преди: 10 месеца, 19 дни, прочетена 586 пъти\nне можах да избера подходяща категория за моята история, защото тя някак се отнася за всичките. От доста време, да не казвам години се чувствам просто на дъното и все повече потъвам без да зная какво да направя и как да изляза от това положение. На 29 години съм, от Пловдив, живея все още при баща ми, от няколко месеца не работя, нямам приятели, приятелка, не съм и имал, имам сериозни проблеми с теглото, към 156кг, не владея езици, завърших само средно образование и след това трябваше да започна работа веднага и да помагам на баща ми и чичо ми, който се разболя по това време и на неговото семейство. И така излетяха годините, най-ценните години и се озовах на 29 без нищо и в много лошо положение. Истината е, че правих много опити да си намеря приятели, среда, да завържа запознанства, дори се престраших на няколко срещи да отида, но резултата от всичко това е подигравки, отхвърляне и пак подигравки. Хората просто странят от мен, не ме приемат, отхвърлят ме, гледат ме странно, на работа със закъснение разбирам, че са ми се подигравали. Идват нови колеги и след 10 минути чувам как си уговарят събиране след работа, а мен никой не кани, нищо, че съм там от няколко месеца. Нямам здравословни проблеми към момента, от дете съм пълен и ме спукваха от унижения в училище и това ме смачка психически и може би заради това все още пълнея, въпреки режими и тренировки. Липсата на социален живот направо ме убива, вече се чувствам стар и не вярвам, че толкова бързо минаха тези години и не се случи нищо хубаво и ползотворно. Младежи около мен учат, с висше са, изглеждат добре, обличат се добре, харесвани са, имат приятели, звънят им, и просто не знам какво се обърка при мен? Чувствам се като някой клошар, като някой много прост човек с когото никой не желае да общува. Всичко ли е заради външния вид? Или е защото нямам образование? Или какво? Не пуша, не пия. Слушам хубава музика, чета и т. н., но просто никой не ме желае в обкръжението си, а хората по-улиците ме гледат ужасно, непознати се държат грубо. Имам чувството, че съм извънземен и в тоя град никой не ме желае.\nИмам огромно желание да замина за чужбина и да работя и уча там, макар и да не знам какво, имам много интереси, но не знам откъде да започна, след като всичко е на нулата и под нулата. Как да се подготвя, какво да подготвя, години ли ще ми трябват за да замина, мога ли до другата година да го направя?\nИскам семейство, жена, деца, но все си мисля, че това е невъзможно да ми се случи..\nМечтата ми беше да бъда пилот, но това е много скъпо образование и много часове учене, а през това време кой ще/щеше да гледа семейството ми? За това сега вече е късно, нали?\nЩе се радвам и ще съм благодарен на съвети, защото просто не знам накъде да поема, а и може би не се виждам отстрани какъв съм и кой съм и какво впечатление правя, а съм сигурен, че целият проблем е в мен, не в хората.\n1. И аз съм така, на 29 съм но при мен е обратния проблем - не мога да кача килограми, като анорексик съм. Нямах приятели, но вече имам 2-ма. Не се отказвай. Пак не съм в идеално положение, но щом и аз успях да завърша 2 приятелства, значи стават чудеса. И аз съм на 29 и съм нямал гадже, но тази година платих на проститутка и макар че се изложих леко (бях на успокоителни заради стреса от първия път, но това успокои и пениса ми хаха), то не съжалявам. Сега не съм девствен, от Тиндър излизах нялколко пъти с момичета но и аз искам приятелка.\nНай-добрия ми съвет е да се запишеш на фитнес и плуване.\n2. Аз като пих антидепресант изведнъж светът изглеждаше весел, радостен дори. Сигурен ли си че не си биполярен или нямаш депресия?\n3. Не трябва да мислиш лошо за себе си, че имаш високо тегло не те прави нещо по-малко от другите, не си мисли, че другите те коментират и не мисли какво мислят те за теб, мисли положително за себе си, не се подценявай. Простто не се намират несно приятели, дори да си с високо тегли, няма пречки за нищо, но е по-добре да отслабнеш малко, може да ходиш на фитнес, а не се знае, може да срещнеш някоя жена там...\n4. Защо бе авторе се опитваш да мечтаеш за жена и дете, за заминаване в чужбина, ами кой ще се грижи за роднините ти.\nЕй това се наричат отровни родители! Да вменят на детето си че след завършване на средно образование то е длъжно да се грижи за тях и за роднините.\nпървата ти работа авторе е да спреш с досегашния си начин на живот и да започнеш да мислиш за себе си и да се грижиш за себе си. После седни и размисли какво точно искаш да правиш с живота си /професионално/ и започни да работиш върху тях, а жената и децата ще дойдат сами когато им дойде времето.\nАко решиш да продължиш да се грижиш за вашите ще и останеш пилот на РКГ /ръчна количка с гумено колело/.\nРазбира се човек в живота си има отговорност към родители и роднини, но това се случва когато те са много възрастни пенсионери, на 19г да започнеш да се грижиш за възрастни роднини си е самоубийство.\n5. Пич, не го приемай навътре, нищо чак толкова лошо не се е случило. Не ти го пиша, просто, за да ти повдигна духа, а защото наистина е така и ще ти кажа защо.\nПърво, не пиеш и не пушиш, предполагам и се държиш културно. Ами, у нас такива хора се възприемат като "задръстени". За да си вървежен, трябва да си прост, неук, нахален и нагъл. Не, че няма и свестни хора, но е доста по-трудно да откриеш такава среда.\nВторо - приятелите. Аз съм съвсем малко по-голям от теб и в последните 7-8 години също почти останах без приятели. Двама от най-добрите ми приятели просто решиха, че нямат нужда от мен. Единият вероятно, защото не исках да се наливам с него до зори по разни мазни кръчми. Както ти казах по-горе - пиенето е важно, за да те приемат, просто защото някои хора друго не правят. Колкото до колегите - почти навсякъде е така. Не само се говори и злослови, а и се правят мръсотии. Не само при теб е така. Даже, ако не са ти правили мръсно, си късметлия. Още си на 29, тепърва влизаш в по-съзнателна възраст. Радвай се на живота, отделяй време за хобита и т.н. Аз така правя и се чувствам чудесно.\n6. Ти някак си си се жертвал заради чичо ти и баща ти, а не е трябвало. Сега не е късно. Запиши да учиш висше образование задочно. Започни да спортуваш по малко, но редовно. И като влезеш във форма и светът, и самочувствието ти ще са други. Ще си намериш и жена. Не се отказвай, имаш всички възможности. И не допускай пак грешката да се жертваш заради някой друг. Действай и ще успееш.\n7. Аз на 28 заминах за Англия. Спокойно, животът е така устроен, че обстоятелствата ще те закарат където ти е мястото. Аз преди 3 г. дори не съм си помислял да имам дете, а преди 7 г. започнах работата, която съм си представял, че ще работя. В училище бях от няколкото смотаняка и докато другите си разказваха кой на коя дискотека е бил, кой колко се е напил и кой коя е чукал, аз се криех в тоалетните, бягах от часове не заради ученето, а заради отношението към мен и така и не разбрах и до момента какво е да си приет в група, какво е да си групов играч и всичко свързано с групови отношения. За това сега се чувствам вълк единак, но ми е хубаво със себе си. Всичко, което ни се поднася като трудност е за наше добро. Ще видиш, че рано или късно по необясним начин ще ти се наредят нещата.\n9. Възможно е хората да не те приемат заради теглото ти. Грозно, но факт. Остави лицемерните обяснения за вътрешна красота и дрън-дрън. Външният вид е много важен, а още по-важно е твоето здраве. На първо място се погрижи за себе си - ще се чувстваш много по-добре, самочувствието ти ще се покачи, мирогледът ти ще се промени. Разгледай форумите на BB-Team, където има безброй съвети и тренировки. Ако имаш въпроси - питай, има кой да ти помогне. Ако няма с какво да компенсираш недостатъци във външния вид (някакъв страхотен талант и очарование примерно), трябва да извлечеш максималното от това, което ти е дала природата.\nОсвен това, както вече са казали, не си длъжен да жертваш себе си заради родители и роднини! Обърни специално внимание на това! Едно е да помагаш, съвсем друго да пропилееш живота си за тях.\nМисля, че за момента най-важното е да се изнесеш и да се погрижиш за наднорменото си тегло.\n10. Aми вече си с нaй-голямaтa крaчкa нaпред-осъзнaвaш липсите, искaш промянa и щр я имaш!\nБил си впрегнaт кaто мaгaре зa семейните нужди... ползвaли сa те, бaщa ти, чичо ти и т. н. Нямaш и никогa не си имaл зaдължения към тях, но сa ти ги втълпили и сa те ползвaли. Хубaвото поне е, че си рaзвил чувство зa отговорност и дисциплинa, мaкaр и не по прaвилният нaчин, зaщото ето, нямaш никaкви социaлни умения.\nЧе си дебел-дебел си, товa е думaтa и ще я ползвaм по преднaзнaчение. Aми ще остлaбнеш! Кг. не ти пречaт зa приятелствa, но зa връзкa дa, по-лошото е зa собственото ти здрaве.\n1- зaпочни кaквaто и дa е рaботa, дa си незaвисим зa себе си, a и сред хорa\n2- прегледaй и помисли зa някой курс, техник, нещо с компютри... кaквото ти допaдa, инaче можеш и дa учиш висше\n3- потърси групи зa тaнци-дa, нищо, че си дебел, имa и зa тaкивa именно зa отслaбвaне, пък и позитивнaтa енергия с която ще се зaреждaш тaм, ще си струвa дори и дa не смъкнеш знaчително кг.\n4- предлaгaй ТИ излизaне зa кaфе, рaзходкa, кино нa бъдещите колеги, от курс, от тaнци и т. н.\n5- веднaгa щом се почувствaш мaлко сигурен в себе си-излез нa квaртирa и дa се опрaвят тези които сa се възползвaли до сегa от теб!!! Нямaш зaдължения към тях, още повече, че сa открaднaли години от твоят живот в своя ползa!\nИскам да Благодаря на всички за отговорите. Само колко точно виждате ситуацията.\nПреди два месеца някъде се замислих много сериозно за миналите години и досегашния живот и просто осъзнах, че съм бил сляп какво се случва. Много ми стана тежко и все още ми е тежко за най-хубавите години, които пропилях живеейки ЧУЖД живот и оправяйки чужди проблеми и дългове на хора, които цял живот не са си мръднали пръста да си оправят положението и така ме вързаха и управляваха чрез вина и набиване на чувство за неспособност. Осъзнах, че за тях е било изгодно да продължавам да дебелея, да няма никой около мен, да нямам живот и да съм нещастен, само и само за да им принадлежа....\nПречели са ми когато исках да уча английски и ме принудиха да се отпиша от курса на който се бях записал с мои средства, защото на баща ми нямало да му стигнат за ремонт на колата.\nНе искам да съм от хората, които ще обвиняват цял живот родителите си, и ще положа усилия да се променя, но и не отричам факта, че те ме направиха това, което съм вмомента. От 4-ри годишен ме бият, унижават и обиждат и израснах, към момента - един неспособен човек, комплексиран, а навън света е много жесток с такива хора и се завърта един кръг.\nНе мисля, че имам депресия или други разстройства, просто все се питам след поредното отхвърляне, какво не ми е наред и се чувствам много самотно, когато виждам как живота си тече пред очите ми, а аз не живея и толкова години съм бил "сварена жаба" (синдрома на сварената жаба).\nДа, смятам, че съм културен и възпитан човек, от което го отнасям винаги.\nЗаговарям хората, примерно в работата, каня на кино и на кафе, на планина, но замълчават, отбягват, трият във фейсбук и от две години листата ми с приятели стои между 2 и 5 човека, от което много ме е срам.\nНе съм някой аутсайдер, който си стои вкъщи само, напротив излизам, но все сам, ходя на кино, на кафе, когато имам време, но навсякъде хората ме отбягват и гледат гадно. Знам, че се дължи на килограмите, няма значение, че си изкъпан, чист, с одеколон, изгладени дрехи.\nГолям почитател съм на Страхил Иванов, знам и този сайт BB-team и мисля да следвам режим и този път да не се отказвам.\nПросто от тази точка на която се намирам вмомента ми изглежда толкова невъзможно да се откача от всички разходи и дългове и да успея да замина, да се отделя..\n12. Aвторе, н 10 съм. Aми можеш нaпример зa нaчaло дa се поизучиш дори домaшно зa помощник готвaч и лятото дa си биеш кaмшикa към морето с нaстaнявaне и хрaнa в някой хотел или ресторaнт. Тaм кг. ти дори юе сa лек нaмек зa добрa хрaнa :)\nТaкa ще имaш нужният отскок с рaботa и някои спестявaния. A междувременно и понрaй готвене ще се нaучиш дa се хрaниш прaвилно и полезно. Стрaхотно е, че не хрaниш негaтивни чувствa към родaтa си, не зaрaди тях, a зa теб, нямa дa си тровиш душaтa.\nИмaш цялaтa есен и зимa нa рaзположение дa проучвaш ресторaнтьорскa кухня и дa потърсиш рaботa.\nA догодинa по товa време живот и здрaве вече ще знaеш кaкво друго искaш дa изучиш, пък може и готвaч дa ти хaресa, ще имaш сгънaт някой лев. Ще имaш и нови колеги в новa средa, може пък тaм дa създaдеш приятелствa и кой знaе, може дори и приятелкa дa си нaмериш.\nНо е вaжно дa тръгнеш нaнякъде!\n13. Първо, Авторе, ще те посъветвам да се изнесеш от вкъщи. Много не ти трябва - за начало е ОК една стая някъде в голям град.\nВторо, не те съветвам да ходиш поне за сега в чужбина, защото ако психически имаш проблеми ще се сринеш още повече. Освен това теглото ти ще е проблем и за търсене на работа, но и за пътуване и изобщо.\nНяма да те лъжа. Теглото ти е проблем номер 1 за хората. На дебелите хора се преписват качества като ленност и липса на дисциплина. Не е вярно, сам го знаеш, но хората без да искат имат тези предубеждения, а като мъж ако работиш физическа работа ще е много трудно да си намериш такава. Не мисля, че можеш и като готвач да работиш, защото се стои много дълго прав. С две думи теглото ти ще е проблем за много работодатели.\nВсеки е имал проблеми с теглото някога. Моят съпруг беше 120 кг., а аз също имах излишни 10 кг., а сега съм бременна и получавам непрекъснато комплименти, че нито съм подута, нито съм дебела и много хора дори не виждат, че съм бременна, макар че съм в края на 7 местец, а мъжът ми отслабна 20 кг. без да е по-дисциплиниран от преди. Нашата тайна е начинът на хранене. Спорт и двамата не правим!\nЩе ти кажа какъв ти е проблемът - не липсата на дисциплина, а това, че си под непрекъснат стрес и ядеш НЕПРАВИЛНО. Не ти казвам да пазиш диета и да броиш калории, защото няма да ти помогне дългосрочно\nМожеш да отслабнеш много лесно и без проблеми ако ограничиш секрецията на инсулин в кръвта. Ти си задължително с някаква степен на инсулинова резистентност (преддиабет) при това тегло - изпитваш непрекъснат и чест глад, дебелееш много бързо от храна, която при другите хора не води до такъв резултат и дори ядеш по-малко от тях. Дебелите хора сте болни и затова сте дебели, не обратното! Първо идва болестта. При теб още в детството/като бебе чрез неправилно хранене са те направили инсулиново резистентен, а може би и имаш ген за това (ако и твоите роднини са толкова дебели).\nОсвен това най-вероятно страдаш от проблеми със щитовидната жлеза (хипофункция) и имаш затлъстял черен дроб. Нямаш в момента симптоми, защото си още млад, но реално си обречен да умреш под 50-55 г. възраст най-вероятно от сърдечно заболяване, но може и от рак (40% от раковите заболявания в САЩ са доказано заради наднормено тегло).\nКак ще отслабнеш лесно и ще си щадиш здравето?\nСпри следните храни ВЕДНАГА и РАДИКАЛНО\n- ЗАХАР и всичко подсладено с мед дори. Забрави за захар, фруктоза, захароза, захарен сироп, мед\n- ХЛЯБ и всичко от пшеница\n- КАРТОФИ и всички видове ряпа\n- БОБ, ГРАХ\n-АЛКОХОЛ дори в малки количества\n-СОКОВЕ, включително фрешове, всякакви безалкохолни и компоти, сиропи\nОбщо взето спираш всичко захарно и богато на нишесте\nОграничаваш плодовете до 1 порция на ден и по-малко. Противно на пропагандата, плодовете не са много полезни за нас, освен касис, боровинките, ягодите и отчасти костилковите. Имат огромни количества захароза и най-лошото фруктоза. Последната води до затлъстяване на черния дроб. 1 ябълка съдържа 40-60 гр. захари, но ако не можеш без плодове - 1 порция на ден като десерт е ОК\nКАКВО ДА ЯДЕШ без ограничения\n- месо, включително тлъсто и пиле с кожа\n- риба, тлъста риба\n- ЗЕЛЕНЧУЦИ и зелени салати (3/4 от чинията ти)\n- зряло сирене и кашкавал\n- за готвене се ползват мас и масло, а за салати зехтин, Овкусяваш зеленчуците си с масло!\nУмерено също сирене, мляко, кисело мляко и ядки БЕЗ фастъци и нахут (те не са ядки, а вид грахово)\nСъщо не се яде по-често от 2-3 пъти на ден. Не се яде без глад. Не се пести от солта. Можеш да пиеш колкото си искаш вода с лимон и малко сол. Лимони се ядат на корем. Пий всяка сутрин 1 лъжичка ябълков оцет с вода. Полезно е за чревната среда и увеличава инсулиновата ти сензитивност, с което намалява глада.\nКакви са ефектите - първо изхвърляш огромно количество вода, защото си изразходваш въглехидратните резерви при ниско въглехидратното хранене. Човек с нормално тегло има около 400 гр. въглехидратен резерв в черен дроб и 200 гр. в мускулите. 1 гр. задържа 4 мл. вода, защото тялото си е съхранило тази вода, която е нужна при горенето на въглехидратите за храна. Общо 1ва седмица един НОРМАЛЕН човек сваля 3-5 кг. само вода. Твоето тяло ще бърза да изхвърли огромни количества вода и ще ти олекне веднага на ставите, на колената.\nСлед това тялото ще си възвърне част от водата, но ще почне да гори изключитлено мазнини от храната и от съхранените за енергия в условията на излишък от въглехидрати. Ще се повиши и инсулиновата ти чувствителност - тоест ще намалее гладът и няма да пълнееш толкова в бъдеще, но за това са нужни месеци, години дори ниско въглехидратно хранене.\nЩе си изчисиш черния дроб и най-важното - ще гориш своите собствени мазнини за енергия без да чувстваш глад.\nКато не чувстваш глад ще пропускаш хранения и с тов ще засилиш отслабването. Без да броиш калории и без да теглиш храната си ще отслабваш много бързо.\nМожеш и да гладуваш периодично - тоест да не ядеш 12 часа поне на веднъж. Лесно е - примерно ядеш само 2 пъти на ден в 12 и в 18 часа и въ ввремето между 18 и 12 ч. на другия ден тялото ти ще гори своите си мазнини..\nАко съм те заинтригувала търси в Интернет следните понятия\n„Ниско въглехидратна и богата на мазнини диета, войнишка диета, Палео начин на живот и хранене“\nНа английски „ LCHF, warrior diet, Paleo diet"\nP. S. Toзи начин на хранене е много любим особено при мъжете атлети, защото се яде много месо, яйца ЦЕЛИ и вкусна риба, зеленчуци на корем и не се чувства глад. Войнишката диета е този начин на хранене плюс периодичното гладуване, което ти описах накрая - да имаш периоди от поне 12 часа без храна. Войнишката диета е открита от руските ВВС за повишаване на концентрацията и контролиране на теглото на пилотите. Американските тюлени я практикуват, за да научат телата си да горят мазнини за енергия и така да имат нужда от по-малко провизии при акции, дори без провизии - тялото се научава да гори изключително своите мазнини и можеш да си поне 3 дни без храна БЕЗ ДА НАМАЛЯВА ТРУДОСПОСОБНОСТТА, което е много интересно за армията. Повишава се концентрацията.\nКрайна мярка е операцията на стомаха или балон в стомаха, но е жалко да оперираш здрав орган, когато проблемите са другъде. Все пак това е решило проблемите на много хора.\nИ да, трябва да се изнесеш от вашите. Твоите хора те използват и товарят психически. Също са те направили болен още от дете. Не знам дали е нарочно или неосъзнато, но майка ти и баби са те направили дебел с храната, която са ти давали. Още като бебе и малко дете си бил хранен и захранван грешно. Гените също играят голяма роля, но най-вече с храна са те правили зависим и болен. Не си виновен за затлъстяването си щом е още от детство, а възрастните са те направили болен.\nТе искат да те държат един вид като домашен роб/животно. Мъж на 29 г. и са те принудили да спреш курс по език. Смятай колко е голяма властта им към теб.\nМахкай се от там ама още вчера!\nТези хора те тормозят и от това също дебелееш, защото непрекъснато си под въздействие на хормона на стреса - кортизол, който руши мускулите ти и те води до подуване.\nИ да, липсват ти приятели дори във фейсбук заради теглото и външен вид...Време е да видиш истината. И жена не можеш да си намериш така, защото дейстивтелно хората мислят, че нямаш дисциплина, ленен и бавен и така нататък. Отслабни обаче най-вече за себе си, защото е глупаво да се отказваш от дълъг живот заради такава тъпотия и да умираш млад, а другите да живеят 40-50 г. по-дълго. Не си заслужава просто.\n14. Авторе, отслабва се само при съчетаването на спорт и правилно хранене. Казвам го от опит. Започни да спортуваш дори и вкъщи. Вземи си колело или гири и започвай. Другото, което можеш да правиш е да се качваш пеша по стълби всеки ден примерно по десет етажа. Ще успееш.


Политик или бандит: колко често се дъни софтуерът за лицево разпознаване\nАмериканска неправителствена организация, която иска да забрани използването на технологии за лицево разпознаване с полицейските камери, извади нов коз. Според нея при един проведен тест на такава технология системата погрешно е маркирала 26 калифорнийски законодатели като престъпници. Повече от половината от погрешно идентифицираните не са бели. При подобен експеримент миналата година 28 членове на американския Конгрес, повечето то които от малцинството, също неправилно бяха идентифицирани като престъпници.\n„Експериментът подсилва разбирането, че софуерът за лицево разпознаване не е готов за масова употреба, да не говорим за използването му от носените от полицаите камери“, казва членът на законодателната асамблея на Сан Франсиско Фил Тинг, който също погрешно е маркиран от програмата.\n„Макар да се смеем на това, въпросът не е смешен. Какво ще стане, ако бъдете обвинение погрешно? Това се отразява на възможността да си намерите работа и жилище. Тези грешки могат да засегнат реални хора.“\nЩатите Ню Хемпшър и Орегон вече забраниха технологията през 2017 г., а ако забраната влезе в сила и в Калифорния, тя ще стане най-големия щат, който я въвежда. От друга страна повечето правоохранителни агенции вярват, че технологията за лицево разпознаване в полицейските камери е необходим инструмент за тяхната дейност.\nЩатът ще гласува по горещата тема до края на лятото.\nВиж още: Революционно откритие на Samsung скоро и във вашия смартфон


Хотел Фенерите (Hotel Fenerite) - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nХотел Фенерите (Hotel Fenerite)\ns. Kmetovtsi, S. Kmetovtsi, Кметовци, България, 5340\nВъз основа на 40 отзива "Много добър хотел от семеен тип. Персоналът бе приветлив и с..."\nБългария Вижте всички27снимки\nРазположен в реставрирана сграда-забележителност от 19-ти век, хотел Фенерите се намира в сърцето на село Кметовци, на 10 километра от центъра на Габрово. Съоръженията за релаксация включват хидромасажна вана, парна баня и сауна.\nКласически обзаведените стаи и суити разполагат с кабелна телевизия и безплатен Wi-Fi интернет. Всички помещения за настаняване са оборудвани с работно бюро, мрежа за комари и минибар.\nХотел Фенерите разполага с бар, както и с ресторант- механа. Той предлага разнообразие от традиционни български ястия и специалитети от Габровския регион. При заявка се предлагат и специални диетични менюта.\nСпирка на градския транспорт, която предлага връзки до автогара Габрово, се намира точно пред хотела. Архитектурно-исторически резерват Боженци е на 4 километра, а музеят на открито Етъра е на 18 километра от Фенерите.\nПещерата Бачо Киро и Дряновският манастир са не повече от 15 километра. Велико Търново е на 41 километра от хотел Фенерите. Летище София е на 220 километра, а трансфери могат да бъдат организирани срещу допълнително заплащане.


Three-Bedroom Holiday home in Trensum - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nВиж всички 7 места за настаняване в Garnanas.\nGarnanas, Garnanas, Швеция - Покажи на картата\nПовече за Three-Bedroom Holiday home in Trensum\nНезависимо дали сте турист или пътувате по бизнес, Three-Bedroom Holiday home in Trensum е перфектен избор за настаняване в Garnanas. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nThree-Bedroom Holiday home in Trensum предлага безупречно обслужване и необходимите удобства, за да удовлетвори гостите си. Паркинг са само част от нещата, които отличават Three-Bedroom Holiday home in Trensum от останалите хотели в града.\nВсички стаи се отличават с грижливо замислени удобства, което гарантира неповторимо усещане за комфорт. Освен това в хотела можете да се възползвате от множество предложения за приятно прекарване на свободното време. С превъзходните си удобства и отличното си местоположение Three-Bedroom Holiday home in Trensum е идеално място, в което можете да се насладите на престоя си в Garnanas.


25-08-2011 21:20 | Niki Niki\nЖребият за основната схема на US Open 2011 случайно или не за пореден събра Новак Джокович и Роджър Федерер в едната половина, а в другата Рафаел Надал и Анди Мъри. Именно четиримата виртуози на играта са големите фаворити за последния трофей от Големия шлем през годината.\nПътят на световния номер 1 Новак Джокович до полуфиналите не изглежда особено труден. Ноле, който все още няма титла в Ню Йорк въпреки двата си финала, започва с квалификант. По-опасните имена в неговата част са Ришар Гаске, Томш Бердих и Гаел Монфис.\nПътят на Роджър Федерер изглежда по-труден. Той започва с колумбиеца Сантяго Хиралдо. При ФедЕкспрес са младите таланти Бърнард Томич и Райън Харисън, а също и опитни играчи като Марин Чилич, Филип Колшрайбер. Жо-Вилфред Цонга и Марди Фиш са най-опасните препятствия към полуфинал.\nАнди Мъри също надали е особено доволен от своята половина. Той започва с индиеца Сомдев Деварман. Фелисиано Лопес, Жил Симон, Станислас Вавринка, Хуан Мартин дел Потро, Джон Иснър и Робин Сьодерлинг определено могат да направят живота на британеца доста тежък в Ню Йорк.\nДействащият шампион Рафаел Надал изглежда в добра позиция да достигне заключителната част на турнира. Първите два кръга за Надал изглеждат елементарни, а след това може да играе с някой от опитните Давид Налбандян иили Иван Любичич. Николас Алмагро, Михаил Южни, Ърнест Гулбис, Анди Родик и Давид Ферер са още в тази част, но те трудно биха се противопоставили на Матадора.\nUS Open стартира на 29-и август.\nВИЖТЕ ПЪЛНИЯ ЖРЕБИЙ ПРИ МЪЖЕТЕ!


За пари с жива риба | Черна Магия\nЗа пари с жива риба\nТози старинен обред, макар и неособено приятен за изпълнение е действащ и ще ви помогне да увеличите финансовото си състояние и благоденствието в семейството. Необходимо е от река или друг водоизточник да уловите една голяма риба. Ако първите три риби които уловите са малки, това значи че трябва да се върнете отново на реката след седмица за нов улов. И така, докато не хването достатъчно голяма риба, така че с нея да могат да се изхранят поне-двама трима човека. Стремете се да уловите възможно най-голямата, която успеете. След като я хванете, не я убивайте веднага, а започнете да чистите люспите й, но не я дръжте директно в ръце. Докато премахвате люспите трябва да изричате наричането дотогава докато не изчистите цялата риба:\nПочистените люспи съберете на едно място, след което разрежете корема й и извадете черния й дроб. Него трябва да изядете суров на момента. След което събраните люспи трябва да пречистите от всякаква слуз (да измиете през сито) и да ги оставите да изсъхнат. Вземете ги заедно с рибата удома. Рибата трябва да сготвите и да я изядете с всички членове на семейството, а люспите трябва да смесите с восък и да ги зашиете в ленена торбичка, която трябва да носите постоянно с вас като талисман който ще ви помага за привличане на парични средства.\nАко желаете да получите пълният ритуал, както и инструкции за правилното му изпълнение, пишете на мейл mag_chernamagia@abv.bg Цената за този ритуал е 150лв.\nИмайте предвид, че това са реални и работещи ритуали, изпитани във времето и предавани от поколения, а не комерсиални измислици разпространявани на свободен достъп в интернет. Тези ритуали никога и по никакъв начин няма да бъдат с публичен или свободен достъп.\n© 2021 Черна Магия | Всички Права Запазени


ЛЪВ: Пътуване|Вашите истории| Хай Клуб\n27 Септември 2020680\nРАБОТА Склонни сте да се претоварвате емоционално и интелектуално. Съхранете отношенията с партньорите си, които могат да са ви полезни в бъдеще. Осъществете делово пътуване, което ще ви донесе добри приходи в следващите седмици. От понеделник сте застрашени от финансови загуби заради проява на прекалена доверчивост. Планираните разговори може да се окажат ненужни, ако не сте готови за компромис в обмисляните начинания. На поставяйте началото на нови задачи, ако не сте сигурни в себе си, и не давайте пари назаем на хора, които не познавате, само защото ви ги представят ваши приятели или колеги, въпреки че те самите не им дават исканите пари.\nЗДРАВЕ Възрастните представители на знака да си осигурят спокойствие, за да не навредят на здравето си. Бъдете сдържани и се пазете от травми.\nЛЮБОВ Вечер се отдайте на семейството и на любимите си. Изживейте приятни романтични мигове. Стабилизирайте отношенията си. Не пропускайте да споделите чувствата си.


"Как искаш хора да разпознават истинското от фалшивото, когато умират от самота?" - Свободно време - Изкуство - Edna.bg\n"Как искаш хора да разпознават истинското от фалшивото, когато умират от самота?"\n27.03.2017 17:30 7057\nРомен Гари (псевдоним на Роман Кацев) е френски писател от руско-еврейскипроизход, литературен мистификатор, кинорежисьор, военен и дипломат. Той е единственият двукратен лауреат на престижната литературна награда „Гонкур“: веднъж 1956 г. под вече утвърдения си псевдоним Ромен Гари и втори път, през 1975 г., като Емил Ажар.\nТой е известен с любовта си към жените, с нежността, с която говори за тях, с мъдрите си мисли относно живота и любовта.\n"Смисълът на живота има вкус на устни" - Ромен Гари, писателят на жените\nДнес решихме да ви вдъхновим и да ви накараме да се замислите върху живота и връзките, които създавате в него с помощта на един откъс от една от най-знаменитите му книги - "Сияние на жена".\n„Има неподходящи срещи, това е всичко. И на мен се е случвало. На теб също. Как искаш хора да разпознават истинското от фалшивото, когато умират от самота? Срещаш някого, опитваш се да го направиш интересен, измисляш го изцяло, обличаш го глава до пети в качества, затваряш очи, за да ги видиш по-добре. Ако е красив и тъп, намираш, че е умен; ако той те намира за тъпа, се чувства умен; ако забележи, че гърдите ти са увиснали, те намира за индивидуална; ако започнеш да усещаш, че е мекотело, си казваш, че трябва да му помогнеш; ако е невежа, ти пък знаеш за двама; ако иска да го прави през цялото време, си казваш, че те обича, а ако няма склонност към това, си казваш, че не това е важното.\nАко е стиснат, значи е прекарал бедно детство; ако е темерут, си казваш, че е естествен и продължаваш така, със зъби и нокти да отричаш очевидното, а то ти се вре в очите и ей това се нарича проблеми на двойката, проблемът на двойката, когато вече не можете да се измисляте един-друг и тогава настъпва скръбта, злобата, омразата, отломките, които се опитвате да залепите заради децата или просто защото предпочиташ да си в лайната, само не сама.“\n„Времето е наркотик. Твърде много от него те убива” - великият Тери Пратчет и неговите думи\nНикой не трябва да се срамува, че е щастлив...\nРомен Гари Сияние на жена откъс цитат


Pueblos Blancos – белите градчета на Андалусия – Ентусиасти\nPueblos Blancos – белите градчета на Андалусия\nПътеписанчо България февруари 10, 2019 май 12, 2019\nНямах търпение да поемем на път – да опознаем някои от „белите градчета“ на Андалусия. Но не само това бе причината, да не ме свърта да тръгнем. Предната вечер бяхме наели нашия „спътник“, които щеше да ни транспортира от точка до точка, от градче до градче, от една красота до друга. Съгласно резервацията ми фирмата за рент-а-кар трябваше да ми предостави един Сеат, с които да пътуваме. Е, оказа се, че той бе някъде по пътищата и затова ни предложиха да вземем Fiat 500X. Всъщност диалога по наемането се водеше от „Старшия“ на испански, ама това не ми попречи да схвана какво става.\nДвете госпожици, които ни обслужваха, се опитаха да ни изкушат – предложиха ни срещу минимално доплащане да вземем по луксозен модел. Ех, ако двете „госпожички“ имаха представа как безсмислено се напъват да ми предлагат „по-изгодната“ оферта. По-висок клас, по-голям лукс, само за 5 евро отгоре, а аз им се хиля самодоволно насреща и даже не отразявам какво ми казват. Ако знаеха, че аз от известно време си мечтая да заменя моя верен Филчо, с брат‘чед му „500Х“ въобще нямаше да се хабят с тази оферта, или по-скоро ако целта им бе да изкрънкат тези няколко евро отгоре, трябваше да подходят по друг начин – първо да ми предложат онова “Q”, a после за евентуално доплащане да ми я заменят за “X”-а.\nТа още по-тъмно (разбирайте 7.30) вече бяхме в колата надъхани за нови приключения. Беше обнадеждаващо, че нашия „хазяин“ в Севиля, след като бе чул какъв маршрут съм замислил, се изказа ласкаво, тъй че явно бях уцелил „ваксата“. 😉 До първата ни цел за деня ни деляха малко повече от 100 км, които GPS-a показваше, че трябва да изминем за около час и половина. Лично аз не ги усетих – бях зает да се наслаждавам в шофиране на надявам се бъдещия си модел автомобил. 😉 Удоволствие е да се шофира по тези малки и ненатоварени пътища – беше неделя все пак и хората явно още спяха. Наближихме първото градче и вече чаках с нетърпение да видя реакциите на моите приятели. И ето, че вече бях на точното място – минавахме по язовирната стена на язовира „Zahara-El Gastor”, откъдето имаше перфектна гледка към първото от белите градчета на Андалусия, които щяхме да посетим – Zahara de la Sierra.\nНямаше как да не спра и да се насладим на тази ужасно красива гледка – водите на язовира ширнали се навред, а на единия бряг гордо и небрежно се белее Zahara de la Sierra. И макар че бях подготвен за тази „прелест“, тъй като бях виждал фотоси правени от това място, то бях наистина … впечатлен, екзалтиран, доволен, щастлив – всичко това заедно накуп. Не зная другите „ентусиасти“, доколко споделяха моите чувства, но ентусиазма им май бе охладен по-бързо, от бръснещия вятър, които се усещаше там на края на язовира.\nНавлязохме в градчето, а тесните еднопосочни улички, ме поведоха нагоре към сърцето му. Но явно се очертаваше да имаме проблем – с паркирането. Пред една от църквите видяхме местенце, на което можеше да се сврем, точно пред входа й, но изглеждаше подозрително празно. Затова „Старшия“ и „Покахонтас“ решиха да попитат двете жени, които замитаха стълбите отпред, дали имат нещо против да спрем там. Оказа, се че имат и не е удобно, тъй че продължихме нататък и скоро намерихме едно малко паркингче, където имаше свободни места. И то точно, под най-голямата местна забележителност на града – древната крепост.\nИменно с тази крепост до голяма степен е свързана историята на Захара. Има мнения, че на това място е имало град още от периода на Римската империя, но първоначално споменаване на крепостта е от XIII век, когато е изпълнявала функция на мавритански отбранителен пост, поради стратегическия си място, кацнал на върха на скалата, с изглед към долина, а също така имащ визуална връзка с други подобни постове в околните земи. Имала е важна роля, тъй като се е намирала в граничната зона на назарийското кралство, но се предполага, че е служила само за военен гарнизон и не е била населена с обикновени хорица.\nПрез 1407г. крепостта за първи път е завладяна от християнските владетели на Кастилското кралство, до 1481г., когато отново е превзета от мавърските войски, в дните м/у Коледа и Нова година, когато местен предател насочва насридите откъде да се изкачат по крепостните стени и да изненадат защитниците на крепостта. Именно този акт се счита като повод за последвалата война м/у Кастилия и другите нейни християнски съюзници с последната арабска крепост на Иберийския п-в – Гранада.\nНа християнските войни им отнело близо две години, за да си възстановят контрола над крепостта, което не било никак лесно и им струвало много жертви. На нас ни отне да я „покорим“ около 20-ина минути по изградената каменна пътека и то само, защото често се спирахме да се насладим на гледката към язовира под нас.\nКъм момента е реставрирана някогашната кула – Torre del Homenaje, която се извисява на хълма, а влизайки в нея и намирайки тъмните, тесни стъпала, които водят до върха й, ни накара да се почувстваме малко като откриватели. 😉 Явно живота се пробуждаше вече, тъй като заедно с нас имаше още едно семейство с туристи, но те си бяха испанци. Виждаше се да идват и други, но все пак можеше да се насладим на едно относително спокойствие.\nМожеше да се насладим и на страхотните гледки и към язовира от едната ни страна и на панорамната гледка към селото, белеещо се под нас от другата страна. Отделихме не малко време в съзерцаване на тази красота, разхождайки се по целия хълм, на който някога се е намирала крепостта. Под нас се виждаше и църквата пред която бях опитал да паркирам – бяха се насъбрали много хора, не малка част от 1 500-те му жители. Веднага стана ясно и каква бе причината – на мястото, което си бях харесал за паркиране се настани една катафалка – явно града се прощаваше с един от жителите си.\nНа слизане към центъра на Zahara, се разминахме с процесията, отдаваща последна почит на неизвестния за нас човечец, но за повечето хора насъбрали се пред малкото площадче пред общината и църквата Santa Maria de la Mesa, явно е бил приятел. Църквата, която е от средата на XVIII век е една от забележителностите на града, но разбира се, не бе удобно да нахълтаме, след опелото, което се бе провело, само миг по-рано.\nНасочихме се към едно от другите централни площадчета пред параклиса San Juan de Letran, построен на мястото на някогашната главна църква на града, която преди това пък, както може да се досетим е била джамия издигната от насридите. От някогашната джамия днес е запазена единствено кулата със заоблените ъгли – Torre del Reloj – може би някогашното минаре, в последствие изпълнявало функцията на камбанария, а днес часовникова кула.\nНа площада бяха разположени две заведения, на които вече много хора пиеха кафето си и хапваха местни закуски. Предимно това, което хората похапваха беше някакъв „пастет“, които мажеха върху поднесен хляб. Ние също поседнахме на едно от заведенията, отвън вече припичаше „слънчо“ и го оставихме да ни гали с лъчите си. Около масичките стърчаха няколко портокалови дървета, отрупани с плодове, а допълнителен колорит създаваха и оранжевите столове на заведението, които се допълваха перфектно цветово.\nМежду другото именно една от теориите за произхода на името на града се смята, че означава „цвете“ (zahra), намеквайки за изобилието от портокалов цвят. Друга теория пък е, че града е кръстен на една жена Al-Zahara, петата дъщеря на Мохамед, а пък трети смятат, че името идва от ‘”zafra”, което ще рече „скала“. Не зная коя е истината, но мен ако питат Zahara de la Serra е красива като красива девойка, поседнала на високата скала и окичена с портокалов цвят. Всъщност името на града е само Zahara, но за да се различава от друг град с подобно име в района на Кадис, се добавя определението „de la Sierra”.\nА, след сутришното си кафе, ние пък нямахме търпение, да се впуснем в малките улички на градчето, сред белите къщички, украсени с красиви цветя. И макар че Zahara de la Sierra е мъничка, то ще се запечати като един наистина красив спомен, за който ще си спомням с умиление и ако имахме повече време със сигурност, щяхме да се впуснем на една по-обстойна разходка около язовира и близкия природен резерват Sierra de Grazalema.\nСледваше да посетим още едно от известните „белите градчета“, на няма и 30-тина километра – Olvera. Още от далеч можеше да се насладим на това село, разположено отново на висок хълм, а както и при Захара, на самия й връх гордо позираше крепостта, около която се е случило заселването на хората и създаването на града.\nВлязохме в градчето, оставихме колата на една от главните улици и решихме да се поразходим. В предното градче, вече бяхме се убедили, че колкото повече се изкачваме към върха, то толкова по-проблемно става паркирането, тъй че решихме този път да не рискуваме. Е, нямахме карта, но пък за какво ни бе – крепостта се извисяваше над нас и ни бе като пътеводен ориентир, който между впрочем може би се забелязва от всяко място.\nОказа се, че под крепостта има направен паркинг за посетителите, но пък какво от това, имахме нужда от малка разходка, тъй че не приемам, че се бяхме минали. 😉 Е, имаше малко зор, щото „сокаците“ си бяха бая стръмни, но тъй като бяхме далеч от летните жеги-нямаше драма. Та те (сокаците) ни изведоха, на едно малко площадче в стария град, където се намираха атракциите на градчето – църквата и крепостта. Там ни посрещна и доста модерното напоследък, голям надпис с името на града. И макар да си мисля, че това с надписа се превръща в нещо банално, то не ни попречи веднага да се „курдисаме“ до него и да се снимаме.\nЦърквата Nuestra Senora de la Encarnacion е доста внушително творение, една от най-големите в тази провинция, с размери достойна за катедрала. Съградена е в средата на XIX век, на мястото на някогашна църква, изградена пък върху основите на мавританска джамия. Лошото в случая, е че малко след основната й реконструкция в края на XX век, църквата преживява голям опустошителен пожар от който все още се съвзема.\nЗад църквата пък се намират останките от някогашните мавритански крепостни стени, които днес са дали убежище на информационния център в града и на музея. Входа за музея ви осигурява и достъп до крепостта, тъй че си е направо задължителен за посещение. А, пък и самата експозиция не е никак лоша, освен задължителните грънци и оръжия, то е пресъздаден бита на някогашната крепост, като дори е показано по какъв начин воините са щурмували някогашните крепости.\nНо нашата основна цел бе да „превземем“ крепостта, та за това се отправихме към нея. Ама то не било никак лесно да се превземат крепости, което разбрахме и ние. Видяхме една отворена порта и нахълтахме през нея, но вместо в „твърдината“ се оказахме в едно…старо гробище. Ти да видиш. Ама явно цялото ни пътешествие щеше да е на подобна тематика. След погребенията в Севиля и Захара, на които станахме свидетели, ей ти сега и туй гробище.\nОказа се, че входа за крепостта е съседната врата, която по никакъв начин не подсказва, че води натам. Стоим пред нея и си мислим, че е вход за някоя от къщите. А, за да влезе човек, трябва да извика някого от информационния център да отключи. Ама ние нали сме над тези неща, се възползвахме от това, че излизат няколко човека и поехме нагоре по стръмните стълби на крепостта, за да хвърлим един поглед на останките й, а и изпълнени с надежди, че горе ни очаква една страхотна гледка на околността.\nВсъщност макар да се предполага, че по тези земи е имало селища още на келтите, то първите източници, за съществуването на Олвера, са свързани с арабски писмени документи, за крепостта в която се намирахме. Построена през XII век и най-вече през следващото столетие, когато придобива днешната си визия. И тази крепост, както в Захара е била част от граничната защитна система, разположени на високи скални масиви, за да може да се използват визуални сигнали при евентуални заплахи – отразяване на светлината чрез специални огледала през деня или с огньове през нощта. Трудно бихте го обяснили на децата си, които се чудят защо просто не са се обаждали по мобилните си телефони или не са писали един SMS, нали? 😉\nНо за едно бяхме прави – гледката от крепостта беше наистина страхотна. На където и да погледнехме си заслужаваше. Белосаното градче под нас определено бе по-голямо от предходното – бе видимо от повечето къщи, а и според статистиката, населението е близо 6 пъти повече с 8 500 граждани\nОт крепостта ставаше ясно откъде идваше и произхода на името на града – цялата околност бе осеяна с маслинови дървета, казват че са не милиони, а милиарди (olivo – маслинено дърво). Твърди се, че там се прави най-добрия зехтин в цяла Андалусия. Ще трябва да им се доверя, тъй като поне аз не съм голям ценител на въпросната „смазка“ за салатки. 😉\nНа връщане решихме да се спуснем по други улички, носейки се по тези, които най-много ни привличаха, до момента в който осъзнахме, че не знаем къде се намираме. Огледахме се в един момент и се оказа, че не знаем къде се намира улицата на която сме паркирали. Едно да знаете от мен – ако ви скимне подобна идея, то е добре някой да си направи труда да запомни името на улицата ползвана за паркинг. Е, ние бяхме пропуснали тази подробност, та дори и новите технологии, като GPS-а не можеше да ни помогне. Но пък нали сме си оправни, та решихме да се възползваме от добрия стар начин за ориентация – по крепостта, която се извисяваше над нас. Оставаше само да намерим мястото, с първоначалния изглед, който помнехме към нея. Е, не се оказа, толкова лесно, колкото звучи, но поне ни даде възможност да разгледаме по-подробно града, докато най-сетне открихме къде бяхме паркирали. Ха познайте дали в последствие запаметявах наименованието на улиците на който зарязвах автомобила ни. 😉\nПравейки маршрута ни се ръководех от това хем да намеря интересни места, хем да не се отклонявам много от крайната точка, която бях избрал, но явно без да искам бях успял да попадна на традиционния „маршрут на белите градове на Андалусия“. Та и следващата ни спирка се оказа, едно от тях, а още с влизането предвещаваше да е доста популярно – успях да намеря място къде да паркирам едва в края му. Бях предвидил именно там да обядваме, но определено бях подценил притегателната сила и известността на Setenil da las Bodegas сред туристи.\nОтправихме се веднага към централната част на градчето към Cale Cuevas del Sol. Впрочем странно име, без да съм се консултирал с испаноговорящите в групата ни, мисля че в груб превод може да се каже, че е улицата на „слънчевите пещери“, нещо което принципно взаимно се изключва. Но ако имате щастието да се озовете там, то ще разберете откъде е дошло това странно име – „къщите“ са буквално разположени в „пещери“ под надвисналата скала. Но едва ли в онзи момент слънчевите лъчи докосваха улицата и не че времето е било кофти или нещо подобно, а просто имаше толкова много народ, че „игла“ не можеше да падне на земята. А да си намерим място на някое от заведенията там си бе направо „мисията невъзможна“. Не че „Старшия“ не опита с пословичната си упоритост и чар да ни осигури местенца на някоя маса, но уви и той „удари на камък“.\nПробвахме си „късмета“ и на съседната, не по-малко привлекателна привлекателна улица от другата страна на река – Cale Cuevas de la Sobmra, но дори и там в „сенките“ нямаше шанс да ни огрее свободна маса, на която да поседнем. И ако някой се чуди на изразяването ми, то не е защото съм обзет от „лиричната“ вълна, по подобие на един друг автор в този сайт, който реди „рими“. 😉 Причината е по-тривиална, заигравам се с названието на улицата. „Sombra” в превод означава сянка, a скалата бе надвиснала като чадър над уличката и се бе образувал един „тунел“, в който къщите са винаги във „сянка“.\nУбеждавайки се, че няма как да си намерим местенце в този „мравуняк“, а явно глада при моите приятели пък вече беше доста обострен, та решихме да си намерим място за хапване, някъде по в периферията. Върнахме се назад към импровизираната „автогара“, което ще рече една спирка с малко площадче на което може да се направи маневра от някой автобус, като там намерихме едно заведение, в което имаше една свободна маса. Е, оказа се, че това заведение е пицария. Всеки знае „слабостта“ ми към почти всичко от „ботуша“, но да ям италианска манджа насред испанската провинция – а, не благодаря. Или пък просто след като предната порция ми сервираха „плато“ от 9 кюфтета, то не бях особено гладен. А и бях шофьор – даже и една бира не можех да пийна. Абе, най-вече ми се разглеждаше още от градчето.\nОбичам си ги другите „ентусиасти“ и заради тези моменти, в които няма драми, когато всеки реши да прави нещо различно, оставих ги без да има физиономии и мръщене. А, аз се спуснах отново през двете „пещерни“ улици и продължих отвъд тях, навлизайки в малките, тесни улички, където почти нямаше автомобили и хора, като можех да се насладя на това селце без шумотевицата на тълпата. На едно място се сблъсках с една група – явно бяха испански ентусиасти, бяха екипирани с планинска екипировка и щеки. Признавам си, леко им завидях, че имаха възможност и най-вече време да направят по-обстойни обиколки в района. 😉\nОзовах се на едно малко площадче, където се намираше общината на това “pueblo blanco” с население около 3 хиляди човека. Оказа се че това е друга зона в която също имаше доста малки ресторантчета, в които може да се похапне и ме стана яд, че не бяхме тръгнали всички в тази посока – нямаше толкова народ, имаше достатъчно места и моите приятели щяха да са доволни и да споделят моето очарование от „белия лабиринт“ в които се бях озовал. Да не говорим, че може би щяхме да имаме възможност да опитаме специалитетите с които е известен града – чоризото и надениците “cerdo“ – е „Покахонтас“ сигурно нямаше да оцени тези свински изкушения, но останалите сме си фенове на „суджука“. 😉\nНа скалата над мен се намираше някогашната крепост около която е възникнал града, както и най-старата църква. Ама вече бяхме виждали подобно нещо в предните две градчета, тъй че този път реших да мина и без това, а още повече че с моите приятели се бяхме разбрали, че имам малко повече от час, за самостоятелната си разходка, тоест трябваше да си избера приоритетите. Но бидейки на онова площадче, ставаше ясно защо са избрали това име на градеца. Крепостта на върха, също като предните две е била важна част от пограничната зона между враждуващите маври и християни. През XIII век са правени седем неуспешни опита на кастилските крале, да завземат крепостта от Алмохидите, продължили близо 80-ет години. Именно от тук идва и името на това уникално място – от латинската фраза „septem nihil” означаваща „седем пъти не/нищо“, визирайки се именно тези неуспешни опити за поставянето й под контрола на кастилското кралство.\nВтората част на името “Bodegas” ни препраща към времената, след XV век, когато наред с останалото традиционното производство от арабите – маслините и бадемите, се развива лозарството, като района става известен производител на вино, откъдето идва и добавката bodega (винарна). А в естествените пещери е имало перфектни условия за съхранение на „гроздовия еликсир“. Но тази слава на Сетенил е безвъзвратно отминала, след унищожаване на голяма част от лозовите масиви в Западна Европа, от епидемията причинена от малките листни въшки „филоксера“, пренесени от „Новия свят“ в средата на XIX век.\nКакто споменах пропуснах поредните останки на крепостни стени и кули и се отдадох на безразборно скитане из малките улички, стремейки се единствено да съм по-близо до скалите и да се наслаждавам на това, което прави града неповторим – вкопаните му къщи в скалите в издълбания каньон от преминаващата река Guadalporcun. И ако на други места хората също са правели своите жилища, възползвайки се от „по-мекия“ състав на скалите „издълбавайки“ домовете, то тук хората са се изтарикатили – възползвали са се от естествените пещери, осигуряващи им прохлада в летните горещини и осигурявайки им убежище през зимата. Без да си дават много зор са изграждали само фасадата, спестявайки си всичките разходи и време, които се изискват за съграждането на една цяла къща. Но едва ли може да се учудим кой знае, за този им „прагматизъм“ и спестяване на усилия – все пак става въпрос за хора, при които и до ден-днешен „siesta“-та е на особена почит. 😉\nНаслаждавах се на разходката си из тази „бяла прелест“ и хич не съжалявах, че бях избрал „зрелището“ пред „хляба“, макар че стомаха ми бе започнал да ми напомня с разни къркорещи звуци, че не трябва да го пренебрегвам. Ама, се правех че не го чувам и не му обръщах внимание, зает да обследвам поредната уличка или стръмен сокак, в който попадах. Но времето отпуснато ми от моите приятели изтичаше и трябваше да кажа “Adios” на това градче, което определено ме беше пленило. Но казвайки му “Adios” имах предвид „довиждане“, а не „сбогом“, нямам нищо против пътищата някой ден отново да ме отведат там. А, разходката ми бе свършила точно на време – останалите „ентусиасти“, точно плащаха сметката си.\nПродължихме към следващата си дестинация за деня посветена на “Pueblos blancos”. Едно от местата, които ме накараха да избера красивата Андалусия, за дестинация на това ни пътешествие. Случвало ли ви се е, да видите снимки на някое непознато място и да се влюбите в него без да сте го виждали на живо? И да сте напълно убедени, че ако имате възможност все пак да попаднете там, то няма да ви разочарова, а напротив – само ще затвърди чувствата ви. Е, за мен такъв беше случая с последното „бяло градче“, което бях предвидил в маршрута ни за днешния ден.\nЗа около 30-ина минути успяхме да достигнем до красивата Ронда, с която тръпнех да се опознаем. Мисля че хората, които някога са изживявали някаква голяма „чат-любов“ биха ме разбрали – по-същия начин снимките които виждате са съблазнителни и ви карат да потърсите повече контакти,а последващите писания в интернет, ви карат да откривате много сходни неща помежду си и в даден момент тръпнете да се видите лично.\nИмахме късмет квартирата, която бяхме наели да е много близо до центъра до една от новите църкви …. ама не помня как се казваше. и не че града е някакъв огромен мегаполис, няма такова нещо, макар че на фона на другите градчета, на които се бяхме любували през деня, Ронда си изглежда направо огромна със своето население от около 35 хиляди души. Отново случихме на хазяйн – млад левент, които ни даде много полезни съвети, как да максимално стегнато да направим обиколката си, тъй като след „лекото“ загубване в Олвера бяхме позакъснели малко. „Въоръжи“ ни с карта и ни „нарисува маршрут“, който да следваме. Посочи ни места за хапване, които са предпочитани от местните и предлагат точно храни, които хората живеещи в града обичат. В „бонус“ ни бе осигурил и безплатно посещение на един музеите в града. Е, как да не му дам 10-ка после в коментарите.\nБързо се изстреляхме към парка …., приятно място, но изненадата за нас бе след като приближихме края му, а под нас се оказа … една голяма пропаст. Оказа, се че града е разположен на високо плато, а под нас имаше дълбока пропаст. Определено си бе впечатляваща гледка – алеята бе като една огромна панорамна площадка към околността. Всъщност по правилно е да се каже ,че града е разположен на „депресия“ – място заобиколено отвсякъде с планини. Ама аз в това да съм заобиколен отвсякъде с красиви планини, не виждам никаква „депресия“ – даже си е кеф, ама да не бъркаме географските термини с психологическите състояния.\nПродължихме по ръба преминавайки покрай един от първите …. за корида. Местните ще ви кажат, че те са първите, които са създали този национален спорт, макар че севилци имат свое мнение по този въпрос, тъй като тяхната арена е по-стара. Но все пак от уважение към хората на Ронда, може да приемем, че и те имат право на своите претенции, тъй като техния велик матадор – Антонио Ордонес е бил първия, които се е изправил сам срещу бика. Допреди това тореадорите са се „сражавали“ срещу разярените бици, възседнали коне. В близост имаше паметник и на големия американски писател – стори ми се странно, но се оказа, че той е бил голям почитател на красивия испански град и често е черпел вдъхновение сред „белите му одежди“.\nНо ако аз знаех какво ни очаква зад ъгъла, то моите приятели предстоеше да се сблъскат със символа на Ронда – Ponte Nuevo – мостта свързващ „старата“ и „новата“ част на града. Може би това е единствения град, чийто център се разсича на две от дълбокото ждрело Ел Тахо на река Гуадалевин. А, въпросното съоръжение може съвсем спокойно да кандидатства за едно от най-сниманите места в цяла Испания. И има защо – грандиозното съоръжение представляващо каменна зидария е високо цели 98 метра.\nПреди построяването му през втората трети на XVIII век е построен друг мост за около 8 месеца – доста ударно постижение, на което дори и нашия виден „ленторезач“ искрено би завидял. Ама общо взето то и резултата бил близък до сегашните изпълнители, тъй като много скоро моста рухнал, като убил около 50 души. Но идеята за моста не се е „сринала“ заедно с предходния неуспешен опит, а няколко години по-късно започнало изграждането на сегашното съоръжение, но явно този път инженерите са си били научили урока, тъй като моста се ползва до ден днешен и свързва двете части на града. Но както се казва – хубавите неща не стават бързо и за изграждането на „Новия мост“ са били необходими 40-ет години.\nГледайки релефа около града, става ясно защо и този град се считал от всеки за много важен в опитите за налагане на господството им. Първоначално маврите са го превърнали за своя крепост, а в последствие и кастилците са изразходвали много сили, за да го подчинят. В по-късната си история и французите на Наполеон също са видели много зор от непокорството на местното население – историята разказва, как тогава голяма част от хората избягали в планините и се разразило нещо като „партизанско“ движение, ама там не са го обличали в приятни определения, а са си го наричали „бандитизъм“. Е, легендите се опитвали да му придадат някакъв „романтичен“ оттенък, тип „Робин Худ“, ама то по-скоро си е било мутрагенщина.\nНо повече няма да ви занимавам с история – то общо взето се припокрива с разказаните вече за предходните градчета през които бяхме минали през този ден – ще има разминаване с по някоя година за това кога е завзет от маври, кастилци, французи… За мен притегателен бе каньона, които виждах под нас и над който минаваше великолепния “Ponte Nuevo”. О, как ми се искаше да разполагахме с повече време и да може да слезем и да се разходим около реката долу, да се промъкнем през теснините на ждрелото, да почувстваме пръските на водата…. Признавам си, тази идея много ме влечеше и сякаш оставях настрана всичките други прелести – не ме изкушаваха нито стария мост, които се виждаше малко по-надолу, нито намиращата се срещу него Casa del Ray Moro – който има за цел да пресъздаде живота на маврите, макар да е създаден стотици години след изтласкването им от Иберийския п-в, но пък в него има едно от най-забележителните неща останали от тяхното управление – водната мина – прокопано стълбище до река, което позволявало при дълга обсада на града, жителите му да се снабдяват с вода.\nПренебрегнах и други забележителности и хукнах към мястото, от което бяха правени онези снимки, които ме бяха накарали да се влюбя в Ронда. Пренебрегнах и моите приятели, които решиха да се възползват от подаръка на нашия хазяйн – посещение в музея “Lara”. Но аз не бях там, за да се затварям в някакъв музей, макар че техния съвет е ако имате време, да разгледате музея, които определиха като „интересен“. А, както установих от техните снимки, то е имало и богата колекция от китари за фламенко, онези шестструнни китари без които не би било възможен да се възпроизведе ритъма за неповторимото фламенко.\nХукнах по малките улички в стария град, които бях запаметил от картата и се отправих към пътеката, по която можеше да изляза на желаната гледна точка, а кой знае може би и в подножието на моста. Открих пътеката лесно, но ти да видиш, за разлика от моите предположения, че едва ли има много желаещи да газят в праха, то там бе населено като „главна търговска улица“. Намерих гледка, от която можеше да се наслаждавам наживо на гледката, която помнех от снимките, но с пърхащи навсякъде около мен „джеки чан“-овци, някакси не ставаше да се усамотя сам с мислите си и страхотната гледка\nСпуснах се още надолу по пътеката, но и там трафика си бе съществен, достигайки до една останала арка, явно още от времето на маврите, след като е наречена Arco Arabe. И сякаш това бе точката, която останалите туристи не смееха да преминават-може би защото пътеката след това бе обрасла в храсти и не толкова поддържана. Е, предполагам че се досещате, че на мен пък точно това ме привличаше. Изчаках някакви словенци или чехи да довършат фотосесията си и се впуснах надолу сред дърветата.\nИмаше няколко разклонения, но оставих интуицията да ме води, вече бях много доволен попаднал в тази дивотия. А, и инстинкта не ме бе подвел и ме отведе, до точното място на което исках да се намирам – с прекрасна гледка, която бе само за мен и … е имах си компания, бях си взел една бира Cruzcampo (местния еликсир).\nНо явно в спомените ми се беше заличила една подробност, че под моста имаше още нещо, което е радост за окото на подобни като нас ентусиасти – един красив водопад. Изглеждаше доста примамлив, което само затвърди мнението ми, че Ронда поне за мен е място, за чието опознаване следва да се отделят два-три дни, а не като нашето бързо преминаване.\nУсамотението ми бе за миг нарушено – някъде под моста се бяха промъкнали двама младежи и се насочваха към мен. Явно, че идваха от другата страна на каньона – бяха каталясали от умора и целите окаляни. Но пък имаха яко доволен вид. Че как можеше да е иначе. Поздравихме се, попитаха дали това е пътеката от която може да излязат и продължиха пътя си. А, аз останах да се наслаждавам поне още 20-ина минути.\nИ когато реших да се връщам … ето ти изненада, на едно по обрасло място, което изискваше почти лазене, за да се премине в мен се „взираха“ ключове за кола. Явно бяха на двамата ентусиасти минали покрай мен – нямаше как да не съм ги видял на идване, а пък други преминаващи нямаше. И бях изправен пред дилема какво да правя – да ги оставя та хората като се усетят да се върнат по стъпките си и евентуално да си ги намерят. Или пък да ги взема и да се опитам да ги настигна – доста уморени ми се бяха видели, затова и не се чудих повече, грабнах ги и хукнах с всички сили да ги догоня.\nГолям зор видях, но слава богу предположенията ми се оказаха правилни – двамата младежи наистина бяха поседнали да си починат и със сетни сили успях да ги настигна. Явно съм представлявал странна гледка подвиквайки към тях и размахвайки някакви ключове. Определено в очите им виждах, че гледат някакъв луд, които едвам си поема дъх и издава нечленоразделни звуци. Успях обаче някакси отчетливо да произнесе “Amigos, your keys…”, след което в същите онези очи вече започна да се чете разбиране и една топлина, след като осъзнаха каква услуга реално им правя. А, аз бях толкова изтощен, че името не можех да си кажа и когато колегата „шофьор“ в знак на признателност изрече „Позволи ми да те прегърна“, не можах да реагирам. Добре, че моите приятели не бяха наблизо, че кой знае какво щяха да си помислят гледайки „колегата“ си да се прегръща с някакви испански мачовци. Оставят ме за малко и след това ме намират в нечии мъжки прегръдки. Пък после иди доказвай, че нямаш сестра. 😉\nЕ, бях направил едно добро дело – бях доволен от себе си. Оказа се, че моите приятели са близо до мен, тъй че ги изчаках и им показах моето усамотено откритие – пак бях доволен. Настана време на здрачаване, тъй че до Arco Arab се поспряхме да се насладим и на залеза – Кико (испанския Кире, тоест слънчо) точно си полягваше зад планината на хоризонта. Поредната красива гледка на която се насладихме през деня.\nМакар и вече да се беше стъмнило си направихме разхода в Jardines De Cuenca, където нарушихме идилията на двама влюбени младежи, а след това се пуснахме и по главната пешеходна улица Carrera Espinel, след което се насочихме към препоръчания ни „тапас бар“, където се размазахме пробвайки от сума ти вкусотии, а аз вече бях влюбен в „тапас“ – идеята, даваща възможност да опитваш от множество неща на малки порцийки. А, пък и сервитьора явни ни хареса, виждайки че оценяваме храната, обслужване, че се забавлявахме и ни почерпи накрая по едно „аджестивче“. А, може би просто Ронда ни показваше и се отплащаше за доброто дело, което бяхме сторили по-рано. И ако малко по-горе обяснявах, че при раздялата си казвайки “Adios” имах предвид „Довиждане“, то на Ронда исках да кажа (надявам се) „До скоро“.\n← Севиля – столицата на красивата Андалусия – II част


Кецовете и маратонките като бягство от ежедневието | Mcnis.org.rs\nКецовете и маратонките като бягство от ежедневието\n10th March 2018 8th March 2018 Dramcnis\nЕжедневието на съвременният човек е натоварено и забързано. Хората все по рядко имат време да спрат, да се огледат и да се насладят на живота, който кипи около тях. Слънцето изгрява всеки ден на небето и с него започват и задълженията, а след залез по принцип сме прекалено уморени за да ни се живее. За да бъде ежедневието ползотворно и минимално натоварващо и стресиращо е важно да внимавате с избора на спортни обувки. Да, дори тази малка подробост има изключителна важност върху това, как ще протече вашият ден.\nНека направим експеримент за един ден. Жени, вместо да обуете високите, красиви, но неудобни токчета, защо не намъкните страхотните дамски маратонки, които си купихте миналото лято. Май бяха маратонки Найк. Обуйте дънки, сложете ефирна тениска, добавете и маратонките и така отидете на работа.\nГоспода, вместо да закопчавате вратовръзката, защо направо не я разхлабите и махнете. Разкопчайте ризата и я оставете да пада свободно и да очертае гърдите ви. Обуйте удобен панталон и извадете запрашените кожени мъжки маратонки, които стоят там от … Бог знае от кога. На избелелият етикет пише, че са маратонки Адидас, идеално. Разрошете косите и така отидете на работа.\nХората, които имат привилегията да започнат по- късно работа вместо да спат до късно и да мрънкат да обуят едни маркови маратонки за тичане, да сложат една тениска и анцунг и да бягат в парка. А тези, които нямат маркови маратонки и въобще маратонки за тичане да обуят старите, но верни кецове без значение дали са дамски кецове, мъжки кецове или унисекс и бегом да ги няма.\nТези от вас, на които им липсва подобен вид маратонки и кецове винаги можете да си ги намерите маратонки онлайн и кецове онлайн или по оторизираните магазини. А какви хубави маркови кецове Адидас и кецове Найк, определено трябва да се видят.\nЯ, май денят ви днес е минал по- добре, а? Ами, да кецовете и маратонките правят чудесааа …\n← Бързи кредити – разумен начин да си помогнем, когато имаме нужда от пари!\nЗа съвременните лаптопи и избора им! →\nЦинк – роля в борбата с вирусите\nВ какъв вид гардероб си струва да инвестирате\nЗащо българските столове се едни от най-добрите в търговската мрежа\nСтил и класа с холна маса Венус\nУдобството да оборудваме банята с шкафове, поръчани от сайт\nМебелните спални комплекти – лукс и практичност на разумна цена


Болести на дърветата: снимки и имена > Растениевъдство > Mad Фермер\nДори начинаещите градинари знаят, че се появява на неоплазми на плодовите и декоративни култури, зацапване или други не-механични дефекти на произход показателни за развитието на болести. Как да разпознаем прогресивна патогени и избирайте мъдро означава да се справят с тях, ще обясним по-късно в тази статия с подробно описание на имената и снимките на най-честите заболявания на дървета.\nСлед като са загубили склонността си към фотосинтезата, тези несъвършени представители на по-ниската растителност се хранят с други растения. Техните спори са единични или многоклетъчни организми с характеристики на флората и фауната.\nЗнаеш ли? За една година всяко дърво произвежда около 113 килограма кислород. Според учените две зрели растения ще бъдат достатъчни, за да осигурят ежегодни нужди в чистия въздух на четиричленно семейство.\nХраносмилането прониква в багажника чрез пукнатини на кората и кълнове там, проникващи в дървото. Естествено, от такъв паразитен съсед, домакинът е болен и умира. Това се случва,че гъбата без хлорофил изтича всички органични вещества от дървото.\nЖивата активност на фитопатогенните гъби се отразява в състоянието на плодовата култура. В зависимост от лезията, дървото може да започне да корени, стъбла или цервикално гниене. Също така, инфекция може да възникне върху листа и пъпки под формата на петна, язви или плака с различни форми. А цветът на тези области варира от червено-кафяво до черно. Характерна особеност на тези организми е способността им да се размножават вегетативно. Но нито един от начините за разпространение ще работи без участието на влага. Тя е нейното изобилие, което допринася за интензивното прогресиране на инфекцията. Следователно, много гъбични заболявания на плодови дървета могат да бъдат защитени чрез компетентно овлажняване на почвата.\nВажно! Когато купувате пестициди, винаги обръщайте внимание на наличието на маркови холограми върху опаковката, както и на инструкции за употреба. Това са първите признаци на истински продукт.\nОбмислете популярните заболявания на овощните дървета с описания и снимки, както и да анализирате методите на тяхното лечение:\nантракноза - се появява при условия на влажност и топлина.Провокира се от различни видове фитопатогенни гъби, включително представители на род Colletotrichum. Той се появява на багажника, клоните и листата на плодови култури под формата на тъмни туберкулозни рани с прозрачни ръбове. Докато се развиват, те се разпростират на ширина и дълбочина, образувайки твърди некротични области.\nmoniliosis - се появява в резултат на живота на Аскомицетите. Тяхното развитие се насърчава от висока температура и влажност. Разберете развитието на гъби, можете изведнъж да изглежда кафяво в движение и да изсушите пъпки. На първо място, едногодишните кълнове са склонни към инфекция. По правило, върху тях се наблюдават кафяви размити петна, а плодовете, засегнати от гъбичките, имат неприятен алкохолен послевкус.\nкраста - е най-голямата заплаха за плодовете и зърнените култури. Тя е придружена от гъби, които проникват в пъпките на младите филизи и се разпространяват в цялата надземна част от дървета и храсти. Ясен симптом на заболяването е зеленикаво-кафявата плака, която преминава от листата до плодовете.\nНаучете за методите за борба с износването на круши, ябълки, картофи.\nПрахообразна мана - характеризира се с леко покритие върху листата и младите клони.При пренебрегвани случаи това води до изкривяване на листовите плочи, тяхното изсъхване и преждевременно падане. Заразените плодове придобиват неестествено поглъщане. Много градинари, които я започват, го вземат за прах. Основните причини за развитието на патогени са лоша вентилация, ниска температура и висока влажност.\nПогледнете начините за борба с брашнестата ябълка, ябълка, краставица, домат, петуния, стайни растения, касис, рози, виолетови грозде.\nгниене - може да бъде черно, мухляво или плодово. Във всеки случай неговите патогени са опасни гъби, които се разпространяват от насекоми и дъждовна вода. Като поемат на едно дърво, те проникват в плодовете и продължават да напредват в тях дори след прибиране на реколтата.\nЗнаеш ли? Най-старото дърво на планетата расте в Националния парк на Калифорния. Местните го наричат "вечен Бог". Според учените той е на около 12 хиляди години. Там живее и най-големият в света гигант, който е на повече от 2000 години. Височината на този евкалипт - 112 метра, а диаметърът на багажника е около 9 метра.\nЗа предотвратяване на гъбични заболявания на овощните дървета и първия етап на тяхното третиране е важно да се контролира количеството на влагата в кръговете на дърветата.Не ги преливайте, защото такива действия винаги свършват зле. При първите симптоми на развитието на патогени веднага отстранете всички засегнати области и ги изгорете.\nСлед това поръсете дървото с фунгицидни препарати (Alft, Anthracol, Concento, Skor, Previkur Enerji, Melol DUO, Teldor). Работното решение трябва да бъде изготвено в съответствие с препоръките на производителите и не забравяйте да вземете предвид допустимото време за обработка преди събирането. Повторно поръсване се препоръчва след 15-30 дни. За да се предотвратят гъбични инфекции, експертите съветват всяка пролет да пръска плодни дървета с 1% разтвор на меден сулфат.\nБактериите, както повечето гъби, са едноклетъчни микроорганизми без хлорофил. Ето защо, тяхното хранене се дължи на заразени култури. Патогените на бактериални заболявания проникват в растителността чрез различни видове механични увреждания на стволовете и листата.\nЕто защо професионалистите настояват за дезинфекция на инвентара и внимателна обработка на резени след резитба. Растения с цялата тъкан инфекция не може да бъде ударен.\nЗнаеш ли? Някои бактерии лесно издържат на тежки студове и може да са в зимни условия за няколко сезона. През лятото при температури над +25° С и висока влажност, тяхното умножение нараства стократно.\nНа овощни култури бактерии често се проявяват под формата на сиво гниене и мокро, некроза, и най-лошото от всички болести - бактериална главня. Носители на микроби могат да бъдат хора, работещи в градината, вятъра, градушката и насекомите. Струва си да се има предвид: излишните торове често допринасят за отслабването на културата, което я прави чувствителна към различни видове инфекции. Същият ефект възниква, когато дърветата не оплодят.\nБактериите често атакуват ябълка, круша, праскова, кайсия, череша, череша и слива. На примера на ябълки и круши, които са най-чувствителни от всички култури, плодове, погледнете снимките и симптоми на често срещани заболявания, както и начини за справяне с тях:\nБактериално изгаряне - е едно от най-сериозните заболявания, причинени от микроорганизми Erwinia amylovora Winslow et al. Във връзка с жизнената им дейност белият ексудат се освобождава от засегнатите области на кората. Вятърът я дърпа в тънка мрежа, разпространявайки я през градината и извън нея.В дърветата заболяването засяга предимно апикалното съцветие, а след това - листата, младите филизи и кора. Можете да видите проблема, като потъмните и изсъхнали пъпки, които не се разпадат. Същият модел се наблюдава и през сезона на зреене. Най-отгоре първо се превръща в черно, а след това се обръща. В тази ситуация растението може да бъде подпомогнато само чрез отстраняване на засегнатите клони. За техните подозрения за симптомите на бактериално изгаряне незабавно трябва да бъдат докладвани на службите за растителна защита и карантинните органи.\nбактериоза - се проявява като мъртви и напукани области на кората, както и малки дупки по листата и блатните петна върху плодовете. Тъй като болестта прогресира, кората се проваля, клоните умират и израстването се проявява от огнищата на инфекцията.\nВажно! С цел предотвратяване на бактериални заболявания на плодовете и зърнените култури, предприемайте навременни мерки за борба с вредните насекоми. Бактериите са истински спътници на паякообразни акари, трипси и листни въшки. За да се отървете от тях, можете да използвате инсектициди (Bi-58, New, Aktara, Actellik).\nКоварността на бактериалните болести се дължи на факта, че срещу тях агрохимията е безсилна.Единствените методи на борба са да се премахнат засегнатите райони. Експертите съветват да отрежете клони с огнища до дъното и винаги да покривате участъците с градински лак или боя. Тревата около болните дървета никога не трябва да се изхвърля в компостната купчина.\nВсичко, което може да носи опасността, трябва да изгорите от градината. Също така не забравяйте навреме да плевелите плевелите и да свалите падналите листа.\nПричиняващите агенти на тази група болести са микроорганизми, които нямат клетъчна структура. Те се разпространяват чрез засмукване на вредители, влизащи в тъканни влакна и съдове. Веднъж вътре, вирусите започват да паразитират. В резултат дърветата не растат, развиват се лошо и имат лоши добиви.\nВажно! Предпоставката за вирусна инфекция е раните, образувани по време на буря, силен вятър и градушка. В такива случаи е важно да се дезинфекцират засегнатите райони и да се третират с градинска газирана вода.\nСимптоматологията на заболяванията е много различна в зависимост от вирусната група, генетичните характеристики на растението, неговите видове и дори разнообразието. Например, листата на заразените дървета могат да се обърнат, да се разтеглят, да се промени формата и структурата. Често те имат забележимо жълтеникави ленти или зацапване.\nПонякога неравномерният образец отива към венчелистчетата на съцветия. Дефекти от развитието на вируси могат да бъдат наблюдавани при крушки, коренища, кълнове и плодове.\nНай-често градинарите трябва да се справят с:\nмозайка - се проявява по различни начини в зависимост от напрежението и външната среда. В повечето случаи контрастиращите петна с неправилна форма на хлориден характер се появяват върху листата. При тежки инфекции на кората и плодовете, некротичната струя е забележима.\nВлияние на дървото - характеризира се с дълги бразди по тялото в зоната на разреза. Възможно е този дефект да се открие само чрез премахване на площта на кората. Външно заболелият разсад се развива слабо и не се увеличава. Веществото причиняващо заболяването все още не е установено. Болестта, склонна към ябълка, круша, дюля.\npaniculate - се формира на клоните на дървесните растения под формата на панички. Те се развиват в резултат на въвеждането на патогени в тъканните влакна на "домакина". В резултат на това има нарушение на метаболитните процеси, потокът от сок и културата постепенно умира. Сред причините за появата на експерти, наречени липса на хранителни вещества в почвата, лоша аерация, осветление.Особеността на тази неинфекциозна болест се крие в невъзможността да се предават на здрави растения.\nВажно! В непосредствена близост до овощните дървета е нежелателно да растителни далии, delphiniums и иглика, тъй като тези декоративни растения са много податливи на вирусни инфекции.\nБолестта на тази група е много трудна за лечение. Освен това няма специални антивирусни химикали. В повечето случаи, от засегнатите екземпляри, засегнатите райони се отстраняват, последвано от дезинфекция на участъците. И в пренебрегвани случаи дърветата са обект на пълно унищожение. За превенция, опитни градинари се препоръчва да следи хигиената на градината. Контрол на плевелите, предотвратяване на развитието на колонии от вредители и мравки и правилно въвеждане на допълнително торене. Не се намесвайте с имуно-укрепващи вещества.\nКъм тази група, ботаниката се отнася до заболявания, които се характеризират с развитието на тъканен растеж. Те се формират в следствие на неправилно делене на клетките на мястото smolotochaschih дисекции, пукнатини и други рани, заобиколени приток. Такива формации могат да засегнат корените, стволовете и клоните.\nПричините за тяхното формиране, много експерти наричат различни гъбички, бактерии, резки температурни промени, както и механични щети.\nВажно! Специалистите не съветват да се вземат резници за размножаване от раковите ракови заболявания на плодовете и зърнените култури. Това важи и за излекувани екземпляри. Факт е, че болестта остава на генетично ниво и може да се прояви с годините.\nСред най-опасните и най-често срещаните заболявания на плодовите култури, експертите определят:\nЧерният рак - се появява в резултат на жизнената активност на гъбите Sphaeropsis malorum, която засяга листата, плодовете и кората. Заболяването започва с червеникав пластир върху листовите блюда, който се появява веднага след отварянето им. С течение на времето, точките са кафяви, растат и се преместват на плодове. Засегнатата зеленина се изсипва преждевременно, а дървото дава слаба и нискокачествена култура. Особена заплаха за болестта са старата ябълка и крушата.\nРак на корена (криволичене) - се стимулира от механични повреди на стволовете на плодовите култури. Намирайки се на тъканните влакна, патогенните бактерии започват да се развиват и се преместват в кореновата система. От липсата на хранителни вещества, растенията умират.\nЧести рак - се простира върху багажника, скелетните клони и кълнове от втора порядък. Рядко се превръща в плодове.Изразени като нелекуващи рани.\nМразовит рак - възниква от пукнатини, образувани по време на зимуването, често се развива придружено от гниене на багажника.\nВажно! Младите разсад от плодни дървета са по-устойчиви на раковите растения, отколкото на зрелите екземпляри.\nЗа да се излекува дървото на рака, е съвсем реалистично, при условие, че на първите етапи от развитието на болестта има незабавна реакция. Преди всичко трябва да се отървете от засегнатите клони и гнилостни плодове.\nВсеки отрязък трябва допълнително да улавя няколко сантиметра жива дървесина. Това ще предотврати рецидивите. В края на процедурата е желателно да се лекуват всички рани с 3% разтвор на меден сулфат. След това е необходимо да почистите раните от рак и да запълнете кухините. Всяка пролет и есен е важно да се дезинфекцират парниците на засегнатите култури с вар.\nРазвитието на тези заболявания се насърчава от неблагоприятните климатични условия. Често това са дълги суши и тежки студове. В борбата за оцеляване едно отслабено дърво вече не може да устои на атаките на патогени. Често се свързват бактериални и вирусни инфекции и некроза.Техните симптоми могат да се проявяват върху различни тъканни слоеве на багажника: кори, лик, камбий. На засегнатите участъци на дървото се откриват широки и дълбоки рани, които оказват неблагоприятно влияние върху общото състояние на растението. От началото на болестта до смъртта му може да отнеме няколко години.\nЗнаеш ли? Във Франция расте най-тайнственият хилядолетен дъб. Но тайнството не е на епохата, а в двете параклиси, образувани вътре. Отидете на тези творения на природата може да бъде върху спираловидното стълбище, което заобикаля стария багажник.\nГрадинарите често са изправени пред следната некроза:\nNektrievym - неговите патогени са микроорганизми Tubercularia vulgaris Tode.\nTsitosporoznym - възниква в резултат на появата на гъби от рода Cytospora.\nKlitrisovym - предизвиква микроскопични организми Clithis guercina Rehm.\nВсе още има шансове да запазите зелените отделения. За да направите това, премахнете всички повредени участъци, ако е необходимо, отсечете болните скелетни клони. След тези манипулации се препоръчва секциите да се дезинфекцират с някои от следните препарати: "Benlat", "Bayleton", меден хлорид, "Fundazol", "Topsin". Няма да е излишно да се поръсва цялата корона с фунгициди.\nНадяваме се, че тази информация за често срещаните заболявания на сливи, ябълки, круши, костилкови плодове, както и горепосочените снимки ще помогне да се идентифицират нападателите на техните патогени и да се изберат правилните методи за лечение. Не забравяйте, че най-правилната превенция е компетентната селскостопанска технология.\nГледайте видеоклипа: Патента на утробата. Децата Не могат да се разболяват!


Бубу Стюарт расте с „Пусни го“, но „Здрачът“ никога не избледнява - Филми\nBooboo Stewart израства с неговото пускане, но Twilight Fandom никога не избледнява (ексклузивно)\nФункции на фокуса / Alamy / Netflix\nАктьорът започва да се занимава с по-зрели роли, преди да се замисли за дните си 'Здрач' и как продължава да навива пеенето на екрана.\nНа 26 години, Booboo Stewart е на интересно място в кариерата си, пресичайки границата между проекти, насочени към публиката на YA - филмите на Disney „Потомци“, Netflix „Julie and the Phantoms“ - и по-зрели тарифи.\nВ петък Стюарт се озовава в много добра компания заедно с Кевин Костнър и Даян Лейн в „Let Him Go“, трилър със „западен нюанс“ за две баби и дядовци, които се опитват да спасят внука си извън семейството. Стюарт играе Питър Драгсволф, младеж, който двамата срещат в своята мисия.\n'Това е нещо като ум', каза той пред TooFab, споделяйки екрана с двете актьорски легенди.\n„Нещо, което научих от това, че съм на снимачна площадка с тях, е, че те наистина отделят време, изслушват всички и това е много ... те не са упорити, не са настроени по начина си,“ Това така го правя - продължи той. „Много е течно, много лесно, те се слушат, дори ако не са съгласни с бележката, те я слушат и след това връщат парчето си обратно. Беше много тихо, лесно, спокойно.\nФилмът представя тихо, но силно представяне на Стюарт, чийто герой разкрива ужасите, които е преживял като младо момче от коренното население, взето от семейството му и настанено в едно от истинските интернати, което лишава децата като него от тяхното наследство. Това е роля в ярък контраст с работата му в гореспоменатите проекти на Netflix и Disney.\n„Мисля, че е наистина забавно“, каза той за двойствеността на автобиографията си. „Мисля, че трябва да правиш неща, където просто отидеш да играеш и да си прекараш наистина добре, и трябва да правиш неща, където наистина се гмуркаш и, през очите на някой друг, да преживееш какво би било насилието и травма от миналото им. Това е страхотното нещо в актьорството, можете да вървите напред-назад и аз съм много, много щастлив, че мога да го направя.\nНещо друго, за което той наистина има късмет: да има „Здрач“ на страницата си в IMDB.\n'Ако хората харесват нещо, те харесват завинаги', каза той и каза, че все още получава толкова много признание за работата си, колкото Сет Клиъруотър във франчайза. „Този филм излезе отдавна, преди повече от 10 години. 10 години откакто бях в него и бях в 3-ти филм, но съм толкова благодарен.\nТой каза, че все пак може да се свърже с фендома като някой, който през целия живот е бил любител на самия вампир супергерой Блейд. Той също няма нищо друго освен страхотни спомени от времето си на снимачната площадка.\n„Акцентът за мен би бил първият ми ден на снимачната площадка. Бяха ме подстригали. Косата ми беше много преди да я съкратят за филма, така че тя просто се чувстваше толкова нова и толкова свежа, а вие ходихте на тези хумористични декори, а аз бях в Канада с баща си. Всичко беше просто толкова ново - каза той. „Това е момент, в който съм като, леле. Помня специално, че ходех, за да покажа на един от продуцентите косата си, защото току-що беше подстригана, за да се увери, че е правилна.\n'Беше наистина забавно и щях да го направя отново, беше страхотно', добави той.\nДругите му скорошни роли, включително „Джули и фантомите“, „Потомци 3“ и „Райски град“, включват пеене на Стюарт - нещо, за което се кълне, е много не умишлено.\n„Бях против всеки път, когато получа прослушване, за да пея, винаги съм като„ Не “, каза той пред TooFab. „Всъщност е наистина смешно, че продължавам да правя тези части. Това никога не е ключов фактор, а само материалът и хората, свързани с него.\n„Буквално, когато се появи нещо, където трябва да пея, в главата си отивам:„ Не, не съм достатъчно добър. Не мисля, че ще мога да го направя “, добави той. - Тогава някак ...\nСтюарт казва на TooFab, че предстоящият телевизионен сериал „Райският град“ ще бъде дори по-зрял от филмовия мюзикъл, от който е отделен, „Американски сатана“. Той също така каза, че няма търпение да проучи връзката между Вили и Алекс, ако „Джули и фантомите“ получат втори сезон в Netflix.\n„Би било наистина страхотно да се потопите по-дълбоко в миналото със случилото се с Калеб и Уили, собственик на Холивудския клуб на духовете“, добави той. 'Колкото повече знаем за връзката им, толкова по-трудно ще направим връзката на Уили и Алекс да се случи в действителност и тогава има препятствия и всички сблъсъци между умовете и всичко, което според мен би било наистина вълнуващо.'\n„Пусни го“ е по кината в петък, 6 ноември.


Годишният Хороскоп за 2017-а на lana-pengar.biz! - Астрология - lana-pengar.biz\nГодишният Хороскоп за 2017-а на lana-pengar.biz!\n01.01.2017 13:18 381141\nLast Post: картини за декстоп детски картинки за десктоп хумус с нахут маска за лице отит лечение антибиотик ванга предсказания за света kakvo da sgotvq постни пълнени чушки с ориз на фурна как да сваля температура хороскоп рожден ден алена лек за зъбобол хороскоп за деня алена плодове годжи бери porno s kaki\nТой е изготвен лично от нашия астролог Йоана Йорданова, която подробно разказва какъв ще бъде фокусът в годината на всеки един представител на Овен, Телец, Близнаци, Рак, Лъв, Дева, Везни, Скорпион, Стрелец, Козирог, Водолей, Риби...\nЕдно е ясно - и на 12-те зодиакални знака предстоят множество прекрасни събития. 2017-а ще бъде чудесна година за почти всички зодии от астрологична гледна точка.\nГодишен хороскоп за 2017: Телец\nГодишен хороскоп за 2017: Близнаци\nГодишен хороскоп 2017: Стрелец\nГодишен хороскоп 2017: Козирог\nГодишен хороскоп 2017: Водолей\nГодишен хороскоп 2017: Риби\nНие, екипът на lana-pengar.biz, ви пожелаваме Edna вдъхновяваща 2017-а, през която да осъществите мечтите си!\nРежисьор се кара на сценаристите на сапунен сериал: - Некадърници такива, каква е тая скука, дето сте я написали бе! Я вземете и убийте Идалго,…\nГлавната героиня на пролетта: Плисираната пола\nДневен хороскоп, 14 април, събота


Home Всички панелни радиатори, които ще откриете при нас, ще отговорят на очакванията ви\nМодерни условия на пазара – съвременни панелни радиатори\nПонякога не избираме панелни радиатори всеки ден, а някой път купуването сякаш може да се окаже навик от всеки ден. Взимането на решение за покупка на панелни радиатори винаги е с конкретен мотив, дори и потребностите на купувачите да са качествено различни. Отличаващите се изисквания на отделните личности относно избора на панелни радиатори се изпълняват по индивидуален за всеки един начин. Независимо дали се помещавате в малък, или в голям град, вие бихте могли да се вдъхновите от изобилието на панелни радиатори в магазините.\nПредлаганите от нас панелни радиатори могат да направят вашия ден по-прекрасен\nПоставяме на водеща позиция потребителите си и именно по тази причина знаем, че всеки арткикул, който им осигуряваме, следва да бъде напълно съобразен с тях. