розумному», ідеальному уявленню про людину, яке надихало дворянських діячів тієї епохи. У цьому відношенні твір Боровиковського знаходить собі деяку аналогію в портретних творах Ж.-Л. Давида (згадаємо, наприклад, його «Трьох гентських дам» або «Громадянина Жерара з дітьми»), хоча активний революційний дух, що стверджувався у житті буржуазної людини, створював там дещо інші, порівняно з російським портретом, риси. У творах Давида зроблений більш рішучий крок до реалістичної характеристики людини вже в дусі XIX століття, але зате в цій характеристиці з'являється і якась сухуватість, тверезість. Образи Боровиковського більш умовні, але вони підкуповують своєю спокійною піднесеністю.\nЦей класичний суворий початок повністю панував у роботах художника на рубежі 1800 - 1810-х років, таких, як портрети невідомої (г-жи де Сталь?), М. І. Долгорукої (обидва в Третьяковській галереї) та ін..\nКарбованим силуетом вимальовується на довершено гладкому тлі постать М. І. Долгорукої. Злегка схилена голова на високій, наче виточеній шиї, посмішка на обличчі жінки, вся нерухома, спокійна фігура сповнені гордовито і гідності. У колористичному відношенні тут визначальну роль починають відігравати локальні кольори. Темно-червона сукня з пишними рукавами і чорні кучері волосся створюють ясно відмежовані інтенсивні за звучанням барвисті площини. Незважаючи на різкість колірних поєднань, портрет все ж відзначений ще високою художньою виразністю.\nУ 1800-х роках Боровиковський поряд з цілим рядом інших провідних живописців брав участь в оздобленні Казанського собору, зведення якого сприймалося тоді як велика громадська подія. Боровиковський створив десять ікон (найбільш цікаві з них «Євангелісти» для царських врат головного іконостасу та образ великомучениці Катерини для третього іконостасу). Роботи були розпочаті ще в 1804 році, але найбільш інтенсивно проводилися в 1808-1809 роках, завершилися ж тільки близько 1812 року.\nНезважаючи на чіткі ознаки творчого занепаду, Боровиковський і в ці роки створює окремі значні твори, що звертають увагу не тільки своєю незмінною професійною майстерністю, а й своєрідною виразністю. Правда, в цих портретах зникає колишня гармонійність, елементи нової образотворчої мови порушують цілісну класичну художню основу. Проте образи людей, створених у них художником, безсумнівно переконливі.\nТакий, наприклад, портрет Д. П. Трощинського (1819, Третьяковська галерея), в якому фігура зображеного, його характерна голова зі старечим впертим обличчям, вузлуваті чіпкі пальці рук сповнені великої виразності. Разом з тим в людському образі тепер зникає колишня поетичність. Занадто педантично і уважно художник виписує зморшки в обличчі, вимальовує деталі костюма. У зображенні людини з'являється велика конкретність, але поряд із цим і відома прозаїчність. Колорит портрета темніє, малюнок стає твердішим. Композиція як і раніше відрізняється ретельною продуманістю. Статуя Феміди ліворуч, письмове приладдя й книга законів на столику повинні вказати на заняття і непідкупну совість державної людини. Картина на тлі замикає глибину. Проте предмети обстановки перестають мати лише алегоричний і композиційний сенс.\nЗ інших творів цього часу слід відзначити портрети: Г. Г. Кушелєва з родиною (він нагадує зображення «Безбородько з дочками», Новгородський музей), Моничарової (Третьяковська галерея), за своїм стилем близький до портрета невідомої (пані де Сталь ?), А. А. Долгорукого (1811, Третьяковська галерея), сподвижника Кутузова Д. С. Дохтурова (мініатюра, Держ. історичний музей, 1811), сповнений своєрідної сили портрет невідомого (Держ. музей образотворчого мистецтва Вірменії, Єреван), ряд портретів Г. С. Волконського і його сім'ї. На доручення останнього в період 1808-1812 років Боровиковським була виконана серія історичних портретів російських царів.