Як правильно навчити дитину ходити | Діти\nГоловна » Здоров'я » Діти » Як правильно навчити дитину ходити\nЯк правильно навчити дитину ходити\nНа читання 11 хв Переглядів 22 Оновлено 29.11.2018\nПричини затяжного «сидіння»\nПерші невдалі спроби\nЧасте перебування в ходунках\nНеврологічні відхилення і патології розвитку опорно-рухового апарату\nПопередня підготовка до ходьбі\nПідготовчий етап: інвентар і вправи\nПсихологічний настрой батьків\nЧасті помилки. Як не допустити\nВідео про те, як швидко навчити дитину ходити\nБагато батьків стурбовані питаннями: як навчити дитину ходити, як це правильно робити і з чого почати? Цей етап дуже важливий в житті всієї родини, тому сьогодні ми детально розглянемо ці питання і спробуємо розібратися в них.\n1. Причини затяжного «сидіння»\n1.1. Зайва вага\n1.2. Генетична схильність\n1.5. Перші невдалі спроби\n1.6. Часте перебування в ходунках\n1.8. Інфекційні захворювання\n1.9. Неврологічні відхилення і патології розвитку опорно-рухового апарату\n2.1. Оптимальний вік\n2.2. Попередня підготовка до ходьбі\n4. Підготовчий етап: інвентар і вправи\n6. Вибираємо взуття\n7. Психологічний настрой батьків\n8. Часті помилки. Як не допустити\n9. Відео про те, як швидко навчити дитину ходити\nІснує цілий ряд причин, чому дитина, досягнувши певного віку, все ж не квапиться вставати і ходити, навіть якщо батьки всіляко намагаються навчити дитину цьому і витрачають чимало зусиль.\nНа перший погляд здається, що малюк пухкенький – це так здорово і чудово, але разом з цим, зайві кілограми можуть позначатися на загальному самопочутті і навіть на стан здоров’я. Дітям з надмірною вагою складніше рухатися і робити різні фізичні навантаження, у тому числі, вчитися ходити.\nТому не варто нехтувати рекомендаціями вашого педіатра, який радить стежити за набором маси. Якщо він їсть небагато, але повнота присутній, необхідно перевірити роботу щитовидної залози та стан обміну речовин, адже існують різні захворювання, на фоні яких з’являється даний симптом.\nЯкщо мама чи тато почали ходити в більш пізньому періоді (після року), не варто очікувати, що малюк почне це робити раніше, тому і тривожитися теж не варто, особливо якщо у ваших подружок дітки вже навчилися ходити.\nДокладно дізнайтеся у своїх батьків, як ви вчилися ходити, що вони робили в цей період, і ви зможете проаналізувати і передбачити, як це буде відбуватися у вашого карапуза, і як його навчити даного навику .\nУ перший рік життя у дитини відбувається активне психомоторний розвиток, тому рухова функція тісно взаємопов’язана з розвитком і роботою нервової системи.\nСпокійний і повільний карапуз навряд чи буде поспішати займатися ходьбою, а ось активний і спритний малюк стане на ноги набагато швидше, при цьому, він не буде активно потребувати вашої допомоги, адже захоче зробити це сам.\nДоведено, що діти, які проживають в південних широтах, розвиваються швидше, ніж живуть у північних широтах, тому місце проживання і кліматичні умови також важливо враховувати.\nМожливо, дитина вже намагався ходити, або ви вже починали вчити, але щось пішло не так або не вийшло (спіткнувся, впав, вдарився або ін). Він може запам’ятати цю ситуацію, і надалі у нього не буде бажання знову встати і ходити.\nПедіатри в цьому питанні розділилися на два основні табори: одні стверджують, що ходунки позитивно впливають на розвиток дитини, інші ж не поділяють цю думку.\nНа практиці ми бачимо, що занадто часте перебування в ходунках робить його ледачим, в цьому пристосуванні набагато легше пересуватися, і дитина це не тільки добре розуміє, але і активно використовує.\nКрім цього, багато помічають, що після постійного перебування в ходунках дитина не повністю стає на стопу під час самостійного ходіння, і це дійсно може завдати шкоди здоров’ю надалі.\nНестабільна атмосфера в сім’ї дуже впливає. Якщо у батьків немає миру, і вони постійно з’ясовують стосунки, дитина страждає, і це може спровокувати психологічну травму, а це негативно позначиться не лише на вміння ходити, але і на загальному стані здоров’я.\nПід час різних інфекційних захворювань імунітет слабшає і погіршується загальне самопочуття. В цей період малюк може бути пасивним і неохоче займатися ходьбою. Не варто його підганяти, необхідно, щоб він одужав, і тільки тоді рекомендується застосовувати спроби навчити дитину ходити.\nНа жаль, але не завжди все проходить гладко, бувають різні ситуації (складна вагітність, важкі пологи, родові травми), в результаті яких дитина може постраждати.\nЗ цієї причини можуть виникнути різні відхилення в розвитку, в т. ч. несвоєчасна ходьба, тому важливо вчасно виявити подібні відхилення, звернутися до кваліфікованого лікаря і пройти необхідне лікування.\nНа сьогоднішній момент можна знайти безліч хороших і перевірених методик, як навчити дитину ходити самостійно без підтримки, проте існують загальні рекомендації, які допоможуть у цій нелегкій і дуже важливій праці.\nКожен розвивається індивідуально, тому немає якихось певних рамок, придатних для всіх дітей. Оптимальним вважається вік від 10 до 18 місяців.\nФахівці також стверджують, що не варто підганяти, це може зашкодити нормальному розвитку опорно-рухового апарату. Важливо уважно стежити за своїм малюком і не пропустити момент, коли він вже буде здатний до активного навчання. Основними ознаками є:\nЗдатність підніматися, стояти і ходити, тримаючись за опору.\nВміння повзати і активно пересуватися рачки.\nПодолання нескладних перешкод.\nЗдатність залазити на невисокі стільці або інші меблі.\nА також отримання задоволення від перших спроб ходьби і зацікавленість у подальшому розвитку своїх навичок.\nУ більшості випадків дитина стає підготовленим до року, але якщо ваш малюк ще не вміє чогось, переживати не варто, у вас ще є час для того, щоб освоїти всі.\nПідготовка до ходьбі починається ще з пелюшок, оскільки вже з першого місяця життя опорно-руховий апарат дитини активно розвивається, тому існують різні вправи, які необхідно робити вже з перших днів життя.\nПротягом першого місяця життя рекомендується кожен раз перед годуванням викладати малюка на животик. Це хороша профілактика не лише від сліз, але і чудова можливість зміцнювати м’язи живота і спини.\nУ 2-4 місяці можна навчити дитину перевертатися на спину з положення лежачи на животику. Це вправа досить легко зробити: візьміть улюблену іграшку і почніть повільно відводити її в бік. Дитина почне тягнутися за нею і буде тренуватися спочатку лягати на бік, а потім і перевертатися. Є також різноманітні вправи, які допомагають дитині освоїти навички перевертання.\nВ 4-8 місяців обов’язково варто робити дитині вправи для зміцнення м’язів і робити все, щоб він якомога більше рухався. Можна повісити цікавлять іграшки так, щоб дитина намагалася до них дотягнутися, також можна викладати його улюблені іграшки на різні відстані. Це сприяє тому, щоб малюк спочатку міг до них дотягуватися, а потім навчився повзати. І обов’язково влаштовувати щоденне плавання. Це не тільки розслабляє м’язи, але й сприятливо впливає на розвиток нервової системи, що теж важливо для успішної ходьби.\nУ 8-12 місяців, якщо дитина активно встає і намагається ходити, тримаючись за опору, можна допомагати йому освоювати ходьбу, притримуючи за пахви або ручки.\nТехніка безпеки дуже важлива: коли дитина вчиться ходити, він часто падає і вдаряється, а щоб пом’якшити падіння і зробити їх максимально комфортними, потрібно підготуватися.\nКоштувати прибрати в кімнаті всі потенційно небезпечні предмети (наприклад, гострі і крихкі речі, до яких дитина може дотягнутися, і в підсумку, нашкодити собі).\nВсі кути можна оснастити спеціальними насадками або заглушками, і навіть якщо малюк зачепиться за нього, він не травмується.\nМожна постелити на підлогу м’який килимок, щоб пом’якшити падіння.\nТакож варто звернути увагу на меблі. Карапуз буде спиратися на неї, і якщо є виступаюча фурнітура (ручки, прикраси), при падінні він може за неї зачепитися і нашкодити собі, тому варто звернути на це увагу.\nЗараз навіть є спеціальні шапки з поролону, які захищають голову при ударі, і деякі батьки активно використовують таке пристосування для своїх крихіток. Неважливо, що це не естетично, головне, щоб дитина був цілий і неушкоджений.\nДля того, щоб навчити дитину ходити, можна використовувати різний інвентар, який також допомагає і захистити маленького карапуза.\nПовідець. Це чудовий засіб допомагає страхувати від падінь, і при цьому, вчитися ходити самостійно, без будь-яких опор, що важливо.\nХодунки. Існують спірні думки, щодо ходунків, але одне можна сказати точно: вони допомагають пізнавати навколишній світ, знаходячись у вертикальному положенні, значно полегшують життя мамі, яка навіть може щось зробити по будинку, поки дитина в них, але занадто довго перебувати в них не варто. Як кажуть: «Все добре в міру».\nОбруч. Це проміжна ланка між повідцем і ходунками.\nЩоб навчити малюка ходити, в цій справі ефективно допомагає фитбольный м’яч і різні дитячі палиці-ходулі.\nВажливу роль грає ще і гімнастика. Можна використовувати різні вправи із застосуванням вищевказаного інвентарю. Наприклад:\nПохитування на фітболі. Такі вправи можна починати робити з 6-місячного віку. Дитину можна укласти на фітбол животиком вниз, так, щоб він почав упиратися ручками, далі притримувати за стегна і похитувати. Тримати необхідно добре, щоб малюк не впав і не забився.\nЗ 9 місяців можна притримувати малюка за спину і груди або за пахви, підняти так, щоб він вирівнявся, і тримати в такому положенні декілька секунд.\nПокласти улюблену іграшку в таке місце, щоб дитина зміг її дістати тільки у вертикальному положенні. Здоровий малюк з величезним інтересом буде намагатися стати на ніжки і дістати цікавить його предмет. А це відмінне заняття для успішної ходьби надалі.\nРізні вправи на подолання перешкод. Спочатку без допомоги батьків не обійтися, але в подальшому він з легкістю це освоїть і зможе самостійно долати такі перешкоди.\nВправи на опорі. Можна запропонувати дитині спертися на який-небудь предмет (коляска або щось подібне), щоб він міг триматися за опору, штовхати і робити невеликі кроки.\nЩоб навчити дитину ходити, важливо дотримуватися наступних принципів:\nПроцес навчання не повинен бути занадто довгим (спочатку досить буде 20-ти хвилин в день).\nОрганізуйте, щоб у дитини була опора, за яку він міг би триматися і пересуватися по кімнаті. Спочатку вона буде дуже корисною, а потім малюк зможе ходити самостійно.\nДитині має бути цікаво, тому батькам варто попрацювати і організувати все так, щоб зацікавити його.\nВажливо розуміти, що дитина бере приклад з навколишніх, так що не соромтеся ходити в його присутності, для нього це буде додатковим стимулом для того, щоб вчитися ходити.\nДавайте можливість своїй дитині робити самостійні руху, але завжди будьте готові підстрахувати, щоб не було падіння.\nПерш за все, взуття повинна бути стійкою, зручною і зробленої з якісного матеріалу. Наприклад, м’які босоніжки і красиві вязані пінетки не підійдуть для прогулянок, а от взуття з м’якої шкіри та з стійкою підошвою буде підходящим варіантом. Також важливо, щоб вона не була слизькою, інакше дитина під час ходьби може посковзнутися і травмуватися.\nВдома краще освоювати ходьбу босоніж, так і, за можливості, варто дозволяти ходити без взуття (якщо це безпечно). Це загартовує і сприяє правильній постановці стопи і розвитку опорно-рухового апарату.\nЦе дуже відповідальний момент у житті вашого маленького людини, важливо максимально захистити його, але в той же час, дати можливість проявляти самостійність.\nНе варто надмірно переживати і боятися. Процес навчання ходьбі не буває без падінь і травм, завдання батьків – максимально убезпечити простір, а якщо дитина впаде, не панікувати.\nНе варто боятися хвалити. Добре слово приємно будь-кому: і дорослому, і дитині. Не варто боятися хвалити і заохочувати, це тільки принесе користь.\nВчіться разом. Покажіть, що вам також цікаво, вчіться вже в цьому віці будувати відносини, і станьте для своєї дитини справжнім другом.\nІснують певні рамки і норми, але важливо розуміти, що кожен індивідуальний, хто починає ходити рано, а хтось починає освоювати цю справу вже після року. Це нормально, тому не варто підганяти, вимагати і дратувати таким чином.\nНе потрібно порівнювати його з ким-то, не потрібно очікувати, що ваш карапуз буде надходити точно так само, як діти ваших знайомих. Батьки часто допускають подібну помилку.\nЯк тільки батьки бачать, що дитина починає стояти і пересуватися за допомогою опори, вони поспішають посадити його в ходунки. Ми вже говорили, що при розумному використанні ходунки можуть бути корисними, але от якщо він буде в них постійно, у подальшому можуть виникнути проблеми з умінням ходити (багато дітки не можуть повністю поставити стопу, т. к. звикли постійно відштовхуватися).\nУ даному відеоматеріалі представлено кілька порад про те, як допомогти своїй дитині освоїти ходіння і зробити це правильно, тому рекомендуємо ознайомитися ще й з цією інформацією.\nБагатьох батьків хвилює не тільки розглянута нами тема, але і безліч інших питань. Наприклад, —як навчити дитину малювати, або ще один важливий момент, а саме, —як навчити писати,що особливо актуально для майбутніх першокласників.\nДеяких матусь цікавить інформація про те, як навчити сидіти— малюка, і необхідно це робити, а також, як навчити перевертатися, адже всі ці навички, за ідеєю, малюк повинен освоїти самостійно. Щоб дізнатися більше про це, достатньо перейти по запропонованих посиланнях.\nВ якому віці ваш малюк зробив свої перші кроки? Якою була ваша реакція, і допомагали ви освоювати йому або їй цей важливий навик? Будемо раді, якщо ви поділитеся своїми історіями і враженнями, а також не забувайте залишати ваші коментарі щодо запропонованої інформації.


