Katso kaikki työpaikat - yritysmyynti\nSales Manager Rebl Eatsille\nHIRMU etsii Rebl Eatsille uusia, mahtavia tyyppejä myyntitiimiin Helsinkiin vauhdittamaan yrityksen kasvua. Tässä työssä pääset olemaan osa yrityksen tavoitetta olla tulevaisuuden suunnannäyttäjä elintarvikealalla.\nRebl Eats on pohjoismainen startup yritys, jonka tavoitteena on vauhdittaa terveellisen syömisen liikettä. Rebl Eats tekee kasvipohjaisia versioita ikonisista ruoista.\nKannustavaa palkkamalli, joka muodostuu kiinteästä 1500e pohjapalkasta ja provisioita, joiden avulla pohjapalkka on tarkoitus tuplata.\nYritysmyyjä (B2B) HIRMUlle\nHelsinki, myös etätyö\nJyväskylä, Pääkaupunkiseutu, Tampere\nSales Manager Offerillalle\nTyönkuvaasi kuuluu koko myyntiprosessi aina prospektoinnista uusasiakashankintaan ja olemassa olevien asiakassuhteiden hoitoon. Työskentely tapahtuu niin sähköpostitse, puhelimitse kuin (etä)tapaamistenkin kautta toimistolta Helsingin Sörnäisistä tai sujuvasti etänä. Mikäli olet kiinnostunut etätyöstä, pystythän kuitenkin käymään säännöllisesti toimistolla.\nSales Managerina olet siis tärkeässä roolissa asiakasrajapinnassa ja yrityksen kasvutarinassa. Asiakassalkun kartuttamisen lisäksi kehität aktiivisesti asiakassuhteita ja pyrit syventämään niitä kohti pitkäaikaista kumppanuutta.


Never-ending story: This is halloween 2013\nJälleen on yhdet hyvin onnistuneet halloween kekkerit takana päin. Tosi hyvä meno ja osa oli jopa jaksanut panostaa asuunsa ja tällä kertaa myös itse panostin juhlien rekvisiittaan enemmän kuin yleensä, tässä postauksessa ei nyt ole aivan kaikesta kuvaa. Nämä taisi olla parhaat halloweenit tähän mennessä. Ensi vuonna laitetaan taas paremmaksi!\nOlin suunnitellut asukseni irvikissaa ja wednesday addamssia, mutta lopulta asuni ei esittänyt mitään tiettyä hahmoa. Toki asun inspiraationa toimi Wednesday Addams. Asuni valinta aiheutti paljon päänvaivaa, mutta loppujen lopuksi hyvin onnistunut kokonaisuus. Voisin pitää tuota asua ihan arkenakin, ehkä tosin tuon ison rusetin saattaisin jättää pois. Nuo seppälän sukkikset oli paljon kivemmat kuin olin uskaltanut kuvitellakaan. Täytyy varmaan hakea toisetkin jemmaan!\nNuo sukkikset sai jalat näyttämään hervottoman pitkiltä!\nSuklaat katos silmänräpäyksessä!\nOstin kekkereitä varten kaksi oikeaa kurpitsaa. Toisen kohtalona oli muuttua muumio-kurpitsaksi! Siitä tuli todella suloinen :3\nToisen kurpitsan taas maalasin Nightmare before christmas - tyyliin Jack:iksi. Tämä lähti juhlien jälkeen kaverin matkaan, tosin ihan luvan kanssa : D\nTässä pieni pintaraapaisu meidän halloweenin vietosta, kuinkas te vietitte tätä juhlaa vai vietittekö ollenkaan?\nLähettänyt Sonja klo 22.42\nMikla 16. marraskuuta 2013 klo 17.14\nUuu olet aivan mahdottoman söppänä <3\nSonja 16. marraskuuta 2013 klo 17.24\nPeuroja ja pikakuulumisia


Miten hoitaa kaulan imusolmukkeiden tulehdusta - Keuhkopussintulehdus December\nMiten hoitaa aikuisen niskassa olevia imusolmukkeita\nMuista, että vain lääkäri voi kertoa, miten käsitellä imusolmukkeita kaulassa! Itsehoito on täynnä seurauksia. Alla olevat tiedot ovat vain viitteellisiä eivätkä korvaa lääketieteellistä apua.\nUseimmiten imusolmukesairaudet liittyvät bakteeri-, virus- tai sienitautien aiheuttavien tarttuvien aineiden nauttimiseen. Siksi tulehdusprosessin poistamiseksi määrätä lääkkeitä, jotka "tappavat" infektion:\nAntibiootteja. Suurentunut imusolmukkeet kaulassa aiheuttavat useimmissa tapauksissa bakteeri-infektioita (kurkkukipu, tonsilliitti), joten hoitoon on määrätty antibioottihoito. Tarvittaessa voit tehdä nielun kurkusta tai nenästä patogeenin tyypin määrittämiseksi ja valitun pillerin tyypin mukaan. Mutta useammin määrätään monimutkaisia laaja-alaisia antibiootteja, joihin useimmat aerobiset ja anaerobiset mikro-organismit ovat herkkiä. Nämä ovat penisilliinit ja niiden johdannaiset, Ciproflaksatsin, Summamed, Amoksilyillin, Flemoksin Solyutab, Bitsillin jne.\nAntiviraaliset lääkkeet ovat tehokkaita, kun kohdunkaulan imusolmukkeita laajennetaan virusinfektion vuoksi. Tämä tapahtuu pääasiassa kausiluonteisten epidemioiden aikana kylmän kauden aikana. SARS: in tapauksessa akuutit hengitystieinfektiot, influenssa A- ja B-virukset, tehokkaimmat lääkkeet ovat Anaferon, Viferon, Kagocel, Ingavirin, Arbidol. Antibiootteja ei ole viruksen aiheuttaman infektion tapauksessa määrätty lainkaan tai vain silloin, kun bakteeri-infektio liittyy.\nAntifungaaliset aineet ovat tehokkaita suussa olevan sienen tapauksessa. Tähän ilmiöön liittyy kurkkukipu, valkoiset patinaa mandeleilla ja kieli ja kaulan imusolmukkeiden tulehdus. Sieni pääsee tavallisille alueille (esimerkiksi uima-altaalle) sekä antibioottien ottamisen jälkeen. Tehokkaimmat sienilääkkeet ovat nystatiini, flukostaatti, flukonatsoli.\nAnti-inflammatoriset lääkkeet, joita käytetään tablettien muodossa suun kautta annettavaksi, tabletit imemiseen, suihkeet, liuokset kurkkukipun hoitoon. Nämä varat sisältävät kasviperäisiä anti-inflammatorisia aineita, antibiootteja, antiviraalisia komponentteja sekä kipulääkkeitä ja anestesia-aineita. Kaulan imusolmukkeiden hoitoon tarkoitetuista pillereistä suosituimpia ovat Grammeidin, Lizobact, Immudon, Strepsils, Faringosept. Ingalipt, Kameton, Hexoral, Stopangin ja muut määrätään suihkeiksi, ja voit hoitaa kurkkukipua, joka aiheuttaa lymfadeniitin, Lugolin liuoksella, Chlorphyllipt.\nKroonisen kohdunkaulan lymfadeniitin ja usein kylmien immuunien vahvistamiseksi on suositeltavaa ottaa lääkkeitä, jotka vahvistavat immuunijärjestelmää ja lisäävät kehon vastustuskykyä infektioita vastaan. Nämä varat voidaan jakaa immunomodulaattoreihin ja immunostimulaattoreihin. Heidän eronsa on siinä, että immunostimulantit ovat vastuussa immuunijärjestelmän työn tehostamisesta, ja immunomodulaattorit muuttavat täysin työnsä algoritmeja, voivat vahvistaa joitakin niistä ja heikentää joitakin. Joka tapauksessa immunostimulaattoreita voidaan käyttää ennaltaehkäiseviin tarkoituksiin, etenkin kasviperäisiin (Immunal, Echinacea -uute), ja lääkäri valitsee immunomodulaattorit riippuen kohdunkaulan lymfadeniitin aiheuttamasta erityisestä taudista.\nKun hampaiden sairaudet voivat vaurioittaa myös kohdunkaulan imusolmukkeita. Se voi olla stomatiitti, glossiitti, karies, hampaiden juurijärjestelmän tulehdus, periodontiitti, periodontaalinen sairaus ja monet muut. Tässä tapauksessa ei myöskään tarvita itse imusolmukkeiden hoitoa, riittää poistamaan hammaslääkärin tulehduksen lähde - hampaiden ja ikenien parantamiseksi on myös mahdollista käyttää kotona antiseptisiä liuoksia. Joskus määrätään hammasfysioterapia.\nAntipyreettisiä lääkkeitä käytetään tapauksissa, joissa infektio on levinnyt paitsi kaulan imusolmukkeihin, myös koko kehoon, ja aiheuttanut kehon lämpötilan nousun. Voit käyttää Paracetamolia, Ibuklinia, mutta vain silloin, kun lämpötila on noussut 38 asteen tai korkeammalle. Tähän asti antipyreettisten lääkkeiden käyttöä ei suositella.\nOn olemassa monia muita ei-tarttuvia tauteja, joissa on myös mahdollinen kaulan imusolmukkeiden häiriö:\nEri hyvänlaatuisten ja pahanlaatuisten kasvainten. Kasvainkasvun estämiseksi määrätä syöpälääkkeitä: metotreksaatti, tioguaniini, dekarbatsiini ja muut.\nAutoimmuunisairauksissa on määrätty immunosuppressantteja - aineita, jotka tukahduttavat oman immuunivasteensa. Nämä ovat takrolimuusi, syklosporiini A ja muut.\nPaikalliset korjaustoimenpiteet hoitoon\nKaulan imusolmukkeiden hoitoa voidaan täydentää paikallisilla keinoilla, joita levitetään suoraan tulehdusalueelle. Yksinkertaisin asia, jonka voit tehdä omalla puolellanne, on levittää jodiverkko vaikuttaa imusolmukkeeseen. Tällä menetelmällä on kuitenkin useita vasta-aiheita. Et voi esimerkiksi käyttää alkoholijodia alle 1-vuotiaille lapsille (vain aikuisen tulehdukselle), kilpirauhasen sairastuneille, jos allergiaa tai yksilöllistä suvaitsemattomuutta tälle aineelle sekä röyhkeä lymfadeniitti. Jos nämä kontraindikaatiot puuttuvat, jodi on erinomainen antiseptinen ja tulehdusta ehkäisevä aine kohdunkaulan lymfadeniitille.\nLymfadeniitin hoitoon tarkoitetuista voiteista yleisimmin käytetään Vishnevskiä ja Ichtiol-voidetta. Nämä lääkkeet eroavat koostumuksestaan, mutta niillä on samanlainen vaikutus. Ne pystyvät tunkeutumaan syvälle epidermiin, mikä eliminoi infektion paikallisesti ja vähentää kipua. Mutta niitä ei myöskään voida käyttää imukudoksen kudoksissa oleviin märeisiin muodostumiin, joten imusolmukkeen infektio ei levitä naapurikudoksiin ja -elimiin.\nToinen voide, jota käytetään tulehtuneiden imusolmukkeiden - Levomekolin - hoitoon. Se eroaa edellä mainituista valmisteista siinä, että se sisältää antibiootin ja sitä voidaan käyttää myös silloin, kun siinä on mätä. Poista nopeasti tulehdus imusolmukkeissa voi auttaa kaikkia tunnettuja keinoja - vietnamilaista "Asterisk" -tuotetta, joka on saatavilla jokaisessa ensiapupakkauksessa. Tämä balsami koostuu luonnollisista välttämättömistä kasviöljyistä. Hänellä on vähän vasta-aiheita, pääasiassa allergisia reaktioita. Sitä ei myöskään voida käyttää myrskyn läsnä ollessa, koska sillä on lämpenevä vaikutus.\nMiten päästä eroon taudin folk-menetelmistä\nApteekkien lisäksi voit käyttää perinteisiä lääkkeitä. Lymfadeniitin hoidossa suosituin ja tehokkain:\nSipulit. Paistamaton sipuli on paistettava uunissa tai mikroaaltouunissa, sitten kuori. Jauhaa sipulit ja levitä tuloksena syntyvä kuura tulehduksen paikkaan kompressin muodossa.\nTinktuura, verhottu, jota käytetään myös kompressin muodossa. Sen valmistamiseksi on välttämätöntä jauhaa kasvin lehdet, kaada niihin ½ kupillista alkoholia. Vaadi 24 tuntia pimeässä viileässä paikassa, valuta. Liuota sideharso tai sidos tuloksena olevaan nesteeseen ja levitä tulehtuneeseen imusolmukkeeseen.\nRohdosvalmisteet, jotka otetaan suun kautta. Voit valmistaa kamomillaa, johanneksen virtsaa, keltaista, tammen kuorta, oreganoa, timjamiä, koivun lehtiä jne.\nNäitä menetelmiä olisi sovellettava vain lääkärin kuulemisen jälkeen, koska joitakin kasvisosia ei voida käyttää raskauden aikana, lapsia, joiden ikä on tietyssä iässä, lymfisolmuissa olevan myrskyn läsnä ollessa.\nFysioterapiaa käytetään laajalti akuutin ja kroonisen lymfadeniitin hoidossa. Suosituin on UHF. Tämä on lämmitysmenetelmä, joka lievittää nopeasti tulehdusprosessia ja vähentää kipua. Yleisimmin määrätty krooninen lymfadeniitti, joka vaikuttaa ihmisiin, joilla on ollut nielurisatulehdus ja nielutulehdus.\nKohdunkaulan imusolmukkeiden sairaudet voivat olla oire kylmyydelle tai virusinfektiolle, joka ei aiheuta terveydelle vaaraa ja joka on helposti ja nopeasti parantunut. Mutta joskus se voi puhua vakavammista rikkomuksista kehossa. Siksi, kun havaitaan kipua imusolmukkeissa, se ei saa harjoittaa itsehoitoa ja etsiä, kuin vain lymfadeniitin hoitoon. On tarpeen keskustella välittömästi lääkärin kanssa kattavan diagnoosin tekemiseksi ja sopivan hoito-ohjelman määrittämiseksi.\nMonet ihmiset löytävät joskus luonnollisia pullistumia kaulassa, yleensä erittäin kivuliaita. Ne voivat esiintyä sekä aikuisilla että lapsilla. Mitä tämä tarkoittaa, miten se on vaarallista ja miten hoitaa tällainen tauti? Tämä oireyhtymä liittyy kaulassa olevien imusolmukkeiden tulehdukseen. Tilanteen syitä voidaan muuttaa.\nSelvittääkseni, miksi kaulan imusolmukkeet loukkaavat, aluksi tutkitaan, mitä imusolmukkeita ja imusolmukkeita on, ja mihin toimintoon ne toimivat.\nLymfi on erityinen neste, joka muistuttaa verta, paitsi että siinä ei ole punasoluja. Lymfissä esiintyvä pääasiallinen solutyyppi on lymfosyytit. Tämän tyyppinen solu on vastuussa kehon immuunivasteesta.\nImusolmukkeet ovat kokoelma imusoluja. Solmut suorittavat kaksinkertaisen tehtävän - toisaalta ne ovat este erilaisten tarttuvien tekijöiden tunkeutumiselle kehoon ja estävät myös itse kehon patologisten solujen lisääntymisen. Toisaalta imusolmukkeet ovat uusien lymfosyyttien kehittymispaikka. Myös imusolmukkeissa voidaan tuottaa vasta-aineita ja fagosyyttejä. Lisäksi nämä elimet ovat vastuussa solujen välisen nesteen ulosvirtauksesta.\nIhmiskehossa on paljon imusolmukkeita, mutta ne sijaitsevat tiheimmin kaulassa, nivusissa ja kainalossa. Imusolmukkeiden koko on erilainen. Suurin niistä on noin 1 cm halkaisijaltaan, ja kaulassa on useita solmuja:\nSuurin ja lähellä ihon pintaa voi tuntea sormillasi. Ne ovat pyöreitä kosketuksiin ja voivat rullata hieman. Normaalissa tilassa imusolmukkeet eivät kuitenkaan aiheuta kipua kosketettaessa.\nImusolmukkeiden tulehdusta kutsutaan lymfadeniitiksi. Kohdunkaulan lymfadeniitin vuoksi solmut lisääntyvät ja tulevat tuskallisiksi. Koskettamiseen voi tulla kovaa. Tulehtuneiden solmujen koko voi vaihdella herneen halkaisijasta 5 tai useampaan senttimetriin.\nJoskus kohdunkaulan imusolmukkeiden arkuus on poissa. Vakavan tulehduksen yhteydessä imusolmukkeiden ympärillä oleva iho voi punastua ja syttyä. Tauti voi vaikuttaa sekä kaulan toisella puolella oleviin imusolmukkeisiin että symmetrisiin solmuihin molemmin puolin. Toisinaan prosessiin voi osallistua useita solmuja.\nMyös kohdunkaulan imusolmukkeen kipua voi joskus tuntea paitsi sitä painettaessa, mutta myös nielemisen aikana, kääntämällä päätä eri suuntiin.\nOn olemassa useita riskiryhmiä, joiden jäsenet sairastuvat todennäköisemmin:\nkärsii kroonisesta alkoholismista;\nihmiset, joilla on taipumus allergisiin reaktioihin;\npotilailla, joilla on kilpirauhasen sairaus.\nOn tavallista erottaa useita lymfadeniitin tyyppejä:\nKun kohdunkaulan imusolmukkeiden tulehdus voi vaihdella. Useimmissa tapauksissa lymfadeniitti ei ole itsenäinen sairaus, vaan vain oire, joka osoittaa joitakin kehon ongelmia. Nämä voivat olla tulehduksia, infektioita tai kasvaimia. Kokenut lääkäri voi määrittää taudin sijainnin ja sen tyypin vaikuttavan solmun sijainnin, muodon, koon ja kivun asteen perusteella.\nImusolmukkeiden kaulan tulehdus voi liittyä lisääntyneeseen taudinaiheuttajien pitoisuuteen niissä ja niiden koon lisääntyminen lymfosyyttien tuotannon lisääntymisen myötä.\nHyvin usein kaulan imusolmukkeiden tulehdus johtuu ylähengitysteiden sairaudesta - nuha, sinuiitti, sinuiitti, tonsilliitti, influenssa sekä keskikorvan tulehdus - otiitti. Lymfadeniitti voi myös aiheuttaa suuontelon infektioita - periodontiitti, ientulehdus, karies, stomatiitti, ikenien tulehdus ja kieli.\nInfektioprosessit iholla - dermatiitti, ihottumat, furunkuloosit, haavat ja huimaukset voivat myös aiheuttaa solmujen lisääntymisen ja tulehduksen. Nämä prosessit voivat johtua altistumisesta herpesvirukselle, bakteereille tai sienille.\nJos imusolmuke on kipeä, se voi olla oire ennen taudin aktiivista vaihetta. Mikro-organismeista, jotka voivat aiheuttaa solmujen tulehdusta, ovat syfilisin, gonorrhean, tuberkuloosin, streptokokkien ja stafylokokin, Pseudomonas aeruginosan, patogeenisten sienien patogeenit.\nInfektio tuberkuloosin, bruselloosin ja syfiliksen bakteereilla johtaa useimmiten lymfadeniitin krooniseen muotoon.\nMyös solmujen lisääntyminen ja tulehdus voi johtua autoimmuunisairauksista (reuma, kihti, sarkoidoosi, Sjogrenin oireyhtymä, nivelreuma, systeeminen lupus erythematosus), krooninen alkoholismi.\nEi ole harvinaista, että lymfadeniitti on vain todiste heikentyneestä immuniteetista (stressin, vitamiinien ja hivenaineiden puuttumisen vuoksi kehossa). Käänteinen tilanne voi myös esiintyä - kun solmut tulehtuvat allergisen reaktion vuoksi, toisin sanoen tehostettu immuunivaste mihinkään ärsyttävään. Tällaisissa tapauksissa imusolmukkeiden lisääntymiseen voi liittyä myös muita allergisia reaktioita oireita - ihottumaa, nokkosihottumaa, turvotusta jne.\nAIDS on vakava virussairaus, joka vaikuttaa ihmisen immuunijärjestelmän soluihin. Kaulan imusolmukkeiden tulehdus sekä kehon muissa osissa sijaitsevat imusolmukkeet voivat merkitä HIV: n esiintymistä elimistössä.\nTarttuva mononukleoosi voi myös johtaa lymfadeniittiin. Tämä on tauti, jossa kehossa esiintyy epänormaaleja soluja, jotka keskittyvät tiettyihin elimiin, mukaan lukien imusolmukkeet. Mononukleoosille on tunnusomaista imusolmukkeiden voimakas kasvu, jonka koko voi nousta 5 cm: iin.\nKehon ylemmässä osassa olevat tuumorit voivat myös edistää laajentuneen imusolmukkeen kaulassa. Joissakin tapauksissa voimme puhua imusolmukkeiden kudosten tuumoreista - lymfoomista.\nSiten syyt, jotka voivat aiheuttaa suurentuneita imusolmukkeita kaulassa, on valtava valikoima, ja lyhyessä artikkelissa on mahdotonta luetella niitä kaikkia. Yhteensä on yli sata sairautta, jotka voivat johtaa samanlaiseen ilmiöön. Siksi on yleensä hyvin vaikeaa päätellä, mikä ongelma on lymfadeniitin perusta, ilman perusteellisia analyysejä.\nJoissakin tapauksissa potilas voi myös päätellä imusolmukkeen tulehdukseen liittyvän taudin luonteen muodosta ja muista ulkoisista ominaisuuksista.\nMonien pienten tulehtuneiden solmujen läsnäolo osoittaa heikentynyttä immuunijärjestelmää. Paikan epätasaiset ääriviivat, liikkumattomuus ja kivuttomuus ovat syynä viittaamaan onkologiin.\nLaajennettu imusolmuke ilman painekipua voi osoittaa tiettyjä tuberkuloosivaiheita.\nPaineen lisääntyminen paineella, solmun pyöristetty muoto ja liikkuvuus puhuvat todennäköisesti tulehduksellisista prosesseista kurkussa ja kaulassa. Myös tulehtuneen solmun sijainti voi osoittaa tämän - pääsääntöisesti submandibulaariset imusolmukkeet tulehtuvat kurkkuun tarttuvien prosessien aikana. Jos esimerkiksi vasemmanpuoleinen imusolmuke on kipeä, tämä tarkoittaa, että todennäköisimmin infektion lähde on myös vasemmalla puolella.\nOn myös mahdotonta sulkea pois lymfadeniittiä, joka ei liity mihinkään tartuntatautiin, mutta johtuu solmun kudoksen mekaanisista vaurioista.\nLapsilla infektioissa esiintyvä kaulan imusolmukkeiden tulehdus esiintyy useimmiten. Useiden tulehdusten syyt voivat olla SARS ja vihurirokko, scarlet-kuume, tarttuva mononukleoosi. Myös lapsissa solmujen tulehdus voi olla immuunivaste rokotuksille, esimerkiksi BCG-rokotus.\nTaudin syy voidaan useimmissa tapauksissa määrittää vain lääkäri tutkimuksen aikana. Usein kuitenkin tapahtuu, että solmujen tulehdus esiintyy samanaikaisesti hengityselinten oireiden, kurkkukipun, yskän, nenän ja korkea kuume. Tällaisissa tapauksissa ei ole epäilystäkään siitä, että lymfadeniitti johtuu akuutista hengityselinten sairaudesta. Näin ei kuitenkaan aina ole. Joissakin tapauksissa imusolmukkeiden lisääntyminen voi viitata kasvaimeen, joten jos solmut eivät kulje pitkään, sinun pitäisi kysyä asiantuntijalta.\nMikä asiantuntija on parasta ottaa yhteyttä, jos kaulan imusolmukkeet loukkaantuvat? Tämä on yleensä otolaryngologin etuoikeus. Hän voi lähettää lisäkokeita - verikoe, ultraäänitutkimus, tutkimus mikro-organismien genomeista tai muille asiantuntijoille, esimerkiksi tartuntatautien asiantuntijalle, onkologille, hematologille, hammaslääkärille, pulmonologille. Tarvittaessa voidaan diagnosoida kudospaikan biopsia. Tuberkuloosin sulkemiseksi voidaan käyttää fluorografiaa.\nMiten hoitaa ja miten hoitaa lymfadeniitti? Useimmissa tapauksissa imusolmukkeiden tulehdus on toissijainen oire, joten se ei vaadi erillistä hoitoa. Riittää, kun parannetaan taustalla olevaa tautia ja suurentuneet solmut pienenevät. Poikkeuksena on solmujen röyhkeä tulehdus. Tällöin leikkaus voi olla tarpeen.\nMitä jos sairaus on luonteeltaan bakteeri? Tässä tapauksessa otetaan antibiootteja. Erityinen antibioottien tyyppi riippuu taudinaiheuttajan tyypistä ja lääkärin on määrättävä. Sieni-ihovaurioita varten käytetään sienilääkkeitä - Clotrimazole, Ketonazole.\nJos taudilla on virusluonto (influenssa, ARVI, tuhkarokko, vihurirokko, punapää), hoidetaan yleensä oireenmukaista hoitoa. Kun herpes on määrätty Acyclovir tablettien tai voiteiden muodossa. Tarttuvan mononukleoosin tapauksessa määrätään interferonivalmisteita.\nJos lymfadeniitin syy on allerginen reaktio, määrätään antihistamiineja ja ryhdytään toimenpiteisiin ärsyttävän aineen vaikutuksen poistamiseksi kehosta. Lapsilla on usein imusolmukkeiden tulehdus puolustusreaktiona eläinten syljen nauttimisen jälkeen, esimerkiksi kissojen tai koirien pelaamisen jälkeen. Joissakin tapauksissa fysioterapiaa voidaan määrätä ensisijaiselle lymfadeniitille.\nItse lääkehoito ei voi missään tapauksessa lämmetä kärsineitä solmuja, hieroa niitä tai levittää niitä bakterisidisillä voiteilla, samoin kuin voiteilla ja geeleillä, joilla on lämpenevää vaikutusta. Tällöin infektio voi levitä paljon yli solmun koko kehoon ja johtaa jopa veren infektioon.\nMutta tärkein vaara ei ole edes. Koska lymfadeniitti on useimmissa tapauksissa toissijainen tauti, voit keskittyä tuskallisen ja laajentuneen imusolmukkeen ongelmaan, jolloin voit aloittaa sairauden hoidon.\nJos potilaalla on korkea lämpötila, suositellaan sängyn lepoa, liikunnan puuttumista. On myös suositeltavaa juoda runsaasti lämmintä vettä - aikuisille jopa 2 litraa päivässä, lapsille - enintään 1 l.\nVoinko käyttää perinteisen lääketieteen menetelmiä tulehtuneiden solmujen hoidossa? Nämä menetelmät voivat olla hyödyllisiä taudin taustalla olevien syiden poistamiseksi - ylempien hengitysteiden tulehdus ja suuontelot. On tunnettua, että suuontelossa on monia tulehduksellisia prosesseja, huuhtelu salvia, piparminttu- ja kamomillauutteilla, joilla on hyvät anti-inflammatoriset ominaisuudet, auttavat. Tuskin on järkevää turvautua perinteiseen lääketieteeseen, kunnes taudin syytä ei ole määritelty tarkasti.\nJos kroonisen lymfadeniitin syy on potilaan heikentynyt koskemattomuus, voidaan auttaa ginsengin, sitruunaruohon ja echinacean yleisiä vahvistuksia. Sen pitäisi kuitenkin myös sulkea pois onkologisten syiden mahdollisuus, koska tässä tapauksessa yrttien poistot voivat pahentaa niitä.\nKäsittelemätön kurjakuoleva lymfadeniitti voi johtaa useisiin komplikaatioihin:\nflegmoni (ihonalaiskudoksen kurpallinen tulehdus),\nruokatorven ja henkitorven fistulat.\nKun limakalvojen limakalvot muodostivat tuskallisen turvotuksen. Myös flegmonille on tunnusomaista kipu suuhun nielemisessä ja avaamisessa, lämpötilan nousu.\nEnnaltaehkäiseviä toimenpiteitä lymfadeniitin todennäköisyyden vähentämiseksi ovat sellaisten tautien oikea-aikainen hoito, jotka voivat aiheuttaa sitä - influenssa, akuutit hengitystieinfektiot, nuha, suuontelon sanitaatio, henkilökohtainen hygienia, joka vähentää kiehumisriskiä. On myös tärkeää vahvistaa kehoa kokonaisuudessaan ja immuunijärjestelmää. Henkilöiden, jotka ovat yliherkkiä allergeeneille, on vältettävä altistumista.\nDerinat-ruiskutus kurkun ja nenän hoitoon\nKroonisen sinusiitin hoito kotona\nAiheuttaa vilunväristyksiä ilman kuumetta\nKeuhkoputkien sairauksien ehkäisy\nHengitystiet hengitysteitse: käyttöohjeet\nOireet ja kroonisen mesotympaniitin hoito\nEnsimmäiset merkit meningiitista lapsessa ovat sairauksien, ilmenemismuotojen ja hoidon tyypit\nSuuri määrä sairauksia hyökkää päivittäin jokaiselta puolelta. Syyt voivat olla hyvin erilaisia. Näistä melko yleisiä pidetään hermoa peittävien solujen hyvänlaatuisena kasvaimena. Kuulon hermon hermoston hoitoa folk-korjaustoimenpiteillä pidetään melko tehokkaana menetelmänä.\nMonimutkaisten nenätippojen koostumus ja reseptit


KIRPUSTA LUOPUMINEN - Desire Nymark\nSovittiin miehen sekä ystävien kanssa että luovutaan Kirpusta ihan kokonaan ja suunnitelmien mukaan Kirppua haudattiin 20 huhtikuuta, eli ristiäispäivänä ja sen jälkeen siirrytään Belleen. Meillähän oli se sääntö että Kirppu pysyy Kirppuna ristiäisiin saakka ja valittu nimi oli suuri salaisuus siihen saakka. No tässä me vaan edelleen käytetään Kirppua ja kasa muita kutsumanimiä.\nSanotaan että ”Rakkaalla lapsella on monta nimeä” – ja onhan tämä meidän huushollissa totta, mutta me ei käytetä Isabelleä tai Belleä ollenkaan! Miten siirtyminen siihen ”oikeeseen nimeen” voi olla näin vaikeeta? Me etsittiin sopivaa nimeä yli puolivuotta ja valittiin Isabelle nimenomaan sen takia että voidaan kutsua meidän Kirppua Belleksi, eli lyhyt kutsumanimi oli jo valmiina. Silti joudun käymään blogitekstejä läpi ja väkisin vaihtaa kaikki ”Kirput” Belleksi. Videoissa tämähän ei onnistu ja Belle esiintyy vieläkin Kirppuna.\nKirpun lisäksi on vielä tullut Stinkki (eli Haisuli), Stinkki-Liisa, Kirppeni, Bellmer ja Snörppe. Meidän pikkunen ei varmaan ikinä ymmärrä että hänen oikea nimi on Isabelle ja tuskin minäkään opin kutsumaan häntä sillä nimellä. Tässä rupesin jo miettimään että valitiinkon silti väärä nimi, kun sen käyttäminen on näin vaikeeta. Onko muita joilla siirtyminen siihen oikeeseen nimeen on ollut näin vaikeaa?\n21.6.2017 klo 10:12\nHaha ? hyvä tietää et en ole ainoa tämän ongelma kanssa kamppaileva ?\n14.6.2017 klo 08:35\nKuulostaa tutulta! Meidän vauvan kutsuma nimiä oli pikku-purjo, Eevi, pieni-punkki… Kasteessa nimeksi tuli Heidi ja meni todella pitkään tottua siihen 😀 No nyt kun vuosi on kohta ikää hällä niin oikea nimi tulee jo huomaamatta ;D\n15.6.2017 klo 16:07\nToivotaan että mekin pikkuhiljaa siirrytään siihen oikeeseen nimeen! ?\n20.6.2017 klo 23:04\nMä kutsuin meiän kuopusta lempinimillä ”Adolf, Ruben” ja ”vauva” tosi pitkään, en vaan päässy yli niistä. Joskus ennen 1 vuoden ikää aloin käyttää ristimänimeä 😀 Ja ihan hyvin tuo nykyään (3v) tottelee nimeään kun sitä karjuu tarpeeks kovaa 😀


Työväentutkimus VUOSIKIRJA PDF\nTyöväentutkimus VUOSIKIRJA 2012\nDownload "Työväentutkimus VUOSIKIRJA 2012"\n1 Työväentutkimus VUOSIKIRJA 2012\n2 Sisältö Pääkirjoitus Erkki Vasara: Laaja kirjo työväentutkimusta...3 Artikkelit Kati Launis: Työväenkirjallisuuden klassikko Kössi Kaatra...7 Jaana Torninoja-Latola: Elääkseen ihminen tarvitsee unelman Elvi Sinervo kirjailijana...12 Hanne Koivisto: Arvostuksen ja kritiikin kohteena vasemmistointellektuelli Raoul Palmgren aikalaisarvioissa...17 Päivi Uljas: Pienestä johtolangasta pitkä tarina...21 Ville Okkonen: Vasemmiston yhtenäisyyskehitys ja enemmistöparlamentarismin paine elinkeinoelämän taustana 1970-luvulla...27 Hannu Itkonen: Joroinen kansalaissodan melskeissä...34 Pertti Hynynen: Yhdysvaltain sisällissota: Orjuus hävisi vapaalle työlle...40 Keskustelua Sirpa Kähkönen: Omaisena ja tutkijana: Matka kartoittamattomalle seudulle...44 Opinnäytteet Minna Rossi: Hilda Tihlän teosten naturalistinen maailmankatsomus...47 Arja Snygg: Kuusankosken työläistyttöjen koulutuksen tavoitteita Kymin Osakeyhtiön ammattikoulussa...47 Riku Ahola: Nuoret kansandemokraattien verkostoissa...48 Janne Sipinen: Köyhäinhoitoa 1930-luvun pula-ajan Korpilahdella...49 Iidamaria Mäki-Mikola ja Heini Sipilä: Suomen sisällissodan käsittely lukujen historian oppikirjoissa...50 Elisa Järveläinen: Naiskaartilaisten kuvaukset lukujen kirjallisuudessa...51 Marianna Kivelä: Yt-neuvottelut työntekijän näkökulmasta...51 Katri Nokela: Köyhä yksineläjänainen pohjoismaisessa hyvinvointivaltiossa...52 Kirja-arviot Elsi Hyttinen: Kovaa työtä ja kohtalon oikkuja (Hanne Koivisto)...53 Lauri Keskinen: Seura tekee kaltaisekseen (Jouko Kokkonen)...54 Tuulikki Pekkalainen: Susinartut ja pikku immet (Sami Suodenjoki)...55 Hanne Koivisto: Politiikkaa, erotiikkaa ja kulttuuritaistelua (Kari Sallamaa)...56 Tapio Bergholm: Kohti tasa-arvoa. Tulopolitiikan aika 1 (Päivi Uljas)...57 Matti Hannikainen ja Jussi Vauhkonen: Ansioiden mukaan (Tapio Bergholm)...58 Päivi Uljas: Hyvinvointivaltion läpimurto (Jussi Vauhkonen)...59 Alf-Erik Helsing: Det började en vacker vårdag; Tero Tuomisto: Se alkoi Harakassa; Kati Suutari: Mukana on oltu (Jyrki Helin)...60 Ossi Viita: Visa Pakilasta; Kalervo Ilmanen: Kuhat Kumpulasta; Tero Tuomisto: Kunnon Kisa (Teijo Pyykkönen)...62 Marko Paavilainen: Ristiaallokosta lapsen oikeuksiin; Jukka Rantala: Lapset historiakulttuurin kuluttajina (Päivi Lipponen)...64 Osmo Jussila: Neuvostoliiton tragedia (Timo Vihavainen)...65 Joni Krekola: Maailma kylässä 1962 (Erkki Vasara)...67 Tomi Huttunen: Pietari on rock (Miska Rantanen)...68 Erkki Kauppila: Lehtimies ja eurokommunisti (Seppo Hentilä)...69 Sakari Selin: TUL Suomen ja työväen asialla (Seppo Hentilä)...71 Lasse Erola: Tapsa. Tapio Rautavaaran elämä (Pekka Hurme)...72 Eevi Kaasinen: Liikkeen harmonia (Pekka Hurme)...73 Pentti Väänänen: Purppuraruusu ja samettinyrkki (Mikko Kosunen)...74 Sakari Saaritsa ja Kirsi Hänninen (toim): Työväki maahanmuuttajana. Väki voimakas 25 (Marjatta Rahikainen)...75 E. Jokinen, J. Könönen, J. Venäläinen ja J. Vähämäki (toim.): Yrittäkää edes Prekarisaatio Pohjois- Karjalassa (Hannu Itkonen)...76 Heikki Patomäki: Eurokriisin anatomia (Arja Alho)...77 Yrjö Kallinen, Juha Koivisto, Lauri Lahikainen ja Antti Ronkainen (toim.): Kurssi kohti konkurssia (Arja Alho)...78 Mikko Majander ja Kimmo Rentola (toim.): Ei ihan teorian mukaan (Eino Ketola)...79 Terry Eagleton: Miksi Marx oli oikeassa (Tauno Saarela)...81 Jorma Kalela: Making History: The Historian and the Uses of the Past (Kalervo Ilmanen)...82 Henrik Berggren: Edessä ihana tulevaisuus; Göran Greider: Ingen kommer undan Olof Palme; Kjell Östberg: Olof Palme (Mikko Majander)...83 Markku Koivusalo: Kokemuksen politiikka (Juhani Vähämäki)...84 Kari Palonen: Parlamentarismi retorisena politiikkana; Pekka Korpinen: Berlusconin Italia Oikeistopopulismin nousu ja rappio (Kari Paakkunainen)...86 Björn Wahlroos: Markkinat ja demokratia (Esko Seppänen)...88 Riikka Kaihovaara: Riippumaton puutarha (Ilkka Aula)...89 Aleksandr Solzhenitsyn: Gulag vankileirien saaristo (Erkki Vettenniemi)...91 Julkaistuja työväenyhdistys-, ammattiyhdistys- ja työväen urheiluseurahistoriateoksia...92 Tiedonkierto Ärhäkkä aktivisti tutkimuskohteena (Tapio Bergholm)...94 Työväen Arkisto...96 Kansan Arkisto Työväenliikkeen kirjasto Työväen historian ja perinteen tutkimuksen seura Työväenmuseo Werstas Lenin-museo Tapahtumia Työväentutkimus VUOSIKIRJA 2012 Toimitus: Erkki Vasara (päätoimittaja) Alpo Väkevä (toimitussihteeri) Eerika Koskinen-Koivisto, Mikko Kosunen, Reetta Laitinen, Kirsti Lumiala, Aimo Minkkinen, Minna Rossi, Tero Tuomisto, Marita Viinamäki Julkaisijat: Kansan Arkisto, Lenin-museo, Työväen Arkisto, Työväen historian ja perinteen tutkimuksen seura, Työväenliikkeen kirjasto, Työväenmuseo Werstas, Työväenperinne- Arbetartradition ry. Kuvatoimitusvastaava: Reetta Laitinen Ilmoitushankinta: Kirsti Lumiala, Teija Norvanto, Minna Rossi Ulkoasu: Erkki Vasara Kannen toteutus: Susanne Luomajärvi Taiton toteutus: Maija Räisänen Painopaikka: Vammalan Kirjapaino Oy, Sastamala 2012 Kustantaja: Työväenperinne-Arbetartradition ry. Tilaukset: Työväenliikkeen kirjasto, Sörnäisten rantatie 25, Helsinki, puh. (09) , Julkaisua on tukenut Kansan Sivistysrahasto Kannen kuva: Tapio Tapiovaara: Guernica, 1937 (Katso tarkemmin s. 5) ISSN\n3 PÄÄKIRJOITUS Pääkirjoitus Laaja kirjo työväentutkimusta Pian päättyvä vuosi 2012 tullaan muistamaan presidentin vaihdoksesta ja kuten niin monet edeltävätkin vuodet lukuisista yt-neuvotteluista ja irtisanomisista. Globalisaatio ja markkinatalouden lujat lait vaikuttavat yritysmaailman ratkaisuissa kovalla kädellä, ja kärsijän osassa ovat jälleen tuhannet suomalaiset ja heidän perheensä, joiden toimeentulo ajautuu työttömyyden iskiessä suuriin vaikeuksiin. Maaliskuun alussa maan johdossa aloitti monivuotinen kestosuosikki, kokoomuksen Sauli Niinistö, jota edellisissä presidentinvaaleissa vuonna 2006 kaupattiin kansalaisille työväenpresidenttinä. Niinpä niin. Sosialidemokraattisen presidenttivallan 30 vuotta ovat ohi. Kolme vuosikymmentä on kyllä mahtava suoritus. Ennen Mauno Koivistoa oli porvarispuolella ollut presidentti yhtä putkea 63 vuotta, mutta ne olivat jakautuneet maalaisliiton, kokoomuksen ja edistyspuolueen sekä marsalkka Mannerheimin kesken. Nyt on palattu porvaripresidenttiin, joka on ensi kertaa sitten vuoden 1956 kokoomuksesta. Vielä ei ole mahdollista arvioida, millaisen miehen oikein olemme saaneet Suomen johtoon, mutta tulevat vuodet kyllä varmasti kertovat sen. Turun yliopiston eduskuntatutkijoiden Ville Pernaan ja Erkka Railon toimittamassa tuoreessa raportissa viime vuoden eduskuntavaalien mediajulkisuudesta otsikolla Jytky osoitetaan, miten Perussuomalaisten populistinen viesti upposi tehokkaasti lukuisiin kansalaisiin olkoonkin, että rinnalle nousivat myös varoittavat viestit paluusta impivaaralaiseen perus-suomeen. Äskeisissä kunnallisvaaleissa työväenpuolueet saivat puolestaan nippa nappa torjuntavoiton. Oikeistoa suosivasta surkeasta äänestysprosentista huolimatta ne saavuttivat yhdessä lähes 30 prosentin kannatuksen, mikä on jotakuinkin siedettävä tulos niin edellisiin kunnallis- kuin varsinkin viime vuoden eduskuntavaaleihin nähden. Silti on pantava merkille, että SDP sai nyt historiansa heikoimman kunnallisvaalituloksen. Vasemmistoliitto puolestaan hävisi vihreille ja jäi puolueiden suuruuslistassa kuudenneksi. Työväenpuolueiden asiat eivät ole kohdallaan. Mutta entäpä ne Perussuomalaiset? Puolue sai tosin neljän vuoden takaisiin kunnallisvaaleihin nähden nyt murskavoiton, mutta koki sen sijaan viime vuoden eduskuntavaaleihin nähden murskatappion. Niinpä. Mitä maailman menoon tulee, sama viime vuosina tutuksi tullut masentava laulu soi edelleen. Euroopassa EU:n rahoituskriisi jatkuu yhäti, samoin Venäjän erkaantuminen läntisistä demokratia-arvoista. Surullista. Tämänvuotisen Nobelin rauhanpalkinnon saajan EU:n jäsenyys ja asema Venäjän naapurina edellyttävät, että Suomi on omien etujensa mukaisesti kummankin asian suhteen tarkkana ja toimii tarpeen mukaan aktiivisena vaikuttajana. Lähi-idässä puolestaan jatkuu edelleen ruutitynnyri on lähes valmis räjähtämään -tilanne, ja muslimifanaatikot vihaavat samoin edelleen länttä. Pohjoiskorealaisten painajaismainen elämä jatkuu sekin edelleen, nyt uuden, nuoren ja pullean Kimin ollessa diktatuurin nokkamiehenä. Entäpä sitten käsillä oleva julkaisu? Ensimmäisessä kolmesta artikkeliosiostamme tutkijat Kati Launis, Jaana Torninoja-Latola ja Hanne Koivisto Turun yliopistosta tarkastelevat artikkeleissaan Kössi Kaatran, Elvi Sinervon ja Raoul Palmgrenin elämäntyötä ja vaikutusta työväenkulttuurissa. Seuraavista kahdesta artikkelista ensimmäisessä tohtori Päivi Uljas 3\n4 TYÖVÄENTUTKIMUS VUOSIKIRJA 2012 hahmottaa väitöskirjansa pohjalta 1950-luvun lopun hyvinvointivaltiokamppailujen yhteyttä maaseudun pienviljelijäin elämänkentässä tapahtuneisiin muutoksiin. Tutkija Ville Okkonen puolestaan tutkailee vasemmiston yhtenäisyyskehitystä ja enemmistöparlamentarismin painetta elinkeinoelämän poliittisen aktivoitumisen taustalla 1970-luvulla. Professori Hannu Itkonen Jyväskylän yliopistosta kuljettaa meidät sisällissodan aikaan ja Joroisiin, paikkakunnalle, joka ei ole tullut tunnetuksi minään sodan ratkaisupitäjänä, mutta jonka asukkaat saivat hekin osansa tuon dramaattisen kevään tapahtumista. Viimeisenä vaan ei vähäisimpänä artikkelina tarjolla on lisensiaatti Pertti Hynysen kiintoisa katsaus Karl Marxin näkemyksiin Yhdysvalloissa vuosina käydystä sisällissodasta. Tarjolla on jälleen laaja esittelykirjo työväentutkimusta. Artikkeleita seuraavassa Keskustelua-osiossa kirjailija Sirpa Kähkönen valottaa teostensa yhteyttä kommunisti-isoisänsä kokemuksiin poliittisena vankina sisällissodan ja jatkosodan päättymisen välisessä Valkoisessa Suomessa. Kuten asiaan kuuluu,esittelemme jälleen tekijöiden omin luonnehdinnoin myös uusia työväentutkimuksen eri aloille kuuluvia pro gradu -tutkielmia. Samalla kannustamme opintojaan vielä jatkavia valitsemaan tutkielmansa aiheen työväentutkimuksen laajasta aihekirjosta ja jo valmistuneita ja mahdollisesti jatkoopinnoista haaveilevia tarttumaan toimeen tai ainakin käymään professorin juttusilla. Kirja-arvio-osio on jälleen laaja ja monipuolinen. Se on merkittävä osa julkaisumme työstä esitellä kunkin vuoden ja vähän edellisenkin aikana ilmestyneitä työväentutkimuksen alaan kuuluvia teoksia eri tieteenaloilta. Lisäksi arvioitavana on jälleen myös muuta ajankohtaista, työväenliikkeen, työväen ja ylipäätään sivistyneen lukijakunnan vinkkelistä kiinnostavaa kirjallisuutta yhteiskunnallisia puheenvuoroja, muistelmateoksia jne. Allekirjoittanut toivoo, että linjaus laaja-alaisesta kirja-arvio-osiosta säilyy julkaisussamme myös tulevina vuosina. Tiedonkierto-osasto on erityisen runsas. Työväenperinnelaitosten monipuolinen toiminta on ollut kuluvanakin vuonna laajaa, ja monenlaisia hankkeita on toteutettu. Myös monia uusia toimintoja on eri tahoilla viritteillä, kuten voimme lukea eri laitosten osuuksista. Myönteinen kehitys jatkuu tältäkin osin. Ja vielä yksi asia eli se, että rivakkaa on ajan riento. Allekirjoittanut on ollut Työväentutkimus Vuosikirjan päätoimittajana kuusi viimeistä vuotta lukuun ottamatta vuotta 2010, jolloin muut askareet veivät kaiken aikani. Viisi vuosikirjaa kuudessa vuodessa on ihan riittävä päätoimittajuus yhdelle Vasaralle. Niinpä sanonkin, että on vaihdoksen paikka. Aika on kulunut kuin siivillä, mikä kertoo siitä, että työ on ollut innostavaa ja yhteistyö toimituksen muiden jäsenten kanssa miellyttävää. Erityiskiitokset toimitussihteeri Alpo Väkevälle. Kiitokset myös Työväenperinne Arbetartradition ry:n, kustantajan, hallitukselle monivuotisesta luottamuksesta. Vuoden 2009 vuosikirjamme pääkirjoituksessa sekä saman julkaisun Keskustelua-osiossa ilmestyneessä kirjoituksessani linjasin omia näkemyksiäni Työväentutkimus Vuosikirjasta. Tässä vielä lopuksi muutama kiteytys. Tullessani päätoimittajaksi halusin kehittää julkaisumme korostetusti nimeä myöten nimenomaan vuosikirjaksi, joka sisällöllään pistää, tietenkin mahdollisuuksiensa rajoissa, pakettiin kunkin vuoden saldon omalla tutkimusalallamme se laaja-alaisesti ymmärrettynä. Siten työväentutkimus tulee sidotuksi muuhunkin yhteiskunnalliseen keskusteluun, jolloin esiin nousee korostetusti myös kirja-arvioosion merkitys, kuten jo ylempänä totesin. Näistä linjanvedoista on seurannut vuosikirjamme sivumäärän kasvu vuoden 2007 julkaisusta lähtien. Samassa yhteydessä tuli uudistetuksi myös vuosikirjan ulkoasu ja taitto. Siinä missä Työväen historian ja perinteen tutki- 4\n5 PÄÄKIRJOITUS muksen seuran vuosikirja Väki voimakas ja seuran muut julkaisut ovat foorumi varsinaisille tutkimusartikkeleille, on käsillä oleva julkaisu puolestaan foorumi, jolla esitellä tutkimusta lyhyin, mutta informatiivisin ja pohtivin pikkuartikkelein. Työnjako on selvä ja toimiva. Toivottavasti nämä periaatteet säilyvät julkaisumme linjana myös jatkossa. Lopuksi toivotan kaikille lukijoille antoisia lukuhetkiä käsillä olevan vuosikirjan parissa, miellyttäviä joulunpyhiä sekä kaikkea hyvää ja hyödyllistä tuleville vuosille. Helsingissä marraskuussa 2012 Erkki Vasara päätoimittaja Kansikuva Taiteilija Tapio Tapiovaaran ( ) kuolemasta tulee tänä vuonna kuluneeksi 30 vuotta. Niinpä Työväentutkimus Vuosikirjan 2012 kansikuvaksi on valittu Tapiovaaran linopiirros Guernica vuodelta Guernica kuvaa baskialueella sijaitsevan pienen Guernican kaupungin pommitusta Espanjan sisällissodan aikana. Kenraali Francon joukkojen suorittama teko aiheutti aikanaan ankaraa pahennusta ja vastalauseiden myrskyn kaikkialla Euroopassa. Näistä julmuuksista kertovaatapiovaaran vedosta myytiin sodasta kärsivien espanjalaisten lasten auttamiseksi. Taiteilija muistelee Kulttuurivihkojen haastattelussa vuonna 1974 vedoksen myyntiä seuraavasti:...sitä myytiin tasavaltalaisten hyväksi ainakin parisataa kappaletta. Espanjan lasten puolesta -niminen komitea hoiti lahjoittamani kuvan myynnin. Se maksoi silloista rahaa 25 markkaa, painettuna harmaalle imupaperille. Näitä kuvia ei ole kuin muutama jäljellä, koska niitäkin vainottiin. Joko viranomaiset vainosivat tai ostajat hävittivät niitä varovaisuussyistä. Vedos julkaistiin Kirjallisuuslehdessä seuraavan myyntitekstin saattelemana: Taiteilija Tapio Tapiovaara on lahjoittanut 1000 numeroitua ja taiteilijan nimikirjoituksella varustettua kappaletta yllä olevaa kuvaa Espanjan lasten hyväksi järjestetyn keräyksen toimikunnalle myytäväksi 10,- kappale. Kuvia on saatavissa Sos. Dem. naisliitolta Sirkuskatu 5. Mainittakoon, että ranskalaiset taiteilijat ovat tällä tavalla keränneet satoja tuhansia kärsivän Espanjan hyväksi. Kirjallisuuslehdessä julkaistiin myös kaksi muuta Tapiovaaran Espanjan sisällissotaa kuvaavaa linopiirrosta; Espanja barrikadeilla, 1936, ja Madrid, Guernica on kuitenkin ehkä tunnetuin hänen kolmikymmenluvulla kaivertamistaan linopiirroksista. Kirjallisuuslehden lisäksi Tapiovaaran grafiikkaa julkaistiin 1930-luvulla myöstulenkantajat -lehdessä ja Soihtu-lehdessä. Hän teki kuvituksia muun muassa Kiila-albumiin ja Elmer Diktoniuksen kirjaan Medborgare i republiken Finland, 1935, ja Arvo Turtiaisen Rautakourat -teokseen, Tapio Tapiovaaran laaja henkilöarkisto on taltioitu Kansan Arkistoon. Guernica kuuluu Kansan Arkiston taidekokoelmiin, missä Tapiovaaralta on tämän vedoksen lisäksi yli sata teosta; grafiikkaa, piirustuksia, maalauksia, luonnoksia ja kuvituksia. Lähteitä: Erkki Anttonen: Suomalaista taidegrafiikkaa vuosina , lisensiaattityö, Kirjallisuuslehti , nro Kulttuurivihkot 2/1974. Anja Kaarina Räisänen: Tapio Tapiovaaran grafiikkaa, Kansankulttuuri Oy,\n6 TYÖVÄENTUTKIMUS VUOSIKIRJA 2012 ARTIKKELIT Tämänkertaisessa vuosikirjassamme työväenkulttuuri nousee korostetusti esiin. Kulttuurilla on aina ollut työväenliikkeessä merkittävä sijansa, ja voimmekin sanoa, että työväenliike on paitsi poliittinen, myös kulttuuriliike. Opiskelulla, sivistystyöllä ylipäätään sekä kuvataiteella, näyttämöharrastuksella, musiikilla ja kirjallisuudella on ollut tärkeä sijansa niin liikkeen kuin lukuisien aktiivisten työläisten elämässä. Tällä kertaa valokeilassa on kolme työväenliikkeen kulttuurielämän merkkivaikuttajaa, joiden syntymästä tulee vuonna 2012 kuluneeksi komeasti tasavuosia. Kössi Kaatra syntyi 130 vuotta sitten, ja Elvi Sinervon sekä Raoul Palmgrenin syntymästä on kulunut tasan vuosisata. Artikkelissaan Kaatrasta tohtori Kati Launis valottaa tämän 1900-luvun alussa kynän varteen tarttuneen, rutiköyhistä oloista lähteneen runoilijan heräämistä luokkatietoisuuteen ja hänen tuotantonsa merkitystä työväenkulttuurille ja työväen ja koko Suomen historialle. Luokkiin jakautuneesta Suomesta on jo joitain vuosia puhuttu ja kirjoitettu niin mediassa kuin tutkimuksessakin, Launis kirjoittaa ja jatkaa: Täältä, Kaatran ja hänen aikalaistensa kirjoituksista, löytyvät nykyisen Suomen historialliset jäljet, pala suomalaisen yhteiskunnan historiaa. Launiksen artikkeli perustuu hänen Työväenkirjallisuuden päivillä Tampereella 1. syyskuuta 2012 pitämäänsä esitelmään. Maisteri Jaana Torninoja-Latola puolestaan valottaa artikkelissaan Sinervosta tämän vasemmistolaisessa työväenliikkeessä merkittävästi vaikuttaneen kirjailijan maailmankuvan muotoutumista, kirjailijan uran syntyä, kirjailijaryhmä Kiilan ja sodanaikaisten vankilavuosien merkitystä hänen toimilleen kirjailijana sekä suhdetta kommunismiin. Kirjoittaja etsii myös syvintä Sinervon ajattelussa ja tuotannoissa. Pohtiessaan kirjailijan merkitystä tässä ajassa Torninoja-Latola kirjoittaa: Sosialistiset valtiot ovat yksi toisensa jälkeen kaatuneet ja vasemmistolaiset arvot ovat joutuneet puolustuskannalle nykypäivän markkinavetoisessa yhteiskunnassa. Itse näen vastauksen kysymykseen Elvin omissa sanoissa: Elääkseen ihminen tarvitsee unelman, jonka puolesta toimia täysin sydämin. Ja se on myös se, mikä on luettavissa hänen teksteistään yhä edelleen. Lisensiaatti Hanne Koiviston artikkeli käsittelee Raoul Palmgrenia, tuota kulttuurikommunistia ja marxilaisten villivarsaa, joka vaikutti työväenkulttuurin alalla monin tavoin. Kolmikymmenluvun kulttuuriteoreetikosta ja -kriitikosta kehittyi kirjailija ja pohdiskelija, joka sotavuosien jälkeen vaikutti muun muassa kansandemokraattisen liikkeen Vapaan Sanan päätoimittajana, liittyi kommunistiseen puolueeseen ja tuli myös erotetuksi siitä, vetäytyi politiikasta, toimi kirjastonjohtajana ja vaikutti lopulta kirjallisuustieteen professorina Oulun yliopistossa. Palmgrenin merkitys vasemmistosivistyneistön yhtenä merkittävimmistä vaikuttajista oli ja on edelleen huomattava. 6\n7 TYÖVÄENKULTTUURIN MERKKIVAIKUTTAJIA Kati Launis filosofian tohtori, Turun yliopisto Työväenkirjallisuuden klassikko Kössi Kaatra 1 Vuoden 1905 suurlakko oli runoilija Kössi Kaatralle ratkaisevaa aikaa. Marraskuun ensimmäisenä päivänä Kaatra, 23-vuotias tamperelainen runoilijanalku ja tuolloin vielä nimeltään Lindström, sai tehtäväkseen lukea Punaisen julistuksen Tampereen Raatihuoneen parvekkeelta. Tämä kertoo siitä, että hänellä oli tuolloin jo nimeä työväenliikkeessä sekä runoilijana että lausujana. Mainetta olivat kerryttäneet paitsi työväenlehdistössä julkaistut runot myös kolme runokokoelmaa Kynnyksellä (1903), Elämästä (1904) ja Runoja (1905). Suurlakko merkitsi Kaatralle kuten monelle muullekin vanhan työväenliikkeen kirjailijalle taitekohtaa paitsi poliittisesti myös kirjoittajana. Lakon jälkeisessä aatteellisessa innostuksessa runoja alkoi tulvia työväenliikkeen suurimpaan kustantamoon Työväen Sanomalehti Osakeyhtiöön. Tutkija Aimo Roininen on laskenut, että sisällissodan kynnyksellä työväenkirjailijoita oli puolitoista sataa, ja heistä lähes puolet julkaisi omia teoksia. 2 Kaatra oli yksi heistä, rinnallaan muun muassa Hilja Liinamaa-Pärssinen, Kössi Ahmala, Elviira Willman, Konrad Lehtimäki ja monia muita. Luon artikkelissani katseen Kaatran elämään ja tuotantoon sekä siihen, miten rutiköyhälle tamperelaiselle työläispojalle aukeni terävän kynänkäytön avaamana väylä runoilijan ja lehtimiehen asemaan. Kirjailijaan voi tarkemmin tutustua lukemalla esimerkiksi Armas Äikiän tai Hannu Niklanderin kirjoittamia Kaatra-elämäkertoja tai Raoul Palmgrenin kirjoittamaa, varsin kattavaa Kaatra-lukua teoksessa Joukkosydän, Vanhan työväenliikkeemme kaunokirjallisuus. 3 Kaatran elämästä ja tuotannosta Kössi Kaatrasta on erityisen tärkeä puhua juuri tänä päivänä ja muistaen hänen tamperelaisuutensa. Kaatra on vanhan työväenliikkeen tunnetuin kirjailijani ja toisekseen hän eli ja vaikutti monissa vaiheissaan Tampereella. Hannu Niklanderin mukaan tamperelaiskirjallisuuteen on kuulunut sanomisen selkeys ja arjesta nouseva, työväenaiheinen sisältö. Tässä mielessä Kaatraa voi hänen mielestään pitää jopa ensimmäisenä tamperelaiskirjailijana. 4 Kössi Kaatra ei kuitenkaan ollut syntyjään tamperelainen. Hän syntyi Lohjalla marraskuussa 1882, pikkukauppias Lindströmin perheeseen. Isä oli kärsinyt tuolloin jo vararikon ja alkoholisoitunut, ja perhettä piti pystyssä uskovainen, tomera äiti. Kössi Kaatran syntyessä perheellä ei ollut vakinaista asuinpaikkaa. Kaatra kuvaa elämänsä alkuvaiheita omaelämäkerrallisessa romaanissaan Äiti ja poika, Kuvaus köyhäinkorttelista. Se on yksi omista suosikeistani Kaatran tuotannon joukossa, viehättävä muisteluteos, johon palaan tässä artikkelissa myöhemminkin. Kaatra luo siinä katseen 1900-luvun alun kovassa liikkeessä olevaan Suomeen, työväenluokan syntyyn, omaan kirjailijaksi tuloonsa ja erityisesti, kuten otsikkokin kertoo, äiti-suhteeseensa. Äidin muistolle kirja on myös omistettu. Äiti ja poika alkaa seuraavalla tavalla: Kun äidin raskaana velvollisuutena oli synnyttää kuopuspoikansa kivulla, ei perheellä ollut mitään kotia. Isän syntymäkodissa, missä kuopukselle lahjoitettiin henki, ei 7\n8 TYÖVÄENTUTKIMUS VUOSIKIRJA 2012 ollut paljon tilaa, vielä vähemmän arvattavasti sukulaisille, jotka kiersivät maata ja mannerta ja laittoivat lapsia, vaikkei heillä ollut mihin päänsä kallistaisivat. Ja niin syntyi kuopus kovin huonon tähden alla, kodittomuuden ja turvattomuuden tähden, ja se lähti heitä seuraamaan miten yrittivätkin uurastaa, miten yrittivätkään potkia tutkainta vastaan luvulla perhe muutti Tampereelle. Näihin aikoihin isä kuoli, ja Kössi-poika joutui olemaan yhtämittaisesti töissä. Hän toimi muun muassa sanomalehdenmyyjänä, juoksupoikana, ravintolapassarina, maalaiskauppiaan apulaisena ja kirjapainotyöläisenä. Myöhemmin hän pääsi konttoriapulaiseksi asianajotoimistoon ja äiti ilahtui siitä, että poika pääsi herran ammattiin, Kaatra kirjoittaa. Jo nuorena Kössi Kaatra luki paljon ja kirjoitti. Ensimmäiset runonsa hän julkaisi vuonna 1902 Työväen Joululehdessä, ja esikoiskokoelma Kynnyksellä ilmestyi seuraavana vuonna. Runoja kehuttiin, samoin esikoiskokoelmaa, ja hän sai mainetta. Kaatrasta käytettiin nimitystä Tampereen Eino Leino, millä viitattiin hänen alkuvuosiensa runojen leinolaisen helskyttelevään sävyyn. Leino-lainaus myös aloittaa hänen kokoelmansa Elämästä (1904). Suurlakon myötä Kaatran runoudessa tapahtui kuitenkin muutos. Yksilöllisestä, leinolaiseksi kutsutusta helskyttelijästä tuli joukkojen runoilija, työväen tuntojen tulkki. Vuonna 1906 ilmestyneissä runokokoelmissa Suurlakkokuvia, Murroksessa ja Kyttä näkyy lakon nostattama hurmio ja paremman toivo, joskin myös pelko siitä, miten vaatimukset lopulta menevät läpi. Elettiin Kaatran sanoin sekasorron aikaa; aikaa, jolloin pohjakerrosten on avattava suunsa. Suurlakon jälkeen Kaatran runotuotanto hiipui. Hän osti tamperelaisen Hämeen kirjakaupan ja kustansi Markan kirjasto -nimistä kirjasarjaa, jossa julkaistiin mm. Jack Londonin, August Strindbergin ja Fjodor Dostojevskin teosten suomennoksia. Markan kirjasto meni konkurssiin vuonna Tämän jälkeen Kaatra oli lehtimiehenä Oulussa, palasi Tampereelle ja tuli kiinnitetyksi ohjaajaksi Työväen Teatteriin, jossa hän ohjasi muun muassa Maksim Gorkin näytelmän Pohjalla luvulla Kaatra toimi sekatavarakauppiaana Teiskossa. Vuonna 1917 alkoi taas tapahtua, ensin Venäjällä ja sitten Suomessa, eikä Kaatra jäänyt sivuun. Hän ilmestyi Tampereelle ja lausui kansankokouksessa vallankumousrunon Tulivuori. Huhtikuussa Kaatra siirtyi Yrjö Mäkelinin kutsumana Ouluun Kansan Tahdon toimitussihteeriksi. Raoul Palmgrenin mukaan hän kirjoitti Oulussa ajanrunoutta: viikosta viikkoon, usein jopa päivästä päivään, jatkuu tämä dramaattisten ajantapahtumain kiinteä, kiihkeä ja persoonallisen rehellisyyden leimaama runotilitys. Kaatrasta oli tullut taisteleva lehtimies. 6 Oulu jäi sodassa punaiseksi saarekkeeksi valkoisen Pohjois-Suomen sisälle, mutta kukistui nopeasti. Valkoiset olivat merkinneet Kaatran teloitettavien listalle, mutta runoilijan onnistui piileskellä Oulussa kuukausia erinäisillä ullakoilla. Kun olot rauhoittuivat, hän pakeni Tornion pohjoispuolitse Ruotsiin, asettui Tukholmaan ja sai toimitussihteerin paikan Suomen punaista pakolaishallitusta kannattaneesta Viesti-lehdestä. Kaatra avioitui Ruotsissa Jenny Soinion kanssa ja sai kaksi tytärtä. Tuli myös uusi julkaisurypäs: romaani Punaiset ja valkoiset, Kuvaus Suomen luokkasodasta nimimerkillä Henkipatto (1919), runokokoelma Alhaisolauluja (1922) ja omaelämäkerrallinen Äiti ja poika (1924). 7 Työväenkirjailijaksi tulo Työläispoika Kössi Kaatrasta tuli siis kirjailija, mutta miten ja millä keinoin? Miten kirjailijuus pyrki ja pääsi pintaan arjessa, joka kaikesta päättäen oli kovaa kamppailua jokapäiväisestä leivästä? Ensinnä piti tietysti olla taito kirjoittaa ja halu sanoa, ja nämä Kaatralla oli. Toinen tärkeä tekijä oli se, että työväenliikkeen oma, porvarillisesta kirjallisuusinstituutiosta erillinen kirjallinen kenttä oli muotoutumassa. Oli 8\n9 TYÖVÄENKULTTUURIN MERKKIVAIKUTTAJIA kustantamoita ja lehtiä, ja runoilla oli tilausta myös erilaisiin juhlatilaisuuksiin ja kokoontumisiin. Tämä mahdollisti sen, että myös työväen parista tulevat kynäilijät saivat mahdollisuuden julkaista tekstejään takapihan näkökulmasta, kuten Kaatra kirjoittaa tekevänsä. 8 Kaatran miessukupuolestakaan ei ollut haittaa kirjailijaksi tulon kannalta, sillä työväenkirjailijajoukko oli alussa perin miehinen. Raoul Palmgrenin Joukkosydän-teoksen hakemistossa mainitaan 167 kirjailijanimeä, joista vain kymmenen on naisia, ja näistä naisista tunnetuimmat Hilja Pärssinen, Elviira Willman, Hilda Tihlä ja Hella Wuolijoki ovat kaikki sivistyneistötaustaisia. Sen sijaan työläistaustaiset naiskirjailijat, naispuoliset Kössi Kaatrat, loistavat poissaolollaan. Heidän puuttumisensa kertoo siitä, että työläistaustaisen naisen oli tuolloin miltei mahdotonta tulla kirjailijaksi huolimatta työväenliikkeen oman kirjallisen instituution avaamasta mahdollisuudesta. Työläisnaisten tiellä oli luokan ja sukupuolen muodostama kaksoismuuri, joka toimi kirjallisuuden esteenä, vaikka toinen este, luokka, oli parhaillaan murtumassa. 9 Tärkeä kirjailijaksi sysääjä oli Kaatran kohdalla havahtuminen luokkatietoisuuteen. Luokkajako ja sen myötä eriarvoisuus ei ollutkaan taivaasta langetettu totuus vaan ihmisten aikaansaama, epäoikeudenmukainen järjestys, joka voidaan kumota. Kaatra kuvaa suurlakon jälkeistä työväenluokan nousua Äiti ja poika -teoksessaan innostavana kokemuksena, jossa herätään tietoisuuteen joukon voimasta: Lempo soikoon, kirjoittaa Kaatra, tässä ei ollut kysymyksessä ainoastaan jotkut yksilöt, tässä oli kysymys kokonaisesta luokasta! Myöhemmin hän jatkaa mullistavan kokemuksen kuvaamista: Siihen aikaan se [työväenluokka] oli juuri saanut unen silmistään ja alkoi oikoa jäseniään. Vasta voimansatuntoon päässeenä uhkui se ponnistuksen iloa ja voitonvarmuutta. Se astui yht äkkiä esille huiluin ja sympaalein ja veti vastustamattomasti mukaansa jokaisen, jota vaiva ei vielä ollut ehtinyt runnella loppuun. Kössi Kaatra vuonna Kuva: Kansan Arkisto. Ja yksilöissä tapahtui suuri mullistus. Tässä ei käynyt laatuun kurkoitella oman vasaransa, kehrävartensa, auransa, ompeluksensa takaa järjestelmän armoa. Tänään sait työtä, mutta jos mutisit, sait huomenna lähteä. Tässä oli pyrittävä yhdessä ( ) 10 Luokkatuntoon herääminen merkitsi Kaatran tapauksessa paitsi uutta yhteisöllistä identiteettiä myös sitä, että hän sai sisällön ja suunnan kirjailijuudelleen. Hänestä tuli luokan laulaja, joukkojen runoilija. Joukon tuntoa ilmentää myös nimi Joukkosydän, jonka Kaatra antoi julkaisematta jääneelle myöhäiskokoelmalleen ja jonka mukaan Palmgren myöhemmin nimesi työväenkirjailijoita koskevan tutkimuksensa. Voikin ajatella, että Kaatra tavoitti ilmauksellaan jotakin olennaista vanhan työväenliikkeen ytimestä. 9\n10 TYÖVÄENTUTKIMUS VUOSIKIRJA 2012 Lopuksi Viime vuosina työväen kirjallisen kulttuurin tutkimus on ollut vahvassa nousussa. Muun muassa Elsi Hyttinen ja Kirsti Salmi-Niklander ovat tutkineet 1900-luvun alun työväenkirjallisuutta uusin silmin, Jaana Torninoja-Latola on tutkinut Elvi Sinervoa ja Hanne Koivisto Raoul Palmgrenia ja muita vasemmistointellektuelleja muutamia mainitakseni. Nykyinen kiinnostus työväenkirjallisuutta ja -kulttuuria kohtaan liittynee tutkimusmaailmassa tapahtuneisiin muutoksiin. On kiinnostuttu jälleen luokan merkityksistä ja arjen historiasta. Luokka on kokenut voimallisen uuden tulemisen paitsi tutkimuksessa myös yhteiskunnallisessa keskustelussa samoin kuin nykyisessä kaunokirjallisuudessa, kuten tutkija Jussi Ojajärvi on osoittanut muun muassa Kari Hotakaisen, Arto Salmisen ja Hanna Marjut Marttilan tuotantoa tarkastelemalla. 11 Ja yksi tärkeä osoitus siitä, että työväenkirjallisuus kiinnostaa jälleen, ovat tietysti jo kolmatta kertaa järjestetyt Työväenkirjallisuuden päivät. Kössi Kaatra on yksi niistä kirjailijoista, joiden tuotanto kestää mainiosti uuden tutkimuskierroksen. Vaikka hänen tuotantonsa syntyi aivan toisenlaisessa maailmassa kuin missä elämme nyt, väitän, että hänellä on annettavaa myös nykylukijalle. Luokkiin jakautuneesta Suomesta on jo joitakin vuosia puhuttu ja kirjoitettu niin mediassa kuin tutkimuksessakin. Täältä, Kaatran ja hänen aikalaistensa kirjoituksista, löytyvät nykyisen Suomen historialliset jäljet, pala suomalaisen yhteiskunnan historiaa. Kaatra oli yksi nykyisen luokka-suomen historiallisista tekijöistä ja kokijoista. Lisäksi Kaatran omaelämäkerrallinen Äiti ja poika -teos, jota olen edellä siteerannut, on kestänyt mielestäni hyvin aikaa. Se on kulttuurihistoriallisesti kiinnostava katsaus sadan vuoden takaisiin tapahtumiin ja työväenluokan nousuun, mutta myös terävästi ja pilke silmäkulmassa kirjoitettu kaunokirjallinen teos. Se opettaa lukijalleen paitsi luokkataistelun taustoja ja tuntoja myös erilaisuuden sietoa, sopua ja keinoja, joilla luokkien välinen kuilu voidaan ylittää. Päätän artikkelini tällaiseen lempeän humoristiseen, luokkienvälistä kanssakäymistä ehdottavaan lainaukseen Äiti ja poika -teoksesta. Katkelma sijoittuu kapakkaan, joka oli tuttu maailma ravintolan passaripoikana aikanaan toimineelle Kaatralle. Kertomuksen pieni poika, kirjailijan fiktiivinen minä, kuvaa ravintolan ensin paikkana, jossa luokkaerot piirtyvät selkeinä esiin. Pieni poika katselee, miten paremmat ihmiset istuvat omalla puolellaan ravintolassa juomassa kalliita juomia: erilaisia viinejä, konjakkia, rommia, punssia ja likööriä. Heidät tunnistaa siitä, kirjoittaa Kaatra, että he saapuivat niin siroina ja nuoltuina, lemahtelivat hajuvesiltä ja saippuoilta ja puhuivat ruotsia Huonommalla puolella sen sijaan istuu suomenkielinen köyhä kansa ja juo olutta: Siellä ei puhuttu ruotsia eikä kainosteltu. Siellä puhuttiin ja vannottiin suomeksi ja juotiin 2000 pulloa olutta kumpaisenakin iltana. Kaatran kuvaamaa parempaa ja huonompaa väkeä, ylä- ja alaluokkaisia asiakkaita, siis erottaa monia asia, kuten alkoholijuoman laatu, ravintolan puoli, ulkoasu, tuoksu ja kieli. Yksi asia heitä kuitenkin yhdistää: molemmilla puolilla juodaan liikaa. Tämä saa aikaan iloisen luokkasekamelskan: Mutta yöllä, kun ravintola suljettiin ja kummankin puolen vieraiden oli poistuttava, oli näiden ero haihtunut olemattomiin, kumpainenkin puoli aivan hämmästyttävästi noussut ja laskenut samalle tasolle. Kummankaan puolen vierailla ei ollut paljon koivista tietoa, kumpaisetkin olivat yhtä äänekkään ilon vallassa taikka kukoivat yhtä hartaasti, ylempi kerros oli aikoja sitten alentunut käyttämään suomea, kun taas jotkut alemmista olivat yltyneet näyttämään, että kyllä tässä ruotsia osasivat huonommatkin. Pääasia vain oli, että ylemmät elämöivät kilpaa alemman kansan kanssa. Niin, vieläpä voittivatkin tämän, sillä vaikka ylemmiltä oli herraskaisuus vähin erin illan kuluessa huvennut, 10\n11 oli poliiseilla kuitenkin merkillisen tarkka nenä vaistoamaan, kuka kukin oli, keitä oli kierrettävä, keitä kursailematta korjattava kaupungin sydämeen; ja tietoisuus tästä se aina jossakin määrin hillitsi niitä, jotka huonompi puoli oksensi sisuksistaan. 12 Kaatra kuvaa, miten humalatila toimii ikään kuin liimana, joka nivoo eriluokkaiset ihmiset hetkeksi yhteen. Syntyy tila, jossa herrat ja rahvas hetkeksi iloisesti sekoittuvat, kunnes paikalle saapuu poliisi, eräänlainen instituution silmä, jonka luokkavainu ei petä. Luokkarajat ovat kuitenkin jo ehtineet liikahtaa toki vain hetkellisesti ja humalan siivittämänä, mutta sittenkin. Viitteet 1 Teemana Tampereella Työväenmuseo Werstaalla kolmannen kerran järjestetyillätyöväenkirjallisuuden päivillä, joilla Kati Launis esitelmöi Kössi Kaatrasta, oli Sukupolvien kynänjälki. Tästä syystä mukana olivat myös työväenkirjallisuuden klassikot, heidän joukossaan Kössi Kaatra. Esitelmä on julkaistu THPTS:n blogissa Työväenhistorian uutisvirtaa : fi/2012/09/20/kossi-kaatra-130-vuotta/ 2 Aimo Roininen: Työväenliike tuo työläiset kirjallisuuden kentälle. Teoksessa Lea Rojola (toim.): Suomen kirjallisuushistoria 2. Järkiuskosta vaistojen kapinaan. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1999, s Armas Äikiä: Laulaja tulivuoren juurella, Kössi Kaatran elämä ja työ, Kustannusosakeyhtiö Yhteistyö, Helsinki 1962; Hannu Niklander: Kössi Kaatran elämää ja lohjalaisvaiheita, Lohjan Kotiseututkimuksen Ystävät ry, Lohja 1982; Raoul Palmgren: Kössi Kaatra. Teoksessa Joukkosydän, Vanhan työväenliikkeemme kaunokirjallisuus I, WSOY, Helsinki 1966, s Niklander, s Kössi Kaatra: Äiti ja poika, Kuvaus köyhäinkorttelista. Työ, Helsinki 1924, s Palmgren, s Kaatran elämänvaiheista ks. Äikiä. 8 Käytän käsitettä työväenkirjailija viittaamaan (syntyperästä riippumatta) niihin kirjailijoihin, jotka toimivat työväenliikkeen piirissä. Palmgrenin käsitteellisestä jaosta työläiskirjailijoihin ja TYÖVÄENKULTTUURIN MERKKIVAIKUTTAJIA työväenkirjailijoihin ja tämän jaottelun kritiikistä ks. Elsi Hyttinen: Kovaa työtä ja kohtalon oikkuja, Elvira Willmanin kamppailu työläiskirjallisuuden tekijyydestä vuosisadan vaihteen Suomessa. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2012, erit. s. 29, Kati Launis: Työväen Maamme-kirja. Teoksessa Kukku Melkas et al. (toim.): Läpikulkuihmisiä, Muotoiluja kansallisuudesta ja sivistyksessä luvun alun Suomessa. SKS, Helsinki 1999, s. 85; Työläisnaisten osallistumisesta suullis-kirjallisiin verkostoihin ks. Kirsti Salmi-Niklander: Sanelman sisaret. Sosiaalisen tekijyyden strategioita nuorten työläisnaisten suullis-kirjallisissa verkostoissa luvulla. Teoksessa Ilona Kemppainen et al. (toim.): Kirjoitettu nuoruus, Aikalaistulkintoja 1900-luvun alkupuolen nuoruudesta. Nuorisotutkimusseura, Helsinki 2011, s Kaatra 1924, s Jussi Ojajärvi: Supermarketin valossa, Kapitalismi, subjekti ja minuus Mari Mörön romaanissa Kiltin yön lahjat ja Juha Seppälän novellissa Supermarket. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2006, Kaatra 1924, s. 48. Paasitorni Kokous- ja kongressikeskus keskellä Helsinkiä, Siltasaaressa 30 kokoustilaa hengelle nykyaikainen kokoustekniikka korkeatasoiset ravintolapalvelut keskustan palvelut kävelymatkan etäisyydellä Paasivuorenkatu 5 A FIN Helsinki p Fax myynti.paasitorni.fi 11\n12 TYÖVÄENTUTKIMUS VUOSIKIRJA 2012 Jaana Torninoja-Latola filosofian maisteri, Turun yliopisto Elääkseen ihminen tarvitsee unelman Elvi Sinervo kirjailijana Kirjailija Elvi Sinervon ( ) syntymästä on tänä vuonna kulunut 100 vuotta. Tässä artikkelissa luon retrospektiivisen katsauksen hänen elämäänsä ja työhönsä kirjailijana ja kysyn: Miten ja miksi hänestä tuli kirjailija? Miten hän koki oman kirjailijuutensa? Millaisia vaiheita hänen kirjailijauransa sisälsi? Minkälainen asema hänellä oli kirjallisuudenkentällä? Lapsuuden kodin perintö Pyhä on viha Jonka imimme raatajaäidin maidosta. Hänen silmistään oli rakkaus sammunut: Hän näki vain lastensa nälän Hänen kasvoilleen oli kärsimys kivettynyt, Hän tiesi vain huomisen huolen. 1 Yllä oleva runo, josta on lainattu kaksi ensimmäistä säkeistöä, on nimeltään Luokkaviha ja se kuvaa nimeään myöten 20-vuotiaan työväenluokasta lähtöisin olevan nuoren naisen kiihkeitä aatteellisia tuntoja. Näiden tuntojen taustalla oli lapsuuden perheen perintö sekä myös sisällissodan ja sen jälkeisen ajan kokemukset. Elvi syntyi työläisperheeseen ja asui lapsuutensa ensimmäiset vuodet Helsingissä. Elvin isä, Edvard Sinervo oli toiminut työväenliikkeessä 1900-luvun alkupuolella, ja kun sisällissota 1918 tammikuussa puhkesi, koki hän velvollisuudekseen liittyä punaisten rintamaan. Sodan jälkeen pelko mahdollisista seuraamuksista sain perheen tekemään päätöksen muutosta Laihialle, jossa isän äiti majoitti tulijat pieneen mökkiinsä. Pohjanmaasta tuli Sinervon perheen kotiseutu vuoteen 1926 asti, jolloin Edvard Sinervo kuoli ja äiti Alma Sinervo muutti kahden nuorimman tyttärensä, Elvin ja Airan kanssa takaisin Helsinkiin. Pohjanmaan kokemuksista tuli kuitenkin selkeästi Elvi Sinervon lapsuudenkokemuksia, joihin hän kirjallisuudessaan usein palasi. Paitsi aatteellista perintöä Elvi Sinervo kantoi sisällään myös perheen kirjallista perinnettä. Sinervon perheessä vanhemmat antoivat lapsilleen lukevan ihmisen mallin ja he uskoivat kirjallisuuden maailmankuvaa ja tietoisuutta avartavaan voimaan, mikä luvun alun työläisperheissä oli vielä melko harvinaista. Yhtä harvinaista oli myös se, että lapsille annettiin mahdollisuus oppikoulun käyntiin. Sinervon perheen seitsemästä lapsesta ylioppilaiksi kirjoittivat Sylvi-Kyllikki, Elvi ja Aira. Kaikki he myös jatkoivat yliopistoon, tosin Elvin opinnot jäivät kesken. Kosketukset muista yhteiskuntaluokista oleviin lisääntyivät oppikoulun myötä, Koulumaailmassa vallitseva oikeistolainen ilmapiiri pakotti miettimään omaa maailmankatsomusta sekä pohtimaan kuka oli ja mihin kuului. Yksi keino tähän oli kirjoittaminen. 2 Lukemisen rinnalle tuli varsin varhaisessa vaiheessa myös oma kirjoittaminen. Sisartensa tapaan Elvi kirjoitti päiväkirjaa ja vähitellen hän rohkaistui kokeilemaan avujaan myös kaunokirjoittajana ja lähettämään tuotoksiaan julkaistaviksi työväen nuorisoliikkeen lehtiin. Helppoa tämä ei ollut, sillä perheen sisältä löytyivät tiukimmat kriitikot, jotka nopeasti ampuivat pilvissä leijuvan taiteilijan alun takaisin maan pinnalle. Elvin mukaan perheessä vallitsi ajatus, että jos ei tuntenut itseään Shakespeareksi tai edes Leinoksi, ei kannat- 12\n13 TYÖVÄENKULTTUURIN MERKKIVAIKUTTAJIA Elvi Sinervo. Kuva: Kansan Arkisto. tanut kirjoittaa. Riman nostaminen esikuvallisesti äärimmäisen korkealle näkyi Elvin väheksyvässä tavassa suhtautua omaan kirjoittamiseensa myöhemminkin. Vaikka kirjallinen luomisprosessi oli useimmiten monessa suhteessa tyydyttävää ja palkitsevaa, niin sen lopputulos muodostui pettymykseksi. 3 Kirjailijan uralle Huolimatta näistä omien kykyjen epäilyistä kirjoittaminen kuitenkin hahmottui Elville ammatiksi 1930-luvun mittaan. Hän alkoi saada tekstejään julki erilaisilla foorumeilla, joista merkittäviksi muodostuivat Kirjallisuuslehti ja Tulenkantajat. Itsetuntoa varmasti lisäsi myös voitto Tulenkantajien novellikilpailussa. Henkinen työ, johon kirjoittaminen kaikissa muodoissaan kuului, tuotti hänelle suurta tyydytystä, sillä siinä hän pystyi osoittamaan parasta osaamistaan ja tyydyttämään pakonomaisen tarpeensa taiteelliseen luomiseen. Erityisesti vankila-aika nosti kirjoittamisen tärkeän merkityksen esiin, koska tällöin kirjoittaminen oli ajoittain mahdotonta. Vankilaajan pakkovaikeneminen julkaisevana kirjailijana nosti esiin myös huomion kirjoittamisen vuorovaikutuksellisuudesta, sillä Elvin omin sanoin hänen ilmaisutarpeensa karjui toista ihmistä. Kirjoittaminen itsessään ei riittänyt, vaan tärkeää oli nimenomaan se, että kirjoitti joillekin, että tekstillä oli vastaanottaja. 4 Aina kirjoittaminen ei nojannut pelkästään luomisen pakkoon, vaan Elvin kirjoittamiseen kuuluivat myös tilaustyöt, joilla oli selkeästi poliittinen luonne. Erityisesti tähän kategoriaan liittyviä tekstejä syntyi sodan jälkeisenä aikana muun muassa Suomen Kommunistisen Puolueen tarpeisiin. Elvi halusi kuitenkin erottaa tilaustyöt muusta kirjoittamisesta, sillä hänen mukaansa niihin ei liittynyt sitä välitöntä inspiraatiota, joka tekee taiteesta taidetta. Toisaalta hän oli myös sitä mieltä, ettei hänellä ollut oikeutta olla taiteilija pelkästään taiteen vuoksi, runoilija, joka tuijottaisi vain omaan napaansa ja omiin mystisiin kärsimyksiinsä. 5 Sosiaalisella verkostolla, vasemmistoälymystöllä, oli huomattava merkitys Elvin kirjailijuudelle, samoin kuin kirjailijaryhmä Kiilan perustamisella vuonna Kiilan tehtävänä oli toimia vasemmistolaisten kirjailijoiden yhteen kokoajana, ja sen jäseniä yhdisti paitsi sosialismiin perustuva maailmankatsomus myös yhteinen esteettinen ohjelma. 6 Sen piirissä käydyt kirjallisuuskeskustelut ja kiilalaisten keskinäinen ateljeekritiikki auttoivat Elviä ja muita aloittelevia kirjailijoita asemoimaan itsensä kirjailijana ja näkemään itsensä ja kirjoittamisensa osana verkostoa. Lähimpiä esikuvia Elville olivat Pentti Haanpää, Katri Vala, Viljo Kajava ja Iiris Uurto. 7 Julkaisupolitiikka on yksi kulttuuripolitiikan muoto ja 1930-luvulla selkeästi vasemmistoon kuuluvilla kirjailijoilla oli jonkin verran vaikeuksia saada omia töitään julkaistuiksi porvarillisten kustantamojen kautta. Mahdotonta tämä ei kuitenkaan ollut, kuten Elvinkin tapaus osoittaa. Hänen ensimmäinen teoksensa, novellikokoelma Runo Söörnäisistä, ilmestyi K. J Gummeruksen kustantamana vuonna Jo novellikokoelman työstämisen aikana Elvin päässä oli alkanut muotoutua ensimmäisen romaanin aihe, joka perustui hänen novelliinsa Kaupunki ottaa takaisin. Näin syntyi Palavankylän seppä, joka ilmestyi vuonna Romaani on omaelämäkerrallinen, faktaa ja fiktiota sekoittava kuvaus erään perheen siirtymisestä sisällissodan jälkeen Pohjanmaalle ja ajasta siellä. Elvistä on sanottu, että hän oli kolmikymmenluvulla enemmän vallankumouksellinen kuin taiteilija. Mitä tällä on tarkoitettu, on kui- 13\n14 TYÖVÄENTUTKIMUS VUOSIKIRJA 2012 kolme vuotta. Kesäkuussa 1944 hän vapautui mieli täynnä uusia ahdistavia ja innostavia kokemuksia sekä kirjoittamattomia kirjoja. Vankila muuttaa suunnan Elvi Sinervo kirjoituskoneen ääressä. Kuva: Kansan Arkisto tenkin jäänyt erittelemättä. Voi myös kysyä, sulkevatko nämä kaksi toisensa pois? Elvin 1930-luvun kirjeissä nousee selkeimmin esiin taiteilija, ei aktiivinen vallankumouksellinen. Hän kyllä toimi järjestötoiminnassa, mutta siinäkin hänen päähuomionsa oli kulttuuritoiminnassa, ei päivän poliittisissa kysymyksissä. Vallankumouksellisuuttaan hän pyrki tuomaan esiin nimenomaan kirjoittamisensa kautta. Lähtökohtana Elvin teksteissä oli yhteiskunnallisen tietoisuuden herättäminen ja laajentaminen unohtamatta kuitenkaan kirjallista ja taiteellista muotoa ja sisältöä. 8 Aktiivinen poliittinen vaihe Elvin elämässä hiljeni tultaessa kohti 1930-luvun loppua leimahtaakseen vielä kerran liekkiin ennen jatkosodan alkua. Tämän sai aikaan keväällä 1940 perustettu Suomen ja Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seura, jonka puheenjohtajana oli Elvin aviomies Mauri Ryömä. Elvi oli mukana seuran kulttuurijaostossa. Mauri kuitenkin vangittiin jo heinäkuun lopulla samana vuonna, ja 1941 kesäkuussa sulkeutuivat vankilan ovet myös Elvin takana. Hän sai valtiopetoksen valmistelusta yhteensä neljän vuoden tuomion, josta hän istui kuitenkin vain Elvin vankeusaika sisälsi eri aikoina erilaisia mahdollisuuksia kirjoittamisen harjoittamiseen. Tutkintovankeusaika Turun lääninvankilassa oli vielä melko vapaata, mutta Hämeenlinnan keskus- ja lääninvankilassa kirjoittamisen kontrolli oli huomattavasti kovempaa, tosin jatkosodan loppupuolella jonkin verran höltyen. Kirjailijana Elvi koki kirjoittamistarpeen voimakkaasti ja se, ettei hän saanut ilmaista itseään kirjoittamalla, oli ajoittain niin tuskallista, että hän etsimällä etsi vankilan systeemistä aukkoja, jotka mahdollistaisivat kirjoittamisen salaa. Ajan myötä hän löysikin erilaisia tapoja ohittaa vankilaviranomaisten kontrolli. Hän esimerkiksi rikkoi tahallaan vankilan sääntöjä päästäkseen joksikin aikaa eristysselliin, jonka yksinäisyys ja kirjoittamisrauha houkuttelivat niin paljon, että ankeat fyysiset olosuhteet, ennen kaikkea nälkä ja kylmä, eivät haitanneet. 9 Hetket yksinäisyydessä tuottivat tulosta, ja vankilassa syntyneet kirjalliset tuotteet saivat sodan jälkeen yksi toisensa jälkeen kustantajan ja pääsivät julkisille markkinoille. Runokokoelma Pilvet, joka julkaistiin 1944, oli muotoutunut kirjaksi jo vankilassa, jossa se poliittisten vankien keskuudessa oli kiertänyt salaisesti kädestä käteen. Se, että vankilassa syntyi paljon runoja, johtui vankilan olosuhteista ja niistä vaikutelmista, joita vankilamaailma Elvissä synnytti. Runojen kautta oli mahdollista nopeasti purkaa patoutuneita tunteita ja vankilan aiheuttamaa ahdistusta. 10 Elvi Sinervon sodanjälkeinen julkaistu kaunokirjallinen tuotanto syntyi nopeassa tahdissa vuosien välillä. Se sisältää näytelmiä kuten vankilassa kirjoitetut Desantti ja lastennäytelmä Onnenmaan kuninkaantytär ja ihmislapset sekä Toukokuun viimeisenä iltana. Myöhemmin hän kirjoitti vielä näytelmän Maailma on vasta nuori. Elvin proosatuotantoon kuuluvat romaani Viljami Vaihdo- 14\n15 TYÖVÄENKULTTUURIN MERKKIVAIKUTTAJIA kas, jota on pidetty Elvin pääteoksena, sekä pienoisromaani Toveri älä petä ja novellikokoelma Vuorelle nousu. Pilvien lisäksi syntyi myös kaksi muuta runokokoelmaa, joista Oi lintu mustasiipi ilmestyi Arvo Turtiaisen kanssa julkaistussa yhteiskokoelmassa Kellopoijut, sekä Elvin viimeiseksi kaunokirjalliseksi tuotteeksi jäänyt Neidonkaivo. 11 Elvi Sinervon sodan jälkeen kirjoittamista teoksista on löydettävissä joitakin yleisiä piirteitä, jotka luonnehtivat häntä kirjailijana. Ensinnäkin niissä näkyy vankilan jättämä jälki, joka teosten maailmassa nousee esiin joko konkreettisena tilana ja/tai tapahtumana sekä ideologisena näkemyksenä. Vankilassa kuullut tarinat alkoivat elää Elvin aivoissa, ja erityisesti hän oli kiinnostunut uskollisuuden ja petturuuden tematiikasta, joka maanalaisen kommunistisen liikkeen jäsenille ennen sotaa ja sodan aikana oli ollut elämän ja kuoleman kysymys. Kysymykset keneen voi luottaa, kuka on petturi ja kuinka luottamuksen voi saavuttaa, askarruttivat häntä yhä uudelleen ja uudelleen. Se, että Elvi Sinervo otti aiheensa vasemmistolaisesta maailmasta ja se, että hänen teksteistään on selkeästi luettavissa hänen sosialistinen maailmankatsomuksensa, vaikutti siihen, että porvarillisella kirjallisella kentällä hänen kirjojaan pidettiin tendenssimäisinä. Elvi itse protestoi tällaista näkemystä vastaan. Hänen mielestään puolueetonta taidetta ei ollut olemassakaan. Se taide, jota yleisesti kutsuttiin puolueettomaksi, puhtaaksi taiteeksi, lähti samalla tavalla kirjoittajan omista elämänkatsomuksellisista lähtökohdista kuin sosialistinen taide. Hän halusi, että taiteen käsitystä oli laajennettava niin, että se kattoi myös sosialistisesti ajattelevat kirjailijat, sillä heidänkin kirjoittamisensa perustui todelliseen taiteelliseen innoitukseen ja myös he kirjoittivat koko olemuksellaan, sydämellään ja päällään kaikesta siitä mitä he olivat kokeneet. Tärkeintä oli rehellisyys itselle ja muille. 12 Elvi Sinervo ammensi teoksiinsa henkilöhahmoja ja tapahtumia tarkkailemalla ympäristöään ja ympäröivää yhteiskuntaa. Hän suunnitteli romaania milloin parhaasta ystävästään, milloin sisarestaan ja tämän miehestä ja milloin appiukostaan. Nämä suunnitelmat eivät sinällään toteutuneet, mutta kaikki heidät on jollain tasolla ikuistettu Elvin teksteihin samoin kuin monet muut tutut ja tuntemattomat. Ihmisiä tarkkaillessaan hänestä oli tärkeintä havainnoida sitä, mikä kaikille ihmisille oli yhteistä, ei niinkään yhden yksilön psykologiaa. 13 Heti sodan jälkeen mielialat vasemmiston piirissä olivat optimistiset; uskottiin yhteiskunnalliseen uudistumiseen ja oman puolen tavoitteet tuntuivat realistisilta saavuttaa. Vaikka Elvi ennen sotaa oli kieltänyt olevansa kommunisti, sai vankila-aika hänen maailmankatsomuksensa muuttumaan ja hän liittyi SKP:n jäseneksi vuonna Onnellinen olotila ei kuitenkaan jatkunut pitkään. Kansainvälisessä politiikassa kylmä sota nosti ihmisten mieliin pelon uudesta sodasta, ja kotimaisessa poliittisessa elämässä ihanteet joutuivat väistymään poliittisen pelin tieltä. Suuren kolhun maailmankatsomukseensa monet vasemmistolaiset saivat, kun Stalinin kauden julmuudet tuotiin päivänvaloon vuonna Samana vuonna tapahtunut Unkarin kansannousun tukahduttaminen voimakeinoin sai myös monet arvioimaan uudelleen omia aiempia näkemyksiään. Nämä seikat eivät kuitenkaan saaneet Elviä jättämään SKP:n jäsenyyttä. Siitä hän luopui vasta vuonna Syynä oli epäoikeudenmukaisuus, johon hän puolueen sisällä törmäsi ja jota hän kaikin voimin pyrki oikaisemaan, eivät poliittiset tai ideologiset ristiriidat. 14 Vuosi 1956 oli päätepiste Elvi Sinervon kaunokirjalliselle kirjoittamiselle. Lopettamiselle on esitetty monenlaisia syitä, kuten poliittinen pettymys, taiteellinen turhautuminen, närkästys omien teosten huonosta vastaanotosta tai proosallisesti vain taloudelliset seikat, sillä Elvi jäi kolmen lapsen yksinhuoltajaksi vuonna 1958, kun Mauri kuoli yllättäen autoonnettomuudessa. 15 Maurin kuolema lamautti Elvin myös henkisesti, sillä koko kirjailijauransa ajan hän oli tottunut jakamaan työnsä Maurin kanssa, joka oli toiminut innostavana keskustelukumppanina, esilukijana sekä kriitikkona. Lopullista totuutta uran päättymiseen 15\n16 TYÖVÄENTUTKIMUS VUOSIKIRJA 2012 on vaikea nimetä. Mutta onko se edes tarpeellista? Itse näen, että siinä oli lopultakin kysymys monien asioiden yhteisvaikutuksesta, ei tietoisesta päätöksestä lopettaa. Kirjallisuutta Elvi ei kuitenkaan hylännyt, vaan keskittyi suomentamistyöhön, joka tarjosi paremmat mahdollisuuden perheen elättämiseen. Nyt kun Elvi Sinervon syntymästä on kulunut 100 vuotta, voi kysyä, millainen on hänen merkityksensä kirjailijana tässä ajassa. Sosialistiset valtiot ovat yksi toisensa jälkeen kaatuneet ja vasemmistolaiset arvot ovat joutuneet puolustuskannalle nykypäivän markkinavetoisessa yhteiskunnassa. Itse näen vastauksen kysymykseen Elvin omissa sanoissa: Elääkseen ihminen tarvitsee unelman 16, jonka puolesta toimia täysin sydämin. Ja se on myös se, mikä on luettavissa hänen teksteistään yhä edelleen. Viitteet 1 Tuohus Helsingin Sosialidemokraattinen nuorisoyhdistys Tuohus-lehdet. Kansio 4. Työväen Arkisto. 2 Jaana Torninoja-Latola: Minäkeskeisyyden pyhät kirjat - Oman identiteetin etsintää Sylvi-Kyllikki Kilven ja Aira Sinervon nuoruuden päiväkirjoissa. Teoksessa Kirsti Salmi-Niklander, Sami Suodenjoki ja Taina Uusitalo (toim.) Lukeva ja kirjoittava työläinen. Työväen historian ja perinteen tutkimuksen seura, Helsinki 2010, Julkaisematon artikkeliluonnos. Kansio 11. Elvi Sinervon henkilöarkisto. Kansan Arkisto (KansA). 4 Jaana Torninoja-Latola: Omapäisesti valtaa vastaan. Elvi Sinervon arkipäivän politiikka vankilassa Teoksessa Ilana Aalto, Laura Boxberg, Ulla Ijäs ja Heli Paalumäki (toim.) Vallan teoriat historiantutkimuksessa. Turun historiallinen yhdistys ry, Turku 2011, Elvi Sinervo: Runot Kirjailijan vastuusta. Kustannusyhtiö TA-Tieto Oy, Helsinki 2012, Kari Sallamaa: Kansanrintaman valo. Kirjailijaryhmä Kiilan maailmankatsomus ja esteettinen ohjelma vuosina Suomalaisen kirjallisuuden seura, Helsinki 1994, Näistä tunnoista on mahdollista lukea esimerkiksi Elvi Sinervon kirjeistä Mauri Ryömälle vuoden 1937 aikana. Mauri Ryömän henkilöarkisto, saapuneet kirjeet. KansA. 8 Tämä yhteiskunnallisuuden vaatimus näkyy esimerkiksi Elvi Sinervon Tulenkantajiin, Kirjallisuuslehteen ja Soihtuun kirjoittamista kirja-arvosteluista. 9 Torninoja-Latola 2011, Torninoja-Latola 2011, Elvi Sinervon sodanjälkeisestä tuotannosta tarkemmin; katso Raoul Palmgren: Kapinalliset kynät. Itsenäisyysajan työväenliikkeen kaunokirjallisuus 3. WSOY, Porvoo-Helsinki-Juva 1984, Sinervo 2012, Sama, Elvi Sinervon kirje Suomen Kommunistisen Puolueen Pohjois-Herttoniemen osastolle Kotelo 5. Elvi Sinervon henkilöarkisto. KansA. 15 Palmgren 1984, 83; Kalevi Kalemaa: Elvi Sinervo. Vuorellenousija. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1989, Elvi Sinervo. Elääkseen ihminen tarvitsee unelman. 40-luku elo-syys-lokakuu 1947, Jo puolivuosisataa työntekijän vakuutusturvanpuolesta. Eläketurvakeskus PENSIONSSKYDDSCENTRALEN 16\n17 TYÖVÄENKULTTUURIN MERKKIVAIKUTTAJIA Hanne Koivisto filosofian lisensiaatti, Turun yliopisto Arvostuksen ja kritiikin kohteena vasemmistointellektuelli Raoul Palmgren aikalaisarvioissa Erilaiset vaiheet seurasivat toisiaan Raoul Palmgrenin ( ) työteliäässä elämässä 1930-luvun vasemmistoradikaalin kulttuuriteoreetikon ja kriitikon työstä aina eläkevuosien mittavien työläiskirjallisuuden historiateosten kirjoittamiseen. Tälle välille mahtuvat sodanjälkeiset lehtimiesvuodet Vapaan Sanan päätoimittajana, irrottautuminen politiikasta vuonna 1953 ja suuntautuminen kirjastoalalle, tohtorintutkinto ja kirjallisuustieteen professuuri Oulun yliopistossa. Tuhansien lehtikirjoitusten lisäksi Palmgren julkaisi 25 teosta tai erillisjulkaisua. Näistä monet saivat runsaasti huomiota. Suoranainen Palmgren-renessanssi alkoi vuonna 1980, kun Love-kirjat alkoi julkaista uudelleen hänen tekstejään. Tällöin alkoi myös Palmgrenin ajatteluun kohdistuva tutkimustyö, joka jatkuu edelleen. Palmgren ei saanut huomiota pelkästään kirjoitustensa tai poliittisten näkemystensä vuoksi. Hän herätti ihailua ja arvostusta, mutta myös kritiikkiä ja ärtymystä ennen muuta intellektuellina, älymystöläisenä. Intellektuellina eläminen ja toimiminen oli yksi Palmgrenin identiteetin kulmakivistä. Hän kirjoitti aiheesta ja seurasi siitä käytyä keskustelua. Palmgren oli kiinnostunut myös siitä, miten häntä arvioitiin. Hän keräsi vuodesta 1944 alkaen itseään ja teoksiaan koskevaa lehtikirjoittelua, järjesteli sen aiheittain ja vuosittain, alleviivasi keskeiset kohdat ja merkitsi huutomerkeillä marginaaleihin itseään yllättäneet tulkinnat. Nämä leikkeet sisältyvät hänen kokoelmaansa, jota säilytetään Kansan Arkistossa. Tämä artikkeli perustuu lähes kokonaan kyseiseen leikekokoelmaan. Kulttuurikommunisti ja marxilaisten villivarsa Raoul Palmgrenin leikekokoelma alkaa sodan jälkeisistä vuosista, jolloin hän julkaisi nopeaan tahtiin esseitä, pakinoita ja estetiikan teoriaa. Ne kaikki saivat palstatilaa etenkin vasemmistolaisessa lehdistössä. Kritiikkien sarjan aloitti Suuri linja, Arwidssonista vallankumouksellisiin sosialisteihin, Kansallisia tutkielmia (1948). Otto Brusiin arvioi esseekokoelmaa Suomi Neuvostoliitto-Seuran lehdessä luonnehtienpalmgrenia villivarsaksisataprosenttisten marxilaisten joukossa. Hän katsoi johtuvan olojemme pienuudesta, että tiedemiestä ja poliitikkoa ei julkisuudessa pystytä erottamaan toisistaan. Hän ennusti, että teosta tultaisiin arvioimaan poliittisin perustein. Näin kävikin äärivasemmistossa Palmgrenin kansallinen linja ei saanut kannatusta. Brusiin sen sijaan arvosti Palmgrenin lähestymistapaa: Eräästä asiasta Palmgren voi olla varma. Kaikki ne, jotka pyrkivät ajattelemaan omilla aivoillaan, jotka taistelevat kaavojen särkemiseksi omassa itsessä, kaikki ne ovat kiitollisia tästä kirjasta. He näkevät Palmgrenissa henkisesti elävän ihmisen, miehen, joka uskaltaa raivata oman tiensä, joka ei kumarra vihollisia eikä ystäviä. Edistyksellinen kulttuurisuomalaisuus siinä on Palmgrenin linja. Tuossa näkemyksessä on ryhtiä ja suuruutta. 1 Palmgrenin julkaisu Marxilaisen estetiikan kaksitasoisuus sai sekin myönteisen vastaanoton. Hufvudstadsbladet arvioi sen takana olevan kerettiläisen, tietorikkaan ja itsenäisen kulttuurikriitikon. 2 Ny Tidissä Atos Wir- 17\n18 TYÖVÄENTUTKIMUS VUOSIKIRJA 2012 Vapaan Sanan päätoimittaja Raoul Palmgren SKP:n 8. edustajakokouksessa Kuva: Kansan Arkisto. tanen totesi Palmgrenin tuovan marxilaisen, korkeatasoisen, mannermaisen tuulahduksen tieteelliseen ajatteluun. 3 Pakinakokoelma Hapanta (1953) sai suorastaan riemastuneen vastaanoton. Atos Wirtasen käsityksen mukaan Suomen journalistiikalla ei luultavasti koskaan ole ollut niin korkealla älyllisellä ja taiteellisella tasolla olevaa pakinoitsijaa kuin Hapan. 4 Västra Nylandin P. O. Barck luonnehti kirjoittajaa osumatarkaksi tyyliniekaksi ja totesi, että Palmgrenin henkilökuvat olivat upeita, lähes yleviä karikatyyrejä. Hänen ironiansa on älyllisessä ryhdissään epätavallista suomalaisella taholla. 5 Hapanta luonnehdittiin myös railakkaaksi piiskuriksi, pelottomaksi ja pontevaksi, lyömättömäksi ilmeikkäiden vertausten keksimisessä. 6 Sanomalehti Etelä-Saimaa totesi, että Palmgren oli Suomen johtava kulttuurikommunisti ja kommunistiemme ylivoimaisesti sivistynein ja älykkäin mies. 7 Individualistinen intellektuelli Palmgrenia arvostettiin yleisesti liberaaleissa ja vasemmistoälymystön piireissä, mutta hänen R. Palomeren nimellä julkaisemansa avainromaani 30-luvun kuvat herätti ärtymystä ja loukkaantumista läheisissä aatetovereissa. Teoksen kaunokirjallisia ominaisuuksia ei havaittu ja sitä luettiin omaelämäkertana. Helsingin Sanomien Kalle Salo kirjoitti, että teoksessa nietzscheläinen yliäly voitti kaikki sanaja kynäsodat. 8 Ylioppilaslehden Y. Blomstedt totesi, että teos kuvaa epäyhteiskunnallisen yksilön itsetehostustarpeen tyydytystä, jolla ei ole mitään tekemistä kommunistisen vakaumuksen kanssa. 9 Palmgrenin ystävä Atos Wirtanen näki 30-luvun kuvat piinaavan itsepaljastavina. 10 Pettynein kriitikoista oli Jarno Pennanen, jonka mukaan Palmgrenin teos ei tehnyt oikeutta 1930-luvun kapinalliselle intelligentsialle eikä sen taistelulle sotaa ja fasismia vastaan. 11 Ärtynein ja loukkaantunein kriitikoista oli Erkki Vala, joka kirjoitti Sosialistiseen Aikakauslehteen raivoisan tunteenpurkauksen teoksesta, varmasti osittain siksi, että teos esitti hänet itsensä huonossa valossa. Kritiikki oli alusta loppuun ilkeä. Vala luonnehti Palmgrenia suuruudenhulluksi, epähumaaniksi, itserakkaaksi kansan halveksijaksi ja pikkuporvariksi, politiikasta tietämättömäksi. 12 Kritiikeistä vain maalaisliiton Maakansan kriitikko tavoitti sen, mihin Palmgren oli pyrkinyt: teos osoitti suurta journalistista kykyä ja kirjallista eläytymistä, se oli hirnuvaa naurua. 13 Eniten Palmgren ärsytti kuitenkin Suomen Kommunistista Puoluetta. Ongelmat juonsivat siitä, ettei hän sopeutunut puoluekuriin. Palmgrenin ja SKP:n välirikon taustalla oli myös puolueen epäluulo älymystöläisiä kohtaan ylipäätään. Kun SKP:n toimitsijat luonnehtivat Palmgrenia, he kiinnittivät huomiota juuri niihin ominaisuuksiin, jotka osoittivat hänen tulleen porvarispiireistä ja olevan individualistinen intellektuelli. Puolueen kaaderijaosto luonnehti Palmgrenia sanoilla nopea, älykäs, hieman ylimyksellinen ja määräämishaluinen, tarmokas, osittain oikukas - - energinen, hänellä on halua kiipeilyyn, aimo annos oman arvon tuntoa. Edelleen Palmgrenin sanottiin luottavan itseensä ja arvostelukykyynsä, hänessä nähtiin diktaattorin asenne ihmisiin, mutta myös paljon vaikutusvaltaa moneen suuntaan; hän on erittäin itsenäinen, pitää kiinni kannoistaan ja on kova väittelemään. - - Hän on itsekseen toimiva ja häneen on vaikea saada kosketusta. Palmgrenin mainittiin olevan usein tunteitten vallassa, vaihtavan mielipidettään ja arvostavan itsensä äärettömän 18\n19 TYÖVÄENKULTTUURIN MERKKIVAIKUTTAJIA Kirjailija- ja taiteilijaryhmä Kiilan 30-vuotisjuhlat. Kuvassa vasemmalta ministeri Ele Alenius, Raoul Palmgren, kirjailija Arvo Turtiainen ja kansanedustaja Arvo Salo. Kuva: Kansan Arkisto. paljon muiden yläpuolella olevaksi kulttuuripersoonallisuudeksi. Palmgrenin yli-ihmisen olo teki yhteistyön vaikeaksi. Hän yliarvioi intelligentsian merkityksen ja hänen teoksensa Suuri linja oli pettymys SKP:n johdolle, koska se korostaa liikaa sivistyneistön asemaa kansallisen kulttuurin johdossa. 14 Kun Palmgren erotettiin kommunistisesta puolueesta ja Vapaan Sanan päätoimittajan paikalta, hän sai tukea eri suunnilta, jopa kokoomuksen lehdissä. Uusi Suomi luonnehti Palmgrenia kulttuuriliberaaliksi, joka muistutti Eino Leinoa tämän Nuoren Suomen kaudella. Ei ollut ihme, että hän sai lähteä SKP:stä, lehti kirjoitti. 15 Aamulehti puolestaan katsoi kyynisesti Palmgrenin yleisviaksi sen, että hän oli herrasmies sekä suvultaan että kasvatukseltaan eikä suhtautunut tarpeeksi innokkaasti Tsekkoslovakian hirttotuomioihin. 16 Suomen Gramsci ja Lukacs Seuraavan kerran Kemiin ja sittemmin Vaasaan kirjastonjohtajaksi siirtynyt Palmgren nousi julkisuuteen 1960-luvulla Maksim Gorki -elämäkerran ja Toivon ja pelon utopiat - teoksen myötä. Myös hänen väitöskirjansa Työläiskirjallisuus herätti huomiota lehdistössä. Hänen valintansa Oulun yliopiston kirjallisuustieteen professoriksi noteerattiin. Nyt Palmgrenista, tai pitäisikö tarkentaa, nuoresta Palmgrenista tuli esikuva nuorille vasemmistoradikaaleille, sillä hänen ja lukujen tekstiensä uudelleen julkaiseminen nosti esiin intellektuelliteeman ja 1980-luvuilla nuoret tutkijat alkoivat kirjoittaa tulkintojaan Palmgrenin intellektuellinlaadusta, mutta oman aikansa näkökulmasta ja omista tavoitteistaan. Risto Alapuro kirjoitti vuonna 1977 Tiede ja Edistys -lehteen vasemmistointellektuellien ja puolueiden välisistä suhteista Euroopassa sekä Palmgrenin kansallisen kulttuurin linjasta, jonka niin kommunistinen puolue kuin sivistyneistökin olivat torjuneet. 17 Intellektuellin ja puolueen välinen ristiriita kiinnosti muitakin Olavi Jama kirjoitti 1984 Kalevassa, että Raoul Palmgren oli varoittava paraatiesimerkki intellektuellin ja vasemmistopuolueen suhteesta. 18 Sitten alkoivat Palmgrenin intellektuellinlaadun määrittelyt. Vesa Oittinen kutsui häntä Tiedonantajassa Suomen Antonio Gramsciksi ja Georg Lukacsiksi ja sanoi, että Palmgren on eräänlainen suomalaisen vasemmistointelligentsian paradigma. 19 Joillekin syntyi tarve määrittää Palmgrenin poliittinen suunta omasta ajasta käsin kiisteltiin siitä, oliko hän eurokommunisti vai ei, oliko hän vähemmistöläinen vai enemmistöläinen ja minkälainen hänen ihmiskäsityksensä oli Armas Äikiään verrattuna. Palmgrenia yritettiin henkisesti kaapata omaan piiriin. Samana vuonna 1984 Erno Paasilinna julkaisi Kalevassa koko sivun artikkelin Älymystö. Mitä älymystö on? Missä se on? Miten se vaikuttaa?. Paasilinna itse asiassa seuraili Palmgrenin 30-luvun kuvissa esittämää mää- 19\n20 TYÖVÄENTUTKIMUS VUOSIKIRJA 2012 rittelyä, kun hän kirjoitti: Älymystö on lukeneistoa, mutta se eroaa siitä tiedollisen tason, kriittisyyden ja riippumattomuuden ansiosta. - - Asenteeltaan he ovat individualisteja, tarkkailijoita tai eristäytyjiä. Erno Paasilinnan mukaan todellista älymystöä olivat Suomessa AKS ja UKK. Vasemmistoälymystön hän luonnehti pieneksi ja merkityksettömäksi. Politiikkaan älymystön ei pitänyt sekaantua. Älymystön voima oli ulkopuolisuudessa vallan käytön ulkopuolelta se saattoi nähdä enemmän, irrottautua ja vaihtaa näkemyksiä. Älymystön merkityksen Paasilinna näki kyynisesti siinä, että siitä saattoi tarpeen vaatiessa tehdä syyllisen, joka maksoi enemmistölle tehnyt vääryydet. Palmgrenin Paasilinna näki vanhan älymystön edustajana, iltaruskon miehenä, joka oli kannattanut älyllistä keskinkertaisuutta edustanutta Mauno Koivistoa. Palmgren oli lakannut luomasta tieteellisesti uutta. 20 Legenda jo eläessään Liisa Ilomäki kirjoitti vuonna 1984 Sosialistisessa Politiikassa myös vanhenevasta Palmgrenista, mutta arvostavassa hengessä työväenliikkeen viimeisenä aristokraattina: Entinen epäilyttävä vasemmistopolitiikko ja vähintäänkin arveluttava marxilainen kirjallisuuden tutkija ja kriitikko muuttuu legendaksi jo eläessä, lähes sillanpäälaiseksi taataksi. Palmgrenia käyvät haastattelemassa TV ja radio, tutkimuksia tekevät nuoret vasemmistolaiset. Liian myöhään hänen työnsä nostetaan oikeaan arvoon. Riippumattomuus puolueista välirikot puolueisiin saa nuoret ihmiset ihailemaan Raoul Palmgrenia. Ne tekevät hänestä ylhäisen, itsenäisen, joukoille etäisen. 21 Palmgrenia koskeva akateeminen tutkimus alkoi 1980-luvulla. Ilkka Liikanen ja Kari Sallamaa toimittivat bibliografian Palmgrenin työ. Kari Sallamaan väitöskirjassa kirjailijaryhmä Kiilasta Palmgrenin ajatukset ovat vahvasti esillä. Nyt Palmgren-tutkimuksella on edellytykset laajeta ja löytää uusia teemoja, sillä hänen mittava arkistokokoelmansa on tutkijoiden käytössä Kansan Arkistossa sisältäen käsikirjoituksia, kirjeenvaihtoa, puheita ja esitelmiä. Niiden avulla voi syventää käsitystä Raoul Palmgrenista lehtimiehenä, kirjaston johtajana ja työläiskirjallisuuden tutkijana. Viitteet 1 Otto Brusiin, kritiikki, SNS-lehdessä , Raoul Palmgrenia koskevat leikkeet., kansiot 24-25, sarja DE Lehtileikkeet, Raoul Palmgrenin kokoelma, Kansan Arkisto (KansA). Myös seuraavissa viitteissä mainitut aineistot ovat samoista DE-sarjan kansioista ellei toisin mainita. 2 Kritiikki Hufvudstadsbladetissa, päiväämätön leike. 3 Atos Wirtasen kritiikki Ny Tidissä, päiväämätön leike. 4 Atos Wirtasen kritiikki Ny Tidissä, päiväämätön leike. 5 P.O Barckin kritiikki Västra Nylandissa, päiväämätön leike. 6 Anonyymi kritiikki Kansalaisrintama-lehdessä, päiväämätön leike. 7 Anonyymi kritiikki Etelä-Saimaassa, päiväämätön leike. 8 Kalle Salon kritiikki Helsingin Sanomissa, päiväämätön leike. 9 Y. Blomstedtin kritiikki Ylioppilaslehdessä, päiväämätön leike. 10 Atos Wirtasen kritiikki Ny Tidissä, päiväämätön leike. 11 Jarno Pennasen kritiikki, päiväämätön leike. 12 Erkki Valan kritiikki Sosialistisessa Aikakauslehdessä 11-12, Anonyymi kritiikki Maakansassa, päiväämätön leike. 14 SKP:n kaaderijaoston arkisto, pöytäkirjat m, järjestämätön arkisto, sarja IB. KansA. 15 Uutinen Uudessa Suomessa Uutinen Aamulehdessä, päiväämätön leike. 17 Risto Alapuro: Marxilainen yhteiskuntatutkimus Suomessa, Tiede ja Edistys 2/ Olavi Jama, Kalevassa Vesa Oittinen Tiedonantajassa Erno Paasilinna Kalevassa Liisa Ilomäki Sosialistinen Politiikka -lehdessä


Takavuosien rokkitähden elämäkerta paljastaa: maannut yli 4500 naisen kanssa! - Viihde - Ilta-Sanomat\nTakavuosien rokkitähden elämäkerta paljastaa: maannut yli 4500 naisen kanssa!\n(KUVA: Derek Storm / Splash News / AOP, Markus Cuff / Corbis / AOP)\nJulkaistu: 6.5.2016 11:56\nRockmusiikkipiireissä tunnettu rumpali Carmine Appice on julkaissut elämäkerran, jossa paljastaa uransa villeimpiä hetkiä.\nYhdysvaltalainen rumpali Carmine Appicehttps://www.is.fi/haku/?query=carmine+appice on suurelle yleisölle hieman tuntemattomampi nimi, mutta mies on musisoinut lukuisien kuuluisuuksien eri bändeissä vuosikymmeniä kestäneen uransa aikana. Kuuluisiin yhteistyökumppaneihin kuuluvat muun muassa Beckhttps://www.is.fi/haku/?query=beck sekä Ozzy Osbournehttps://www.is.fi/haku/?query=ozzy+osbourne.\nCarmine Appice on tehnyt yhteistyötä monien tunnettujen muusikoiden kanssa. (KUVA: Splash News)\nElämäkerrallisessa uutuuskirjassaan Stick It Appice paljastaa uransa huikeimpia hetkiä – eivätkä tapahtumat välttämättä pyöri täysin musiikin ympärillä. Kuten olettaa saattaa, muusikolla on ollut vipinää myös vällyjen välissä, Daily Mailhttp://www.dailymail.co.uk/news/article-3567727/How-slept-4-500-women-saw-John-Bonham-pleasure-girl-SHARK-Vanilla-Fudge-drummer-life-sex-drugs-rock-roll-s-craziest-years.html kertoo.\nVanilla Fudge -yhtye uransa huippuhetkinä. Yhtyeen muodostivat Mark Stein, Vince Martell, Carmine Appice, Pete Bremy. (KUVA: Dezo Hoffmann/REX)\nAppice tutustui rokkipiireihin teini-ikäisenä soittaessaan Jimi Hendrixinhttps://www.is.fi/haku/?query=jimi+hendrixin bändissä. Pian hän perusti ystäviensä kanssa Vanilla Fudge -bändin, joka oli 1970-luvulla suhteellisen kuuluisa.\nVillit hotellihuonejuhlat kuuluivat oleellisesti rokkitähden elämään. Appice paljastaa nyt, että ollessaan vasta parikymppinen, hän oli jo maannut satojen naisten kanssa.\nVillien vuosien jälkeen Appice vihdoin asettui aloilleen tavattuaan nykyisen puolisonsa Leslie Goldinhttps://www.is.fi/haku/?query=leslie+goldin. Kuultuaan miehensä hurjista nuoruusvuosista, Gold päätti ottaa selvää, kuinka monta seksikumppania Appicella on kaiken kaikkiaan ollut.\nLeslie Gold hurmasi naistenmiehenä tunnetun Appicen 13 vuotta sitten. (KUVA: WENN)\nPerusteellisen tutkinnan jälkeen Gold selvitti Appicen olleen sängyssä noin 4500 naisen kanssa. Vilkkusilmäinen rumpali itse kertoo olevansa lukumäärästä yllättynyt.\n– Leslie kysyi minulta lukemattoman määrän kysymyksiä, ja sai vastaukseksi 4500 seksikumppania. Mutta se 4501 merkitsee enemmän, rumpali vitsailee.\nRokkimaailman kuuluisin – ja oudoin – episodi\nAppice myös paljastaa uutuuskirjassa, että rokkimaailman ehkä kuuluisin episodi pitää paikkaansa. Huhujen mukaan ryhmä Vanilla Fudge sekä Led Zeppelinhttps://www.is.fi/haku/?query=led+zeppelin -yhtyeiden jäseniä asui seattlelaisessa hotellissa hetken aikaa vuonna 1969. Hotellin erikoisuutena olivat ikkunat, jotka olivat kuin akvaariot.\nEräänä iltana naispuolinen fani tuli päihteiden vaikutuksen alaisena olleiden rokkitähtien hotellihuoneeseen. Yksi asia johti toiseen, ja pian huoneessa kehkeytyi outo ryhmäseksikohtaus, jossa mukana oli tiettävästi myös 60 senttinen kala.\nMuusikoiden kerrotaan harrastaneen vuorotellen seksiä sekä kalan että fanin kanssa. Frank Zappahttps://www.is.fi/haku/?query=frank+zappa levytti aiheesta kappaleen The Mud Shark vuonna 1971.


Hotelience Les Terrasses De Labrau La Foux, hotellisi Ranska. Tarjouksella rajattu aika!\n« Takaisin Hotelience Les Terrasses De Labrau\nKatso lisää kuvia Tarkista hotellin Hotelience Les Terrasses De Labrau hinta ja varaustilanne: Saapuminen :\nHotelience Les Terrasses De Labrau - Kuvaus\non 9 minuuttia, ja hotellin sijainti on , koillis-La Foux, mikä sopii loistavasti kaupungin ja sen ympäristön tutkimiseen.Hotelli (La Foux) on luksus-tyylinen ja tasoltaan se kuuluu neljä tähteä-kategoriaan. Hotelli tarjoaa erilaisia palveluja, joihin kuuluvat mm. Baari, Tenniskenttä, Savuttomat huoneet, Televisio, Ilmastointi.Kun haluat rentoutua, hotellin sisäuima-allas on käytössäsi.Minikeittiö on mukava lisä hotellin palveluihin.\nHotelience Les Terrasses De Labrau: tyypit:\nHotelience Les Terrasses De Labrau: mukavuudet ja palvelut\nEtäisyys keskustasta jalan on 10 minuuttia, ja hotellin sijainti on Val d'Allos, koillis-La Foux, mikä sopii loistavasti kaupungin ja sen ympäristön tutkimiseen.Hotelli (La Foux) on budjetti-tyylinen 90 m -\nHôtel du Hameau (La Foux) tarjoaa kaikki ne palvelut, joita voi odottaa tässä kaupungissa sijaitsevalta kolme tähteä-kategorian hotellilta - mm. n.a.. Hotelli on budjetti-tyylinen.Hotellin sijaintina 766 m -\nTarkista hotellin Hotelience Les Terrasses De Labrau hinta ja varaustilanne: Saapuminen :


Kymmenen vuoden takuu kylpyhuoneremontille | Laattapiste\nYli 30 vuoden ajan olemme ponnistelleet parempien kylpyhuoneiden ja onnellisemman arjen puolesta. Olemme ylpeitä jokaisesta tekemästämme kylpyhuoneremontista, ja niin ovat asiakkaammekin: 92 % heistä on erittäin tyytyväisiä kylpyhuoneremonttinsa laatuun ja lopputulokseen*.\nSiksi olemme päättäneet myöntää kylpyhuoneremonteillemme kymmenen vuoden takuun**.\nNoudatamme kaikissa remonteissamme rakennusalan töitä koskevia yleisiä kuluttajasopimusehtoja (RYS).\n*Kulmia Insightin remonttitutkimus, talvi 2019\n**Normaali rakennusaikainen takuu kaksi vuotta, Laattapisteen oma takuu 10 vuotta. Voimassa märkätilaremontteihin (kylpyhuoneet, wc:t, saunat), kodinhoitohuoneremontteihin sekä kuivien tilojen laatoituksiin, jotka on hankittu seuraavista Laattapiste-myymälöistä: Lahti, Oulu, Tampere, Vaasa, Vantaa.


Matlab ja kuvaaja. - Yleistä ohjelmista ja sovelluksista - Suomi24 Keskustelut\nMatlab ja kuvaaja.\nOon koittanut tehdä Matlabilla kuvaajaa, jonka data haetaan excel tiedostosta. EI onnistu. Oon saanu importattua excel datan, mutta ei suostu tekemään kuvaajaa jos jos ottaa useamman rivin.\nOnko jotain selkeää ohjetta miten tuo toimii?


Nalle Puh - harjoitukset\n“Jotkut ovat laihoja ja ketteriä, jotkut tylleröisiä ja hieman hitaita ja jotkut taas vahvoja ja nopeita”, minä sanoin, “ja niin vain on. Erilaista liikuntaa erimuotoisille. Se on sitä mitä minä kutsun kunto-ohjelmaksi.”\n“Mikä minä olen niistä?” Puh kysyi.\n“Minä olen laiha”, sanoi Nasu.\n“Minä olen vahva”, Tikru sanoi.\nKaikki katsoivat Puhiin. “Olenko minä tylleröinen?” hän kysyi. “Puh”, minä sanoin, “meidän kaikkien on harjoiteltava liikuntaa omalla yksilöllisellä tavallamme. Ja minä olen halukas työskentelemään itse kunkin kanssa yksilöidyltä pohjalta. Nasu voi erikoistua laihojen ja ketterien liikkeisiin, Tikru vahvojen ja nopeiden liikkeisiin. Ja sinä, Puh…”\n“Voin erikoistua Tylleröisten ja Hieman Hitaiden liikkeisiin?” Hän näytti muserretulta. “Mikset mieltäisi niitä Puhin Muotoharjoituksiksi?” minä sanoin. “Puhin Muotoko?” Hän tuntui salaa mielistyvän siihen, että häntä pidettiin Luokittelun Perustana. “Tarkoitan”, minä jatkoin, “Että liikunnan pitäisi pikemmin mukautua yksilöön kuin yksilön liikuntaan.”\n“Niin kuin karhu syö hinajaa”, Puh ehdotti, “mutta hinaja ei syö karhua?”