Alan Titchmarsh: Parhaat rannikkokukat ja helpotus sen vanhuuden löytämisestä ja pettynyt muisti eivät ole vielä väittäneet minua - puutarhatnone\nTärkein puutarhatAlan Titchmarsh: Parhaat rannikkokukat ja helpotus sen vanhuuden löytämisestä ja pettynyt muisti eivät ole vielä väittäneet minua\nSea Pinks auringonlaskun aikaan kallioilla, Blackgangin yläpuolella, Wightin saari. Luotto: Alamy\nKolumnistijamme Alan Titchmarsh rannikkokukkien kauneudesta, jotka pistettävät rantaviivaa - ja koskaan näyttävästi kuin Cornwallin tai Wightin saaren kallioilla\nKävely Cornishin rannikolla, kuten teen joka toinen vuosi toukokuun lopulla, pyhiinvaellusmatkalla hämmästyttävään Minack-teatteriin Porthcurnossa, on vertaansa vailla oleva tapa muistuttaa itseäni rannikkopuutarhan kunniasta ja ahdistuksesta, samoin kuin juoda täyteni niitä kirkkaita Alkuperäiset kukat, jotka koristavat Korni-kallioita.\nEpäilen, onko parempi aika kävellä Sennenistä Porthcurnoon kulkemalla nopeasti Land's Endin turistilukon läpi (voin tehdä sen kolmessa minuutissa). Kokemus on pikemminkin kuin kävely Venetsiassa: Pyhän Markuksen aukio ja Rialton silta ajavat paikoilleen, mutta astu vain muutaman askeleen sivukäytävältä alas ja järkyttävä väkijoukko jää taaksepäin ja olet Venetsiassa kunnossa, kaikki mureneva rappaus, osaava oven koputtajat ja uteliaisesti kutsuvat pihat.\nJoten se on West Penwithissä - Cornwallin ylävarpa, eikä Lizardin niemimaan alajalka. Ison-Britannian reunan rappeus, joka on pudonnut Atlanttiin, on vain lyhyen askeleen päässä kaupoista, jotka myyvät "ensimmäistä ja viimeistä" matkamuistoja, ja leikkikenttälapserilaivasta, joka parvii pienillä palkilla.\nKun Land's Endin ihmisen tekemät lisäykset häviävät näkymästä, rannikkomaiseman nautinnot valloittavat. Muutamia kotoisin olevista kukistamme pidetään puutarhapaikan arvoisina, paitsi villikukka niityllä, mutta kettuhevosten tornien ja nyökkipuuviljelmien rinnalla oleva asema näyttää viljelyssä yhtä paljon kotona kuin luonnossa.\nMinack-teatterin puutarhat ovat yhtä mahtavia kuin sen ympäristö.\nToukokuussa Porthgwarran ja Penberthin, Nanjizalin ja Whitsandin lahden yläpuolella olevat karkeat graniittipalvelut ovat tihkuvat kirkkailla meritappuilla - säästäväisyydellä - ja keltaisella linnun jalkapoikalla. Harsipilviä kuormataan loistavan välinpitäjän punaisella karkkiflossilla, aiheuttaen monille lapsille - ja aikuisille - kysyä "Mikä tuo on">\nKukkia ovat luotettavia, ja palasin viikkoa myöhemmin Wight-saaren rannikkopuutarhaan, innostuneena lisäämään lisää merihappoja (Armeria maritima), joita puutarhurilla on saatavana laajalla värivalikoimalla sekä valkoisella. Se on todella rikas cerise-lajike, jolla on eniten vaikutusta puutarhaan aurinkoisella päivällä, ja se on yksi niistä luotettavista tekijöistä, joka, ottaen huomioon aurinkoisen paikan missä tahansa puoli-kunnossa hyvin kuivatussa maaperässä, kasvaa vuosi vuodelta.\nMinack-teatteri Porthcurnossa Cornwallissa.\nSe tekee hienon reunan sorapolulla ja näyttää hyvältä puutarhaltani satunnaisten höyhenteisen Stipa tenuissima -rumpujen rinnalla, jotka jätän nyt yksin sen sijaan, että leikaisin maahan vuosittain, kun ne alkavat näyttää tylsältä. Ne näyttävät paljon luonnollisemmilta, kun ne yksinkertaisesti vapautetaan oljenvärisistä lehdistä vetämällä ne pois kannan reunalta.\nSaaren puutarhani on nyt jotain viidakkoa, jonka tarkoituksena oli olla koko ajan, rohkea lehtineen ja kukinten sironnut puhkeamassa valtavien lohkareiden joukossa, jotka tuomme ja kaivasimme rinteeseen.\nYlivoimaisimmin arkkitehtonisia kasveja ovat Kiinan riisipaperilaitoksen Tetrapanax papyriferin kohoavat suihkulähteet, joita kasvatetaan yleensä Rex-muodossa. Paljaita taivaalla rakettavia varreita ei ole mitään katsottavaa talvella, kun heidän lehtensä putoavat (se ei ole ikivihreä ilmastollamme), mutta kesällä ne antavat korkeita lausuntoja tassukäpän muodin mukaan, joiden joidenkin lehtien ollessa melkein 2ft poikki.\nViime kesänä kasvit tuottivat kukkia, mutta kylmät näkivät ne pian. Päävarret pysyivät ja vaikka vähemmän suojaisissa paikoissa kasvit tarvitsevat pakkassuojaa talvella, kaivokseni tulivat sietämättä. Jokaisen ympärille - kolmen vuoden kuluttua - on ilmestynyt tikkarien purkaus. Kun vanhemmat kasvit menehtyvät, nämä nuoret ottavat haltuunsa, vaikka epäilen, että niitä on ohennettava ennen sitä, niin paksusti ne nousevat jopa 10 jalan etäisyydelle vanhemmasta kasvista.\nMuistan vuosia sitten lomalla Sussexin rannikolla ja ohittaen puutarhan, joka oli täynnä kirkkaita kuivikkeita. Sinä yönä myrsky tuli, suolakuormitetut tuulet puhalsivat rannalle. Seuraavana aamuna puutarha mustattiin kokonaan.\nVoi kyllä, merenrantapuutarhan nautinnot ovat toisinaan karkaissa olosuhteissa, mutta rakastan riskin ottamista.\nCopyright puutarhat: Alan Titchmarsh: Parhaat rannikkokukat ja helpotus sen vanhuuden löytämisestä ja pettynyt muisti eivät ole vielä väittäneet minua - puutarhatnone


Yhdessä opettaminen ja arviointi | Hyvinvoivaamis.fi\nMallin tarkoituksena ei ole kokonaan korvata perinteistä oppiainekohtaista opetusta, vaan toimia sen tukena.\nYhdessä opettaminen vaatii opettajien suunnitteluresurssia opetuskokonaisuuksien sisältöjen vertaamiseen, opetuksen suunnitteluun ja yhdessä arvioimiseen. Vaatii myös lukujärjestyksen tekijälle suunnitteluresurssia.\nYhdessä opettamista on kokeiltu monilla eri aloilla, usein yleisen ja ammatillisen aineen yhdistelminä. Yhdessä opettamista kannattaa kokeilla muillakin yhdistelmillä. Samaan aikaan kannattaa tehdä arviointisuunnitelmat. Menetelmä ei tuo oppilaitokselle lisäkustannuksia, mutta vähentää kyllä opiskelijoiden työtunteja, kun kahta ainetta opiskellaan samaan aikaan. Vapaaksi jääneisiin kohtiin voidaan sijoittaa muita valmistumista tukevia opintoja.\nTurun ammatti-instituutti Juha Pusa etunimi.sukunimi@turku.fi


Täsmäsää Yongcong - Foreca.fi\nMaailman sää> Aasia >Kiina >\tYongcong\nAamulla melkein selkeää, päivällä pilvistä, illalla ja yöllä ajoittaista sadetta.\tKuluvan päivän ylin lämpötila on+22 astetta ja alin +17 astetta.\tVuorokauden sademäärä on yhteensä 2,5 mm.\nSadetta.\tHuomisen päivän ylin lämpötila on +17 astetta ja alin +16 astetta.\tVuorokauden sademäärä on yhteensä 46,1 mm.


Kuka voi saada harmaat hiukset aikaisin - Korostus\nSuurin osa meistä löytää ensimmäiset harmaat hiukset 30-vuotiaana, ja 50-vuotiaana 50 prosentilla ihmisistä on puoliharmaa pää. The Guardian selittää, että tiede tietää ennenaikaisesta harmaantumisesta ja mitä tutkimusta tehdään.\nUskotaan, että harmaantumista säätelevät geenit, mutta mitkä niistä ovat edelleen epäselviä. Kuinka vanhempiemme hiusvärit muuttivat väriä, pidetään tärkeänä indikaattorina kuinka pian harmaat hiukset ilmestyvät kanssamme. American Dermatology Academy -lehden mukaan vaarassa ovat ne, joiden isät muuttuivat aikaisin harmaiksi..\nSamaan aikaan varhainen harmaantuminen voi johtua autoimmuunisairauksista (kuten vitiligo ja fokaalinen hiustenlähtö). Oireyhtymä johtaa myös ennenaikaisiin ikääntymisoireisiin, joissa kaikki sen näkökohdat kiihtyvät (Hutchinson-Guildfordin oireyhtymä, Wernerin oireyhtymä).\nMielenkiintoista on, että uusien immunoterapeuttisten lääkkeiden sivuvaikutus oli, että ne voivat palauttaa hiuspigmentin: 52 keuhkosyöpää sairastavasta potilaasta espanjalaisten tutkijoiden tutkimuksessa 13 havaittiin, että heidän harmaat hiuksensa tummenivat ja muuttuivat ruskeiksi tai mustiksi.\nTupakointi ja liikalihavuus lisäävät ennenaikaista harmaantumista. Viime aikoina Harvardin tutkijat ovat osoittaneet, että stressi voi nopeuttaa hiusten harmaantumista. Se aiheuttaa melanosyyteihin vaikuttavien hormonien tuotantoa - erikoistuneita ihosoluja, jotka tuottavat pigmentti-melaniinia.\nOn jo kauan tiedetty, että hiusten pigmentointi riippuu melanosyyteistä. Ryhmä ranskalaisia tutkijoita kehitti jopa työkalun, jonka komponentit matkivat näitä soluja suojaavan luonnollisen entsyymin vaikutusta. He työskentelevät edelleen myynnissä olevan tuotteen julkaisemisen suhteen: tämä työkalu estäisi harmaan hiuksen ilmestymisen - mutta ei vaikuta jo harmaisiin hiuksiin.\nHarmaan hiuksen syyt ja hoito nuorimmilla ja vanhemmilla lapsilla\nHarmaat hiukset aikuisilla ja vanhuksilla ovat yleisiä. Harmaan hiuksen ilmestyminen lapsessa voi kuitenkin pelottaa vanhempia vakavasti.\nEpämiellyttävän sairauden syyt ja hoitomenetelmät käsitellään myöhemmin artikkelissa..\nHarmaat hiukset vastasyntyneillä\nHiusten värjäys riippuu melaniinista - eumelaniinista, pheomelaniinista, triokromista ja osimelaniinista - saatujen pigmenttien pitoisuuksista. Värin kylläisyys riippuu eritetyn melaniinin määrästä, joka kulkee jokaiseen karvatuppiin. Kaikki pigmentit erittyvät aivolisäkkeen ja kilpirauhanen, sukupuolihormonien toimesta.\nTärkein niistä on äidin stressi raskauden aikana ja synnytyksen aattona, vaikea pitkittynyt synnytys, vauvan sairaudet varhaisilla vastasyntyneillä.\nVastasyntyneellä epätasapainon vuoksi hormonit eivät ehkä tuota tarpeeksi, pienemmässä määrin tai viiveellä.\nÄidin elämän usein stressaavat tilanteet provosoivat adrenaliinin ja kortisolin hormonipurskeita, jotka voivat päästä vauvan maitoon ja kehoon aiheuttaen hormonaalisia häiriöitä ja häiritsemään melatoniinin synteesiä, minkä seurauksena vauva alkaa harmaantua.\nPerinnöllisillä harmailla hiuksilla vauvan hiuksissa on 30-50% vähemmän melaniinia syntymästään asti, mikä ilmenee osittain harmaina, hopea- ja valkea-keltaisina hiuksina.\nLapsessa melanosyytit alkavat kypsyä ennen syntymää, mutta äidin riittämätön ravitsemus raskauden aikana tai synnytyksen jälkeen, vitamiinipuutos ja B12-vitamiinin puute voivat aiheuttaa varhaisia harmaita hiuksia.\nRaskaana olevilla naisilla Levomysetin-antibiootin (kloramfenikoli) käytön sivuvaikutus voi olla melaniinin tuotannon ja vastasyntyneen hiuksen harmaantumisen väheneminen..\nVastasyntyneen vauvan hiusvärin palauttaminen onnistuu vain, jos harmaat hiukset eivät ole perinnöllisiä. Vastasyntyneellä jopa 5–7 harmaan hiuksen ilme ei ole patologia. Usein altistuminen auringolle voi aiheuttaa ohuiden ja lyhyiden karvojen polttamisen nopeasti..\nHengitys-, ruoansulatus- ja sydänsairaudet voivat aiheuttaa harmaita hiuksia. Tässä tapauksessa on tarpeen poistaa taustalla oleva sairaus, seurata imettämistä ja säätää proteiinien, rasvojen ja hiilihydraattien tasapainoa äidin ruokavaliossa.\nKun lääkitys on lopetettu ja äidin ja vauvan ravinto on normalisoitu, väripigmentti ja hiusten väritys tulisi palauttaa.\nStressi synnynnäisen sairauden taustalla, pitkäaikainen korkea kuume, huutaa ja itku voivat muuttua harmaaksi. Terveet hiukset alkavat kasvaa lapsen palautumisen ja kehon lämpötilan normalisoitumisen jälkeen.\nHarmaat hiukset imeväisillä\nVaaleahiuksisilla lapsilla ensimmäiset merkit perinnöllisistä harmaista hiuksista voivat ilmetä, kun pään ensimmäiset hiukset alkavat kasvaa aktiivisesti. Vauvoilla, joilla on tumma väri, ensimmäiset harmaat karvat voivat olla syntymästä alkaen. Tässä tapauksessa on tärkeää selvittää perinnölliset harmaat hiukset tapaukset äidiltä ja isältä, lähisukulaiselta.\nVauvan toistuva kyyneltoveri, itku ja tantrums häiritsevät melatoniinin synteesiä. Ilmakuplia esiintyy hiusrakkuloiden aivokuoressa, pigmentti ei pääse oikeaan määrään hiuksiin, mikä näyttää myös harmaalta.\nVirus- ja tartuntataudit, joita esiintyy lämpötilan noustessa jopa 38 astetta ja hikoilu, voivat aiheuttaa valkaistujen hiusten kasvua. Harmaantumiseen vaikuttaa myös antibioottien ja viruslääkkeiden käyttö. Toipumisen jälkeen hiusten väri on palautettu kokonaan.\nKilpirauhanen, lisämunuaisen, aivolisäkkeen synnynnäinen toimintahäiriö voi ilmetä harmaina hiuksina. Tällaisissa tapauksissa hoito perustuu lapsen hormonaalisen epätasapainon korjaamiseen\nVarhaislapsuudessa ympäristöllä on suuri merkitys vauvan kunnolle. Harmaiden hiusten syy voi olla sekä perinnöllinen että synnynnäinen tekijä sekä hankittu.\nJos harmaisiin hiuksiin liittyy aiempia sairauksia, erityishoitoa ei tarvita. Jopa 5-6 kuukauteen saakka kaikki vauvan kehon ravintoaineet tulevat äidinmaidosta (koska imetykseen ei ole vasta-aiheita), joten äidin, ei lapsen, on tarpeen säätää ruokavaliota.\nKuuden kuukauden kuluttua ensimmäiset hedelmät ja vihannekset, kanan, kalkkunan ja kalan vähärasvainen liha voivat muodostaa täydentäviä ruokia, minkä vuoksi C-vitamiinin, B1-6: n, aminohappojen, kuparin, mangaanin, seleenin puutos voidaan täyttää..\nVakavissa tapauksissa lääkärit määräävät vitamiinikomplekseja foolihapon, B12: n, askorbiinihapon, sinkin ja raudan kanssa tiukasti lasketussa annoksessa vauvan painon mukaan.\nLapsen stressiä hoidettaessa on kiinnitettävä huomiota lepo- ja nukkumisolosuhteisiin. On välttämätöntä, että vauva lepää ja nukkuu hiljaisuudessa. Kovat äänet tai kirkkaat valot eivät häiritse sitä.\nEsikoululaisilla ja kouluilla\nVarhaislapsuudessa harmaat hiukset voivat olla merkki useista sairauksista:\nVitiligo on pigmentin menetys tietyillä iho- ja hiusalueilla, mikä ilmenee harmaina hiuksina derman alueilla, joista puuttuu melaniini.\nAlbinismi - melaniinin täydellinen puuttuminen syntymästä, valkoisten maalaamattomien hiusten ilme, vaalea iho, limakalvon ilmaistu kauneus.\nVyöruusu, raudan puuteanemia ja kilpirauhasen vajaatoiminta voivat ilmetä hiuskimppujen paikallisena harmaana.\nVäsyttävä fyysinen harjoittelu tai ammattiurheilu, usein toistuvat huolet tai hermostunut ilmapiiri perheessä voivat aiheuttaa harmaita hiuksia.\nStressihormonit - adrenaliini ja kortisoli, estävät melatoniinin ja hiusrakkuloiden proteiiniosan yhteyden, minkä vuoksi vähemmän pigmenttiä pääsee hiuksiin ja pestään nopeasti.\nSytostatikkojen ja antibioottien vastaanottaminen voi häiritä hiusrakkuloiden ravintoa, aiheuttaa niiden kuoleman ja surkastumisen yhdessä melanosyyttien kanssa, mikä ilmenee hiusten valkaisulla.\nEndokriinisissä, hermostollisissa ja psyykkisissä sairauksissa kollageenin ja melaniinin synteesiin osallistuvan kuparin pitoisuus voi laskea..\nTällaiset hiusten kunnon muutokset ovat havaittavissa, jos ne ovat harvinaisia, tylsiä tai harmaita, kuparin, seleenin ja sinkin pula on mahdollista.\nHarmaiden hiusten hoidon lähtökohtana koululaisilla on määrittää tarkasti kehon sairauden tai häiriön syy.\nVitamiinipuutosta ja anemiaa täydennetään ottamalla tabletin muodossa rauta, Ferum-lek, Sorbifer jne..\nRuokavalion tulisi sisältää tuoreita hedelmiä ja vihanneksia, maitoa ja maitotuotteita, munia, siipikarjaa ja kalaa.\nHarmaat hiukset voivat olla foolihapon, folaatin (B9-vitamiini, aurinko), para-aminobentsoehapon (B10-vitamiini), B12-vitamiinin puute. Puute on mahdollista täyttää lääkkeillä tabletteina tai kapseleina.\nNykyaikaiset vitamiinikompleksit, joissa on matala, seleeni, koboltti, sinkki ja rauta, auttavat poistamaan vitamiinien ja ravintoaineiden epätasapainoa, palauttamaan hiusrakkuloiden trofismin ja palauttamaan hiukset entiseen ulkonäköinsä ja väriinsä.\nMesoterapia on menetelmä pistämään tarvittavat hivenaineet ja vitamiinit päänahaan. Suositellaan yli 16-vuotiaille lapsille, vaikeissa tapauksissa pienille lapsille, lääkäri suostuu toimenpiteeseen. Ohuella neulalla manipuloinnin aikana aminohappoja, sinkkiä, magnesiumia, seleeniä ja muita tarvittavia aineita ruiskutetaan suuntaan hiusrakkuloiden ravinnon ja melaniinisynteesin palauttamiseksi..\nHiusten harmaantuminen voi heijastaa hormonien epätasapainoa kehossa. 12-15-vuotiaana jokaisen teini-ikäisen ei pidä unohtaa lääkärintarkastuksia gynekologilta, urologilta, lastenlääkäriltä.\nEstrogeenin puute ja ylimääräinen testosteroni, kilpirauhashormonien puute voivat näyttää harmaalta esikoululaisella ja koulupoikalla. Hoitoon on tarpeen tunnistaa epätasapaino verikokeissa ja määrittää hormonaalinen eritys homeopaattisten tai hormonaalisten lääkkeiden avulla.\nHarmaiden hiusten esiintymisen syyt varhaisessa iässä ja tapoja hidastaa niiden alkamista (3 kuvaa)\nHarmaat hiukset eri rodusta ja kansallisuudesta esiintyvät eri aikoina. Eurooppalaisissa ensimmäiset harmaat karvat murtuvat 35-vuotiaana, aasialaisten keskuudessa - lähempänä 42: tä, Negroid-rodun edustajien keskuudessa, se on 50-vuotias. Pysyvin pigmentti on intialaisilla, ne muuttuvat harmaiksi vasta 70-vuotiaana.\nKuten tiedät, normi pidetään, jos yksittäiset harmaat hiukset ilmestyvät 30–35 vuoden kuluttua. Harmaan hiuksen esiintymiseen on 3 vaihtoehtoa:\n- polttoväli, kun vain tietyt alueet muuttuvat harmaiksi (esimerkiksi lähellä temppeleitä);\n- osittainen (jotkut karvat muuttuvat tuhkaksi);\n- täynnä (kaikki hiukset ovat väriltään).\nViski ja pään etuosa muuttuvat yleensä harmaiksi ensin, 50–55 pykällä harmaat hiukset peittävät koko pään.\nNuorten tyttöjen hiukset alkavat harmaantua lopusta tai erillisinä sirpaleina hiuksen koko pituudelta. Ja nuorille kuva on jonkin verran erilainen - ne on maalattu tuhkavärillä juurista päihin. Lisäksi uskotaan, että urokset muuttuvat aina harmaiksi kymmenen vuotta aikaisemmin.\nMoskovan valtionyliopiston ISC-klinikan endokrinologin Irina Kabanovan mukaan harmaiden hiusten esiintyminen varhaisessa iässä johtuu siitä, että hiusrakkulot lopettavat hiusväristä vastuussa olevan melaniinipigmentin tuotannon..\nJoten trikologit yhdessä endokrinologien kanssa havaitsivat joukon syitä, jotka provosoivat pigmentti-melaniinin tuotannon lopettamista:\n- vaikea psyko-emotionaalinen murros, hermoston toimintahäiriöt (stressin aikana aktiivisesti vapautuva hormoni adrenaliini provosoi neuropeptidien tuotantoa, jotka voivat tuhota keratiinin ja melaniinin välisen yhteyden, mikä häiritsee viimeksi mainitun tuotantoa);\n- aiemmat sairaudet, erityisesti sytomegalovirusinfektio, samoin kuin yleiset vilustuminen;\n- sisäelinten (maha-suolikanavan ja maksan) sairauteen liittyvä väärä aineenvaihdunta;\n- vitamiinien ja mineraalien puute kehossa (ryhmien A, B, C vitamiinit, mangaani, seleeni, rauta, kupari, sinkki. Kuten tiedätte, B10-vitamiini vaikuttaa proteiinien oikeaan imeytymiseen tarjoamalla hiusten pigmentaatiota);\n- diabetes mellitus tai ateroskleroosi;\n- hormonaalinen epätasapaino, joka liittyy kilpirauhasen toimintahäiriöihin (erityisesti raskauden, imetyksen ja murrosiän aikana);\n- liian tiukat ruokavaliot, joissa on vähän proteiinia;\n- väärä elämäntapa (esimerkiksi raskaat tupakoitsijat aiheuttavat kehonsa hierontaa, mikä myöhemmin vähentää hiusten happikylläisyyttä ja tappaa melaniinia tuottavat solut);\n- väärä hiustenhoito (hiustenkuivaajan säännöllinen käyttö ja silitys, hiusten pesu liian usein kuumalla vedellä, aggressiivisten väriaineiden käyttö ja jopa väärin valitut shampoot pahentavat melaniinin erittymisprosessia);\n- altistuminen UV-säteilylle, pitkäaikainen altistuminen suoralle auringonvalolle, suojakorkin kieltäytyminen solariumissa käydessäsi.\nMuuten uskotaan, että melaniinin tuotantoa vähennetään kymmenen vuoden välein keskimäärin 20% (eurooppalaisten laskenta alkaa 30 vuoden ikäiseltä). Mutta paitsi melaniinin heikko tuotanto on syynä harmaantuneisiin hiuksiin. Tiedetään, että hiusrakkulot tuottavat vetyperoksidia, ja se valkaisee hiuksia. Jos karvat ovat terveitä, ne tuhoutuvat erityisen maksan tuottaman entsyymin avulla. Ikästä johtuvien muutosten vuoksi tämän aineen tuotanto vähenee huomattavasti, joten vetyperoksidia kirkastaa hiuksia.\nProsessia ei voida kääntää ja palauttaa hiukset entiseen väriinsä, mutta kykysi on vähentää uusien harmaisten karvojen ilmettä:\n- välttää stressiä.\n- noudata asianmukaisen ravinnon periaatteita.Ruokavalion tulisi sisältää runsaasti proteiiniruokaa, kuitua ja vitamiineja. (juusto tai liha, kala, sekä vihannessalaatit, hedelmät)\n- kuultuaan lääkäriä, ota komplekseja, jotka sisältävät B-vitamiineja (B6, B12, B10 ja B7).\n-endokrinologin tutkittavaksi, koska varhaiset harmaat hiukset voivat olla merkki hormonaalisista ja aineenvaihduntahäiriöistä.\n- huolehdi kiharoistasi kunnolla (tee väkevöityjä naamioita, jos mahdollista, älä vahingoita säikeitä hiustenkuivaajalla ja silityksellä)\n- lopettaa tupakointi, mikä provosoi kehon päihteitä.\n- johda aktiivista elämäntapaa ja noudata vuorokauden järjestelmää (jos pysyt usein liikkeessä, verisi on kylläisempi hapolla, mikä tarkoittaa, että melaniinia tuottavat solut kestävät pidempään).\n- valitse kosmetiikka oikein ihotyypistä ja hiusrakenteesta riippuen.\n- hieronta hiuspohjaa säännöllisesti verenvirtauksen parantamiseksi (voit käyttää tavallista hierontakampaa, ilman karkeita hampaita).\nHiukset muuttuvat valkoisiksi 15-vuotiaana\nMiksi ruskeat hiukset tummuvat iän myötä?\nHiusten tummenemisen syynä on hormonaalisen taustan muutos. Monet vauvat syntyvät vaaleilla hiuksilla, ja viiden vuoden iässä heidän hiuksensa tummuvat. Tämä johtuu kaikesta siitä, että niin varhaisessa vaiheessa melanosyytit eivät ole vielä valmiita tuottamaan pigmentti-melaniinia. Vain iän myötä melaniinin tarjonta on vakiintunut ja hiukset tummuvat. Jos melanosyytit lakkaavat toimimasta, ihmisten hiukset muuttuvat harmaiksi.\nEricaaaaa, hiukseni muuttuvat harmaiksi, olen 15-vuotias. Mitä tehdä? Riittävä määrä heitä, ts. ei 1-2 karvaa, mutta normaalia. Mitä tehdä, miten olla? Maali??\nMiksi hiukset muuttuvat harmaan aikaisin?\nVarhaiset harmaat hiukset ihmisillä johtuvat monista syistä. tärkeimmät ovat maksa- ja sapiteiden sairaudet, krooniset stressitilanteet, kansallisuus, jos sinulla on maksaongelmia, jos esi-isäsi ovat Kaukasiasta tai Keski-Aasiasta - älä odota, että hiuksesi muuttuvat harmaiksi vain vanhuudessa. Pigmenttihiusten menetyksen prosessi on palautuva, voit säätää ruokavaliota, hoitaa perussairautta ja hiukset tummuvat. Psykoterapiaistunnot myös auttavat - näin oman silmin.\nJuuressa olevat hiukset alkoivat muuttua harmaiksi, se on hyvin näkyvissä tummissa hiuksissa. Vanhempani ovat 40, mutta heidän hiuksensa eivät ole harmaita. Olen 15.\nRuoansulatuskanavan krooniset sairaudet sekä ruuansulatushäiriöt;\naikuisuudessa kokenut vakavat virustaudit;\nxs. googled koska mitä ehkä, todennäköisesti puute värjäyspigmentti tästä\nResepti harmaantumisesta kello 11.\nTaloni lähellä (noin kolme kilometriä) oli vanha Neuvostoliiton tehdas, josta en tiennyt, siinä oli vain jotain hirveästi kemiallista. Sen vieressä olivat laiturit ja joukko ruosteisia puoliksi tulvia proomuja. Itse työpajat olivat valtavia ja hajallaan toisistaan huomattavan etäisyyden päässä. Jotain oli jo “tartuttu”, ja jotain voitiin silti repiä kupariksi yksityistäjille. Sitten menin sinne kahden ystävän kanssa.\nJa tässä on toukokuu, linnut laulavat, aika siistiä, mutta menemme töihin, jengi kammottavia nuoria varkaita kirvellä (hienonnettu kupari) - nuorin minä olen. 11 vuotta. Emme valinneet mitään, vaan kiipeyimme typerästi työpajaan, joka on joen lähellä. Täällä ryöstämme, hänet oli jo vartioitu - Doberman.\nKävelen työpajan kulmasta ja Repinin kuva - valtava dobermani ryntää minua kaikista jaloista ja hyppää ehdottomasti hiljaa minuun, tarttuen kaula-aukkoon. Ja lähettää minut lentämään painoineen. Jotain tällaista, vain dobermani oli 1,5 kertaa suurempi kuin minä. (Lisäsin BM: n gif-tiedoston, joka ei menettänyt viestiä - se tulee olemaan kommentteissa)\nHän taputti minua, kiertyi akselin ympäri ja vaihtoi ystäviäni. Nouseen katselin dobermanien maistavan vanhempien kumppaneideni ulkofileetä. Vaikka meissä ei ollut juurikaan yritettävää, meitä erotti lisääntynyt luustoisuus. Nähdyt koiran luut rakastivat. Ja sitten koira katselee minua, ymmärrän, mitä on syytä pudottaa - lämpösuihkussuihkuun (en todellakaan tiedä miten) hyppään ulos särkyneestä ikkunasta, joka on itse puolitoisen metrin korkeudessa ja kulkee kaikista jaloista aitaan. Käännyn ympäri ja huomaan, että en pääse aitaan. Tämän takana on laituri, josta olen pukeutunut ja hyppään kylmään veteen proomun välissä. Perse on, että vesi on korkea ja virta vetää minut proomun alle. No, sukellin yhden, ja on myös muita. Jotenkin purjehti he uimaan isossa vedessä. Ja vapistan jo joko adrenaliinista tai kylmästä. Koira kävelee olennon laiturien varrella. Katson aidan taakse, missä koiraa ei enää ole, siellä on proomu, jolla voit kiivetä laiturille. Uin siellä, ja se on puolittain tulvii, ja iso piparjuuri nurkassa hiipii märkä, mutta sen sisällä on laipioita. Kiipein sisälle.\nOlisi parempi, jos nielisin dobermanin ass. Käärmeet. Helvettiin ja enemmän, mukaan lukien virukset. Jotenkin ei astunut yhden olennon päälle, hän meni yläkertaan pitkin sisäseinää (kylkiluita, joille iho on hitsattu) ja kiipesi ulos. Sitten pitkä tarina siitä, kuinka kuivatin tulipalon ympärillä, kuinka vetäin vahingoittuneita kusipäätä rikoilleen, koska se oli oikealla matkalla kotiin. Kaikista vammoista minulla on perse revitty reppun repiä varten ja takki vasemmalla temppelilläni. Sittemmin kunnioitan yksityistä omaisuutta. Ja neuvon sinua.\nmm ja luin äskettäin, että välitön harmaantuminen on tarina ja selvästi mahdotonta.\nMinkä ajan kuluttua roisto ilmeni??\nSiellä oli kolmen hiuksen silppu. Jostain syystä tytöt kiinnittivät aina huomiota. Nyt vain harmaita hiuksia enemmän. Ja niin ensi kerralla "kampaajassa" (vasemmalla tätillä puolihinta -90s :) kaikki selvisivät parhaiten kuin pystyivät).\nIndiana Jonesin lapsuus.\nNyt he juivat nopeasti, kuten nuotio)\nja kolmen jälkeen, kuka laskee heidät.\nLinkki viestiin GIF-muodossa.\nKuinka loimme rockbändin\n90-luvun lopulla pihamme otti musiikkia vakavasti. Kaikki kuuntelivat rockia, ja räppiä ei lainattu ollenkaan. Tiesimme, että rap oli ulostetta, Decl oli untuvainen. Muita mielipiteitä ei voi olla.\nMutta myös venäläisen rockin kuunteleminen ei ollut comme il faut. Jotkut nahkatakkien karvaiset miehet laulavat jostain syystä. Kuinka tätä voidaan ottaa vakavasti? Toinen asia on nahkatakkien karvaiset kaverit, jotka laulavat käsittämättömästi englanniksi. Esimerkiksi Metallica tai Iron Maiden. Kuuntelimme heitä ystäväni Sanyan kanssa vaihtamalla nauhoja.\nKirk Hammettin kitaran riffien ja Bruce Dickinsonin äänen innoittamana päätimme perustaa oman bändimme. Lisäksi meillä oli musiikillista potentiaalia - isä Sani osti kerran kitaran, joka makasi kotona kauan sitten, ja pidin lyödä sauvilla eri aiheista. Lisäksi kolmannessa luokassa opiskelemme englantia jo puoli vuotta, jotta pystyisimme kirjoittamaan tekstejä pahempaa kuin Hatfield ja Ulrich.\nOli todella nopeaa kirjoittaa tekstiä. Avasin englannin-venäjän sanakirjan satunnaisessa paikassa ja katsoin, mitkä sanat sopivat yhteen merkityksessä. Jos sanoja ei ollut tarpeeksi, käänsin sivun ympäri ja etsin uusia. Suurin osa kappaleistani koostui sanoista, jotka alkoivat viereisillä kirjaimilla, esimerkiksi minä, J ja K. Kumpi rokkereista pystyi toistamaan tämän?\nValmiiden tekstien muistikirjan avulla menin Sanyan kotiin, missä perustimme studion. Sanissa oli nauhuri nauhoitustoiminnolla, kitara ja kaksi tyhjää kalkkisämpäri. Monipuolisemman ja syvemmän äänen saamiseksi yhteen kauhoihin kaatoimme suunnittelijan jätteet, napit, paperiliittimet ja osat. Myöhemmin isä toi tosi rumpulevyn jostakin. Kappalemme tulivat välittömästi kovemmiksi ja muuttuivat hitteiksi.\nSanya lisäsi tyhjän kasetin nauhuriin, paina REC-painiketta ja aloitti toiston. Ja aloin pelata. Ja laulaa. Ja Sanya myös lauloi. Ei harjoituksia, ei otteita, ei tekstin muistamista - vain kovaa. Puolitunnin ajan nauhoitimme puoli tuntia pitkää albumia.\nKun albumi oli valmis, piirrimme sille kannen, jonka jälkeen kasetti lähetettiin hyllylle. Tämän skenaarion mukaan kaksi albumia julkaistiin kuukaudessa. Emme koskaan kuunnelleet kappaleitamme, mutta on selvää, että ne rikkovat kaikki kaaviot.\nMuutaman kuukauden kuluttua pihalla käyneistä kavereista tuli muodikasta valita laattoja talon seiniltä, joten ohjaimme kaiken luovuutemme sinne. Ryhmämme hajosi, mutta stadionit voitiin koota.\n90-luvuni 1. toukokuuta - kevään, työvoiman ja perunoiden loma\nJoka vuosi toukokuun alussa menimme istuttamaan perunoita. Joka syksy syyskuussa - kaivaa. Isoisä ja isoäiti asuivat kylässä 60 kilometrin päässä kaupungista. Heidän talonsa takana oli valtava pelto, joka keväällä kylvettiin kokonaan. Perunoiden istuttaminen ei ollut kovin vaikeaa - heitin vain pilkotut mukulat reikään - mutta kaivoin.\nJoka syksy, varhain perjantaiaamuna, minä, äiti, isä, veli, setä, täti ja kaksi serkkua muuttivat kylään.\nHeti saapuessaan menimme kentälle ja aloimme työskennellä. Isä, setä ja vanhemmat veljet kaivasivat pensaita piikkipuun kanssa, äiti, täti ja minä ravisimme perunoita pensaista, pinotimme sen yhdeksi riviksi ja topit toiseen. Muutamaa tuntia myöhemmin äiti ja täti lähti kokkiin, ja jatkoimme kaivaa. Sitten he menivät syömään ja palasivat takaisin pellolle.\nKohti iltaa, kun kaivettu peruna kuivui, ryömiimme pellon yli keräämällä se ensin kauhoihin, sitten pusseihin, ja sen jälkeen veimme pussit pihalle vanhaan Izhiin ja laimme ne latoihin..\nLauantaiaamuna työ jatkui ja päättyi vasta sunnuntai-iltana, kun viimeinen laukku meni navettaan ja topit koottiin pellon suureen kasaan.\nJa meillä oli myös kesätalo, jossa isä, äiti, veli ja minä istutimme ja kaivasimme perunoita viikkoa ennen tai jälkeen kylän.\nSitten myimme osan perunasta markkinoilla, osa söi talvella: keitetyt, paistetut, paistetut, perunamuusia, perunoita, nyytit, piirakat, lihapullit, vuoat - 90-luvun kulinaariset nautinnot.\nEmme mene istuttamaan perunoita monien vuosien ajan. En muista viimeistä kertaa, kun söin sen. Ja minua ei houkuttele luonto ollenkaan.\nSotilas ei loukkaa lasta.\nKun asin lapsena perheeni kanssa Virossa 70-luvun lopulla, Neuvostoliitossa oli pula lasten leluista (Moskovaa lukuun ottamatta), mutta paljon vähemmän kuin tässä tasavallassa, heistä ei ollut paljon puutetta. Isäni, sotilaslääkäri, kuitenkin kertoi minulle aina, että leluja on käsiteltävä varoen ja hänen kasvattamisensa vaikuttivat siihen, että olen erittäin varovainen. Veljeni ja minä yritimme kohdella asioita ja leluja kunnioittavasti (paitsi pehmeät;). Tämä pätee etenkin Saksan demokraattisen tasavallan tuottamaan PIKO-rautatieyritykseen, jonka papa toi säännöllisesti työmatkoilta Moskovalle. Vieraileessaan lastenmaailmassa hän valitsi budjettinsa ja omien harkintansa mukaan (se maksoi huomattavasti vähemmän kuin 5 koppaa.) Jopa nykyään nämä lelut näyttävät edelleen parhaimmiltaan.\nKaikki nämä mestariteokset tuotettiin kolmessa versiossa: 8 mm, 12 mm, 16 mm - (etäisyys pyöräkerran välisistä kiskoista). 8 mm olivat pienimpiä, hauraimpia ja kevyimpiä (niiden kanssa ei ollut mahdollista kehittää nopeutta, junat menivät nopeasti raiteelta). 16 mm olivat huomattavasti suurempia ja massiivisempia ja ottivat paljon tilaa. Lyhyesti sanottuna 12 mm oli kultainen keskiarvo, joka oli eniten kysyttyä. Oli mahdollista ostaa niin monta lisäkiskoa, nuolet ja joukko kaikenlaisia "voiteita", mukaan lukien talot, maasto, tunnelit, jopa nurmikko ja kokonaiset asemakompleksit. Fantasy oli missä vaeltaa. Fanit rakensivat kokonaisia komplekseja, jos tila ja budjetti sallivat.\nKoska meidän piti leikkiä "minimaalisen" sarjan kanssa kotona, pääasia oli, että veljeni ja minä, joskus yhdessä isämme kanssa, keräsimme halutun suljetun kokoonpanon kiskoilta, diojen sijaan käytimme pino kirjoja ja kilpailiimme. ))) Jopa junien nopeuden lisäämiseksi lyijypainoaineet poistettiin sisäpuolelta ja sitten nopeus kasvoi merkittävästi))))). Se oli kiehtovaa ja hauskaa, jopa kärjyttävään nauramiseen, eikö niin! Vastaavasti pelin jälkeen kaikki koottiin huolellisesti takaisin laatikoihin ja puhdistettiin seuraavaan kertaan..\nNoina vuosina isä ystävystyi kollegan, Yea-setän kanssa, joka oli jo melkein ”alkuperäiskansoinen”, naimisissa virolaisen kanssa. Heillä oli tytär Yana, joka oli minusta 4 vuotta vanhempi, ja joskus menimme käymään toistensa perheissä. Jura-setä asui "klassisessa" virolaisessa omakotitalossa ja yksi heidän monista huoneista oli varattu omistajan harrastukselle, PIKO-rautatien malli, se näytti noin:\nYleensä se näytti erittäin viileältä ja omistaja näytti aina ylpeänä monimutkaisen kaukosäätimen avulla meille sen ulkoasun mahdollisuuksista, mikä ei ollut muuta kuin tyylikkäimpiä junia, automaattiset sähköiset nuolet ja semaforit, taustavalaistuja autoja ja asemia pysähtyneinä. Hän loi kaiken tämän omilla käsillään. Ja hän ei antanut kenenkään painaa painikkeita ja hallita hallintalaitteita, jotta Jumala ei kieltäisi pilaa mitään. Kuinka paljon tämä ihme maksoi hänelle rahaa ja pelottavaa aikaa ajatella!\nEräänä päivänä Yura-setä tuli käymään isämme kanssa (asimme 2-vuotiaana, Hruštšovissa). Olin 4-vuotias, pelasin rauhallisesti "astronautiikkaa" huoneessani ja en syventynyt siihen, mitä he tekivät siellä ja mistä he puhuivat. Sitten Jura-setä tulee huoneeseen ja näkee "kosmonautics". Hän kysyy minulta - Dima, mutta voisitko antaa minulle "astronautin" rautatiemallilleni, kuten muistomerkin Juri Gagarinille? Olen sellainen. - Ei! Minulla on pulaa!)). -Osta itse, olet aikuinen! Yleisesti ottaen olin vakuuttamaton, eikä paavi tai Yura-setä minua johdattanut mihinkään vakuuttamiseen. He päättivät siitä. Ei eikä oikeudenkäyntiä!\nJonkin ajan kuluttua minusta on pulaa "astronautikoistani", raketti on paikallaan, mutta miehistöä ei ole! Luulen, että ehkä he imuroivat lelu on pieni. Kysyin isältäni, äidiltä, veljeltäni - kukaan ei tiedä. Hän poltti ja unohti.\nNoin kuukautta myöhemmin tulee aika vierailla Yura-setässä uudelleen. Ja mitä näen: Rautatieaseman näkyvimmässä paikassa, kukkulalla, on minun "astronautti"! Olen sellainen. Lopettaa! Ja kuten todellinen Sherlock Holmes, kysyn - mistä sait tämän hahmon, Jura-setä? Hän sanoo - ostanut. Selventän - yksi "astronautiikka"? -Joo. - Anne-kaupassa? (lastemme kauppa kaupunkissamme ") - Kyllä! Ja tässä tarkka lasten mieleni antaa lauseen, koska tosiasiat eivät muodosta mosaiikkia. - Niitä ei myydä erikseen raketeista, vaan vain sarjoina! Annen kaupassa ei koskaan ollut, Isä toi minut Moskovasta! Kadotin pyyntösi jälkeen samanväriset “astronautit”! - Varastiit sen minulta.\nEnnen tällaista runsaasti syyttäviä tosiseikkoja, Yura-setä pelasti ja pysyi vaiti. Ja sitten tajusin, että myös aikuiset voivat pettää, vaikka he opettavat meitä olemaan rehellisiä. En enää käynyt heidän luonaan. Katsaus oli kovaa!\nLoppusanat Todennäköisesti isäni, nuorena, antoi tämän lelun ystävälleen miellyttääkseen häntä ja samalla, ettei häiritsee minua ilmeisellä valinnalla.\nTässä on tarina lapsuudestani.\nKuka piti siitä, kiitos - äänestä;)\nKuusi yötä yksin lähellä neljä luurankoa\nPari vuotta sitten heinäkuun puolivälistä elokuun puoliväliin minulla oli onni vapaaehtoistyöhön parhaassa arkeologisessa retkikunnassa.\nJotkut pitävät sitä keskitysleirinä, kun taas toiset eivät pidä vankista johtamismenetelmistä ja vaatimuksista tekniikan tiukalle noudattamiselle..\nMinulle tämä on paras paikka oleskella. Pysyvä liikunta ja erinomainen yritys.\nSekä uusia seikkailuja\nRetkikunnalla oli erityinen paikka, nekropoli, siellä järjestettiin työ 2 vuorossa ja ympäri vuorokauden, kun taas hautausmatkat avattiin ja luut olivat edelleen paikoillaan.\nElokuun alussa minulle tarjottiin pysyä siellä yötyössä. Tällaista mahdollisuutta ei pidä hukata.\n20:00 illallinen on ohi, hyppään kelkkaani ja menen nekropoliin, vain 500-600m päässä leiristä.\nEn tehnyt telttaa, hajotin tuolit.\nKun pimeäksi tuli muutama kävijä luokseni ja juttelimme iloisesti.\nKeskiyöhön he olivat poistuneet ja jäin täysin yksin. Lähellä on 3 luuta kaivoissa, kaksi on kaivettu kokonaan ja yhdellä on vain jalat.\nTunnin yö, joku kävelee auton ympäri.\nHän meni ulos, loisti taskulamppu, katsoi ketään, katsoi kaivoihin, luuranko oli paikallaan, rakkaat nukkuivat, ja minä menin.\nKaksi tuntia joku kävelee, meni ulos, katsoi ympärilleen, kukaan, outo.\nKolme tuntia. Siilit. Se oli siilit. Juuri he vaelsivat auton ympäri.\nAamupäivään asti he jatkoivat kävelyä lähellä minua, mutta katsoin vain ympärilleni ja jatkoin nukkumista..\nEräänä iltana, palannut minulta täysin tahattomasti, pimeässä, potkaisi siiliä tohvelilla kasvoihin. Hedgehog kuohisti ja järkytti.\nPian he löysivät toisen luurankon ja kaivoivat ylös sen, josta vain jalat juutuivat ulos. Mutta he ottivat kaksi ensimmäistä, siitä tuli tylsämpää.\nKeskiyöhön asti minulla oli pari elävää keskustelukumppania, se oli heidän kanssaan erittäin mielenkiintoista ja mukavaa, mutta keskiyöstä aamuun vain luut.\nKuuden päivän kuluttua he saivat kaikki kyllästyneisiin kuoppiin, ja yöt hautausmaalla päättyivät ja muutin nukkumaan takaisin leirille\nSitten päätin hankkia seuraavan tornin historiaosastolle.\nBayanometer osoitti kuvien samankaltaisuutta muiden kanssa 33 prosentilla, en nähnyt siellä mitään vastaavaa, paitsi yleinen värimaailma.\nKuinka äiti vieroitti tupakoinnin\nOlin 12-vuotias, kun yritin ensin polttaa ystäväni kanssa.\nMuistan kesän, jossain kylässä saimme paketin halpoja, todella haisevia savukkeita "Stjuardess". Nousimme vanhan, kuivan veneen alle, joka seisoi pihalla, ja alkoimme valoa vapisevilla käsillä.\nSe päättyi vakiona. Illalla järjestettiin tuomioistuin, jossa minua tuomittiin viikoksi kotiarestista.\nMutta se ei ole asia. Tämän viikon aikana äitini torjui täysin kiinnostuksen tupakoinnista epätavallisella tavalla..\nIstuimme ja puhuimme. Hän kysyi rauhallisesti, miksi tarvitsen savukkeita, mitä piti niistä hyvää tai mielenkiintoista? Hän puhui siitä, kuinka paljon roskaa heissä on. En tietenkään ymmärtänyt paljoa, mutta muistan keskustelun sävyn.\nJos muistat, lapsuudessa oli kumileluja, kuten jos työnnät, ne rypistävät perseessä olevan reiän läpi. Kaikki vauvanuket tai eläimet. Joten tässä.\nÄiti saa kumikalan, jossa on reikä. Sitten hän vetää pakkauksen savukkeita ja tulitikut. Antaa ne minulle. Tässä se on. Käytä sitä. Tee heidän kanssaan mitä haluat, mutta älä laita sitä suuhusi. Suun sijasta voit ajaa, sytyttää tulen ja puristaa kalan. Osoittautuu, onneton kala, ikään kuin "tupakointi")))\nSain vähän munaa, mutta pidin ideasta. Koko pidätysviikkani kävelin pihalla savukkeillani ja poltin. Busily otti savukkeen, kääntyi sen käsiinsä kuin aikuinen, nuuski tupakan makeaa hajua, sytytti sen..\nÄiti kutsui minua ironisesti "Kurochkaksi". "Kana - mene juo maitoa!", "Kana - vedä taas kissan häntä!"\nJa sitten minä vain kyllästyin. Tarpeeksi kolme pakkausta. Minua ei enää houkutellut pakkauksen muoto, tuoksu, itse prosessi. Ja vaatteiden sormet pysyvät jatkuvasti. Jotenkin hävisin kalan, huomaamattomasti.\nMitä seuraavaksi? Kesä on ohi. Koulukaverit. He tarjosivat savukkeita monta kertaa. Mutta tätä kiellettyä romanssia ei enää ollut. Kaverit tukehtuvat savun viereen, sylkevät kerran, mutta en välitä. Ei kiinnostunut.\nÄlä tupakoi vielä.\nKiitos paljon valokuvasta\nHuoleton kylän lapsuus\nLapsena, jossain vaiheessa sinä ja ystäväsi pelaat viimeksi yhdessä kadulla, eikä kukaan teistä epäile tätä vielä.\nNyt tunsin tämän lauseen syvästi jostain syystä.\nKun olet 10 tai 12-vuotias, riippumatta siitä, kuinka vaikea se on, et ole lannistunut.\nKesä on sinulle kokonainen aikakausi. Niin monia tapahtumia, pelejä, salaisuuksia, ohitsevia epäkohtia.\nLämmin kesäilta, kylä. Heinäkuu. Ei tuulta.\nMenen ulos ja unohdan kaiken. Etäisyydessä, jonka lauma mookaa, kuulen paimen piiskaavan napsahduksen. Auringonlaskua pimeyteen asti 3 tuntia, mutta näissä kolmessa tunnissa elät elämän.\nViheltäen. Käännyn ympäri - ystäväni Sasha ajaa pyörällä, heiluttaa käteni. Hän asuu kahden pihan läpi ja talonsa edessä mielenkiintoisin asia joka ilta.\nMenen ylös ja näen, että kaverit ovat jo menossa.. Hauskaisimpana iltaisin noin kaksikymmentä ihmistä tulee. Siellä on ystäviä ja kilpailijoita ja tyttö läheiseltä kadulta, jonka silmissä henkeni vie minut. Mutta sylkein ja teeskennän, että en näe häntä.\nJoku toi pienen pallon, mikä tarkoittaa, että tänään on paskiainen. Pelaamme tien päällä, autoja ei tietenkään ole. Me huutamme, väitämme, juoksemme viimeisen kerran elämässäni. Märkä ja onnellinen.\nJoku ikkunasta Sergei Žukov laulaa meille, kuinka hän kaipaa vauvaansa. Se tuoksuu märiseltä ruohoa ja vähän lantaa.\nOli pimeää, mutta ei vielä yötä. 10 tuntia. Mielenkiintoisin aika. Väsynyt, istumme tukkeilla Sashkinin talon edessä, otamme siemeniä ja juoruja. Kaikki tietävät, että olen rakastunut Olesyaan. Koko yrityksen on kunnia asia saada meidät suudelmaan. Nauramme punastumaan, työnnämme toisiamme. Tunteet ovat ylivoimaisia. Onnellisuuden huippu.\nKun pimeää niin, että kadun pää ei ole näkyvissä, alamme pelata piilopaikkaa. Piste on jopa sata, joka ei piiloutunut, en ole syyllinen. Hiljaisuus, ja yhtäkkiä joku piikillä taittuu pensaiden takana, juoksee postion ja huutaa - "koputa kolkki itsellesi!"\nJa sitten pimeässä, yksi kerrallaan ikkunat avautuvat ja äidit huutavat ääneen - "Lööööööönya, koti", ja ymmärrät, että päivä on ohi.\nJoskus tällainen päivä oli viimeinen.\nHuoleton kylän lapsuus.\nMARK TWEN "Haeckelbury Finnin seikkailut" -esitys\nLähettäjä Mark Twain\nOtsikko: Huckleberry Finnin seikkailut\nLaji: Audioesitys, lastenkirjallisuus\nÄänestys: Oleg Tabakov, Oleg Efremov (I), Galina Volchek, Mihhail Gluzsky, Jevgeny Evstigneev, Rostislav Plyatt, Igor Kvasha, Tatjana Strukova, Leo Lyubetskiy, Avangard Leontyev, Lev Weinstein, Igor Vasiliev, Igor Okhl Aleksei Borzunov, Natalia Puškina, Zinovy Filler, Rogvold Sukhoverko, Valentin Nikulin\nKuvaus: Uusien otteiden kirja Huckleberry Finnin seikkailut -kirjasta. Humalassa olevalta isältä pakeneva nuori Huck lähti lauttamatkalle jokea pitkin. Yhdessä hänen kanssaan, paeta vainosta, neeger Jim ui. Nämä ystävälliset yksinkertaiset pakolaiset odottavat paljon erilaisia seikkailuja. Lopulta käy ilmi, että Jimin emäntä antoi hänelle vapauden ennen kuolemaa, ja Huck päätyy ystävänsä Tom Sawyerin taloon, joka on yhtä levoton poika. Täti haluaa adoptoida Huckin, mutta hän haaveilee jo uudesta seikkailusta.\nLoppusanat Tämä esitys on todennäköisesti tuttu niille, joiden lapsuus on kulunut Neuvostoliitossa, ja se julkaistiin jättiläisten levyillä. Se oli sellaista ja minulla on oikeastaan vain yksi, ensimmäinen, ja sitä kutsuttiin "Long Nights on Big River". Kuuntelin sitä reikiin. Sitten en tiennyt, että neljä levyä oli annettu. Vasta vuosien kuluttua löysin täydellisen version Internetistä ja sukellin kauniiseen maailmaan. Yleensä lataa, purkaa ja kuuntele, nauti.\nHistoria Neuvostoliiton lapsuudesta\nLuulen, että monilla sukupolveltani ihmisillä oli pirtelö yhtenä Neuvostoliiton lapsuuden "välipaloista". Hän oli valkoinen, makea, niin paksu kuin smetana, runsas ja tiukka kuplia.\nVorkutassa se valmistettiin Juice-Water-myymälässä ja ruokakauppojen mehu-vesiosastoissa. Siellä seisoi harmaametalli kolmen sarven sekoitin, jossa oli nikkelipinnoitetut lasit, jotka riemasivat kuin turbiini. Siellä oli myös jalusta, jossa oli kolme lasikartiota.\nKartioiden alaosassa olivat nosturit. Ja käpyissä oli erilaisia mehuja. Yleensä - vaalea omena, persikka massalla ja halvin - koivu (myös massalla. Usein - tomaatti). Ja siellä oli suola ravistelija, josta sormet otettiin hyppysellinen, suola tomaattimehu. Mutta nämä ovat aikuisia. En ole nähnyt lasten juomasta tomaattimehua..\nCocktail tehtiin silmiesi edessä: myyjä kaatoi maidon pullosta, jonka kaula oli suljettu alumiinifoliokalvolla, suureen nikkelilasiin, heitti pari palloa jäätelöä sinne, raaputti ne jääkaapista erityisellä lusikalla ja kaatoi pienen siirappin mittauskupista - yleensä omena tai päärynä. Sitten lasi asennettiin sekoittimeen, se alkoi karjua, ja joutui odottamaan tuskallista jonkin aikaa, kunnes cocktail murtuu.\nJa nyt - hetki autuutta! Mikä päättyy nopeasti. Kuinka sääli, että lasipintaista lasia ei voi nuolata sisäpuolelta! Ja joskus kaikki oli arkipäivää, kun jääkaapissa oli jo valmis seos, joka piti vain ruoskata.\nJa sitten Neuvostoliitto päättyi. Ja pirtelöt loppuivat. Sekoittimet ilman laseja, pysyivät yksinäisesti kaupoissa pitkään. Sitten ne katosivat. Mutta KAIKKI on ilmestynyt! No, näytti ainakin. Ja muutaman vuoden kuluttua siitä ilmestyi rahaa. Tai jotain. Ja he esiintyivät kahvilassa - TÄTÄ! - pirtelöt.\nHalusin muistaa lapsuuden maun ja yritin kerran. Yritin kahta. Yritin kolme. Se ei ollut ollenkaan tuo cocktail! Se oli vain makeaa maitoa, jonka päällä oli vaahtoa! Ajattelin, että kyse oli heikoista kiinalaisista sekoittimista, jotka olivat kahvilassa ja ostivat kahvilalle erityisen tehokkaan sekoittimen. Loppujen lopuksi se tehtiin satoja kertoja silmäni edessä!\nEn odottanut saalista. Ja hän odotti minua. Mikään ei tullut siitä. Se oli makeaa maitoa, jonka päällä oli vaahto. Laitoin enemmän jäätelöä. Vatkasin noin kymmenen minuuttia ja löysin maidosta voinjyviä. Se oli fiasko. Myönnän tappion. Sekoitin keräsi pölyä kaapista.\nMutta kerran, vuosituhannen alussa, Pietarissa Vasilyevsky-saaren ruokakaupassa, näin vanhan Neuvostoliiton sekoittimen, jossa todellinen Neuvostoliiton myyjä valmisti melkein todellisen cocktailin. Aika ei säästänyt häntä. Se oli ilkeä vaaleanpunainen sävy, maku ja tuoksu tuodun siirappin takia. Mutta johdonmukaisuus oli oikea!\nNappasin myyjästä kuin tikku. Hän oli hiljaa kuin partisanit. Mutta olin enkefaliitti. Hän paljasti minulle kauhean salaisuuden. Muistatko turhan murskatun jään lasin pohjassa? Tämä on koko temppu. Maidon on oltava pakastimesta! Jos maitoa on jääkaapista, siitä ei tule mitään. Ja pakastimessa maito on helppo jäädyttää, joten jäätä tuli usein cocktailissa. Se on niin yksinkertaista, kun tiedät.\nJuuran nopeasti maidonpuristukseen ja sekoitin meni taas keräämään pölyä kaappiin. Olen usein jakanut löytöni paskoo cocktaileja myyville, mutta valitettavasti tämä temppu ei aiheuttanut kiinnostusta heihin. En halua, että tämä salaisuus katoaisi kanssani. Tässä se on sinulle.\nPS. Mieluiten maito on rasvaisempaa - noin viisi prosenttia. Mutta pakastimesta - kolme prosenttia lyödään.\nMökki kuvan kanssa\nEi tule olemaan tarinaa. Se on vain mielialamuisti.\nIsoisä sävelsi kesämökkimme. Jossain mezzanine-piilossa on hänen pedantinen lyijykynäpiirros talosta, jolla on upea veranta lattiasta kattoon ulottuvilla, länteen ja etelään nähden. Luonnoksen seurauksena tinkimättä, mökin rakensi käsityönä toimiva ryhmä isoisänsä, käsityöläisen sisaruksen ja sini-kuoresta järkyttyneen sotaveteraanin sisaruksen valvonnassa..\nVerannan sisäpinta oli vuorattu pehmeästi värjätyillä lankkuilla, varjostaen auringossa haalistuneita meripihkanvärisiä pellavaverhoja terrakottakuvion kanssa. Aurinko purskahti verannalle heti, kun kaste kuivui, ympäröi kesämökki-akvaariomme ja hellitti hellästi ennen auringonlaskua hunajaa verhojen läpi. Paksu soikea tammepöytä hallitsi avaruudessa, vanhimmat wieniläiset tuolit ympäröivät kohteliaasti. Squeaky ja erittäin mukava. Täällä perheemme kokoontui ruokaa.\nMuistan erityisen myöhään iltaisin. Olen noin kuusi vuotta vanha, kasteleen yli kupillisen teetä. Taistelen itsepäisesti unen kanssa, jostain syystä haluan pidentää tätä iltaa. Isoisä ruostelee sanomalehtiä sekoittaen mekaanisesti ja järjetöntä satunnaisesti teelehtiä vadelmalehden ja sitruunamelisen kanssa.\nIkkunan ulkopuolella on syvä hämärä, joka näyttää olevan pimeys verannalta. Ja täällä kaikki on varjostettu kultaisella sameudella, joka virtaa yksinkertaisesta lampusta sahramilampun varjostimessa, missä koi lyö väsyvästi.\n- Ota puoli ämpäri vettä ja muota hiilet. Käyttikö Kartokha koko haravan tuhkasta? - isoisä sanoo huomannut iskuni, ikään kuin tiivistää tämän illan.\nMenen ulos kuistilla. Ja täällä sirkat ja mahdoton pohjaton taivas, joka on melkein kuollut, ja ensimmäiset tähdet ovat kipinöitä koko orkesterin ajan.\nNoin kymmenen metrin päässä tuli nukkui kokonaan. En kiirehdi roiskumista, etsin tuhkaan piilotettua perunaa, istun talolle päin olevalla tukilla, ja minulle avautuu ihme. Todellinen ihme.\nVerannasta tuleva valomelassi kaadetaan paksuun hämärään. Pimeys on kuin kehto. Kaikki on upea, salaperäinen, juhlallinen. Tainnutettu, lopetan pureskelun. Joten istun, tunnen perunat suussa.\nKodin tunne, rauha ja onnellisuus.\nJa kerran löysin kuvan, joka herätti tuon muistin läpän.\nMökillä hämärässä, 1890-luku\nKangas, öljy. 49 x 61 cm\nValtion museo-varanto "Rostov Kremlin"\nYstävä kertoi, kuinka hän, lapsena, kun puhelimia ilmestyi, otti vanhemmiltaan säännöllisen muistikirjan, kuten simpukkapuhelimen, ja käveli ikään kuin puhuisi puhelimessa. Mutta sitten hän lopetti sen tekemisen, yhtäkkiä joku pyytää soittamaan ja hänellä on muistikirja.\nMinun piti paljastaa korttini, kun kasettisoittimia alkoi ilmestyä vanhemmille lapsille, luonnollisesti ne olivat kalliita ja sellaisella tavallisella kaverilla ei ollut varaa. MUTTA. Kuulokkeet eivät olleet kalliita) Ostin kuulokkeet ja takertuin vain johdon taskuun ja kävelin tanssimalla kuin soittimen kanssa. Mutta sitten hän myös lopetti tämän tekemisen. Yhtäkkiä joku pyytää kuuntelemaan)\nOpiskelin lukemaan aikaisin. Matkalla puutarhaan luettiin kaikki sanallinen. Pidin erityisesti kuistilla lähellä olevasta salaperäisestä mainoksesta:\n(iso) ESMARCHIN SYRYT\nHapsun alla roikkui puhelinnumero.\nSiihen mennessä minulla oli jo aikaa mennä taitoluistelun osastoon ja nuorisoryhmään. Mutta Esmarchin ympyrä kuulosti vaikuttavalta. Se kuulosti kiehtovalta! Lukeessani kerta toisensa jälkeen ymmärsin yhä enemmän, että minun piti mennä sellaiseen ympyrään.\nEsmarch - ajattelin laulamassa - Esmarch. Marx. Engels. Nämä ovat sellaisia piirejä.\nPelkkä Esmarch on vieläkin viileämpi. Luultavasti he opettavat taikuutta, erikoisprofessori, jolla on partavaunut ja ritarit.\nMietin jonkin aikaa tätä ja päätin kerran.\n- Mitä, valmis, Andrew?\n- Valmis opiskelemaan Esmarchin piirissä.\n- Näytän sinulle nyt.\nJa minä osoitin sen mainoksen. Ja hän ei ymmärtänyt miksi he nauravat niin paljon. Suoraan koliikkiin. Illalla he selittivät minulle, että Esmarchin piirit olivat vihollisia. Ja et voi osallistua niihin.\nKuvassa: tytär Varvara ja minä\nTakaisin lapsuuteen tai miten löysin sirukokoelman\nViime aikoina mietin yhä enemmän kuinka hienoa olisi, jos meillä olisi mahdollisuus "nolla" (ei se, josta kaikki keskustelevat poliittisessa mielessä).\nKuvittele, että voit palata lapsuuteen. Sama huoleton, jossa vaadittiin vain kadun varrella kulkemista, isoäidin pannukakkujen syömistä ja joskus kotitehtävien tekemistä, jos olet jo koulupoika. Lisäksi valitse olemassa olevan kokemuksen perusteella uusi elämäpolku, älä toista virheitäsi. Vanhemmat ovat vielä nuoria, mutta joku muu on elossa.\nNostalgian seurauksena päätin löytää sirukokoelmasi (tai kuten niitä myös kutsuttiin, korkit, sanasta Caps) ja nähdä, missä kunnossa se yleensä on. Unohdin jo, että minulla on aika melko kunnollinen. Otan pari kuvaa.\nSiellä on muovisiruja ja pahvia, ja paksu lyöntipallo, ja jopa yksi rauta.\nOlisi tarpeen lajitella ne. Suurin osa: POG, Pokemon ja Mortal Combat\nDunno kuuhun, Power Rangers, American Caps. Mistä saan niin paljon? En muista.\nMutta ei, mielestäni muistan. Kun pelasimme pihalla, en yleensä pitänyt soittamaan "Aina". Nuo. oli mahdollista sopia, ottaako voittava osallistuja voiton vai pelaako ilman syytä, ja jokainen pysyy kaikissa tilanteissa omansa.\nPelit olivat useita. Kerron niistä, jotka muistan.\n1. Heitä sirut pintaan kuvan ollessa alaspäin ("paita" ylöspäin). Se, jolla siru on käännetty (jos vastustaja ei ole kääntynyt) voittaa kierroksen ja ottaa molemmat pelimerkit. Joskus oli kierroksia, joissa useita siruja heitettiin samanaikaisesti.\n2. Toinen peli oli se, että useita pelimerkkejä sijoitettiin “puoli alaspäin” pintaan. Edelleen tähän kasaan heitettiin pallokuula. Voittaja oli se, jolla oli enemmän siruja kääntynyt lyöntipallosta.\nOli hyvä aika. Huoleton lapsuus. Huolimatta siitä, että nämä olivat yhdeksänkymmentäluvut, ja vanhempamme eivät aina pidä heitä onnellisina vuosina. Halusin aina tulla aikuiseksi, mutta nyt ymmärrän, että itse asiassa elämä ei ole hauskaa ollenkaan eikä koskaan tule olemaan parempaa aikaa kuin lapsuus.\nHei kaikki! Tänään esitän teille vaiheversion "Kissa, joka kävelee yksin"\nperustuu R. Kiplingin työhön. esittävät upeat näyttelijät Vera Maretskaya ja Rostislav Plyatt\nRetkeily Los Angelesista New Yorkiin. Osa 0. Valmistelu ja tausta\nJos 4 vuotta sitten, kun olin vasta 18-vuotias, he sanoisivat, että parin vuoden kuluttua autostaan Amerikan yli, en sanoisi mitään. Hymyilen myötätuntoisesti ja ravistelen päätäni ja yrittäisin hitaasti, ja kääntämättä selkääni siirtyäkseni hulluksi turvalliselle etäisyydelle. Loppujen lopuksi vakavin matkani oli viiden tunnin juna aurinkoisesta Odessasta harmaan ja vilkkaaseen Kiovaan. Mutta käännökset elämän tiellä ovat niin jyrkkiä, että joskus niiden takana on jopa enemmän kuin voit kuvitella.\nEdelleen kuin sumussa. Klo 20 olin jo Niagara Fallsissa, New Yorkissa, työskenteleen tarjoilijana curry-liotetussa intialaisessa ravintolassa, jota on häpeä kutsua ravintolaan. Siellä tapaan tytön, jonka kanssa rakastan, ja muuten hänen kanssaan Los Angelesiin melkein ilman rahaa. Sitten käy ilmi, että kesä on loppumassa ja tämä tarkoittaa, että hänen on palattava takaisin Moskovaan valmistumaan yliopistosta. Unohdin jo, että minun piti myös viimeistellä viimeinen vuosi Odessan ammattikorkeakoulussa. Hän meni toiseen osavaltioon entisen puolelle ansaita rahaa ennen lähtöä. jäin.\nTäysin kadonnut ja rikki, istuin vanhan pahoinpidellyn talon verannalla, jossain Meksikon neljänneksen likaisissa kujilla. Ei ollut työtä, ei ollut tarpeeksi rahaa edes sukulaisten lahjoille, ja silti sinun on silti päästä ihmeellisesti New Yorkiin, koska liput ostettiin takaisin etukäteen. Olin täysin rikki ja kadonnut.\nAuringonlaskun aikaan Styopin työstä tuli uusi armottoman kuuma elokuun päivä. Tunsin Stepan Niagarasta, ja asimme sattumalta samassa talossa. Styopa työskenteli lastaajana ja tämä oli hänestä hyvin sairas. Tuore, istuva ja iloinen Styopa, jonka tapasin kesäkuussa, ei ollut tuore eikä iloinen. Päivittäisestä kovasta fyysisestä työstä johtuva kireys 40 asteen kuumuudessa säilyi. Sana sanasta, keskustelu seurasi.\nKahden tunnin sielun kiduttamisen jälkeen siitä, kuinka kaikki oli kovettunut, syntyi suunnitelma, hullu ja seikkailunhaluinen. Meillä oli kaksi viikkoa ennen lentoa, ei enää ollut voimaa tai halua työskennellä, ja NY: n elää kahden viikon ajan oli uskomattoman kallista. Ajatus retkeilystä ei vaikuttanut niin loistavalta, vaan johtui yksinkertaisesti loogisesti tilanteista, joissa löysimme itsemme. Samaan aikaan hyppäämme pöydältä ja huusi "Eureka", menimme nukkumaan huoneissa. Viimeinkin on suunnitelma. Minulle se ei ollut vain mielenkiintoinen seikkailu, vaan myös mahdollisuus unohtaa ajatukset, jotka teroittivat minua sisäpuolelta.\nJokainen suuri matka alkaa sen valmisteluun, retkillemme luonnon läpi, täynnä loputtomia moottoriteitä, Amerikka ei ollut poikkeus. Päätimme olla viettämättä liikaa aikaa reitin laatimiseen, koska kuka tietää, minne tie vie meidät. Mutta oli monia muita huolenaiheita. Oli tarkoitus nukkua makuupussissa: halpaa, terveellistä ja pehmeämpää kuin kentällä. He keskustelivat myös teltan ostamisesta, mutta se oli paljon kalliimpaa, eikä kukaan tiennyt mihin laittaa sen matkan jälkeen. Löysin teltat sinä päivänä OfferUp-palvelusta (jotain kuten Avitomme). Tunnin ravistuksen jälkeen kuumana käytetyssä bussissa ja vielä puoli tuntia ahdistavaa vaeltelua auringon alla, joka paistaa Los Angelesissa, tällä kertaa sellaisella voimalla, että kun kerran ostani jäätelö sulasi ja levisi kuumalle asfaltille nopeammin kuin minulla oli aikaa purra, ryömin osoitetulle osoitteita. En todellakaan aio palata tyhjin käsin: toinen tällainen kilpailu ja auringonpisto annettiin.\nMinua tapasi vanha armenialainen nainen, jolla oli pullea pieni poika, joka kantoi heti kaksi makuupussi. Ensimmäinen on helpoin kuvitella ajatellen klassista budjetin mustaa pukua, tiukkaa, kohtalaisen lämminta ja suunnilleen yhtä mukavaa. Toinen oli täysin erilainen kuin hän. Kuvittele taas kerran kookoni. Vihreä, mukava ja tilava, päähän hankala huppu. Molemmat makuupussit olivat erinomaisessa kunnossa, oli ilmeistä, että he olivat ostaneet ne sielun klassisella impulssilla, hemmoteltu lapsi, joka aikoi mennä ulkona ensimmäistä kertaa. Hän kuvittelee jo, kuinka hän selviää autio metsässä, taistelee naaraskarhun kimppuun kalasta, ompelee hatun siilistä, hän vakuutti äitinsä ostamaan keilapöydän, propaanipolttimen, teltan, silmut, vuotuisen säilykkeiden, aseen, vavan, soihdun ja hankalan vihreän nukkumisen. laukku mitä muuta siellä on. Tyytyväisiä ja innostuneita tulevan matkan odotuksista, he lataavat kaiken tämän tavaran autoon ja lähtevät jonnekin tuntemattomiin kansallispuiston syvyyksiin. Siellä, jo vähemmän tyytyväisiä, he purkavat kaiken tämän hyvän ja vetävät itsensä pahamaineiseen Kalifornian viidakkoon. Tyytyväinen hymy liukasti nuoren Bear Grylls -fanin kasvot takaisin, kun hän veti kaikki nämä tavarat tavaratilasta. Hän arvaa jo, kuinka hienoa on vetää se kaikki takaisin ja miettii jo kuinka paljon hän myy kaiken OfferUp-sivustolla ja ostaa Playstationin. Ja sitten ilmaanan kohtaus. Hieman neuvoteltuaani otin molemmat pussit 50 dollarilla ja purjehdin takaisin mökilleni. Laukut olivat raskaat, kukaan ei sanonut aurinkoon, että hänen on korkea aika asettaa, ja se jatkoi tasaista paistamista niille harvoille, jotka eivät vieläkään ymmärtäneet, että auto ei ollut ylellisyys, vaan kuljetusväline. Kotimatkalla mietin paitsi sitä, kuinka ei laita sorkkaa takaisin, päässäni kävi erittäin vakava keskustelu: kuka saa minkä laukun. Valinta oli liian monimutkainen - tyylikkyys tai mukavuus, naisten huomio tai lämpimät jalat, surullinen musta tai virkistävä vihreä? Ratkaisu ongelmaan, kuten usein tapahtuu, tuli itsestään. Styopa ja hänen yhdeksänkymmentäviisi metriä eivät sovi millään tavalla vihreään, smokki oli vain hänet. Tuo ja päätti.\nSeuraavana päivänä menimme syömään ja kaikki tarvitsemme pienet asiat. Emme laatineet selkeää ostoslistaa, koska ensinnäkin: jos unohdamme jotain, se ei ole iso juttu, jokaisessa kaupungissa on myymälä, josta voit ostaa puuttuvan, ja toiseksi: meidän piti hallita rahaa ja reppujemme määrää erittäin taloudellisesti. Siksi he ottivat vain kaikkein välttämättömimmät: purkitettu pavut, kuiva kaurajauho, pikakahvi, suola / sokeri, riisi, säilykkeet ja baseball-pallo viihdyttääksesi tietä. Tietysti ei voida mainita elämäni parhainta ostoa - tavallista rautasekkiä. Sitä pidetään edelleen turvallisessa paikassa New Yorkin osavaltiossa yhdessä isoisänsä, Vietnamin sodan veteraanin kanssa. Olen varma, että jos vielä vuoden kuluttua laitat nenän mahdollisimman syvälle tähän leipäpalaan, voit tuntea eksoottisen yhdistelmän pikakahvin, paistettujen munien ja pekonin tuoksusta..\nRuoan ostaminen kesti melkein koko päivän, sillä sinne pääseminen kesti vain kaksi tuntia. Palasimme kotiin jo illalla, mutta emme tunteneet väsymystä, sen hukutti edelleen heikko, mutta jo havaittavissa oleva jännitysvalo. Uusi päivä ja menimme tielle. Sinun tarvitsee vain lopettaa asiat, jättää hyvästit ystäville ja mennä tuntemattomaan.\nJäähyväisseremonia ei vienyt paljon aikaa, tuttavamme olivat yleisiä ja asuivat samassa hökkelissä. Asiat osoittautuivat monimutkaisemmiksi. Retkeilystämme lähtien laukkujen määrä oli tiukasti rajoitettu yhdeksi kuonoa kohti ja lisäksi makuupussi, joka oli kiinnitetty silmukoilla reppuun. Hieman pääsi reppuun: useita paria sukkia ja alusvaatteita, yksi vaihdettava vaatepaketti, takki kylmän säällä ja ruoka. Styopa lähetti loput asiat matkalaukkuun postitse New Yorkin tätille. Perhesideni eivät kulkeneet alueen ulkopuolelle, joten minun piti jättää asiat Georgian säveltäjänaapurille ja vain erittäin hyvälle ystävälle nimeltä Gogi. Halusin todella tuoda kitaran mukanani, mutta katsellen laihaa vartaloani nosin sen hiljaa Gogin huoneeseen kerätyn kasan yläosaan..\nViime yönä LA: ssa jouduit muistamaan tärkeimmänkin aseman - laittamaan reitin ja ymmärtämään, miten auton saalis vielä autolla. Älykkäät ihmiset Internetissä kirjoittivat, että sinun on löydettävä "ramppi" - eräänlainen sisäänkäynti moottoritielle. Koska itse moottoritiellä, autojen nopeus on liian korkea, jotta voimme huomata meidät ajoissa ja pysähtyä ajoissa. Oli vaikea selvittää, missä tämä on mahdollista Los Angelesissa. Itse asiassa keskustassa on ehdottomasti mahdotonta saada kiinni, ja ajomatka laitamille 5 bussilla ei ollut inspiroivaa. Ja ei tiedetä, kuinka kauan odottaa, ennen kuin joku noutaa meidät, ja se tapahtuu ennemmin tai myöhemmin kuin yhdellä meistä on tarpeeksi auringonpisto. Tupakka- ja energiapakkauksen jälkeen syntyi kahdella aamulla seuraava suunnitelma: menimme bussiin Vegasiin, koska se on halpaa ja tehokasta. Ohitetaan yksi valtio ensimmäisenä päivänä. Mitä seuraavaksi. Kuinka sitten menee.\nMicrosporia on sairaus, jota esiintyy melko usein. Se on erittäin tarttuva, sieni-mikro-organismien aiheuttama. Se vaikuttaa sileään ihoon sekä karvaisiin osiin. Harvemmin nähdään kynsilevyillä, jotka muodostavat niille tylsää valkeahkoa ympyrää.


Tampereen kaupunki, Leinolan perhetukikeskus\nTampereen kaupunki, Sairaalapalvelujen palveluryhmä Sairaanhoitaja / Kuntoutusosasto S25\nLeinolan perhetukikeskuksen nuorten kuntoutusosastot tarjoavat vaativaa ympärivuorokautista pitkäaikaista sijaishuoltoa 12-17-vuotiaille tamperelaisille nuorille, joilla on erilaisia psykososiaalisia haasteita, ja jotka näiden haasteiden vuoksi tarvitsevat erityistä tukea arjessa. Osastoilla työskentelee 12-henkinen moniammatillinen työryhmä ja toiminta perustuu selkeään, säännölliseen ja turvalliseen arkeen sekä yhteisöllisyyteen.\nHaemme sairaanhoitajaa vakituiseen työsuhteeseen alkaen sopimuksen mukaan.\nSairaanhoitajana tuot asiantuntijuutesi moniammatilliseen työskentelyyn ja työskentelet nuorten kuntoutusosastolla suorassa asiakastyössä yksikköön sijoitettujen nuorten ja heidän perheidensä kanssa. Leinolassa työpäivääsi kuuluu nuorten arjesta huolehtiminen sekä nuorten lääkehoidosta vastaaminen ja muut sairaanhoidolliset tehtävät. Olet kasvatus-, hoito-, perhe- ja ohjaustyön toteuttaja. Käytössämme on omaohjaaja-toimintamalli.\nSairaanhoitajana pääset käyttämään omia vahvuuksiasi ja mielenkiinnon kohteita suhdetyöskentelyssä. Työ on kolmivuorotyötä. Lähtökohtaisesti et työskentele yksin yövuoroissa. Yövuoroissa osastojen yövuorolaisten tukena on kiertävä yövuorolainen. Työvuorosuunnittelussa sekä vuosilomien myöntämisessä pyrimme ottamaan huomioon työntekijöiden toiveita.\nHaemme juuri sinua, joka koet mielekkääksi pitkäjänteisen suhdetyöskentelyn nuorten ja perheiden kanssa, sinulla on hyvät organisointikyvyt ja sopeudut vaihtuviin työtilanteisiin.\nTyössä suoriutuminen edellyttää hyvää paineensietokykyä ja vahvaa psykososiaalista kuntoutusotetta. Asiakastyötä edesauttavat kiintymyssuhteiden ymmärtäminen sekä traumatietämys.\nKäytössämme on monipuolinen koulutustarjonta, jonka avulla voit kehittää omaa ja tiimin osaamista. Tarjoamme työsi tueksi iloisen ja kannustavan työyhteisön. Mikäli haet uutta suuntaa urallesi, haluamme kuulla sinusta lisää.\nEduksi katsomme kokemuksen lastensuojeluyksikössä työskentelystä, kuntoutustyöstä sekä mielenterveys- ja päihdehoitotyöstä. Arvostamme hyviä vuorovaikutus- ja tiimityötaitoja.\nTehtävään valitulta edellytämme tartuntatautilain 48 §:n ja 48a §:n mukaista soveltuvuutta ja LOVe-LOP lääkehoidon verkkotestin hyväksyttyä suorittamista ennen tehtävän vastaanottamista sekä rikosrekisterilain 6 §:n 2 momentin mukaista rikosrekisteriotetta.\nLisätietoja antavat perhetukikeskuksen johtaja Anna-Maija Koivisto, puh. 040 806 3220 sekä vastaava ohjaaja Jaana Alvari, puh. 050 511 2748. Sähköpostit muotoa etunimi.sukunimi@tampere.fi.\nTampereen kaupunki, Leinolan perhetukikeskus muualla verkossa


Randolfin hipat -blogin Mertta ja Laura: "Perimme feminismin äideiltämme" | Lily\nAiheetKaikki muodistaPäivän tyyliTrenditOstoksetKirppislöydötKaikki kauneudestaHiuksetMeikkiIhoTestitTutoriaalitDIYKaikki suhteistaRakkausSeksiYstävät ja perheSinkkuusParisuhdeOma elämäKaikki perheestäRaskaus ja synnytysVanhemmuusLasten tyyliLapsetKaikki hyvinvoinnistaTerveysMieliLiikuntaHyvä oloKaikki kulttuuristaSuosittelenMusiikkiKirjatLeffat ja sarjatTeatteriTapahtumat ja juhlatRunot, novellit ja kirjoittaminenMuseot ja näyttelytMatkatPodcastitVideotRavintolatKaikki puheenaiheistaUutiset ja yhteiskuntaAjattelin tänäänVastuullisuusSyvällistäHöpsöäTasa-arvoKaikki työstä ja rahastaTyöRahaOpiskeluKaikki kodistaRuoka ja juomaSisustusRemontointiPiha ja puutarhaKaikki aiheetBlogitAnna VihervaarastaCoco Sweet DreamsHyvän päivän varalleIidan matkassaIsyyspakkausJuliaihminenLainahöyhenissäLilou's CrushMungolifeNudeStart Living Your Best LifeTyhjä ajatusVisual DiaryAlohairBeauty by Ida MDestination: HappinessEroottisia tarinoitaGone with the warm windHey girlI'd rather hair you nowLiliesLusikoita kiitosMeikkipää by Riia & LauraMinnean murujaNo sex and the cityNørrebro SummersOh so many reasonsOn my wayPikkuseikkojaPolka dotsRakkautta ja mamarkiaaRandolfin hipatSunday blondieUne petite lifeVarpain jaloinVilliviiniVinkkipankkiVähän vähemmänTubettajatErika NaakkaJuliaihminenNea LindbergPodcastitJututTietoaLily-etikettiLilyn käyttöehdotUsein kysytyt kysymyksetNäin perustat bloginBloggaajalleOta yhteyttäMainostajilleAsiakaspalveluTilaa TrendiEvästekäytännötKilpailutAnna palautetta ja voitaKerro juttutoiveesi ja voitaKilpailujen säännötOma Lily\nRandolfin hipat -blogin kirjoittajat Mertta ja Laura ovat olleet ystäviä lukiosta lähtien. Nyt he paljastavat ikimuistoisimmat reissukokemuksensa ja inspiroivimmat feministiset esikuvansa.\nTeksti Roosa Oksanen\nKuvat Mertta ja Laura /Randolfin hipat\nMiten olette alun perin ystävystyneet?\nMertta: "Olemme molemmat syntyneet vuonna 1988 ja kotoisin Jyväskylästä. Kaikki samanikäiset tiesivät siellä toisensa. Olimme samassa koulussa ala-asteella, mutta vasta lukion alussa tutustuimme kunnolla yhteisten kavereiden kautta. Niihin aikoihin tuli Suomen Big Brotherin ensimmäinen kausi, jota katsoimme yhdessä."\nLaura: "Ernuus yhdisti meitä. Mertta oli gootti, minä punkkari."\nMertta: "Meillä ei ollut mitään yhteistä harrastusta, hengailimme vain. Järjestimme bileitä ja kävimme yhdessä festareilla."\nLue Mertan ja Lauran festarireissusta.\nMiksi päätitte alkaa blogata yhdessä?\nMertta: "Bloggaamisen aloittaminen oli pyörinyt molemmilla jo pitkään mielessä. Halusimme tuoda Suomen blogiskeneen jotain erilaista. Oli todella järkevää perustaa blogi yhdessä: jos olemme sopineet jonkun postauksen tekemisestä, se tulee varmasti myös tehtyä. On myös kiva, että vastuu jakautuu ja pystymme tarjoamaan sisältöä säännöllisesti. Alussa mahdollisten törkykommenttien saaminen jännitti, ja niiden kohtaaminen tuntui helpommalta kahdestaan. Onneksi törkykommentteja ei ole juurikaan tullut."\nLaura: "Sitä myös kehittyy eri lailla kirjoittajana ja ihmisenä, kun toinen lukee omia tekstejä ja antaa niistä kommentteja. Oikeastaan yhdessä tekemiseen liittyy pelkkiä positiivisia puolia."\nLue kuvaukset Mertan ja Lauran työviikkojen kulusta ja bloggaamisen roolista viikoissa.\nReissaatte paljon yhdessä. Mikä on ollut ikimuistoisin yhteinen matkanne?\nLaura: "Esimerkiksi viikko, jolloin Mertta tuli kylään luokseni Irlannin Corkiin, kun olin vaihdossa vuonna 2010. Nukuimme viikon vierekkäin 80-senttisessä sängyssä. Cork on voiteollisuuden keskus, joten meidän piti mennä voimuseoon, mutta emme valitettavasti ikinä päässeet sinne asti. Reissu taisi lähinnä keskittyä yöelämään."\nMertta: "Toin Lauralle tuliaiseksi Hesburgerin paprikamajoneesipusseja. Lauran asunnon suihku oli rikki, ja vesi lähti suihkusta seinää kohti eikä alaspäin. Olen lyhyt, joten vesi ei osunut minuun ollenkaan. Askartelin sitten limsapullosta astian, jolla sain kaadettua vedet päälleni."\nLue tarina Mertan ja Lauran marraskuiselta Kalifornian matkalta.\nBloginne on railakkaan feministinen. Mitä feministisiä esikuvia suosittelisitte lukijoille tällä hetkellä?\nLaura: "Minua inspiroi jatkuvasti Bluestocking-blogin Minja . Myös Margaret Atwood kiinnostaa vuodesta toiseen, hänen kirjansa ovat loistavia. Roxane Gayssa inspiroi erityisesti rehellisyys ja henkilökohtaisuus, ja olenkin lukenut kaikki hänen teoksensa."\nMertta: White Trash Disease -Nata kiteytti mielestäni hyvin: hän itse ei koe tarvetta kirjoittaa erikseen feminismistä, koska hänen jokapäiväiset sanansa ja tekonsa ovat koko ajan feministisiä."\nLaura: "Ja pitää vielä mainita meidän äidit!"\nMertta: "Jep, sieltä kaikki on lähtenyt. Kotoa saadun pohjan ansiosta olen esimerkiksi ensimmäisestä työpaikastani lähtien osannut vaatia omia oikeuksiani, kuten kunnon palkkaa."\nLue Lauran hauska ja feministinen teatterivinkki.\nMillaisia tulevaisuudensuunnitelmia teillä on blogille?\nMertta: "Ajattelimme viettää paheellista tammikuuta kaiken tammikuisen hyvinvointipuheen vastapainoksi. Haluamme paneutua siihen, mitä pidetään terveellisenä ja miksi, ja ehkä vähän ravistella totuttuja oletuksia. Olemme suunnitelleet esimerkiksi viinavertailua. Ajattelimme myös tehdä extreme-urheilu vs. lenkkeily -vertailun teemalla ”kumpi on vaarallisempaa”."\nLue lisää Mertan suhteesta lenkkeilyyn.\nLaura: "New Yorkerissa ilmestynyt Kristen Roupenianin Cat person -novelli Cat Person -novelli."\nMertta: "Asikaine-blogin insta, erityisesti storyt. Siitä saa inspistä omiin hämärähommiin! Sekä kuvaton.com. Selaan uudet kuvat joka ainoa aamu Hesarin jälkeen."\nMertta: "Slutssheimaaja, vedä käteen -postaus! Postauksessa annetaan kiperään ongelmaan – pakonomaiseen slutsheimaamiseen – konkreettinen ratkaisuehdotus. Omat jutut naurattavat eniten! On sanottava myös Lauran Pertti Mäkimaa on jäätävä mulkero -postaus, koska nauran aina kun näen sen nimen."\nLaura: "Pertti Mäkimaa on jäätävä mulkero -postaus, koska omat jutut naurattavat eniten ja postauksen otsikko naurattaa edelleen joka kerta. Ja koska Pertti Mäkimaa on aivan jäätävä mulkero!"\nMertta: "Tilitystä siitä, että moottoripyöräkortti jäi vain haaveeksi. Omasta epäonnistumisesta kertominen julkisesti on minulle aika hardcorea. Pelkäsin Suomi24-keskustelua aiheesta "Horomertta osti prätkän, eikä pystynyt edes korttia ajamaan". Sittemmin Suomi24-keskustelun aiheeksi päätyminen on kirjattu yhdeksi blogimme tavoitteista!"\nLaura: "Tärkeintä on tehdä-postausta omasta epäonnistumisen pelosta höystettynä omasta mielestäni kauheilla kuvilla itsestäni mietin hetken, mutta oli sen julkaisu joka tapauksessa selvää. Olen päässyt niin monella tapaa jo häpeäkynnyksen yli, etten enää viitsi jäädä sinne kynnyksen toiselle puolelle kykkimään."\nLaura ja Mertta: "No Sex and the City! Hyvää analyysia ajankohtaisista asioista huumorilla höystettynä."\nRunot, novellit ja kirjoittaminen


Villa Kaarnakallio: Pääsiäispäivänä\nAamulla, kun herättiin oli pääsiäiskana käynyt munimassa munia ympäri taloa. Niitä sitten urakalla metsästettiin. Munien metsästyksen lomassa löydettiin vanha aarrekartta, jonka mukaan pääsiäispupu oli käynyt piilottamassa aarteen meidän pihalle!\nAarrearkusta löytyi jokaiselle oma Tilda-tyylinen herkkukassi. Sitten kun herkut on syöty, voi kassia käyttää käsilaukkuna. :) Nyt me lähdetään Muorilaan syömään ja nauttimaan hyvästä seurasta. Veli on tehnyt hirvipaistia ja mä olen tehnyt jälkiruoaksi pääsiäismunakakun. Sen jälkeen lapset jääkin yökylilleen ja me tullaan miehen kanssa kotiin nauttimaan olosta kahdestaan. Mies tuossa jo suunnittelikin, että voitais haravoida ja pestä ikkunat ja sitten illalla katsoa joku leffa. Saas nähdä...\nLähettänyt Heini klo 13.01\nHanna 24. huhtikuuta 2011 klo 19.08\nTeillä on ollut oikein kunnon aarteen etsintä,meillä oli munat piiloteltu sisälle:) Kauniit kassit ja kaikki, lapsilla niin kivasti samanlaiset vaatteet, mukavia pyhien jatkoja sinne!\nVilla Kajava 24. huhtikuuta 2011 klo 21.23\nVoi vitsit, mikä hieno idea! Aivan mahtava :).Tytöt niin tarkkaavaisina johtolankoja siinä metsästämässä ;). Meillä meinasi tänä vuonna jäädä pääsiäispupun terveiset=munanetsintä kartan kera välistä, mutta lapset vaativat, niin pikaversion mies teki ;). Ja lapset olivat tyytyväisiä!\nMeillä huomenna tulossa ukon ja neiti Sieväsen synttärivieraita, joten tämä päivä mennyt melkein kokonaan leipoessa, kivaa :). Ei ole totta, mä tein huomiseksi just kinuskisen pääsiäismunakakun...!!\nHauskaa iltaa teille kahdelle!\nTerhi 24. huhtikuuta 2011 klo 21.46\nVoi että miten ihanan aarteen tytöt löysivät! Kyllä olisi kuka tahansa tuollaisesta onnellinen - taitava, kekseliäs ja viitseliäs olet :) Tytöt karttojensa kanssa niin tohkeissaan ;) Meillä on munat munittu tänä vuonna ihan vaan sängyn alle, tyytyväisiä ovat näköjään olleet silti.\nTuo pääsiäismunakakku kuulostaa ihan liian herkulliselle! Mukavaa iltaa <3\n-Jassu- 27. huhtikuuta 2011 klo 23.27\nNiin ja vielä - miten suloiset siskokset! Miten mulla on ihan sellainen tunne, että ollaankos me tavattu! ;-)\n-Jassu- 27. huhtikuuta 2011 klo 23.29\nOpsis - mitä tapahtui? Ensimmäinen viestini on kadonnut tuolta välistä?\nIhastelin kaunista kotiasi ja tuollaista hattua voisin minäkin tilata jossain vaiheessa - tosi ihania!\nVilla Kaarnakallion Emäntä 28. huhtikuuta 2011 klo 11.15\nJassu: olen ennenkin huomannut, että bloggeri hävittää kommentteja jonnekin, ei ollut roskapostissakaan, kun tarkistin. :(\nKiitos kovasti, talo on unelmiemme koti, joten voin yhtyä mielipiteeseesi. :D\nPyöritkös Järvenpäässä, siellä mut voi tavata viitenä päivänä viikossa. ;)


Swingin taikaa Auralassa - Kulttuuri - Aamuset\nSanna Nurmi. Kuva: Lennart Holmberg\n12.11.2019 16:13 Aamuset\nAuralan opistolla Turussa soivat sunnuntaina 17. marraskuuta kello 14–16 ikivihreät jazz- ja swing-kappaleet senioreille suunnatussa konsertissa. Estradille astuu tuolloin RoiHaus Swing Band, jossa trumpettia soittaa Risto Oinaala, sähköhanuria Timo Heinonen ja rumpuja Leif Nordenberg.\nVierailevana tähtenä tunnelmaa kohottaa Eeva Paajanen, joka soittaa sopraanosaksofonia. Ohjelmassa on hyvällä maulla valittuja kotimaisia ja amerikkalaisia nostalgisia iskelmiä, 1950–60-luvuilla soitettua musiikkia.\nKonsertti on osa Auralan Setlementti ry:n DIKARE-toimintaa (rahoittajana Stea), jonka kohderyhmänä ovat kotona asuvat seniorit eli yli 60-vuotiaat. DIKARE on lyhennys sanoista digitaaliset kansalaistaidot ja ikäihmisen arvokas elämä.\nToimintaan kuuluu muun muassa Turussa eri asuinalueilla tapahtuvaa älylaitteiden opastusta, keskustelukerhoja ja retkiä. Mikaelinseurakunta on yksi DIKARE-hankkeen yhteistyökumppaneista. Yhteistyöllä on tavoitettu paljon senioreita ja seurakunta on nyt mukana järjestämässä Swingin taikaa -konserttia.\n– Luvassa on varmasti letkeää ja rentoa menoa. Ohjelmisto on valittu monipuolisesti eli kaikille löytyy varmasti tuttuja kappaleita, moneen makuun nautittavaa musiikkia, kertoo DIKARE-hankkeen koordinaattori Sanna Nurmi.\n– Uskon, että aika monen seniorin jalka jammaa vielä illalla ennen nukkumaan menoa ja musiikkikappaleet tulevat vielä hyräillen mieleen.\nKonsertin hinta on kymmenen euroa ja se sisältää alkoholittoman coctailin sekä pientä suolaista purtavaa. Maksuun sisältyy myös bussikuljetus, joka lähtee kello 12.30 Runosmäen vanhainkodista, kiertäen Nättinummen uimahallin, Suikkilan seurakuntatalon, Jyrkkälän, Hövelin, Kansallisen palvelutalon ja Puistokadun kautta Auralan opistolle. Ilmoittautuminen tapahtumaan on viimeistään keskiviikkona 13. marraskuuta Sanna Nurmelle numeroon 050 316 7785 tai sanna.nurmi@aurala.fi.


Vierailukieltoja aletaan purkaa terveyskeskussairaalassa sekä vanhusten ja vammaisten asumisyksiköissä - Lempäälä\nVierailukieltoja aletaan purkaa terveyskeskussairaalassa sekä vanhusten ja vammaisten asumisyksiköissä\nEtusivu / Ajankohtaista / Vierailukieltoja aletaan purkaa terveyskeskussairaalassa sekä vanhusten ja vammaisten asumisyksiköissä\nKoronaviruksen leviämisen estämiseksi ja riskiryhmien suojaamiseksi terveyskeskussairaalassa sekä vanhusten ja vammaisten asumisyksiköissä on ollut voimassa vierailukieltoja. Lempäälän kunnassa on 24.6.2020 aloitettu purkamaan vierailurajoituksia sosiaali- ja terveysministeriön 23.6.2020 antaman tiedonannon perusteella.\nVierailuissa noudatetaan edelleen erityisjärjestelyjä infektioriskien vähentämiseksi ja yksiköissä voi vierailla vain terveenä. Vierailuista sovitaan puhelimitse. Läheisiä kannattaa tavata ensisijaisesti ulkoilun merkeissä tai tapaamisiin varustetuissa tiloissa. Asiakas voidaan saattaa ulos tapaamista varten tai vaihtoehtoisesti vierailijoita tullaan vastaan suojaimien kera. Poikkeustapauksissa (esim. saattohoito) vierailut yksiköissä pyritään järjestämään joustavasti yksiköstä vastaavan henkilön päätöksellä niin, että samalla suojataan muut yksikön asukkaat tartuntariskiltä.\nVierailujen käytännön järjestelyt\nEsimerkiksi iäkkään ja omaisten tapaaminen vanhuspalveluiden yksiköissä voidaan järjestää seuraavasti. Sukulaiset ovat puhelimitse yhteydessä iäkkääseen omaiseensa ja ilmoittavat haluavansa tavata häntä. Tapaamispäivästä sovitaan asumispaikan yhteyshenkilön kanssa. Ikäihmisen kunnosta riippuen tapaaminen voidaan sopia ulkoilun yhteyteen. Sovittuna ajankohtana yksi työntekijöistä saattaa ikäihmisen asuinpaikan puutarhakatokseen, joka on varusteltu tapaamisia varten. Kasvojen ja käsien suojauksesta huolehditaan molemmin puolin ja tarvittaessa tapaamiseen tulleille sukulaisille tarjotaan suojaimet. Lopuksi sovitaan, minkä ajan kuluttua ikäihminen tullaan hakemaan ja saattamaan takaisin sisälle.\nLempäälän terveyskeskussairaalassa vierailut toteutetaan puhelimitse sovittuna aikana (max 30min.) siten, että sisään tullaan lukitun H-oven kautta. Tällöin ovisummerin soidessa henkilökunta pystyy avaamaan oven ja olemaan vastassa hissin luona antaakseen vierailijoille suojaimet ja tarvittaessa ohjeistamalla kävijöitä niiden käytössä. Vierailijat ohjataan suoraan läheisensä potilashuoneeseen, heidän oleskeluaan osaston yhteisissä tiloissa tulee välttää. Osastonlääkäri arvioi kunkin potilaan kohdalla vierailujen järjestämismahdollisuudet.\nHuolehdimme kaikin keinoin asiakkaidemme turvallisuudesta ja olemme valppaina epidemiatilanteen suhteen. Järjestelyitä muutetaan välittömästi, mikäli epidemiatilanne sitä vaatii.


Touhulandia: Harvinainen oireyhtymä: Purkaus aivoissa loppunut !\nAlexsandralla todettiin vuoden alussa epilepsian harvinainen oireyhtymä landau-kleffner. Puheen ymmärtämisen ja tuottamisen häiriö. Aikaisemmin Alexsandra ymmärsi kaiken, hänen puhe kehittyi hiljalleen ja puhui muutaman sanan lauseita.\nVuoden alussa hän ei enää ymmärtänyt mitään mitä hänelle sanottiin. Hän ei kääntynyt katsomaan, kun häntä kutsuttiin nimeltä. Hän ei reagoinut ovikellon ääneen, ei koiran haukuntaan, ei musiikkiin. Häneltä ei tullut enää sanan sanaa.\nTutkimuksissa selvisi, että hänellä on unessa jatkuvaa purkausta, todella paljon. Hereillä ollessa purkausta oli myös paljon.\nAlexsandra sai epilepsia lääkkeen, joka kuukauden käytön jälkeen ei ollut auttanut halutulla tavalla. Se oli lieventänyt purkausta, mutta sitä oli silti vieläkin todella paljon. Hän sai lisäksi suun kautta otettavaa kortisonia.\nKun kortisonia oli syöty kuukausi, oli uudet tutkimukset. Pari viikkoa sitten meillä oli lääkäri käynti, jossa saimme tietää tutkimuksen tulokset. Purkaus aivoissa oli loppunut !\nJatkuva purkaus on nyt loppunut ja paraneminen alkaa. Alexsandralla tulevaisuus näyttää hyvinkin valoisalta. Lääkäri oli tyytyväinen, että purkaus saatiin näinkin pian loppumaan.\nNyt Alexsandra alkaa kehittämään aivoissa uudestaan verkostoja, jotka purkaukset on tuhonnut. Alexsandra alkaa opettelemaan niin sanotusti asiat ihan alusta. Kun aivot alkavat käsittämään ääniä ja sanojen merkityksiä alkaa myös puhettakin lopulta tulla.\nNyt on tapahtunut suuria muutoksia Alexsandran kanssa. Hän on alkanut ymmärtämään lyhyitä ohjeita. Muunmuassa "tuo pallo", "laita ovi kiinni", "tule syömään", "laita kengät jalkaan". Hän kääntyy katsomaan kun häntä kutsutaan nimellä. Hän tulee ottamaan lääkkeen kun kutsun luokseni.\nAlexsandra on nyt enemmän oma itsensä. Hän on läsnä, poissaolo kohtauksia ei tule. Aikaisemmin hän vaikutti hyvin masentuneelta, nyt hän on iloinen reipas itsensä. Hän hakee itse aikuisen kontaktia ja on läsnä arjen asioissa.\nPieniä kehityksen merkkejä tulee päivittäin ja tämä tekee minut todella iloiseksi. Pienetkin asiat on nyt plussaa. Päiväkodissakin he ovat huomanneet nämä kehitykset Alexsandrassa ja hän on saanut paljon kehuja sieltä suunnalta. Ihan mahtavaa !\nPuhetta Alexsandralta ei vielä tule, mutta eiköhän sekin sieltä ala kohta tulla, kun ymmärrystä ääniin ja sanoihin alkaa tulla. Kommunikointi Alexsandran puolelta on osoittelua ja ääntelyitä. Hän tulee ottamaan myös kädestä kiinni ja näyttää mitä hän haluaa. Kovapäinen tyttö tekee kaikkensa, jotta saa asiansa kerrottua, keinolla millä hyvänsä.\nNyt lääkitystä jatketaan ainakin vuoden loppuun, jotta ylläpidetään nykyistä tilaa. Jos lääkityksen lopettaisi nyt, saattaisi purkaukset alkaa uudestaan, sitä me ei haluta.\nNyt jatkossa Alexsandra tapaa puheterapeutin kerran viikossa päiväkodilla, jotta hän pääsee harjoittelemaan ammattilaisen kanssa ja saadaan varmasti hyviä vinkkejä arkeen. Lääkärin vastaanottoja meillä on ainakin kerran kuussa.\nNyt eletään päivä kerrallaan ja ilahdutaan jokaisesta pienestäkin kehityksen askeleesta <3\nLähettänyt susannaeleonoora // Touhulandia klo 13.16\nTunnisteet: epilepsia, harvinainen oireyhtymä, landau-kleffner, landau-kleffnerin oireyhtymä\nElina //Vauhtihirmun elämää 24. toukokuuta 2017 klo 13.32\nIhana lukea näin positiivisia uutisia teiltä! toivotaan, että suunta on nyt vain kohti parempaa ja pian alkaa tuottamaan jo sanojakin <3 Ihanaa kesää teille <3\nsusannaeleonoora // Touhulandia 4. heinäkuuta 2017 klo 13.56\n<3 Kiitos kommentista. Ihanaa kesää sinnekkin <3\nAnonyymi 24. toukokuuta 2017 klo 14.36\nTsemppiä! Epäselvä teksti tosin että mikä purkaus. Aivopaine, aivoneste, veren...?\nAnonyymi 24. toukokuuta 2017 klo 17.40\nEpilepsialääkitys, niin oletettavasti kyseessä sähköpurkaus :)\nsusannaeleonoora // Touhulandia 4. heinäkuuta 2017 klo 13.57\nSähköpurkaus tosiaan. Epilepsia kyseessä. Jos lukisit vaikka aikaisempia tekstejä niin sieltä käy hyvin selväksi. Joka tekstissä en kuitenkaan viitsi lähteä avaamaan alusta asti. :)\nHeidi 24. toukokuuta 2017 klo 15.19\nMahtava juttu, että lääkkeet sai purkauksen aivoissa loppumaan ja paraneminen pääsee alkamaan. Lapset on kyllä niin ihmeellisiä, kuinka äkkiä aivot oivaltaa uuden tavan toimia ja millä asenteella uutta aletaan oppia. :) Tsemppiä ja aurinkoisia kesäpäiviä teille. 😊🌞\nsusannaeleonoora // Touhulandia 4. heinäkuuta 2017 klo 13.59\nAivot on kyllä todella ihmeelliset, varsinkin lapsilla. Onneksi aivot korjaavat itse itseään parhaansa mukaan. Kiitos tsempeistä <3\ntalomerenrannalla 24. toukokuuta 2017 klo 17.19\nOmpa mahtava lukea tällaista, huippua!! :) Oon tottunut vertaispiireissä erilaisiin kokemuksiin, koska csws epilepsiaa ei yleensä saadakaan kuriin tai epileptistä purkaustoimintaa edes vähenemään. Tosin klandau lapsilla on vähän eri tyyppinen hommeli, mutta paljon samaa kuitenkin.. Minkälainen ennuste teille annettiin kehityksen kannalta? Vaikuttaako oireyhtymä läpi elämän?\nsusannaeleonoora // Touhulandia 4. heinäkuuta 2017 klo 14.01\n<3 Olen lukenut myös paljon csws lapsista, heillä tosiaan epilepsia vaikea saada kuriin. Laudau-kleffnerissä yleensä saadaan purkaus loppumaan eikä sen pitäisi enää palata kun sitä ollaan ylläpidetty jonkin aikaa vakaassa tilassa. Tulevaisuudesta lääkäri ei oikein ole osannut sanoa muutakun, että A kyllä aikanaan puhuu, mutta saattaa jäädä puheentuoton ongelmia läpielämän.\nHanna / Yli pyykkivuorten 24. toukokuuta 2017 klo 18.22\nUnknown 24. toukokuuta 2017 klo 20.23\nIhanaa ❤❤❤ paljon iloa ja onnea teille. Toivottavasti purkauksia ei enää tule, ihanaa kesän jatkoa ❤\nsusannaeleonoora // Touhulandia 4. heinäkuuta 2017 klo 14.02\n<3 Landau-kleffnerissä kun saadaan purkaus loppumaan, niin sen ei enää pitäisi palata kun sitä hetken ylläpidetään vakaassa tilassa. Toivotaan siis parasta <3\nUnknown 24. toukokuuta 2017 klo 20.25\nAivan ihanaa että tytön olo yms alkaa olemaan kunnossa ❤ toivottavasti purkauksia ei tule ollenkaan. Mukavaa ja rauhallista kesän jatkoa\nHenna | Pölyä Pinnoilla 24. toukokuuta 2017 klo 21.06\nIhanaa, että purkaukset ovat loppuneet! Hurjan kuuloista kyllä, noin pienellä vielä ❤ Kaikkea sitä voikin tulla!\nIhanaa kesän jatkoa teille 🌞❤\nsusannaeleonoora // Touhulandia 4. heinäkuuta 2017 klo 14.03\nKaikkea sitä tosiaan. Onneksi asutaan suomessa ja saatiin heti hyvää hoitoa <3 Mukavaa kesää sinnekkin <3\nLaura 24. toukokuuta 2017 klo 22.46\nUlla 25. toukokuuta 2017 klo 8.02\nIhan mahtavaa, että apu löytyi ja purkaukset loppuivat! :)\nAnonyymi 25. toukokuuta 2017 klo 16.10\nAnonyymi 10. heinäkuuta 2017 klo 14.41\nPikkusiskollani on diagnosoitu sama sairaus jo 90-luvulla. Tsemppiä! ❤\nMinulla on poika, nyt jo 30 vee,joka sairastui 2v 8 kk iässä. Hän jäi puhumattomaksi eikä ymmärrä puhetta, joitakin yksittäisiä sanoja, oman nimensä kuitenkin. Käytössä viittomat, kuvat,piirrokset, elekieli. Kovaa aikaa on ollut eikä helppoa tule olemaan koskaan. Kerron mielelläni lisää....\nKatri / Kotonajakaupungilla 12. huhtikuuta 2018 klo 19.57\nVoin kuinka hurja juttu teillä ollut! :( Se on kamalaa, kun jotain tuollaista tapahtuu, varsinkin kun kyseessä on pieni lapsi. Vanhempien huolen voi vain kuvitella. Niin suloinen tyttö teillä!\nIhana kuitenkin kuulla, että asiat ovat kääntyneet parhain päin ja tulevaisuus näyttää hyvältä!\nPihat kesäkuntoon ! (sis. Vinkkejä)\nKurkistus olohuoneeseen ja pikkunorsuun\nTyylikästä hoppia selkään


Mureaa Rib Eye -pihviä hollandaisekastikkeella ja paahdettuja timjami-rosmariinijuureksia - LidlLidl\tIrish Dry Aged Hereford -pihvit\nIrlantilaiset Dry Aged Hereford -pihvit ovatvalmistettu vain parhaasta, valikoidustanaudanlihasta ja niiden pitkän kuivakypsytys-prosessin ansiosta liha on erittäin mureaa ja maukasta. Hereford on nautarotu, joka on jalostettu ainoastaan lihantuotantoon ja on tunnettu hyvänmakuisesta lihastaan. Dry Aged Hereford -valikoimaan kuuluu neljä erilaista pihviä. Lue lisää\nBloggaajat testasivat Lidlin uusia Dry Aged Hereford-pihvejä ja kehittelivät laatulihan ympärille herkullisia reseptejä. Osallistu kilpailuun kommentoimalla resepteistä suosikkiasi ja voita viikonlopun sapuskat. Palkintona 100 € lahjakortti Lidliin.\nMureaa Rib Eye -pihviä hollandaisekastikkeella ja paahdettuja timjami-rosmariinijuureksia\nKesto noin 60 – 90 minuuttia\nMureat Rib Eye -pihvit\n400 g Irish Dry Aged Hereford Rib Eye Steak, 2 kpl\nKania suolaa ja pippuria\n1,5 dl Deluxe valkoviinietikkaa\n200g Arla Ingman voita kuutioituna\n1/4 tl Kania valkopippuria\n1/2 tl kuivattua rakuunaa\n1 kg perunoita ja porkkanoita tai muita juureksia makusi mukaan\n3-4 rkl Olio Di Oliva oliiviöljyä\n1-3 valkosipulinkynttä murskattuna\nmuutama timjamin ja rosmariinin oksa\nripaus Kania suolaa ja pippuria\nIrish Hereford Rib Eye -pihvit\n1. Ota lihat huoneenlämpöön puoli tuntia ennen paistamista.\n2. Mausta pihvit suolalla ja pippurilla molemmin puolin ja paista tulikuumalla pannulla ensin 3 minuuttia, käännä pihvit ja paista 1-2 minuuttia riippuen haluamastasi kypsyydestä.\n3. Anna lihojen levätä ennen tarjoilua muutama minuutti.\n1. Laita valkoviinietikka, vesi ja hienoksi pilkotut salottisipulit kattilaan ja keitä, kunnes puolet nesteestä on haihtunut.\n2. Siivilöi liemi ja anna jäähtyä hetki. Laita puolen kattilaa täyteen vettä kiehumaan.\n3. Sekoita liemi ja munankeltuaiset teräskulhossa ja siirrä kulho sen jälkeen hiljakseen kiehuvan vesikattilan päälle.\n4. Vatkaa vispilällä kokoajan sekoittaen, kunnes seos saostuu ja lisää sen jälkeen mukaan kuutioituja voipaloja edelleen vispilällä sekoittaen. Varo, ettei astia kuumene liikaa kiehuvan kattilan päällä ja seos juoksetu. Kastike on valmista, kun seos on tasaista ja kuohkeaa.\n5. Purista joukkoon puolikkaan sitruunan mehu ja mausta vielä valkopippurilla ja rakuunalla.\n1. Kuori perunat ja porkkanat. Lohko juurekset sopivan kokoisiksi paloiksi, pilko valkosipuli, timjamin ja rosmariinin oksat ja lisää kaikki ainekset kulhoon oliiviöljyn kanssa ja anna maustua hetki.\n2. Kuumenna uuni 200 asteeseen.\n3. Kuumenna syvä ja vahva uunipelti hellan levyillä. Lisää perunat ja porkkanat pellille, mausta runsaalla suolalla ja pippurilla ja paista pellillä noin 5-10 minuuttia. Siirrä uunipelti sen jälkeen uuniin.\n4. Paahda perunoita uunissa välillä käännellen 30-40 min, kunnes perunat ovat kullankeltaisia, kypsiä ja rapeita.\nIndiedays Oy, Bulevardi 44, 00120 Helsinki.\nKilpailuun voi osallistua 14.1.–15.2.2015.\nVoittaja arvotaan kilpailun päätyttyä. Kilpailuun osallistumisajan ulkopuolella tai muutoin annettujen ohjeiden vastaisesti saapuneita osallistumisilmoituksia ei huomioida. Mahdollisista tietoliikennekatkoksista tai vastaavista ongelmista johtuva osallistumisilmoituksen jääminen kilpailun ulkopuolelle on osallistujan vastuulla. Voittajalle ilmoitetaan voitosta sähköpostitse tai puhelimitse. Palkinnot toimitetaan voittajalle postitse. Jos voittajaa ei tavoiteta kohtuullisen ajan kuluttua arvonnan suorittamisesta, on kilpailun järjestäjällä oikeus valita uusi voittaja.\nVoittaja arvotaan kaikkien kilpailuun osallistuneiden kesken. Osallistumalla kilpailuun, antaa osallistuja Indiedaysille luvan kontaktoida häntä (esimerkiksi ilmoittaa voitosta). Kilpailuun voivat osallistua kaikki Suomessa vakituisesti asuvat henkilöt. Osallistumisoikeutta ei kuitenkaan ole niillä henkilöillä ja heidän perheenjäsenillään, jotka ovat olleet tekemisissä tämän kilpailunjärjestelyjen kanssa. Kilpailuun osallistuminen ei edellytä tuotteen tilaamista tai ostamista. Osallistuminen edellyttää näiden sääntöjen hyväksymistä. Sama henkilö voi osallistua kilpailuun ainoastaan kerran.\nKilpailun palkintona on 100 euron lahjakortti Lidliin. Palkinto toimitetaan voittajalle postitse tai sähköpostitse. Palkintoja ei voi vaihtaa rahaksi tai toiseksi palkinnoksi. Mahdollisen veron maksaa voittaja.\nOsallistumalla tähän kilpailuun osallistuvat myöntävät kilpailun järjestäjälle oikeuden julkaista heidän nimensä sivustollaan.\nViralliset säännöt koskevat kaikkia osallistujia\nOsallistumalla tähän kilpailuun osanottajat sitoutuvat noudattamaan näitä kilpailun virallisia sääntöjä ja järjestäjän päätöksiä. Järjestäjä pidättää itsellään oikeuden säännönmuutoksiin.\nKilpailussa kerättyjä yhteystietoja käytetään vain palkintojen lähettämiseen. Tietoja kampanjasivujen käytöstä voidaan kerätä ja käsitellä, jotta kampanjamallia pystytään edelleen kehittämään. Osallistumalla kilpailuun osallistuja hyväksyy nämä säännöt.\nOsallistujan henkilökohtaisia tietoja ei luovuteta kolmannen osapuolen käyttöön ilman osallistujan hyväksyntää. Lainmukaisesti jokaisella osallistujalla on oikeus tarkastella, muuttaa tai poistaa kilpailua varten annetut henkilökohtaiset tietonsa. Tehdäkseen näin, osallistuja voi ottaa yhteyttä sähköpostiin: indiedays@indiedays.com


Vuoden 2016 Hyvä Tuomas on maltaiden maisteri – "Pienpanimoille huimaa kasvua" | Paikalliset | Helsingin Uutiset\nPaikalliset 21.12.2016 14:00\nVuoden 2016 Hyvä Tuomas on maltaiden maisteri – "Pienpanimoille huimaa kasvua"\nOlutliitto on valinnut Timo Huttusen vuoden 2016 Hyvä Tuomas -palkinnon saajaksi. Heikki Kähkönen\nOlutliitto on nimennyt vuoden 2016 Hyväksi Tuomaaksi mallastuksen asiantuntijan, panimomestari Timo Huttusen, 47, Lahdesta. Tunnustus myönnetään vuosittain ansiokkaasta työstä suomalaisen olutkulttuurin hyväksi.\nNimitysjulkistettiin Olutliiton tilaisuudessa panimoravintola Bryggeri Helsingissä Tuomaan päivänä 21. joulukuuta.\nTimo Huttunen on toiminut Viking Maltilla Lahdessa myynnin ja tuotannon tehtävissä vuodesta 2003 ja sitä ennen kuusi vuotta panimomestarina Olvilla Iisalmessa.\n– Suomalainen olut valmistetaan lähes yksinomaan kotimaisilla pelloilla kasvaneesta viljasta ja siitä idätetyistä maltaista. Timo Huttunen on omalla panoksellaan edistänyt maltaiden valikoimaa ja saatavuutta sekä näin mahdollistanut pienpanimoiden huimaa kasvua Suomessa, perustelevat valinnan tehneet edellisten vuosien Hyvät Tuomaat.\nHuttunen pitää arvonimeä tunnustuksena myös työnantajalleen sekä suomalaiselle mallasketjulle aina pellolta pulloon ja pöytään asti. Viking Malt on Pohjois-Euroopan johtava maltaiden valmistaja. Huttunen on ollut myös kehittämässä mallasyhteistyötä Suomen ja Pohjois-Amerikan välillä.\n– En ole yksin ylläpitänyt tätä kehitystä. Onhan se ollut myös linjanveto yritykseltä, että lähdetään tälle tielle, hän sanoo.\nHuttunen oli Olvin-vuosinaan kehittämässä muun muassa tummaa Korppi-oluttaja vahvaa Tuplapukkia.\nEdelleenkin hän osallistuu olutreseptien suunnitteluun Viking Maltin Lahden mallastamolla. Hehtolitran keitot eivät päädy kaupallisille kuluttajamarkkinoille, mutta niitä pääsevät maistamaan ammattilaiset alan messuilla.\nTimo Huttunen on valmistunut Helsingin yliopistosta 1996 elintarviketeknologian maisteriksi ja Pohjoismaisesta Panimokorkeakoulusta Kööpenhaminasta 1998.\nHyvä Tuomas on Olutliiton vuosittain myöntämä kiertopalkinto ansiokkaasta työstä olutkulttuurin hyväksi. Kunkin vuoden Hyvän Tuomaan valitsevat aiemmin palkinnon saaneet.\nOlutliittoon kuuluu 31 itsenäistä ja rekisteröityä olutseuraa tai yhdistystä.\nPahaksi Nuutiksi Olutliitto on nimennyt Lännen Median toimituksen, jonka ansiosta suomalaiseen sanastoon on pesiytynyt viinaranneke-sana kuvaamaan pienpanimotapahtumaa.\nLue tästä lisää Paha Nuutti -palkinnon kriteereistä.