Профспілки запропонували низку доповнень до планів Уряду - Федерація професійних спілок України\nНа розгляд Уряду 16 березня було подано Мінюстом проект розпорядження про затвердження орієнтовного плану законопроектних робіт на 2016 рік.\nРобота над законами, іншими нормативно-правовими актами має проходити у відповідності до Плану діяльності КМУ, який був оприлюднений днями, і до кінця поточного року передбачає проведення понад 300 різноманітних заходів, спрямованих на здійснення реформ.\nКерівник СПО об’єднань профспілок, Голова ФПУ Григорій Осовий на засіданні КМУ, висловив низку пропозицій до плану законопроектних робіт.\nВін зазначив, що профспілки як сторона соціального діалогу згідно із законодавством беруть участь у розробленні проектів нормативно-правових актів з питань формування та реалізації державної соціальної та економічної політики, регулювання трудових, соціальних, економічних відносин. Тому вже цього року потребує змін закон про прожитковий мінімум з метою запровадження нових підходів до формування цього показника, який не переглядався з 2000 року. Також це необхідно з урахуванням минулорічного рішення суду, яким зобов’язано Уряд оновити прожитковий мінімум згідно із вимогами законодавства.\nПрофспілки також привернули увагу, що для ухваленого нещодавно плану заходів з реалізації Національної стратегії у сфері прав людини на період до 2020 року потрібно прийняття низки актів нормативно-правового регулювання, які не включено до плану законопроектних робіт. Потребує підготовки законопроект про правові гарантії та механізм реалізації свободи мирних зібрань. Це питання давно назріло, але з минулого року було перенесено на більш пізній період, проте до плану на поточний рік не було включено.\nТакож йшлося про те, що відповідно до плану врегулювання колективно-договірних відносин, потребує внесення змін до законодавства щодо зняття обмежень працівників на страйки. Ще профспілками було запропоновано внести зміни до податкового кодексу з метою звільнення дитячих оздоровчих закладів і позашкільних закладів від сплати земельного податку на податку на нерухоме майно, оскільки - це соціальна сфера.\nСПО об'єднань профспілок передав свої пропозиції до орієнтовного плану законопроектних робіт у встановленому порядку.


Третій тиждень «Єврейських днів у Ратуші»: театр і література міжвоєнного Львова | Львівські новини ™ Novyny.lviv.ua\n25 липня 2016, 15:33 Прокоментуй! Друкувати Поділитися новиною:\nУ Львові триває просвітницький проект “Єврейські дні у Ратуші”, в межах якого львів’ян та гостей міста запрошують на відкриті лекції та дискусії, об’єднані спільною темою “Спільноти, середовища та держави у спірних містах ХХ століття”. Цього тижня спікери проекту говоритимуть про театр та літературу міжвоєнного періоду.\nУ вівторок, 26 липня, професорка Мейгіл Фавлер зі Стетсонського університету прочитає лекцію “Візит за лаштунки”, під час якої детально розгляне український, єврейський і радянський театр в 1920-30-і рр. Цей період вважають часом радикальних змін в Радянській Україні, а ще називають роками великого мистецтва, особливо якщо говорити про мистецтво, яке було не російськомовним. Їдише – і українськомовний театри процвітали. Власне, таке цікаве співіснування наштовхує нас на питання про національні культури в багатоетнічному просторі.\nЧи культура об’єднує групи, а чи навпаки – розділяє їх? Чи існувала єдина радянська культура? І чим був національний театр: скарбницею мови, практикою чи аудиторією? Відповіді на ці питання почуємо під час лекції Мейгіл Фавлер.\nА вже у четвер, 28 липня, відбудеться лекція літературознавців Данила Ільницького та Віктора Мартинюка “Після неминучого: Уявна мапа літературного Львова (±1939)”. Однойменний проект дослідники уже два роки втілюють у Центрі міської історії.\nРік 1939-й став поворотним в історії Львова і в житті його мешканців. Придивляючись до цих змін, можемо говорити як про унікальність досвідів, так і про спільність доль – у масштабі індивідуальному чи локальних спільнот, середовищ та груп. Однією з таких груп були письменники, чия роль з огляду на фах (чи то покликання) полягає власне у перенесенні індивідуального досвіду на рівень соціальної пам’яті. Різні письменники, що опинились під ту пору у Львові, згодом поверталися думкою до подій 1939-го, перебуваючи в різних літературах, подеколи розділених залізною завісою.\nЯк знайти точки дотику у багатоголоссі пам’ятей, залишаючись уважним до індивідуальності кожного з голосів? – відповідь на це запитання шукають автори проекту “Уявна мапа літературного Львова (±1939 р.)”.\nГоловним організатором просвітницького проекту «Єврейські дні у Ратуші: Спільноти, середовища та держави у спірних містах ХХ століття» є Центр міської історії. Проект втілюється за підтримки управління культури Львівської міської ради та Всеукраїнського єврейського благодійного фонду «Хесед Ар’є». Ця програма є продовженням минулорічної ініціативи «Єврейські дні у Ратуші: спільна спадщина та відповідальність», фокусом якої були питання спадщини, історії міста та діалогу у суспільстві. «Єврейські дні» є публічною програмою для широкої громадськості і пов’язані з двома проектами Центру міської історії: літньою школою про єврейську історію і багатокультурне минуле, яка триває з 2010 року та ініціативою «Простір Синагог: єврейська історія, спільна спадщина та відповідальність» (у партнерстві з ЛМР та Німецьким товариством міжнародної співпраці GIZ).


На Запоріжжі в День захисту дітей малолітнім показали перерізання горла людині. З кров’якою (ФОТО) — Тексти.org.ua\nУ місті Енергодар Запорізької області 1 червня до Дня захисту дітей спецназівці представили кривавий виступ. Бійці взводу спецпризначення військової частини 3042 в рамках свого виступу показали прийоми рукопашного бою та елементи ножового. В одній зі сцен спецназівець, який здолав у ножовому бою умовного противника, "перерізав горло" йому на очах у дітей, в результаті чого на землю пролилася бутафорська кров.\nКористувачі мережі були вкрай обурені жорстоким виступом перед дітьми, засудивши спецназівців і тих, хто організував цей захід.\n"Ви там в Енергодарі взагалі з глузду з'їхали? Що ви дітям показуєте?" "Наскільки потрібно бути ідіотами?" "Навіщо це?" "Просто жесть, це ж дитяче свято", "Перерізання горла зі спецефектами для дітей. Ви в своєму розумі? Ідіоти!" - пишуть коментатори.\nВідео від 1:03:30 і далі, той самий "спецефект" на 1:08:27-30 - залишається сподіватися, що більшість дітей нічого не зрозуміли:\nФото з виступу:\nмаразм запоріжжя армія суспільство школа абзац


Багато людей в сучасному світі думають про те, як вигідніше і легше придбати своє власне житло. Тому що можливостей насправді достатня кількість, тільки ось вибирати хочеться все найкраще. Відмінне рішення – це квартири в споруджуваних будинках, які не просто так користуються популярністю. Адже це можливість вкласти кошти, і в підсумку значно заощадити на покупці нерухомості.\nЗараз квартири в новобудовах – це найбільш економічний варіант, який тільки можна зустріти в цій сфері. Тому що вартість вкладення в будівництво буде набагато нижче остаточної вартості готового житла. Тому люди практичні давно вже звернули свій погляд на житлові комплекси компанії Бетотек-буд. Вдома у компанії виходять відмінні, сучасні та надійні. Квартири з привабливою і сучасним плануванням, тому користуватися настільки вигідними рішеннями – це кращий варіант для кожного. Адже новобудова це:\nАбсолютно нова квартира, в якій ніхто не жив, новий район і будинок, зроблений за всіма стандартами якості;\nМожливість реалізувати ремонт будь-якого типу і рівня, все залежить від індивідуальних вимог кожної людини;\nМожливість вибирати квартири на будь-якому поверсі, особливо, якщо вкладатися на початкових етапах будівництва, поки квартири ще не все розкуплено.\nТому багато хто вже поспішили скористатися такими привабливими умовами для співпраці, і залишилися задоволені тим, що отримали в результаті. Відмінне, сучасне житло з усіма необхідними умовами.\nСаме тому квартири в споруджуваному будинку користуються таким попитом. Окремо варто відзначити, що райони, в яких оформляється будівництво будинків, обладнані всім необхідним. Є і парковки, і транспортні розв’язки, є можливість відвідувати школу, сад, лікарню. Все для того, щоб кожна сучасна людина відчував себе впевнено і спокійно.\nЯкщо і вкладати кошти в нерухомості, то тільки вибирати квартири в новобудові. Радує і те, що можна оформити все в іпотеку, вкласти материнський капітал, щоб все вийшло максимально вигідно і практично для кожної окремо взятої людини. Багато людей вже скористалися такою перспективою і залишилися задоволені отриманими результатами. Деякі вже живуть в квартирах запропонованого комплексу, хтось закінчує ремонт.\nДе вигідно придбати квартиру? Ссылка на основную публикацию


Наша країна – наша фортеця. Ми відчуваємо себе захищеними завдяки політичної обстановки, якої домагався президент не один рік. Ми пожинаємо солодкі плоди гірких моментів, таких як: війни, революції, бунти і заколоти. Небезпека байдужості полягає в масовій силі такого настрою. Спочатку одна людина висловлює свою байдужість до країни, потім його підтримує другий. Обговорюючи цю тему зі знайомими, все більше людей стають байдужими. Такий феномен пов’язаний з тим, що люди не вважають, що саме від них може залежати життя країни. Вони вирішують, що все вже вирішено за них і не висловлюють свою думку щодо державного порядку.\nЛітературні твори показують байдужість до своєї країни і всілякі наслідки такої позиції. Так, ця тема порушується у романі Толстого «Війна і мир». Епізод, коли Берг скуповує меблі для подарунків, а Наташа Ростова віддає підводи для поранених солдатів, які повертаються з битви. Чи можна уявити, що Наташа б дозволила йому вивезти меблі та залишити без засобу пересування поранених бійців. Небайдужа Ростова допомагає їм швидше дістатися в тил.\nЦей приклад доводить те, що небайдужість до своєї країни, до людей, які її захищають, допомагає врятувати життя та полегшити її іншим.\nНа противагу гідного вчинку Наташі, Елен і Анатоль виявилися менш гуманними. У важкий 1812 рік брат і сестра не допомагали народу, були повалені своїм егоїзмом і малодушністю. Стає зрозуміло, що якщо б вони були добрішими, то змогли б врятували більше людей, стати людянішим. Байдужість до своєї країни, яку вони проявили, не тільки обесчестило їх, але і піддав загрозу інших, ні в чому неповинних людей.\nТаким чином, байдужість до країни, до її жителів, несе за собою трагічні наслідки. Потрібно бути чуйною людиною, навіть у ті моменти, коли ти ризикуєш чим-небудь своїми або переступаєш через свої принципи. Є такі ситуації, в яких твоє ставлення до країни, може бути вирішальним. Головне, зуміти вчасно прийняти участь в житті країни, зробити все, що в твоїх силах. Адже ми, мешканці однієї країни – одна велика сім’я. Сьогодні ти допоміг потребуючому, а завтра допоможуть тобі. Але не можна розраховувати на допомогу ззовні, якщо ти сам виявився байдужим у чужому горі. Проявляючи ласкаво до жителів країни, ти допомагаєш всій країні, адже загальний настрій дуже важливий для держави.


Як закріпити номерний знак автомобіля - як? що? де?\nВи можете легко замінити номерний знак автомобіля, слідуючи цим крокам. Це простий спосіб заміни номерного знака, якщо ви тільки що придбали його.\nВидаліть старий номерний знак, викрутивши гвинти. Використовуйте викрутку відповідного розміру.\nБудьте обережні і не подряпайте лакофарбове покриття в процесі використання викрутки.\nЗніміть покриття номерного знака, якщо воно у вас є. Потім зніміть номерний знак.\nПрикладіть новий номерний знак, орієнтуючись за наявними отворів для гвинтів, і вкрутити назад кріплення. Встановіть покриття для номерного знака, якщо воно у вас є.\nПротріть або пополіруйте знак, щоб він виглядав охайно і чисто.\nНаклейте на знак реєстраційний наклейку, щоб у поліції не було до вас питань.\nЧи замислювалися ви коли-небудь про те, як організація розміщує велику позначку (наприклад, "Конфіденційно" або своє ім`я) на тлі кожної сторінки? Схоже, що фірма має спеціальне…\nКоли фотографії розміщені в Інтернеті, вони не захищені, тобто вони можуть бути використані усіма, хто має до них доступ. Фотографії можуть бути…\nЯк створити власний відмітний знак\nВідмітний знак-це як символ або логотип. Він є у всіх, навіть тих, хто не хоче…\nУстановка камери заднього виду може допомогти вам уникнути неприємностей при…\nЯк проводити стеження\nСтеження - це спостереження за територією, будівлею або людиною, яка часто застосовують поліцейські. Навіть якщо ви не співробітник поліції, вам, можливо знадобитися піти на стеження. Прочитайте цю статтю, щоб…\nЯк їхати на своєму гібридному автомобілі по Каліфорнійським карпулінговим смугах\nКаліфорнія нещодавно прийняла законопроект, що дозволяє власникам Тойоти Пріус,…


Спідниця-полусолнце: з чим носити | noorbook.ru\nМахровые полотенца высокого качества купить купить махровые полотенца.\nУ гардеробі кожної модниці - любительки романтичного стилю, завжди знайдеться не одна спідниця-полусолнце і плаття з кроєм подолу «сонце», «полусолнце». Мода на такий фасон періодично повторюється, а в наші дні модно все, що подобається і ми носимо різноманітний одяг. Хтось вибирає її з міркувань естетики, хтось із міркувань комфорту, а хтось одягом підкреслює свою неординарність.\nМодель «спідниця-полусолнце» відноситься до стилю ошатною класичного одягу. Особливості цієї моделі в крої: два полотна крою разом складають повне коло, звідси і назва: полусолнце. Власне, вона з модельного ряду крою сонце. Сьогоднішня мода передбачає використання найрізноманітніших тканин для цієї моделі. Звичайно, не дуже важких, доречні шерсть і шовк, віскоза і бавовна, трикотаж, шовк-гофре, тафта і т.д. Модельєри використовують різні варіанти довжини і різні забарвлення для створення цих жіночних спідниць. Сьогодні носять однотонні, картаті, в дрібну і велику горох, з несиметричним малюнком, прозорі полусолнце.\nГардероб Людмили Гурченко, напевно, вміщував не один десяток спідниць-напівсонць. Ця модель божественно виглядає на стрункій фігурі.\nКласикою жанру можна назвати поєднання легкої подовженою спідниці-полусонца, босоніжок на високому тонкому каблуці, що облягає топа, широкого ременя і маленької сумочки з тонким ремінцем. Такий варіант легко приверне увагу всіх учасників вечірки і забезпечить його власниці безсумнівний успіх у чоловічої половини.\nДля літньої погоди актуальна багатошарова укорочена спідниця-полусолнце з білою або світлою тканини в поєднанні з відкритим топом. Прозорий поділ на непрозорій кокетці - теж літній варіант.\nДля Новорічного вечора підійде довга спідниця-полусолнце з тафти або іншого мерехтливого матеріалу з облягає верх закритою блузою, підібраною в тон, або контрастного відтінку, сюди ж підійдуть великі довгі намиста.\nДжинсові, вовняні, з змішаних щільних тканин спідниці-полусолнце підійдуть для повсякденного носіння. Повсякденність передбачає використання спідниць будь-якої довжини в поєднанні з туфлями на стійкому каблуці і коротким піджаком, надітим поверх облягає светри або однотонної водолазки. До цього комплекту проситься не яскравий аксесуар на шию: кулон на шнурку або дрібні довгі намиста.\nУ холодну погоду щільну спідницю-полусолнце можна надіти з короткою шкіряною або драпове курточкою, ветровкой, подовженим плащем або пальто, короткими або довгими чобітками на невеликому каблучку.\nМаленькі модниці дуже люблять спідниці, в тому числі і полусолнце. Чудово виглядають на дівчатах ошатні подовжені багатошарові спіднички-полусолнишкі з підібраними в тон гольфами або носочками, такими ж босоніжками і блузочкою з круглим вирізом. У такому вбранні образ принцеси з казки забезпечений малятку на новорічному ранку.\nСпідниця-полусолнце відноситься до лековиполняемим моделям, але є нюанс, який полягає в тому, що при виборі тканини для такої моделі, необхідно врахувати, що деталі спідниці викроюються по косій. Тому деталі з тканини в клітку і в смужку важко поєднати в шві, а атласні деталі, особливо темні при суміщенні в будь-якому випадку будуть давати різний відтінок.


Ангіна і кашель, ангіна у дітей кашель\nHomeДитячі хворобиАнгіна і кашель, ангіна у дітей кашель\nАнгіна і кашель, чи можуть вони поєднуватися? Чи може кашель бути ознакою ангіни у дитини?\nМаленькі діти часто хворіють, особливо в період адаптації до дитячого садка. Коли дитина починає кашляти, деякі батьки підозрюють наявність ангіни у малюка і йдуть в аптеку з метою покупки антибіотиків. Однак, в даному випадку під ангіною мається на увазі не зовсім те, що є насправді.\nАнгіна або тонзиліт це захворювання, при якому виникає гнійний запальний процес у піднебінних мигдалинах. Найчастіше виникає гостро, але при неправильному лікуванні може придбати затяжний характер. Основною причиною є ослаблення захисних сил мигдалин і проникнення в них бактерій, найчастіше, стрептококів. З огляду на, що ангіна це бактеріальної захворювання, то головною ланкою в лікуванні є прийом антибіотиків.\nОсновні симптоми ангіни це найсильніша інтоксикація, яка проявляється лихоманкою, слабкістю, ломота, болем у м'язах і суглобах, а так само місцеві реакції біль в горлі при ковтанні і розмові. Крім того, можуть збільшуватися різні групи лімфовузлів, найчастіше підщелепні. Вони стають великими і болючими при натисканні, можуть зберігатися такими протягом декількох днів після повного одужання.\nКашель це захисний механізм, який дозволяє вивести назовні запальне вміст дихальних шляхів. При запаленні слизова починає виділяти секрет, який містить убиті мікроби, клітини епітелію.\nТому, як і будь-яка рана, запалення швидше заживе, в разі, якщо слизова швидше очиститься. Кашель сприяє цьому процесу. Якщо говорити про гострих респіраторних захворюваннях, то кашель характерний для таких хвороб, як бронхіт, ларингіт, фарингіт. Так само він буває при більшості бактеріальних захворювань нижніх дихальних шляхів пневмонія, абсцес легені, бронхоектатична хвороба, бронхіальна астма.\nЧи буває кашель при ангіні\nТаке поєднання, як ангіна і кашель малоймовірно. Звичайно, якщо мається на увазі справжня ангіна, та, що викликається бактеріями і вимагає прийому антибіотиків. На щастя, справжня ангіна у дітей зустрічається не так часто. Часто під ангіною розуміють гострий фарингіт. Це гостре респіраторне захворювання, яке викликається вірусами і проявляється так само болем в горлі, осиплостью, покахикуванням і загальними симптомами: слабкістю, лихоманкою, болем в голові і м'язах. Спосіб терапії фарингіту та ангіни відрізняються. Захворювання проходить само собою протягом 7-10 діб за умови рясного пиття, застосування місцевих антисептиків, жарознижуючих при лихоманці. Антибіотик при фарингіті не потрібен.\nОднак, може виникнути ситуація, коли у дитини будуть симптоми ангіни в поєднанні з бронхітом, фарингіт або ларингіт. Тоді кашель може сильно турбувати малюка.\nАнгіна у дітей і кашель це ознаки різних захворювань. Для постановки правильного діагнозу потрібна консультація лікаря педіатра або ЛОР-лікаря. Самолікування може дорого коштувати. Особливо небезпечний самостійний прийом антибіотиків, в разі, коли вони не показані.


Провінційність – не територіальна ознака @ Песни под гитару и стихи от талантливых авторов — Поэзия.ORG\nПровінційність – не територіальна ознака\nРаніше мені здавалося, що хоч Україна і не маленька держава, але куди не кинь – тут всюди загалом однакові українці. Потім\nя побачила російськомовний Схід, строкатий Крим, велелюдний Київ – і зрозуміла, що наша держава навіть у межах\nвинятково української нації вельми різноманітна. Особливою фрескою серед колоритної мозаїки різних регіонів нашої\nБатьківщини є Закарпаття. Це, якщо можна так сказати, українська екзотика – повна таємниць та загадок, овіяна гірськими\nлегендами та неймовірною красою Карпат. Тому особливо був цікавим публіці гість традиційних зустрічей з митцями в\nІнституті філології КНУ ім. Шевченка Василь Кузан – поет, есеїст, журналіст, начальник відділу культури і туризму Іршавської\nрайдержадміністрації, та, за словами гумориста Павла Чучки, «постійно діючий еротичний вулкан Закарпаття».\nЯкщо ім’я Василя Кузана вам і досі не відоме, то можу надати коротку довідку: автор збірок «Верлібрідо» (2002) і «Золото\nКарпат» (2003), за яку отримав обласну літературну премію ім. Федора Потушняка, збірки есе та інтерв’ю «Віагра для поета.\nРоздуми. Розмови». Його статті ви могли читати у пресі і навіть не здогадуватись про авторство – адже часом Василь Кузан\nпідписується псевдонімом. Крім літературної праці, пан Василь захоплюється фотографією, його здобутки можна знайти у\nвиданні «Іршавщина. Край зачарованої долини», що дарує читачам насолоду споглядання величної і незаперечної краси\nЗакарпаття. А ще поезії Кузана можна почути у репертуарах Ярослава Музики, Валентини Степової, Степана Гіги, Івана\nПоповича, що за твором пана Василя назвав цілу концертну програму – «Золото Карпат».\nВасиль Кузан – верховинець – як він сам говорить, «той ще гуцул, тільки дикий». У них у народі навіть є спеціальна фраза, за\nякою можна перевірити, чи ти справжній верховинець. Скажу вам чесно, що вимовити її правильно під силу далеко не всім, а\nздогадатися про що йдеться – «Онде на тинові пташка фітькає» - взагалі майже не реально. Зрештою, закарпатський діалект\n– це дивна суміш, адже там живуть і угорці, і росіяни, і словаки, і румуни, і роми… Це самобутнє мовне утворення, ним навіть\nперекладають твори (Павло Чучка, Іван Петровцій).\nАле якщо говорити про мову віршів Василя Кузана, то вона зрозуміла усім, і навіть не на вербальному, а на почуттєвому рівні.\nЧасом смішні, часом філософські, його поезії прості і відверті.\nЦентральною темою розмови було життя поета у провінції. Про це пан Василь розповів так, що особисто мені здалося –\nрегіональний аспект не має особливого значення у літературній діяльності. Було б бажання писати, а засобів для співпраці зі\nспільнотою нині є достатньо. Кузан живе у селі Довге на Іршавщині, що насправді є невеликим містечком – 7 тисяч\nнаселення. Після закінчення Ужгородського університету математик Василь повернувся у рідне село разом з дружиною і\nпочав працювати у школі вчителем. Життя здавалося йому нудним і нецікавим, він думав, що засохне у цій провінції. Кожен\nвірш сприймався усіма буквально – так сталося із поезією про шкільну любов між ученицею та вчителем – загадкову Василеву\nпасію відгадувало все село… Але потім Кузан знайшов можливість підтримувати постійний зв’язок із сучасним світом –\nпочалися поїздки в Ірпінь, з’явилися мобільні телефони, а згодом і Інтернет, що дозволив митцю бути постійно доступним\nнавіть у далекому Закарпатті. Провінційність для самого пана Василя – це не територіальна ознака: «Вона випирає перш за\nвсе з тих, хто застиг, зупинився у розвитку». Для односельчан Кузан – надзвичайно популярний вчитель та веселий тамада\nна сільських весіллях; в області він знаний як начальник райвідділу культури; в Ужгороді – як відомий письменник, член\nПисати вірші його примушує тільки внутрішня потреба, щира й чесна, «бо із силування нічого доброго не вийде – то буде не\nцікаве нікому». А писати пан Василь почав рано – перші вірші народилися ще в третьому класі. Маленький хлопчик приніс їх\nмамі, і вона, дуже здивована, погладила його по голівці, похвалила і сказала: «Молодець, але більше не пиши». А все тому,\nщо тематика віршиків Василька була трохи за доросла… Він, як слухняна дитина, більше не писав, аж поки у дев’ятому класі\nна уроці хімії його знову не «спіткало» натхнення, і з-під його пера вийшла справжня балада на 3,5 сторінки про любов\nоднокласника до однокласниці. Юний поет передав її по рядах і відповідно на перерві отримав від ображеного закоханого\nпопередження, аналогічне маминому: «Більше не пиши!». Потім, вже у армії, молодий солдат Василь Кузан взяв участь у\nконкурсі газети «Вечірній Ленінград» і здобув друге місце. А вже в університеті він став активним учасником літературної\nстудії і навіть хотів потім написати кандидатську й захистити її в Інституті української мови, але з дипломом математика його\nвзяти туди не змогли. Тож філологічної освіти Кузан так і не отримав, що, тим не менш, не заважає йому бути гарним\nмайстром мистецтва слова.\n«Чи згодні ви з тим, що у поезії лише дві теми – кохання та смерть?» - «Так. А про що іще на цій землі варто писати? Молоді\nбільше пишуть про кохання, старші – про смерть – кому що актуальніше… Я поки що, слава Богу, пишу про перше».\nЩодо жанрів своїх творів пан Василь говорить, що есе потрібні йому для того, щоб сказати речі, які у поезію не вмістити, і\nвони дозволяють говорити більш повно.\n«Чим заробляють на життя поети у провінції?» - «Посадою начальника відділу культури. Або тримають власний ресторан.\nАбо викладають. Друкуються в пресі… Всі якось викручуються». Хоча щодо друку треба зауважити, що часом без псевдоніма\nнікуди – адже всі один одного знають, і, як завжди у маленьких спільнотах, не прийнято про когось говорити погано. Тому\nдоводиться часом ховати власне ім’я.\nОтакі справи у рідному екзотичному Закарпатті. Треба відзначити, що після спілкування з Василем Кузаном кілька студентів (і\nавторка цих рядків також) вже зібралися найближчим часом відвідати загадковий і захоплюючий Ужгород та неперевершено\nколоритне Закарпаття, хай навіть без найменшого знання закрученої верховинської фрази…\n26 квітня – 2 травня 2007 року


Інтерв’ю \_ «Пшеничне поле» у Вашингтоні як пам’ятник Голодомору. Історія створення проекту, яку розповіла його автор – Лариса Курилас\n«Пшеничне поле» у Вашингтоні як пам’ятник Голодомору. Історія створення проекту, яку розповіла його автор – Лариса Курилас\n11/14/2013 автор: Лідія Корсун, Нью-Йорк. Спеціально для «Час і Події»\nОприлюднений у жовтні ц. р. проект пам’ятника жертвам Голодомору у Вашингтоні, паралельно з дискусією «Про гроші Фірташа», також викликав жваву дискусію членів громади та читачів. До моменту появи його фотомакета на сайті Фейсбуку Крайового Комітету США з визнання Голодомору геноцидом широка українська громадськість у діаспорі майже нічого про його підготовку не знала. Лиш інформаційні агентства України в системі онлайн тричі сповіщали про нові постанови Кабінету міністрів України щодо виділення коштів на спорудження цього пам’ятника (то 5 млн., то 4 млн. гривень), яких так і не виділили.\nАвтор проекту Лариса Курилас та Михайло Камінський (вуйко авторки), який підготував сніп пшениці зі своєї ферми для виготовлення пам’ятника. Канада, Манітоба, жовтень, 2012 р.\nТакож мала місце інформація про обов’язкові терміни спорудження пам’ятника: спочатку – до кінця 2012 р., потім – до кінця 2013 р., нині – до кінця 2014 р. У вересні 2012 р. інформаційні агентства України повідомили, що пам’ятник все ж буде споруджено за проектом архітектора Лариси Курилас «Пшеничне поле». З того часу наступило інформаційне затишшя, аж поки олігарх Дмитро Фірташ не виділив $2,5 млн..\nНагадаю основні офіційні дати історії підготовки його спорудження: рік 2006 – прийнято федеральний Закон про дозвіл на спорудження на прохання Української держави та української громади США. Рік 2008 – визначено місце зведення пам’ятника. Грудень 2008 – посвячення місця спорудження. Рік 2009 (жовтень-грудень) – проведення конкурсу Міністерством культури і туризму України на кращий проект, визначення 5-ти кращих із 51-го претендента. Рік 2011 (серпень) – визначення 2 переможців з 5. Рік 2011 (жовтень) – визначення фінального переможця «Пшеничне поле». Перше жовтня 2013 р. – дозвіл американської влади на спорудження пам’ятника.\nОсновний мотив дискусії щодо проекту, виконаного в абстрактному стилі, як уже згадувалося в попередньому матеріалі «Всеукраїнська дискусія продовжується», – наскільки такий меморіал відповідатиме конкретній інформації про трагедію України 1932-1933 рр. та нестиме відповідний емоціональний заряд.\nЦі питання примусили редакцію звернутися до автора проекту Лариси Курилас, яка охоче та детально відповіла на всі наші запитання.\nПані Ларисо, розкажіть про себе.\nЯ народилася в Балтіморі, штат Меріленд, у 1957 р. Мої батьки – українці – родом з Тернопільщини, прибули до Америки у 1951 р. Батько працював у галузі ветеринарії, мати – вчителькою української суботньої школи. Я вихована батьками в українському дусі. Донині моя 92-річна мама, коли каже «наш президент», то має на увазі українського, а не американського. Я є членом Союзу українок Америки. З 1968 р. проживаю у Вашингтоні. Закінчила архітектурний факультет Гарвардського університету.\nМаю у Вашингтоні свою архітектурну фірму, де готуємо проекти забудови чи ремонту невеликих житлових будинків, магазинів, окремих приміщень, церков.\nКоли і як ви дізналися про Голодомор в Україні?\nВперше почула від учительки школи українознавства пані Діберт, родом з Київщини, яка знала про цю трагедію. Але це були скупі дані. А більше довідалася від відомого американського історика, спеціаліста в галузі дослідження Голодомору в Україні, Джеймса Мейса, коли слухала його курс модерної історії України ХХ сторіччя в Гарварді.\nЯк ви довідалися про проведення конкурсу в Україні?\nМожна сказати, випадково, від одного скульптора з України, який збирався брати участь у конкурсі. Це було в жовтні 2009 року. Часу на підготовку обмаль – один місяць. Про умови конкурсу дізналася на вебсайті Міністерства культури і туризму України. Привабило те, що у вимогах надавали перевагу абстрактному вирішенню. Мені поталанило, тому що змогла передати креслення та макет киянкою, яка поверталась з відрядження з Вашингтона до Києва. Не довелось навіть туди їхати.\nА коли і як дізналися про перемогу?\nДо цього було ще дуже далеко. В грудні 2009 року журі конкурсу у Києві визначило перших п’ять переможців: 1-е місце отримав Олександр Дяченко з проектом «Зруйнована куля», 2 другі місця: моє «Пшеничне поле» та Бориса Данилюка «Рушник». А ще 2 треті місця: Юлії і Льва Сінькевичів «Крапля сліз на пшеничному полі» та Ігоря і Людмили Гречаників – «Росточок».\nЗнаю, що Міністерство запрошувало окремих осіб, але мали право брати участь всі бажаючі. Запрошені отримували певну нагороду лише за участь. Конкурс був анонімний, кожен автор мав свій код.\nЧи брали участь ще інші представники діаспори?\nФронтова частина пам’ятника жертвам Голодомору в Україні в 1932-1933 рр. Проект «Пшеничне поле». 19 липня 2012 р. Бронза\nТак, архітектор Орест Баранник та скульптор Євген Прокопов з Чикаго, які працювали разом.\nПрошу пояснити детальніше свою концепцію. Як, по-вашому, може це «Поле» зачепити іноземця, який ніколи про Україну не чув?\nДобре. Але попередньо хочу зауважити, що мені було простіше працювати над проектом. Бо я дуже добре знаю виділене під пам’ятник місце. Між іншим, недалеко від цієї площі є ще два пам’ятники жертвам комунізму: в пам’ять про загиблих у Пекіні студентів під час протестних акцій у 1989 році та американським японцям, які були запроторені в табори на території США під час Другої світової війни.\nТак от, місце нашого пам’ятника вимагало врахування навколишнього архітектурного пейзажу. Так, буквально поряд з місцем, відведеним під пам’ятник, є два ресторани зі столиками надворі. То як же це може бути в сусідстві: жертви голоду та люди, що п’ють пиво зі щедрими закусками? Так виникла ідея скульптурної «стіни» розміром 10 метрів довжиною, 2 метри висотою та 10 см товщиною, щоб відгородитись від ресторанів.\nСтіна буде заповнена пшеничним колоссям. На початку, зліва, воно буде на відстані 10 см виступати від стіни, а зсередини – втиснуте в стіну, що має свідчити про негатив...\n(Довго просила пані Ларису ще і ще раз пояснити, бо не могла зрозуміти на свій розсуд та сприйняття, чому і як це втиснення в стіну має свідчити про Голодомор та його жертви. – Авт.)\nТильна сторона 10-метрової стіни пам’ятника. Геометричні рисунки з творів Василя Кричевського. Граніт\nУ моїй концепції, – наполягала пані Лариса, – це означає, що голод був штучний (англійською – deliberatе – навмисно). Що всю цю пшеницю у людей забрали, і тому вони загинули від голоду. Що справа тут зовсім не в тому, що був неврожай.\nСпробуємо, пані Ларисо, уявити таку ситуацію: ви – американка, нічогісінько не знаєте про Україну. Проходите мимо цього «Поля». Воно б зачепило вашу душу?\n(Пані Лариса – єдина з усіх, кому ставила це питання, відповіла чесно. І не стверджувала, що «так». Згодилася з тим, що знання американців про Україну нульові.)\nМені тяжко відчути себе в черевиках неукраїнки… Але я розраховую, бодай, на тих, хто чув в американських школах, як я і мої ровесники, що Україна до першої світової війни була житницею Європи («BreаdbasketofEurope»).\nКінцево, – продовжує пані Лариса, – я хотіла, щоб ця скульптура була чудовою, щоб притягувала погляд людей, бодай, тематикою пшениці. Бо пшениця символізує добробут, достаток, і, думаю, що це буде імпонувати глядачеві.\n(Так ми отримали відповідь на питання про різні менталітети: настрій на позитив – американський, тяжіння до негативу – український. – Авт.)\nА ще надіюся, що глядач зверне увагу на напис у правому кутку «Holodomor1932-1933» на самому «Полі» та двомовний напис на таблиці самого пам’ятника: «У пам’ять про невинних жертв штучного голоду в Україні, спланованого і вчиненого сталінським тоталітарним режимом».\nМи знаємо вимоги, висунуті американською стороною: відсутність релігійних символів, негативної енергетики... Але там ще сказано й наступне: «Бажано (але не обов’язково) вирішити композицію не фігурально»... Вам не хотілося зачепитися за «не обов’язково», з тим, щоб внести в абстракцію якісь реалістичні елементи?\nНі. Я маю нахил лише до абстракції. Це – мої естетичні вподобання. Проте основний елемент пам’ятника – пшениця – відтворена реалістично.\nЧесно кажучи, людям важко буде зрозуміти, де трагедія, де Україна?\nПланується ще на протилежному боці цієї невеличкої площі встановити таблицю розміром 1 на 0, 5 метра з більш детальною інформацією англійською мовою про трагічну подію. (Тексту тим часом ще немає). А крім того, протилежний бік стіни «Поля», який повернений до ресторанів, буде заповнено геометричним рельєфом із творів 30-х років Василя Кричевського. Правда, він не виражений як суто український, трохи схожий на колючий дріт. У моїй концепції – це має означати, що культура в 30-і роки в Україні також була знищена.\nПроект таблиці з написом зліва пам’ятника\nЧи було зазначено в умовах конкурсу Міністерством культури та туризму України приблизну вартість пам’ятника? Яка практика існує з цього приводу?\nНі, в нашому випадку не було обговорень. Але часом бюджет є основною умовою конкурсу, бо це залежить від фінансових можливостей замовника.\nА як вибирали матеріали для спорудження?\nЯ проектувала стіну під бронзу з обох боків, маючи на увазі пшеницю з фронту та суцільний тильний бік. Під час доопрацювання американська сторона запропонувала зробити якийсь фон на тильному боці стіни. Коли я зупинилася на геометричному рисунку Кричевського, тоді й виникла ідея використовувати граніт. Отож, остаточне рішення з матеріалами прийнято в період від вересня 2011 по вересень 2012 рр.\nОтже, ви своєю пропозицією використання граніту здешевили пам’ятник, бо бронза ж дорожча?\nВиходить, що так. Але ще будуть посаджені дерева. Я обрала redbud, тому що листя цього дерева має багряний колір.\n(Ми довго дискутували з пані Ларисою щодо моєї пропозиції посадити ще кущ калини, щоб, бодай, щось нагадувало саме відвідувачам-українцям рідний край...)\nКолосся пшениці буде бронзовим. Я б хотіла, щоб люди доторкалися до нього руками. Тоді воно буде світлішати. Граніт планується сірого відтінку.\nІ все ж, як і коли ви дізналися про перемогу? Хто, врешті-решт, визначав переможця?\nЯ не була при всіх зустрічах. Але знаю, коли з Києва до Америки прийшло тих п’ять кращих варіантів, то всі американські агенції, які причетні до дозволу та контролю за процесом, разом відібрали лише два. Це був мій та Ігоря Гречаника «Росточок» (Руки, що тягнуться зі землі). Опісля архітектори, відповідальні за технічні аспекти пам’ятника з американської сторони, окремо вели розмову з Ігорем Гречаником та зі мною. Американська сторона все ж попросила українську вказати, кому вона надає перевагу. Та вказала на мій проект. А коли відбувалися публічні слухання, оголошені федеральною Комісією образотворчого мистецтва, я була серед присутніх. І ця Комісія погодилися з таким вибором. Це був жовтень 2011 року.\nІ одразу було оголошено, опубліковано?\nТа ні. Якось все це проходило тихо, не інформаційно. Цілий процес, як мені здалося, затуманений.\nА що відбувалося за цей період після остаточного оголошення? Хто і як здійснюватиме контроль за спорудженням пам’ятника?\nОпісля доробляла зауваження та побажання. Визначились з ливарнею в Пенсільванії, яка буде виготовляти скульптуру. Минулого літа я сама привезла з Канади сніп пшениці, бо ливарям треба було спочатку відтворити пшеницю на комп’ютері. Технічний контроль за будівництвом буде здійснювати американське Архітектурне агентство, договір з яким підписало посольство. Це агентство й до цього часу представляло українську сторону в плані професійних перемовин. Дизайн буде контролювати моя фірма.\nІ останнє: пам’ятник час від часу потрібно буде ремонтувати. Яка сторона буде це здійснювати, як часто? Які кошти будуть потрібні, враховуючи грандіозні розміри самої стіни?\nЗнаю лише, що американська сторона вимагала, щоб одразу були обумовлені фонди на ремонт. Це теж одна з їхніх умов. Про яку суму йдеться – не знаю. Десь років через 20-30 доведеться поновлювати шви гранітних плит. Які кошти – важко сказати. Думаю, це знає американська паркова служба разом зі замовниками.\nДякую вам, пані Ларисо, за щиросердечну розповідь. Ми дізналися від вас багато подробиць, які читачів цікавлять, і про які ніде дізнатися. Щасти вам!\nФото Лариси Курилас\nВіце-ректор УКУ Мирослав Маринович: «Зло цілком реальне, і воно активно користується тим, що соціальні мережі замінили собою соціальну активність»\n“Відчуття, коли колаборація мозку, ока й серця створює щось, що ти уявив - нічим не описати. Я б хотіла, щоб усі це пережили!”#2021-42 (10/21/2021)\nТомаш Ґживачевський: «Люди без коріння значно вразливіші до маніпуляцій»#2021-40 (10/06/2021)\nАнатолій Загородній: «Потрібно змінити підхід до розуміння ролі науки у розвитку держави» Президент НАНУ про досягнення і проблеми української науки#2021-35 (09/01/2021)\nРоман Лозинський, депутат Верховної Ради: «Північний потік» - «холодний душ» для України! А для США – крок вперед, багато кроків назад Частина 2#2021-34 (08/25/2021)\nПіслясмак від інтерв’ю з депутатом партії «ГОЛОС»#2021-34 (08/25/2021)


Laguna.ua | Крейда Пастель олійна 12 цв.STABILO. Ціна, купити за 41грн Пастель олійна 12 цв.STABILO в Амвросіївці. Пастель олійна 12 цв.STABILO: огляд, опис, продаж.\nПастель олійна 12 цв.STABILO TRIO 2612Амвросіївка Окуповано, не обслуговується+ Бонус 1\nВ Дніпрі вул. Панікахи, 2 (НПО Орбіта, 11 корпус, стара прохідна, оф.206). Всі населені пункти України обслуговуються через транспортні компанії, наприклад "Нова Пошта". З точки зору отримання замовленого товару нашими представництвами можна вважати точки видачі наших партнерів, компаній-перевізників. З інших точок зору представництв окрім Дніпро не існує.Де і як подивитись на товар Пастель олійна 12 цв.STABILO в Амвросіївці?\nКупити Пастель олійна 12 цв.STABILO TRIO 2612 в інтернет-магазині Лагуна (можливо в кредит, на виплат) в містах, селищах міського типу та селах: Амвросіївка, Агрономічне, Артемівка, Білоярівка, Благодатне, Бондарівське, Василівка, Велике Мішкове, Вербівка, Войковський, Володарського, Грабське, Григорівка, Дзеркальне, Єлизавето-Миколаївка, Житенко, Зелене, Карпово-Надеждинка, Катеринівка, Квашине, Киселівка, Кленівка, Кобзарі, Комишуваха, Котовського, Кошарне, Кутейникове, Ленінське, Лисиче, Мала Шишівка, Манич, Мережки, Металіст, Многопілля, Мокроєланчик, Нижньокринське, Новоамвросіївське, Новоєланчик, Новоіванівка, Новоклинівка, Новопетрівське, Новоукраїнське, Обрізне, Овочеве, Олексіївське, Ольгинське, Павлівське, Петренки, Петропавлівка, Побєда, Покровка, Полтавське, Придорожне, Родники, Рубашкине, Русько-Орлівка, Садове, Свистуни, Свободне, Семенівське, Сіятель, Степано-Кринка, Трепельне, Улянівське, Успенка, Федорівка, Харківське, Червоносільське а також в усіх інших населених пунктах України


Наливайченко: Україна має спиратися на підтримку організацій українців у США - Рух Валентина Наливайченка «Справедливість»\nУкраїна має спиратися на підтримку українських організацій в США, наголосив в ефірі каналу ZIK.ua лідер руху «Справедливість» Валентин Наливайченко.\n«У нас в Америці багато союзників. Український конгресовий комітет Америки, український кокус, українські організації, започатковані діаспорою. Потрібно їм дякувати і використовувати цей інструментарій на благо України», — наголосив він.\nНа переконання Наливайченка саме ці організації можуть допомогти вирішити важливі українсько-американські питання.\nСеред пріоритетних задач українсько-американських відносин лідер руху «Справедливість» також згадав важливість двопартійної підтримки «Резолюції №100».\n«Що важливо у цій резолюції: Крим — невід‘ємна частина України. Російська агресія має бути припинена і війська агресора виведені з території України. Давайте згадаємо і подякуємо за підтримку України Сенатору Джону Маккейну, конгресвумен Марсі Каптур, сенатору Робу Портману – вони всі підтримують двопартійну резолюцію», — наголосив В. Наливайченко.\nПублікація від 16.05.2017\nТеги:\tВалентин Наливайченко, США


Поезія - Микола Соболь - Критикам - Поетичні майстерні\nА критика є річ тонка,\nТа ще образлива по суті.\nВона до дії спонука,\nАбо притопить вас у муті.\nЦя допоможе підрости\nУкаже напрямки й дороги\nА та указує що ти –\nНіхто! І витре свої ноги.\nОдна дарує у життя\nПоезії чи прози твори.\nІнша веде у небуття,\nІ поглинає ніби море.\nДата публікації 2017-03-25 05:15:29\nПереглядів сторінки твору 1756\nСвітлана Майя Залізняк (М.К./М.К.) [ 2017-03-25 16:15:24 ]\nПисати Вам - це як воду ситом носити...\nХто Ви і хто я...\nРозумному - досить.\nЯ для Вас не Світлана, кіз із Вами не пасла.\nВам ніхто не забажає нічого допомагати, авторе, бо від усіх Ваших коментарів неприємно тхне.\nУ мене суперчутлива натура.\nЦе Вам за мегеру.\nКоментар лишайте - як автограф.\nМикола Соболь (Л.П./Л.П.) [ 2017-03-25 16:25:59 ]\nОт дивіться, Ваші слова:хто Ви і хто Я! А є питання лише одне, пані, Ви людина чи ні? Не цариця то точно. бариня? Тоже ні? То хто Ви пані? якщо Ви відріклися від імені - людина! Корона  в двері ще проходить?\nСвітлана Майя Залізняк (М.К./М.К.) [ 2017-03-25 16:34:06 ]\nЯ жалкую, що озвалася до Вас учора.\nПовторюю: хто Ви, і хто я...\nГрафоманія незнищенна, і пручаються графомани...і кусаються...\nІ ореоли майстрів довкола банальної проби пера.\nСтодвадцятої писанини, яку підписати можна будь-яким прізвищем.\nПрацюйте, лупайте сю скалу.\nМикола Соболь (Л.П./Л.П.) [ 2017-03-25 16:41:39 ]\nВзаємно. Здоров'я Вам. А Бог розсудить.\nСвітлана Майя Залізняк (М.К./М.К.) [ 2017-03-25 16:54:56 ]\nСвітлана Майя Залізняк (М.К./М.К.) [ 2017-03-25 16:56:21 ]\nЯ на сайті з 2009 року, бачила чимало всього, але щоб таке.....\nВи не вартуєте ні коментарів, ні допомоги.\nОбізвати мегерою, не вибачитися, і ще й скімлити: ображають.\nХай вас десь обожнюють, та Ви на своєму рівні "проба пера" зупинитеся навіки, якщо гонор не пригасите....А ще нахабства неміряно...як бачу.\nСвітлана Майя Залізняк (М.К./М.К.) [ 2017-03-25 17:03:07 ]\nдублюються коментарі...........технічна причина.....\nМикола Соболь (Л.П./Л.П.) [ 2017-03-25 17:08:38 ]\nСвітлана Майя Залізняк (М.К./М.К.) [ 2017-03-25 17:08:21 ]\nСвітлана Майя Залізняк (М.К./М.К.) [ 2017-03-25 17:11:49 ]\nя раз писала -----один коментар ставиться з інтервалом кілька хвилин...сам...такого раніше не було...\nСвітлана Майя Залізняк (М.К./М.К.) [ 2017-03-25 17:18:32 ]\nСвітлана Майя Залізняк (М.К./М.К.) [ 2017-03-25 17:29:50 ]\n"Я ніколи не друкуюсь під власним прізвищем, і ніколи не хочу отримувати гроші за свої вірші, якщо до того дійде. У мене є певні принципи які я стараюся не порушувати, але не дозволю ці принципи порушувати і комусь. Допомогу прийму, критику прийму, зверхність ніколи!"\nПро яку зверхність... Добомбую вже вас, Миколо... тримайтеся.\nВи ще й про гроші мрієте...\nта справжні поети грошей нині не бачать за шедеври......... а графомани поготів...\nОце ж я і побоююся, що такі сирі тексти, таке банальне...опапериться... У блокноті тримайте.........\nТому вдесяте пишу: працюйте, якщо хтось запевнював, що маєте іскру, бо я її не помітила.\nНадто пересічне письмо. Ростіть, шукайте креативні рішення.\nа Ви отут витанцьовуєте: я...я... хто ти така...баба...принижують...вказують...\nТак і хочеться написати Вам ........як звичайна жінка б сказала...\nта тримаю марку...\nБо я поетка. І лише моя пасіонарність спонукала оце все Вам писати. А треба мені вельбучно помовкувати і проходити порвз проби пера мовчки.\nЯкщо коментарі знову множитимуться, то лишайте кожного по одному.\nМикола Соболь (Л.П./Л.П.) [ 2017-03-25 18:14:48 ]\nШановна королева! Я чітко сказав, ніколи за гроші не друкувався і друкуватися не буду! Ніколи своїм прізвищем вірші не підписував і не підпишу! А Ви будь ласка оприділіться пишете мені чи ні, бо якось не личить поетесі казати: я більше не напишу вам, і знову й знову коментувати. Я Вас вже перестаю приймати серйозно.\nСвітлана Майя Залізняк (М.К./М.К.) [ 2017-03-25 17:33:11 ]\nСвітлана Майя Залізняк (М.К./М.К.) [ 2017-03-25 18:53:35 ]\nО, це саме те.\nВід мегери до королеви підросла.\n...тепер варто піти, шлейфом прошурхотівши...\n(коментарі дивним чином множаться, це не моя вина).\nМикола Соболь (Л.П./Л.П.) [ 2017-03-25 19:05:18 ]\nТо буває, щойно читав ваш вірш, а на рахунок "підросла" то вибачте, Вас образили мої звернення за ім'ям, Ви ж кіз зі мною не пасли, куди ж мені до Вас!


ПІДЛОГОМИЙНА МАШИНА ДЛЯ ДОМУ FC 5 CORDLESS - купить по лучшей цене в Рівному от компании "ТОВ Добриня Сервіс" - 1045222112\nПІДЛОГОМИЙНА МАШИНА ДЛЯ ДОМУ FC 5 CORDLESS\nВ наявностіКод: 9.611-324.0\nПрибирання в один прийом і без перемикання між штепсельними розетками - акумуляторна підлогомийна машина для дому FC 5 Cordless з функцією самоочищення гарантує нечувану ефективність очищення твердих підлогових покриттів.\nАкумуляторний апарат для вологого прибирання підлоги Karcher FC 5 Cordless гарантує максимальну простоту використання при очищенні твердих підлогових покриттів. Він пропонує практичну функцію 2-в-1 для вологого прибирання і збору сухого сміття та волосся за один прохід - без використання кабелів. Це означає, що ви можете мити підлогу без попередньоїго прибирання пилососом і без постійного підключення і відключення. Роликові щітки з мікроволокна, які обертаються, збирають бруд, і в той же час брудна вода безперервно відводиться від роликових щіток за рахунок всмоктування. Ця практична функція самоочищення означає, що роликові щітки завжди залишаються чистими і готові до використання. Більше того, FC 5 Cordless досягає на 20% * кращих результатів очищення в порівнянні зі звичайними методами прибирання. Усі тверді підлогові покриття, такі як дерево, камінь і пластик сухі, їх можна знову проходити приблизно через 2 хвилини. Роликові щітки характеризуються автоматичним рухом вперед і зручною навігацією, що економить багато сил при прибиранні. Заміна та очистка роликів швидка і проста, і не вимагає контакту з брудом. Відповідно до результатів проведених випробувань, * FC 5 Cordless забезпечує до 20% вищу ефективність очищення в порівнянні зі звичайною шваброю з ганчіркою. Отримане значення визначено на підставі усереднених результатів контролю ефективності очищення, збирання бруду і очищення крайових ділянок.\nДжерело живлення (Ph/V/Hz) 1 / 100 / 240 / 50 / 60\nПродуктивність по площі (до заправки) (m²) 60\nМісткість бака для чистої води (ml) 400\nМісткість бака для брудної води (ml) 200\nШвидкість обертання роликових щіток (rpm) 500\nРобоча ширина роликових щіток (мм) 300\nЧас висихання очищеної підлоги (мін.) 2\nЧас роботи від 1 заряду (мін.) 20\nЧас заряду акумулятора (h) 4\nОб`єм очисної станції (ml) 200\nВага (кг) 4,37\nГабарити (Д х Ш х В) (мм) 320 x 270 x 1220\nПара роликів для очищення (жовтий)\nУніверсальний очищувач для підлоги RM 536, 30 мл\nОчисна паркувальна станція\nНапруга акумулятора (V) 25.2\nДовжина (мм) 320


Янукович вважає свободу слова умовним поняттям - 29 Червня 2010 - Український вісник. Новини України та світу. Всі останні новини дня онлайн.\nП`ятниця, 21.01.2022, 12:56\nГоловна » 2010 » Червень » 29 » 21:02\nЯк передає кореспондент УНІАН, про це він сказав під час засідання Громадської гуманітарної ради.\nНа думку Президента, поняття «демократія», «свобода слова» є умовними і в різні часи їм давали різні тлумачення.\n«Я сказав би так, що на цей час в Україні склалася така своєрідна українська демократія», - сказав Президент, додавши, що для нього є дуже важливим, «щоб ця специфічність української демократії» була наближена до європейських стандартів.\nВ.Янукович наголосив, що демократія і свобода слова оцінюються не лише наявністю в країні різноманітних політичних партій, системою виборів, відсутністю політв’язнів, свободою пересування тощо.\nВін вважає, що існує багато інших чинників, які свідчать про те, чи рухається країна демократичним шляхом. І одним з таких чинників В.Янукович назвав створення незалежної інформаційної системи для суспільства.\nРубрика: Суспільство | Переглядів: 2463 | Зачіпки: янукович, 2010, україна, суспільство


15.07.2021 79 Херсонские новости\n17-pічний хлопець пішов з дому в c.Pіп'янка Івано-Фpанківcької облаcті ще 1 чеpвня. Матеpі пояcнив, що їде на заpобітки до Києва, але у cтолиці шлях неповнолітнього загубивcя, він пеpеcтав виходити на зв'язок.Воcтаннє хлопець телефонував матеpі 8 липня. Він пояcнив, що пеpебуває у Беpиcлавcькому pайоні Хеpcонщини на cезонних заpобітках.\nПіcля цього знов пеpеcтав телефонувати.\nПpацівники поліції Хеpcонcької облаcті почали відпpацьовувати Беpиcлавcький pайон та опитували pоботодавців, які наймають cезонних пpацівників. Cтало відомо, що хлопець у пошуках іншої pоботи пеpеїхав у Каховcький pайон, а cаме, у cело Любимівка. Там ювенальні поліцейcькі cпільно з опеpативниками і pозшукали неповнолітнього, він пpацював паcтухом.\nЗ хлопцем було вcе добpе. Він пояcнив, що пішов з дому, аби підзаpобити гpошей. Але у Києві він втpатив мобільний, заpобити доcтатньо гpошей йому не вдалоcя, тож він поїхав на Хеpcонщину. Пpацював і в полі, і допомагав людям по гоcподаpcтву. За його cловами, він не мав гpошей на квиток додому, а також cоpомивcя пpиїхати ні з чим. Поліцейcькі зателефонували матеpі хлопця, заcпокоїли її і cказали, що з cином вcе гаpазд. Пpацівники поліції відвезли його у центp cоціально-пcихологічної pеабілітації для дітей в Хеpcоні, де він чекатиме пpиїзду матеpі.\nПолицейские разыскали на Херсонщине пропавшего в Ивано-Франковской области подростка


Холостяк 7. Перегляд першої вечірки. Випуск 6 від 14.04.2017 | Холостяк\nХолостяк / Сезон 7 / Холостяк 7. Перегляд першої вечірки. Випуск 6 від 14.04.2017\nVideo: Холостяк 7. Перегляд першої вечірки. Випуск 6 від 14.04.2017\nВедучий проекту Григорій Решетник підготував для Холостяка і учасниць шоу приємний сюрприз - перегляд фільму з найяскравішими фрагментами першої вечірки! Коментарі до відео, а також емоції дівчат і Діми ви побачите в ексклюзивному відео «Холостяк» 7 сезон від 14.04.2017\nХолостяк 7. Перегляд першої вечірки. Випуск 6 від 14.04.2017\nВедучий проекту Григорій Решетник підготував для Холостяка і учасниць шоу приємний сюрприз – перегляд фільму з найяскравішими фрагментами першої вечірки! Коментарі до відео, а також емоції дівчат і Діми ви побачите в ексклюзивному відео «Холостяк» 7 сезон від 14.04.2017\n«Наречена для тата»: чому Ангеліна вирішила покинути проект


«Почуваюся щасливою, коли навчаю і рятую» - Новини: Вінниччина\n25 Червня | 2019 | 16:13\n«Переродилась, як особистість». Ольга Танаскова молода амбітна жінка, засновниця дитячого центру розвитку «Я-особистість», волонтерка та затята любителька тварин. П'ятнадцять років тому вслід за чоловіком військовим пані Ольга перебралася з Кам’янця-Подільського до Вінниці. А з народженням сина переродилася й сама жінка, кардинально змінилися життєві цілі, бачення майбутнього та визріла готовність до перемін.\nКоли малому Сашку виповнилося 2 роки молода матуся вирушила на пошуки достойних розвиткових центрів або клубів для всебічного розвитку сина та спілкування з такими самими, як сама – прогресивними та одержимими батьківством матусями. Її пошуки не увінчалися успіхом. Ринок пустував, а ті послуги, які надавалися дітям взагалі не відповідали запитам пані Ольги. Захотілося зробити щось самій, показати, як насправді потрібно займатися із дітьми, аби й наука в ліс не йшла і кошти на навчання не були витрачені даремно.\n- Щоб відкрити власний дитячий центр ми разом з чоловіком поїхали до Києва, де й отримали інформацію стосовно можливостей розвитку в даному напрямку, які можна було реалізувати на базі комунальних підприємств, - розповіла про початок власної справи Ольга Танаскова. – До того часу я вже мала в своєму багажі дипломи харчового коледжу та сільськогосподарського інституту, але жоден з них не міг мені допомогти стати кращою в новому бізнесі. Тож довелося знову перевчатися. Педагогічна освіта дала можливість глибше зазирнути в саму суть дитячої душі, розібратися в психології, опанувати техніку викладання та самій розробляти цікаві навчальні програми для дошкільнят.\nСпочатку справи у центру йшли не дуже: кредити, зарплатня працівників, маленька кількість відвідувачів зводили всі старання пані Ольги нанівець. Жінка стверджує, що вона стала педагогом не за дипломом, а за покликанням, тож вирішила за улюблену роботу боротися до кінця. За деякий час з’явився й перший прибуток, який сповна виправдав вкладені зусилля.\n- Я дуже лояльна мама, - розповідає про виховання сина Ольга Танаскова. – Я багато дозволяю, даю свободу вибору, не контролюю виконання уроків. Так і кажу Олександру – це твоя відповідальність. Оцінки нічого не значать, головне - мати мету, здобувати досвід, розвивати мислення. Якщо не хоче вчитися, піде працювати, це його вибір. А поки син випробує свої сили в різних сферах, шукає свій власний шлях.\nЦентр розвитку дитячої особистості функціонує вже 13 років. За цей час він змінив чотири «місця проживання», обзавівся широкою клієнтською базою. Крім звичайного розвитку тут займаються дозвіллям дітей розважаючи їх на святах та організовуючи відпочинкові табори.\n«Рятую, лікую, прилаштовую». Трохи більше року тому в життя Ольги та її сина прийшло пухнасте щастя на ймення Мака. Біляву красуню породи вест хайленд вайт тер’єр Олександру подарував батько, який нині не живе з родиною, але підтримує дружні стосунки з колишньою дружиною та бере участь у вихованні сина.\n- Моє дитинство минуло без домашніх тварин, - шкодує пані Ольга. - А коли хотіли завести дома кота, то виявила, що у нас з сином алергія на цих тварин. З появою собаки життя буквально перевернулося. Це наче друга дитина, яка хворіє, потребує догляду, прогулянок, уваги – і ми все це їй забезпечуємо. Мусимо й собі в чомусь відмовляти, зокрема подорожах, але наша улюблениця компенсує все це своєю відданістю і повними очима любові.\nПід час прогулянок з чотирилапим домочадцем Ольга Танаскова почала помічати на вулицях міста бездомних тварин. Їх беззахисність і незахищеність не залишила байдужою жінку і відродила бажання допомоги, принаймні в межах власних сил і бюджету. Вона вдалася до пошуків однодумців, познайомилася з волонтерами, які опікуються бездомними тваринами, стала їздити до притулків, привозити харчі, ліки, теплі ковдри, стерилізувати хвостатих безхатьків за власний кошт. Пані Ольга шукала для собак люблячих господарів, консультувала хазяїв і допомагала своїм підопічним фінансово навіть після того, як віднайшла для них новий дім.\n- Для одних допомога тваринам - внутрішня потреба, для інших – бізнес, або, й того страшніше, задоволення психічних розладів, - стверджує пані Ольга. - Кажу це не голослівно, адже сама стала свідком такого примусового утримання безхатніх собак, які помирають від голоду й хвороб і не можуть втекти від свого «горе-господаря». Такий концтабір для тварин знаходиться по вулиці Бучми, а утримує його жінка Валентина. Господиня притулку спочатку проживала у квартирі, але виття голодних собак, яких не випускали на вулицю, врешті дістали сусідів і ті, після довгих перемовин, посприяли переїзду проблемної сусідки за межі міста. Нині Валентина проживає у маленькому вагончику без зручностей, а собаки вільно бігають по обгородженій території голодні та злі.\nОльга Танаскова розповідаючи цю історію не може стримати сліз. Каже, що спочатку активно допомагала Валентині: привозила харчі, пропонувала за власний кошт організувати щеплення та стерилізацію собак. Але швидко помітила, що чотири десятки безпомічних заручників не отримують привезеної волонтерами їжі та належного догляду.\n- Надивившись на живі скелети я приїжджала хвора з притулку. В мене таке враження, що прирікаючи невинних тварин на голодну смерть ця жінка задовольняє свої психічні розлади. Мучить тварин, а ми нічого не можемо вдіяти, - переймається пані Ольга. – Ми навіть залучали поліцію, аби вилучити цих тварин. Правоохоронці намагалися поговорити з хазяйкою притулку, але вона не готова до жодних перемовин. Вони кажуть, щоб їм проникнути на приватну територію мусить бути спеціальне рішення суду, а без нього вони безправні. А після спільних з друзями намагань допомогти хворим тваринам, нам взагалі відмовили в можливості відвідувати притулок.\nОльга Танаскова закликає всіх, хто може допомогти тваринам в даній ситуації та посприяти вилученню собак з притулку – не бути байдужим. Жінка буде вдячна за будь-яку дієву пораду, або консультацію від фахівців, що знаються на цій тематиці та володіють важелями впливу на злочинну діяльність власниці тварин.


За добу на Закарпатті сталося 3 ДТП, один пішохід загинув на місці події @ Закарпаття онлайн\nБлизько 7 години ранку, між населеними пунктами смт. Бедевля та смт. Тересва Тячівського району, 44-річний водій автомобіля марки «Мерседес Спринтер», на автодорозі Мукачево-Львів-Рогатин, допустив зіткнення з 64 річним пенсіонером, який йшов посередині автодороги. Внаслідок отриманих травму під час дорожньо-транспортної пригоди - чоловік загинув на місці події.\nВ обідній час дня, в м. Ужгород по вул. Гагаріна, в ДТП потрапив 17- річний житель м. Ужгород. 25- річний водій автомобіля «Дейво Ланос», мешканець Перечинського району, здійснив наїзд на пішохідному переході на неповнолітнього хлопця. Потерпілого каретою швидкої медичної допомоги було доставлено до травматологічного відділення Обласної клінічної лікарні.\nО 21 годині в м. Мукачево в дорожньо-транспортну пригоду потрапив 61- річний Мукачівець. 19 річний водій автомобіля «Дейво Ланос»,рухаючись по вул. Г. Шенборна, не дотримавши визначеної відстані скоїв наїзд на пенсіонера, який переходив дорогу на пішохідному переході. Внаслідок отриманих травм чоловік був доставлений каретою швидкої медичної допомоги до хірургічного відділення Мукачівської ЦРЛ.\nУсі три транспортні засоби поміщені на спец майданчики для проведення перевірки за по даних ДТП, повідомляє УДАІ УМВС України в Закарпатській області.\nТеги: пішохід, ДТП


Архівний товар. Книга Зарубіжна література. 10 клас. Стандарт і академічний рівень - Книжковий інтернет-магазин - Видавництво Ранок\nЗарубіжна література. 10 клас. Стандарт і академічний рівень\nКоновалова М.В., Куцінко О.Г., Паращич В.В.\nПосібник надає орієнтовне календарно-тематичне планування за двома програмами (рівень стандарт та рівень академічний), розробки всіх передбачених програмою уроків зарубіжної літератури для 10-го класу.Реалізовано компетентнісний підхід. Задля зручності використання розробки уроків розміщені на відривних аркушах. Місце для нотаток на полях допоможе вчителю творчо використовувати посібник, взявши його за основу.Для вчителів зарубіжної літератури.\nМы обов'язково повідомимо про наявність товару (Код: 123-СЛМ014).\nпро його наявність (Код: 123-СЛМ014).


Каретна стяжка. Розкішне ліжко для Вашої спальні | Ідеї Рівне\nГоловна › Ідеї 22 листопада 2018\nКомпанія "MIXALMEBEL" уже не перший рік успішно працює у сфері виготовлення меблів, пропонує реставрацію та ремонт м’яких меблів. Використання новітніх технологій дає можливість втілювати вишукані та оригінальні дизайнерські рішення…\nтел.: (096) 975-58-81, (095) 493-37-82\nтел.: (0362) 43-04-41, (0362) 40-96-80\nЗатишок і комфорт — найголовніші складові атмосфери в оселі, а особливо — у спальні. Завдяки стильним, зручним і надійним меблям "MIXALMEBEL" Ваша спальня буде саме такою, як Ви мрієте. Незабаром відбудеться відкриття нового салону ліжок "MIXALMEBEL", де Ви зможете обрати з наявних чи замовити ліжка, виконані за технологією каретної стяжки без швів. Що ж це таке, каретна стяжка, і в чому її переваги?\nКаретна стяжка — оригінальна техніка дизайну, яка за останні роки стала трендовою в інтер’єрній індустрії завдяки своєму характерному візерунку та особливому комфорту. Вперше про неї дізналися у Франції в XVIII столітті. Спочатку вона використовувалася для оздоблення царських карет, а з часом, до кінця XIX століття, стала популярною у всій Європі, як символ багатства і розкоші.\nВ Англії цю техніку оббивки почали застосовувати для обробки диванів "Честерфілд", які й донині вважаються елементом інтер’єру аристократів. Сьогодні нею декорують м’які меблі, стіни та інші елементи приміщення. Меблі, оздоблені каретною стяжкою, можна побачити у відомих закладах, елітних приватних будинках, готелях, ресторанах, котеджах, офісах, квартирах.\nДля декорування ліжка — це ідеальний варіант. По-перше, м’яка оббивка з красивими ромбами додає спальні затишку. По-друге, на такому ліжку дуже зручно почитати перед сном чи просто посидіти, спершись на м’якеньке бильце. Та й візуально меблі виглядають дуже презентабельно.\nПереваги оформлення каретною стяжкою:\nДовговічність. Оскільки усі роботи виконуються лише вручну досвідченими майстрами відповідно до технології "каретної стяжки", а ромби і складки формуються без прошивки, навіть при постійних навантаженнях вони не зношуються, а кріплення не роз’єднуються.\nЕстетичність. Ліжка з таким оформленням завжди вирізняються розкішшю.\nШирокі можливості. Використовується в багатьох стилях і відмінно їх доповнює, а також дозволяє експериментувати з матеріалами і кольорами.


08.07.2020 11:43 Джерело: TeNews\nЩе п’ять років тому на Тернопільщині не могли полагодити жодного кілометра дороги державного значення. Нині за програмою «Велике будівництво» поставлено завдання завершити в краї поточний середній ремонт 162 кілометрів доріг. Про виробничі справи та накреслені плани Урядовий кур’єр запитав виконувача обов’язків начальника Служби автомобільних доріг у Тернопільській області Миколу Довгошию.\n- Миколо Григоровичу, цьогорічної весни дорожники взялися за поточний середній ремонт автошляху, який перетинає Тернопільщину з півночі на південь, також є важливим і для європейського автомобільного маршруту. Що вдалося вже зробити?\n– Відповідно до програми «Велике будівництво» та амбітного плану Державного агенства автомобільних доріг України цього року запланували завершити поточний середній ремонт 162 кілометрів автошляхів загального користування державного значення. Основну частину з цих робіт маємо зробити на дорозі М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече. Вона перетинає Тернопілля з півночі на південь, сполучає міста Кременець, Збараж, Тернопіль, Теребовля, Чортків, Заліщики, є міжобласним коридором, а також – важливою частиною європейського автомобільного маршруту Е85. Середня протяжність її у краї становить 212,5 кілометрів. Нинішнього року маємо намір відремонтувати 146,5 кілометрів вказаної ділянки автошляху. Фрезувати перші кілометри цього відрізка траси підрядник взявся 21 квітня. Принагідно зазначу, що генпідрядною організацією, відповідно до проведених процедур закупівель через електронну систему «ProZorro», є товариство «ТехноБудЦентр». З ним й уклали угоди на виконання вказаних робіт. Ця юридична особа зареєстрована в Тернопільській області, з початку будівельного сезону створила понад 150 нових робочих місць. Середня заробітна платня в товаристві становить 22 тисячі гривень. «ТехноБудЦентр відкрив новий асфальтний завод неподалік обласного центру.\nНаразі на автошляху М-19 проводимо роботи з поточного середнього ремонту обходу міста Кременець, у тому числі завершуємо лагодити ділянку дороги, що пролягає через Вишнівець. Тут, на відрізку 10 кілометрів, виконали вже більшу частину робіт, а саме: фрезування, регенерацію, розпушування, укладання двох шарів асфальтобетону та земельні роботи. Встановили також 120 опор, освітлювальні прилади в межах населених пунктів вже працюють у тестовому режимі. Наносимо й дорожню розмітку, до того ж – з пластику. Це дозволить зекономити бюджетні кошти, адже гарантія на вказаний вид розмітки – п’ять років, а не пів року, якщо використовувати звичайну фарбу.\n- Отже, впевнено оновлюєте дорогу на півночі області до межі з Рівненщиною. Як же ідуть справи на південному відрізку автошляху М-19?\n– Зазначу, що північну частину дороги М-19 від Тернополя до межі з Рівненською областю розпочали оновлювати чотири роки тому. Останніми відремонтованими 27 кілометрами цього автошляху водії користуватимуться вже цьогоріч. Це буде надзвичайно важливою справою в автосполученні Тернополя з Києвом.\nУ червні дорожники почали трудитися й на південному напрямку чи, як ми кажемо, третьому ремонтованому відрізку біля смт. Дружба Теребовлянського району. Крім фрезування старого зношеного покриття, підрядна організація займається земельними, дренажними роботами, проводить регенерацію шарів дорожнього одягу. Треба буде відремонтувати 17 кілометрів. Якщо нам посприяє погода, то цю ділянку дороги мали б ввести в експлуатацію на початку вересня. До слова, тут застосовуємо новий на Тернопільщині конструктив дорожнього одягу – вкладаємо три шари асфальтобетону.\n- Знаю, що за програмою «Велике будівництво» нинішнього року мали б оновити також дорогу, що веде до райцентру Ланівці.\n– Так. У квітні взялися за поточний середній ремонт 5,5-кілометрового відрізка автошляху Р-43/М-19/-Ланівці-Н-02. Це другий інфраструктурний об’єкт, який втілюємо в межах програми «Велике будівництво». Тендер на проведення тут дорожніх робіт виграло теж товариство «ТехноБудЦентр». Цю ділянку траси після понад двадцяти років уперше вже відремонтували, зараз шляховики наносять дорожню розмітку, встановлюють нові прилади освітлення. В липні об’єкт стане до ладу. До слова, плануємо цьогоріч виготовити проєктно-кошторисну документацію на ділянку дороги Р-43 від повороту на м. Збараж до Ланівців, аби наступними роками оновити трасу до межі з Хмельницькою областю. Це дозволить зменшити пасажиропотік на автошляху Київ-Чоп.\n- Як довго чекали на втілення цих планів?\n– Якщо брати статистику, то 2015 року взагалі не відремонтували жодного кілометра автошляхів. Опісля через два роки зуміли полагодити 84 кілометри доріг загального користування державного значення. 2018 року відремонтували частину ділянок М-19 від Тернополя до Вишнівця та до Кременця. Торік до ладу стали лише 17,8 кілометрів доріг.\n- На нинішній рік уже знаємо, що запланували відремонтувати 162 кілометри. Реально втілити такі плани?\n– Звісно. Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України на ремонт доріг нам виділили вже понад один мільярд гривень. Крім цього, очікуємо в липні внесення змін до урядової постанови про додаткове фінансування ще на майже таку ж суму. Взагалі загальне фінансування дорожніх ремонтних робіт цього року має становити 3,9 мільярда гривень. Тож коштів вистачить на те, аби відремонтувати в області 162 кілометри доріг.\n- Капітально якісь дорожні об’єкти в області ремонтують?\n– Беремося капітально відремонтувати міст через річку Серет у с. Струсів Теребовлянського району. Цей 40-метровий віадук спорудили понад пів століття тому на трасі Н-18 Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль. Нині він може обрушитися навіть від власної ваги, адже є значна корозія арматури та порушення сумісної роботи струнобетонних балок. На його оновлення виділили 71 мільйон гривень. Завершити ремонтні роботи маємо цього року, наразі проводимо процедуру закупівлі послуг.\n- Торішнього лютого у с. Лисівці Заліщицького району зруйнувалася частина мосту. Відремонтували?\n– Два роки тому Служба автомобільних доріг у Тернопільській області обстежила цей міст та обмежила рух. Але водії великогабаритного транспорту на це не зважили й торік узимку частина мосту зазнала руйнувань. Цьогорічного березня дорожники облаштували тут тимчасовий переїзд через річку Серет для сільськогосподарської техніки на весняно-польові роботи. Зараз проводимо експертизу цього мосту, після якої оголосимо відповідний тендер. Плануємо розпочати та завершити тут ремонтні роботи цьогоріч.\n- Чи моніторингували, скільки в області таких аварійних мостів на трасах державного значення?\n– Щотижня інформуємо Укравтодор про стан штучних споруд на теренах області й, відповідно, плануємо свою діяльність на наступний рік. Нинішнього року маємо намір ввести до плану ще два мости, які зараз потребують поточного середнього ремонту.\n- Чи є в амбітних планах шляховиків завершення будівництва об’їзної дороги навколо Тернополя?\n– Об’їзна дорога Тернополя позначена в нашому амбітному плані, це невеликий відрізок дороги – майже вісім кілометрів. На її будівництво залучені й міжнародні кошти, зокрема, з викупу земельних ділянок. Проблема в тому, що такі ділянки (паї) товарного сільськогосподарського призначення належать людям і треба внести зміни до урядової постанови щодо механізму їх викупу. Опісля кошти, які є на нашому рахунку, спрямуємо на обласну державну адміністрацію, яка й проводитиме викуп земельних ділянок. Крім цього, завершили проєктування вказаної об’їзної дороги, вже наявні дві експертизи щодо будівництва обходу Тернополя та транспортної розв’язки. Готова й проєктно-кошторисна документація, зараз виготовляємо тендерну документацію та до завершення року спільно з Укравтодором плануємо провести міжнародні закупівлі послуг.\n- Упродовж останніх років є великі нарікання й щодо прокладення об’їзної дороги Бережан, Теребовлі.\n– Об’їзна дорога Теребовлі становить 27 кілометрів. Є відведена земля й частково провели підготувальні земляні роботи. Але з того часу вже минуло 15 років. Одначе проєкт добрий, вартий уваги. Такий автошлях значно розвантажить рух через саме місто (транспорт поки що проходить через сам центр Теребовлі) та населенні пункти, через які пролягає.\nНаступного року плануємо капітально відлагодити ділянку дороги через саме місто й поточний середній ремонт до Бережан з Тернополя. Виготовляється проєктно-кошторисна документація та проєкти на капітальні ремонти.\n- Налагодили співпрацю з громадами?\n– Маємо спільні зустрічі з об’єднаними територіальними громадами, в тому числі щодо залучення співфінансування. Скажімо, Вишнівецька ОТГ виділила 100 тисяч гривень. Це дозволило залучити головну науково-дослідну державну установу України з питань будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг і транспортних споруд «ДерждорНДІ» до висновків та наукового супроводу з приводу правильності, якості виконання робіт з поточного середнього ремонту.\n- Який стан справ з ямковим ремонтом?\n– Нашій службі на цей рік з ямкового ремонту доведено ліміт 180 мільйонів гривень. Це на експлуатаційне утримання доріг загального користування державного значення. Взагалі наша мережа складає майже півтори тисячі кілометрів автошляхів різних категорій. Уже використали майже сто мільйонів гривень на ямковий ремонт, їх виплатили підрядним організаціям. Роботи проводимо вчасно, але фінансування незначне для такої кількості мережі, де є багато магістральних, національних, регіональних доріг, які в досить поганому стані вже понад 30 років та яких капітально не лагодили.\nУ нас чи не щотижня буває по кілька звернень органів місцевого самоврядування з приводу виконання ямкового ремонту підрядними організаціями. На всі запити зважаємо, але, звісно ж, у межах доведених лімітів. Коштів, звичайно, не вистачає. Зрештою, проводимо не лише ямковий ремонт різними методами навіть тепер, а й наносимо розмітки, замінюємо прилади освітлення, впорядковуємо узбіччя.\nМикола ДОВГОШИЯ. Народився 12 травня 1992 року у с. Новосілка Підволочиського району на Тернопільщині. Вищу освіту здобув у Національній академії внутрішніх справ, де отримав диплом юриста. Працював у правоохоронних органах. Був першим заступником начальника Служби автомобільних доріг у Тернопільській області, а з червня нинішнього року виконує обов’язки керівника її керівника.\nДжерело: TeNews Теги: #тернопіль, #новини тернополя, #новини тернопільщини, #тернопільські новини, #ремонт, #Довгошия, #долрога


Небезпечне сусідство: Гаражі-нахаббуди біля дитячого садка на Слобідці ніяк не можуть знести – новини Одеси\nНебезпечне сусідство: Гаражі-нахаббуди біля дитячого садка на Слобідці ніяк не можуть знести\nУ Суворовський райадміністрації ніяк не можуть побороти нахаббуди\n4 лютого 2020 15:29\nФото: Суворовська райадміністрація\nФахівці Суворовської райадміністрації виявили низку старих гаражів, які впритул розташовані до дитячого садка №145 на вул. Академіка Воробйова. Про це повідомляє Depo.Одеса з посиланням на пресслужбу райадміністрації.\nПід час перевірки з'ясувалося, що ці гаражі є "нахаббудом". Співробітники райадміністрації видали власникам гаражів припис про знесення самовільно побудованих спроруд, але одесити ніяк не відреагували. Поліція у даному питанні також виявилася безсила, кажуть в райадміністрації.\nБатьки, співробітники дитсадку та місцеві мешканці звернулися до райадміністрації з проханням про знесення гаражів. Причиною тому – гори сміття, які лежать за парканом дитячого закладу та невідомі, які використовують це місце для розпивання алкоголю та як туалет.\nЖителі Слобідки наполягають на знесенні цих гаражів-трущоб, оскільки діти не повинні перебувати поблизу таких об'єктів.\nНагадаємо, санкції проти нахаббудів покращили показники міського бюджету Одеси.


Культура, мистецтво, історія (Сторiнка 133)\n1321: Оскар-2010: які фільми будуть боротися за золоту статуетку? Частина 2\nОтже, все менше часу залишається до церемонії вручення головної кінопремії року - «Оскар-2010». Пристрасті розпалюються, а справжні шанувальники кіно і свята на червоній килимовій доріжці поспішають ознайомитися з фільмами-номінантами.\n1322: Що таке брит-поп і як він з'явився?\nСьогодні багато хто (і, по-моєму, істинні) меломани світу вже вкрай втомилися від попси, «гламурного» RnB. В Європі, зокрема у Великобританії, де в чому-чому, а в музиці толк знають, набирає обертів, а точніше, набуває друге дихання брит-поп.\n1323: Про що не люблять розповідати, згадуючи Пушкіна?\n10 лютого - День пам'яті Олександра Сергійовича Пушкіна. Напередодні цього дня в 1837 році він був смертельно поранений під час дуелі Дантесом в Санкт-Петербурзі на Чорній річці.\n1324: Як прикрасити будинок на Великдень?\nУ 1512 році, в перший день Пасхи, іспанські моряки побачили на обрії довгоочікувану землю. Нововідкрита країна радувала вічнозеленою рослинністю і запашними квітами. На честь останніх, нове придбання конкістадорів знайшло назву «Великдень квітів», що по-іспанськи звучало як «Флорида». Так мореплавці зайвий раз підтвердили давно відому їм аксіому, що квіти і Великдень нероздільні.\n1325: Учасники японських свят: хто вони?\nТрадиційні японські свята втягують у свою орбіту масу людей різного віку - від дітей до старих. Це невід'ємна частина життя японського народу. «Для японця, особливо живе в сільській місцевості, свій храм, його ритуали, його щорічні барвисті свята стали необхідною частиною життя, якої дотримувалися його батьки і діди і якій слід він сам, не докладаючи до цього жодних розумових зусиль, а просто роблячи так , як заведено, як чинять усі - родичі та сусіди », - пишуть відомі фахівці в області японської духовного життя С.\n1326: Хто буде спати особою в десерті? «Золота малина» обирає гірших\n2010 запам'ятався любителям кіно повсюдним впровадженням 3D-технологій, причому технології ці були покликані швидше заткнути дірки в млявих сценаріях, ніж по-справжньому здивувати пересичену видовищами аудиторію. Більшість новинок були або сиквелами, або приквелом, перезапуску, ремейк або спін-оффамі, і знайти в цій купі блокбастерів і кінопрем'єр що-небудь оригінальне і свіже уявлялося завданням важкоздійснюваним.\n1327: Кращі вітчизняні фільми? Звичайно, «Чародії»! Частина 1\nЯ довго не наважувалася написати про фільм «Чародії», бо дуже важко писати про те, що всі навколо знають практично напам'ять. Ну чим можна зацікавити читача у зв'язку з цим фільмом? Начебто, вже всі найцікавіші історії зі зйомок розказані, про те, як склалися життя всіх, хто брав участь у створенні картини, відомо. Але написати дуже хотілося, бо якщо вже міркувати про те, які вітчизняні фільми можна назвати кращими, то фільм «Чародії», безсумнівно, потрапляє в цей список.\n1328: Навіщо чоловікові ховати своє обличчя?\nВелика пустеля - Сахара - займає майже третину Африканського континенту і ділиться між десятком країн. По території половини з них до цих пір кочують племена гордих туарегів.\n1329: Хто винайшов танк? Генерал Ж.-Б. Естьен\nДвадцяте століття, що почався з жахливої ??війни, поклав край багатьом ілюзіям. Чи не найбільша серед них - казка про винахідника-одинака, такому собі Леонардо да Вінчі, тільки й думають про те, як би ощасливити людство і, врешті-решт, його «ощасливлює». До речі, про Леонардо да Вінчі. Точніше про його записках.\n1330: Як Бастьєн-Лепаж передав у своїх картинах любов до села?\nПеред одним з полотен в залах Державного музею образотворчих мистецтв імені А. С. Пушкіна можна незмінно бачити групу відвідувачів. Цей твір уже здалеку привертає увагу великим форматом. Воно підкорює щирістю почуттів і правдивістю. Йдеться про картину відомого французького художника Жуля Бастьєн-Лепажа «Сільська любов».


Медики Донеччини віддали котли приватнику, щоб платити за тепло у півтори рази дорожче | НАШІ ГРОШІ\nКЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Слов’янської районної ради (Донецька обл.) за переговорною процедурою 18 жовтня уклав договір з ТОВ «Славенерго» на постачання теплової енергії в амбулаторію на вул. Карла Маркса, 4 (смт. Черкаське) протягом жовтня-грудня на суму 266 тис. грн. Про це повідомляється у системі «Прозорро».\nКількома днями раніше, 12 жовтня, КЗ «ЦПМСД» уклав із ТОВ «Славенерго» аналогічний договір на 204 тис грн на опалення будівлі лікарської амбулаторії, розташованої в смт. Билбасівка (вул. Затишна, б.6-А).\nЗгідно з договорами, опалення здійснюватиметься з використанням дров твердих порід до кінця 2017 року.\nЗ урахуванням договорів на опалення тих самих амбулаторій з січня по квітень, укладених у лютому, річне опалення двох приміщень обійдеться Центру загалом у 889 тис. грн.\nДля порівняння, торік опалювальні послуги для цих же приміщень фірмою «Славенерго» обійшлись Центру у 548 тис. грн, тобто, на третину дешевше.\nЗ додатків до цьогорічного договору відомо, що КЗ «ЦПМСД» закуповуватиме енергію за тарифом 97,92 грн за 1 кв м опалювальної площі для амбулаторії в смт. Черкаське при загальній площі приміщення 1093 кв м.\nДля амбулаторії в смт. Билбасівка розрахунок вартості опалення на 1 кв м складає 124,08 грн при площі – 660 кв м.\nВ обох випадках вартість одного куба дров за розрахунком складає 750 грн.\nУ Слов’янській райраді повідомили, що тариф на теплову енергію розрахований постачальником та затверджений директором ТОВ «Славенерго» на підставі розрахунків, доданих до договору (див. скрін нижче).\nУ січні 2017 року те саме «ЦПМСД» укладало з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» договір щодо централізованого постачання тепла в амбулаторію у с. Мирне протягом року. Вартість договору склала 38 тис. грн за постачання 18,38 Гкал енергії.\nСтаном на січень 2017 року і досі тариф для опалення бюджетних установ від ОКП «Донецьктеплокомуненерго» складає 1263 грн за Гкал.\nПідхід «Донецьктеплокомуненерго» щодо встановлення вартості послуг з теплопостачання є більш зрозумілим від розрахунків ТОВ «Славенерго». Комунальники опалюють за офіційним тарифом та затвердженими нормами витрат енергії на централізоване опалення.\nУ додатках до договору з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» було опубліковано розрахунок із застосуванням норм кількості необхідної кількості Гкал на кв м по місяцям року.\nЗа орієнтовними підрахунками, «Славенерго» отримує за теплопостачання у 3-4 рази більше від комунальних опалювальників.\nТеплопостачальник Вартість опалення в розрахунку на 1 кв м, грн Вартість опалення у розрахунку на 1 Гкал, грн\nТОВ «Славенерго» 97,72/124,08 2116,58/3821,24\nОКП «Донецьктеплокомуненерго» 28,16 1263,56\nЗа даними ДАЕЕ на 25 вересня 2017 року, середньозважений тариф на теплову енергію для подальшого встановлення органами місцевого самоврядування становить по Донецькій області 1201,71 грн за Гкал. Тариф на опалення з використанням альтернативних джерел енергії має становити не більше 1138 грн.\nЗа Законом, суб’єкт господарювання для встановлення тарифу на теплову енергію подає органу місцевого самоврядування заяву із зазначенням розміру тарифу, разрахованого відповідно до норми про 90% вартості від тарифу для централізованого опалення. Дізнатися, який саме орган місцевого самоврядування (районна ради чи обласна, функції якої перейшли до ОДА) затвердив цей тариф чи був він взагалі затверджений, не вдалось. Контактна особа КЗ «ЦПМСД» Слов’янської районної ради Аліна Юрченко не надала конкретну відповідь на це питання.\nЗауважимо, уже два роки поспіль Центр проводить закупівлі теплоенергії за переговорною процедурою, посилаючись на відсутність конкуренції на ринку. Замовник зазначає, що теплові мережі в приміщеннях амбулаторії технічно приєднані до твердопаливних котлів, які належать ТОВ «Славенерго», тому лише ця фірма може здійснювати їх обслуговування.\nВперше КЗ «ЦПМСД» замовило послуги з теплопостачання ТОВ «Славенерго» за переговорною процедурою у січні 2016 року. Тоді замовник пояснював, що до нього звернулось «Славенерго» з проханням передати частину приміщення для встановлення твердопаливних котлів, нібито для переходу на альтернативні джерела та скорочення витрат. Протягом січня 2016 року заявку на оренду цього приміщення подало лише «Славенерго», тому з ним і уклали договір оренди майна.\nПри цьому, договір на опалення зі «Славенерго» уклали ще в жовтні 2015 року, і під час проведення першої переговорної процедури фірма вже опалювала амбулаторії в смт. Черкаське та Билбасівка.\nСлов’янське ТОВ «Славенерго» заснували у лютому 2015 року Дмитро Марченко, Володимир Малюгін та Ігор Торгін. Сьогодні керівником фірми є Марина Борисенко, яка замінила на посаді Миколу Псурцева – нинішнього директора КП «Волноваське районне госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» Волноваської районної ради.\nПідприємство обліковується як платник податку у розмірі 5% від доходу (3 група єдиного податку). З моменту заснування взяло участь в п’яти бюджетних закупівлях. Усі – по «переговорці» з КЗ «ЦПМСД».\nВолодимир Малюгін раніше був директором нині ліквідованого КП «Регіональне управління капітального будівництва» Слов’янської міськради. Останнім директором підприємства був Сергій Копійко, який перебуваючи під слідством за отримання хабара встигає проводити технічний нагляд за роботами.\nДмитро Марченко є керівником ТОВ «Управління капітального будівництва Слов’янського району». Це підприємство є генеральною будівельною організацією Андріївської сільської ради, нещодавно йому передали функції замовника по об’єктах сільської ради.\nДодамо, ТОВ «Славенерго» виступало відповідачем у господарській справі за позовом ДП «Краснолиманське лісове господарство». За матеріалами справи, «Славенерго» безпідставно порушило умови договору на постачання продукції лісового господарства та не сплатили за поставлену продукцію 274 тисячі гривень.\nКЗ «ЦПМСД» Слов’янської райради було створене на початку 2012 року. Від початку його функціонування і досі керівником закладу є Тетяна Холостова.\nБогдан Красовський, «Наші гроші. Мережа»