\nЙмовірно в 1800-ті роки з’явилася і побутова картина Боровиковського — зображення зими у вигляді селянина, що гріє біля вогню руки (Третьяковська галерея). Деякою демократичністю образу, «реальною» передачею «грубої» натури — підсліпуватого старого з жилавими кострубатими руками — ця робота відрізняється від усіх інших у творчості художника, виявляючи деяку близькість лише до «Апостолів» Казанського собору (їх нагадує, зокрема, манера живопису: вільні різкі мазки, що підкреслюють характерні особливості форми). Незважаючи на «реальний» характер зображення, особливо помітний при порівнянні з раннім, ще цілком ідеалізованим селянським образом Боровиковського — його «Христиньєю», слід підкреслити, що художник і тут був ще далекий від безпосереднього відтворення «простої» натури. Остання служила йому лише засобом для вираження алегоричного задуму, що втілював якесь абстрактне поняття, — а саме поняття старості, безпритульності, який уособлюється в образі зими. Саме тому при всій характерності образу в зображенні зберігаються риси умовності: фон у вигляді крижаного грота видається невизначеним, в самій фігурі є певний відбиток традиційності.\nПоряд із творами, відзначеними сильними елементами класицизму, у Боровиковського, як уже говорилося, розвивалася й інша лінія в портреті. В його зображенні П. Н. Дубовицького (1804, Третьяковська галерея) чоловік представлений ??стримано, без багатозначних атрибутів і підкресленої пози. Це змушує, забувши про суспільні обов'язки людини, сприйняти його таким, який він є. Освітлене м’яким світлом, наближене до переднього плану, обличчя Дубовицького втрачає чітко виражений об'єм; плоскішою, живописною плямою вимальовується на пейзажному фоні вся фігура. Спокійні кольори: коричневий сюртук, біла шийна хустка і сіруватого відтінку зелень визначають кольорову гаму портрета. Цей портрет дещо найближається по своїй простоті до робіт Щукіна, творчість якого до певної міри попередило шукання молодих портретистів.\nРомантичні нотки, які зближують твори з ранніми венеціановськими портретами, відчуваються в зображенні М. М. Трахімовського (1802, Російський музей). Чуттєві, розкриті в посмішці губи, що додають швидкоплинності виразу обличчя, мерехтливе на легкому світлі золоте шиття мундира, тло з невизначеними обрисами зелені, що нагадує скоріше густу хмару, створюють по-новому емоційний образ. Правда, характеристика обличчя людини в цьому портреті поверхнева, у відтінках холодного синювато-бузкового кольору відчувається якась солодкуватість. Проте твір говорить про нові романтичні смаки в портретному мистецтві, які мали вплив на художника.\nПізніше творчість Боровиковського втрачає свою цілісність. Гнітюча обстановка реакції, що настала після війни 1812 року, посилення в деяких прошарках російського суспільства релігійних і містичних настроїв згубно вплинули на художника. Зв'язаний у своєму мистецтві з попереднім етапом суспільного розвитку, він не в змозі був піднятися до усвідомлення тих нових великих позитивних ідей, які висувались прогресивними колами в цей час.\nУ портреті Є. В. Родзянко (1821, Держ. художній музей БССР) вражає твердість малюнку, дивна для старечих рук. Проте форми людського тіла, передані занадто дрібно, втрачають свою пластичну красу, хоча їм і не можна відмовити в індивідуальній характерності. Постать жінки, незважаючи на суворість її пози, справляє враження дещо буденної. В обличчі, загалом досить виразному, з'являється якась сухість рис. Буденний дух вносять в портрет і ретельно виписані предмети, які оточують жінку: келих із водою і пензликом на столі, полотно з ескізом дитячої постаті, прикрашена бронзовим рельєфом спинка дивана ліворуч, велика картина позаду на стіні. Розміщені в різних планах, чітко видні, ці речі утворюють деякий простір навколо фігури. І хоча скомпоновані вони довільно, але вже створюють відчуття інтер'єру, побутового середовища. Боровиковський підходив тут до того особливого типу зображення людини в домашній обстановці, в реальному середовищі, який привертав у цей час молодих художників.\nВ цілому слід сказати, що творчість Боровиковського вписала привабливу сторінку в історію портретного живопису XVIII — початку XIX століття.


Де зупинитися у місті Атрані?\nЗаплануйте екскурсію містом Атрані і обов'язково відвідайте Церква св. Марії Магдаліни, одну з найцікавіших пам'яток у центрі. Тут гарно гуляти, адже поблизу є пляжі, де можна побачити захід сонця.\nGelateria Artigianale Marco ed Elisa – у самому серці міста Атрані, одне з місць, яке варто відвідати під час вашої поїздки. Тут гарно гуляти, адже поблизу є пляжі, де можна побачити захід сонця. Подобається у такому місці, як Gelateria Artigianale Marco ed Elisa? Вирушіть у подорож до найближчих цікавинок, серед яких Sentiero dei Limoni.\nЗаплануйте екскурсію містом Атрані і обов'язково відвідайте Церква Сан-Сальваторе-дель-Біректо, одну з найцікавіших пам'яток у центрі. Тут гарно гуляти, адже поблизу є пляжі, де можна побачити захід сонця.\nАтрані — приємне для прогулянок місце із пляжами та морем поблизу. Чому б не завітати до таких місць, як Церква Сан-Сальваторе-дель-Біректо та Пляж Атрані? Відвідайте такі місцеві атракції, як Церква св. Марії Магдаліни та Пляж Кастіліоне.\nІнші готелі в місті Атрані, Італія\nГотелі з найвищим рейтингом у місті Атрані\nНещодавно додані готелі у місті Атрані\nІнші готелі у місті Атрані\nАтрані – міста поблизу\nПереглянути ще готелі в місті Атрані


материнства інвалідності – як мами можуть захистити свої доходи під час і після пологів\nТривала відсутність на роботі з причини інвалідності під час і після декретної стали постійно зростаючі виникнення. За даними дослідження 2002 року, 29% короткострокових інвалідів (180 днів або менше) і 12% довгострокових інвалідності у зв’язку з вагітністю. Вагітність інвалідності може перетворити чудовий, змінює життя досвід в серйозній фінансовій проблемою, коли мама не має роботи протягом кількох місяців до і / або після періоду материнства. Страхування з непрацездатності дохід може забезпечити необхідні грошові кошти в відсутність або регулярної роботи заплановані через материнства інвалідності.\nБагато корпорацій пропонують оплачувану відпустку пільги працівникам, які забезпечують повну оплату на строк до 3 місяців після пологів. Ускладнення, які викликають працівника без роботи перед поставкою або за період відпустки по вагітності після пологів може призвести до побутової втрачати грошові потоки протягом декількох місяців або довше.\nМатеринство інвалідності можуть бути заплановані для індивідуальних коротких страхування з непрацездатності термін, який може часто забезпечують до 70% регулярного доходу поки мама не в змозі працювати з причини хвороби або травми протягом 3-6 місяців. Довгострокове страхування по непрацездатності вмирає після того, як короткострокові вигоди закінчується, і може забезпечити дохід захист на строк до п’яти років або довше. Насправді, довгострокові страхові поліси інвалідності зазвичай не платять посібники до 65 років для забезпечення доходів у разі постійної втрати працездатності наприклад, якщо стоматолог був втратити використання руки або очі.\nМайбутні мами часто покладаються на співробітника спонсорується страхової групи інвалідності. Група інвалідності може забезпечити переваги до 60% регулярних доходів. Тим не менш, вигоди від групових політик оподатковуються як регулярний дохід, зменшуючи дійсної вигодою, приблизно 42% доходу. Роботодавцю політики також зазвичай приходять з зграйки винятки та обмеження, які можуть зменшити або усунути переваги в цілому.\nСтрахова група інвалідності є прекрасним початком для захисту доходу, але це не повна відповідь. Дуже доступним додатковий страховий поліс інвалідності може дуже допустимо заткнути дірки в групі охоплення і надійним засобом щит проти втрати доходу у зв’язку з материнством інвалідності. Захисту доходів може бути розширений до 100% або постійного доходу з додаткове покриття. Крім того, допомоги, що виплачуються через додатковий політики не оподатковуються як дохід.\nЖінки з сімейною історією проблеми під час декретної може також розглянути страхування від інвалідності. CDI покриває витрати, пов’язані з розширеним на дому або установі. Наприклад, якщо лікар мама наказує їй спати протягом місяця до або після їжі, CDI може покрити за рахунок день або жити в медсестру, щоб допомогти з потребами дня в день життя. Такий догляд, як правило, дуже дорогі і не поширюється на будь-які інші види страхування. CDI покриває до зазначеного щоденні суми ($ 120, наприклад), і політики можуть бути придбані з щоденною користі, що щорічно збільшується з інфляцією.\nРішення Захист доходів нова мама під час і після декретної є придбання індивідуального або додаткове страхування на випадок інвалідності, перш ніж завагітніти. Як тільки вагітні, мами вважають, що додаткове страхування по інвалідності більше не доступні.\n“Це загальна помилка, яку ми бачимо майже щодня”, зазначає Рене Apack, президент застрахувати своє майбутнє, провідної незалежної нації страхування з непрацездатності брокерські послуги. “Ми отримуємо дзвінки від вагітних жінок, які раптом зрозуміли, що вони можуть бути відсутні на роботі у зв’язку з материнством інвалідності. Вони бояться втратити свої доходи в той час без роботи. На жаль, страхові компанії не пропонують нового покриття протягом 9 місяців материнства періоду “.\nМайбутні мами можуть захистити свої доходи від довгострокових або короткострокових вагітності інвалідності. За допомогою цього покриття, сім’ї можуть уникнути ризику втратити значну частину свого доходу протягом декількох місяців, якщо не більше. Лі участь у спонсорованих роботодавцем план групи чи ні, материнства інвалідності можемо припустимо бути заплановані, щоб забезпечити по-справжньому безпечної вагітності, де твердий грошовий потік зберігається протягом усього періоду материнства.\nPrevious Previous post: захистити свою сім’ю з повним охопленням автомобіля страхове покриття\nNext Next post: реформи охорони здоров’я медичного страхування для попереднього існуючих умовах


06 июня 2017, 10:58, Киев\n6 червня 2017 року, у Міжнародному центрі культури і мистецтв Федерації профспілок України у місті Києві відбувся православний благодійний фестиваль для дітей «Божі діти». З благословення Високопреосвященнішого Филипа, митрополита Полтавського і Миргородського, діти сироти та учні недільних шкіл міста Полтави відвідали фестиваль доброти та дитинства.\n"Цей фестиваль доброти і дитинства під назвою "Діти Божі" має на меті послужити дітям і показати приклад усім іншим що, про дітей треба піклуватися, тому що це наше майбутнє. Як ми про них будемо старатися піклуватися, так і вони нам віддячать у майбутньому", – наголосив Його Блаженство.\nЗахід, присвячений Дню захисту дітей, який відзначається 1 червня, відкрив Предстоятель Української Православної Церкви Блаженніший Митрополит Київський і всієї України Онуфрій. Він звернувся до усіх присутніх з вітальним словом, у якому наголосив, що діти – це найбільший Божий дар, та побажав усім Божої допомоги та здоров'я.\nОпісля концертної програми для дітей та дорослих була організована святкова трапеза\nПрес-служба Полтавської єпархії УПЦ 91


Стажування в "Центрі жінок, миру та безпеки" у Лондоні | ZMINA\nСтажування в “Центрі жінок, миру та безпеки” у Лондоні\nДата та час події: 01 Червня 2016, 16:25\nПрограма для активісток та активістів створена для тих, чия діяльність спрямована на промоцію справедливості та рівності прав жінок, які проживають на конфліктних територіях. Учасники отримають змогу провести три місяці в “Центрі жінок, миру та безпеки” (Centre for Women, Peace and Security) в Лондонській школі економіки.\nТранспортні витрати в обидві сторони (плюс візові витрати);\nЖитло в Лондоні на період трьох місяців;\nЩомісячні кошти на проживання;\nЗа потреби Центр відшкодує роботодавцю фінансові втрати через відсутність працівника на період участі у програмі.\nСтипендія надається на три місяці, в період від вересня 2016 року до грудня 2017 року.\nДедлайн подачі заявок: 1 червня 2016 року.\nПерша відповідь: до 1 липня 2016 року.\nОстаточна відповідь: 3 серпня 2016 року.\nЯк подати заявку: необхідно подати заповнену аплікаційну форму, СV та дві рекомендації не пізніше 23:59, середи 1 червня 2016 року.


НВК"Ужгородський економічний ліцей" - Олімпіади та конкурси\n09 листопада 2016 року відбулося урочисте відкриття ХVІІ Міжнародного конкурсу з української мови імені Петра Яцика в Ужгороді. Петро Яцик був ініціатором і меценатом конкурсу знавців української мови, можливо, як ніхто інший, він був переконаний у необхідності такої масової акції для майбутнього України. Бо знав: ніщо і ніколи так не об’єднає українців, як рідне слово.\nУ нашому закладі 9 листопада, в День української писемності та мови, також відбулося святкове відкриття І етапу ХVІІ Міжнародного конкурсу знавців української мови імені Петра Яцика .\nУчасть у конкурсі з української мови взяли учні 3-11 класів: 3-4 класи - писало 10 учнів, 5-11класи – 42 учні (у загальній кількості 52 учасники), що засвідчує особливу увагу й інтерес до нього.\nЩорічній конкурс проходить у декілька етапів, від шкільного до всеукраїнського. Потрібно гарно писати твори, добре знати орфографію та пунктуацію, а ще вміти гарно висловлювати свою думку. Один етап складається з письмової частини та усної розповіді на задану тему. В різних вікових категоріях дається різний час для виконання того чи іншого завдання.\nЗавдання І етапу були узгоджені вчителями-філологами відповідно до вимог шкільної програми, тематика завдань була пов’язана з культурою, духовними цінностями українського народу, які сприяють об’єднанню, формування почуття патріотизму, віри в щасливе майбутнє Української держави.\nУ рамках Дня української писемності та мови у закладі вчителями та учнями 5-8 класів також було написано радіо-диктант – диктант єдності української нації «Україна на зламі тисячоліть», який транслювався 9 листопада о 11.30 на Першому Національному каналі.\n06 жовтня 2016 року відбулося урочисте відкриття VІІ Міжнародного мовно-літературного конкурсу учнівської та студентської молоді імені Тараса Шевченка в Ужгороді.\nЦей конкурс проводиться з метою вшанування творчої спадщини поета, виявлення творчо обдарованої молоді, розвитку її потенціалу, виховання у молодого покоління поваги до мови і традицій свого народу, підвищення рівня мовної освіти в Україні.\nУ нашому закладі 11 жовтня також відбулося святкове відкриття І етапу конкурсу.\nУчасники мали нагоду послухати ще раз про нелегкий життєвий і творчий шлях Т.Г.Шевченка й отримати насолоду від читання поезій великого Майстра слова.\nОсобливу атмосферу свята знавців рідної мови та літератури створив український колорит: дівчатка у вишиваних сорочках. Після завершення свята учні 5-11 класів виконали завдання І етапу VІІ Міжнародного мовно-літературного конкурсу учнівської та студентської молоді імені Тараса Шевченка.\nЗавдання І етапу були узгоджені вчителями-філологами відповідно до вимог шкільної програми, тематика завдань була пов’язана з культурою, духовними цінностями українського народу, які сприяють об’єднанню, формування почуття патріотизму, віри в щасливе майбутнє Української держави, про яку мріяв і писав Тарас Григорович Шевченко.\nШановні учасники, бажаємо вам перемог і творчих злетів!\nУ конкурсі всього взяло участь 33 учні.\nВітаємо переможців І етапу VІІ Міжнародного мовно-літературного конкурсу учнівської та студентської молоді імені Тараса Шевченка:\n5 клас – Славича Дениса Івановича (вчитель: Лівак М. Л.);\n6 клас – Штимак Крістіну Миколаївну (вчитель: Лівак М. Л.);\n7 клас – Рурич Світлану Василівну (вчитель: Лівак М. Л.);\n8 клас – Товтик Ольгу Михайлівну (вчитель: Глеба М. О.);\n9 клас – Готру Аллу Вікторівну (вчитель: Глушко В. В.);\n10 клас – Ходаковську Андріану Ігорівну (вчитель: Глеба М. О.);\n11 клас – Клибанову Крістіну Володимирівну (вчитель: Глушко В. В.)\nПідготувала повідомлення голова ШМО суспільно-гуманітарних наук Лівак М.Л.


Пучков: у Криму потрібна взаємодія структур, комісій та влади |\nПучков: у Криму потрібна взаємодія структур, комісій та влади\nФедеральні структури повинні вирішувати свої питання, не скидаючи їх штаб, і Національний центр управління у кризових ситуаціях МНС, підкреслив глава МНС Росії Володимир Пучков. Обстановка в Криму, де складається дефіцит електроенергії, вимагає чіткої взаємодії федеральних структур і регіональних влад, заявив глава МНС Росії Володимир Пучков.\n«Ситуація складна і вимагає чіткої взаємодії федеральних структур, регіональних органів влади та комісій з надзвичайних ситуацій», — сказав він на засіданні робочої групи урядової комісії з попередження і ліквідації надзвичайних ситуацій.\nПучков звернув увагу керівників усіх федеральних структур на необхідність швидко і оперативно вирішувати всі виникаючі питання.\n«У рамках своєї компетенції вирішуйте свої питання, а не скидайте їх штаб, і Національний центр управління у кризових ситуаціях МНС, необхідно приймати рішення, а не писати заявки один одному», — підкреслив міністр.\nВін зазначив, що додатковою генерації на півострові немає. «У дуже важкій ситуації віддалені поселення. Тому давайте не вішайте додаткове навантаження на мережу, всі повинні працювати самостійно», — сказав міністр.\nОсобливу увагу Пучків звернув на організацію зв’язку в Криму після доповіді свого заступника Олександра Чуприяна, який повідомив, що третина операторів мобільного зв’язку не підключені, і йдуть постійні перебої зі зв’язком.\n«Вилітайте і наводьте порядок у цих питаннях», — підкреслив Пучків, звертаючись до представників Мінкомзв’язку.\nНазад Предыдущая запись: СК РФ виступив проти звільнення Меламеда під заставу в 100 млн рублів\nДалее Следующая запись: МНС РФ: додаткові бригади енергетиків відправлять в Крим


1 січня | Центр Опіки Сиріт\nРоздуми на щодень Прокоментуй!\tБо не було, й по кінець Світу не буде, в історії людського роду важнішої хвилі, ніж та, в якій Христос народився. Ця хвиля є основою цілого християнства. Від тієї от великої хвилі почалося безмірне діло милосердя і любови, – діло, довкруги якого скупчується цілісінька історія людського роду. В цій хвилі зійшло на Світ “Сонце Правди“, – як це Христа Спасителя так називаємо в Богослужениях. Проміння цього Сонця, (- то значить Наука Ісуса Христа -) розбило темряву, в якій людський рід лежав від віків та просвітило його пізнанням Бога і Божих правд. А пізнавши правду, відкинули люди від себе поганські суєвір’я і змінили свої обичаї. І загріті теплом цього Божого Світла, піднеслися до вищого і ліпшого життя. Пізнали свою вищу ціль!\nЗрозуміли, що сотворені вони не на те, щоб взаємно себе ненавидіти та жити у безнастанній боротьбі, – а щоб жити в любові ближнього. Що не живуть на те, щоб шукати тільки своєї приємности й розкоші, – щоб дого- джувати Своїм похотям і жадобам, – але що жити мають для вищих цілей, – то значить для сповнювання на цьому світі Божої волі та осягнення спасіння своїх душ.\nІ ми бачимо, як під впливом Христової науки зміняється цілий світ. Як зникають дикі звичаї і стають лагіднішими, – як взаємні відносини людей опираються вже на чеснотах справедливости й любови, – як тиранія, що має за мету лише своє власне добро, помалу перетворюється на батьківську владу, завданням якої є добро підчи- нених і батьківська опіка над ними… Тому й не диво,, що люди, розуміючи саме величезну вагу всіх добродійств, які сплинули і спливають на них через Ісуса Христа, – з вдячністю і радістю згадують Свого Спасителя.\nНавіть роки своєї історії числять від Христового Різдва, – так, як коли б перед тією хвилею й не існувало життя людства!.. Щороку обходять люди пам’ятку Його Різдва, – щороку наче наново оплесками вітають Його прихід! Тим способом заявляють Йому свою відданість, свою любов, свою вдячність! Тим способом визнають Його своїм Спасителем і своїм Царем.\n1900 р., Вільшаниця. – Із пастирського послання Митрополита Андрея до духовенства і вірних “На грані двох віків”\nВСЕСВІТНІЙ ДЕНЬ МОЛИТОВ ЗА МИР\nА коли молимося про мир для людства, то о скільки більше треба нам молитися про мир серед нашого народу, про мир внутрішній, про заперестання ненависти, роздорів, ворожнечі й – зі сльозами це говорю – кровопролиття.\nКоли нарід гине з голоду і посухи, треба заносити благальні молитви перед престол Всевишнього, щоби дав нам конечно потрібний дощ для здоровля, життя, для урожаю.\nСвіт гине з браку любові, гине з людської ненависти! Не переставаймо ж благати Всевишнього про обильні, теплі дощі Його святої благодаті з неба.\n1942 р., листопада 21, Львів. – Із декрету Митрополита Андрея “Не убий”\nЧитайте також11 жовтня28 грудня25 вересня5 грудня26 вересня22 вересня\nТеґи:365 днів з Великим Митрополитом, Андрей Шептицький, роздуми на щодень ← Молитовні намірення на січень 2015 року\n7 + п'ять = Коментар\tМожна використовувати XHTML теґи та атрибути:   <acronym title="">
      <q cite="">   Соціальна ініціатива “З рук в руки”\tУсиновлення\tЧервень 2017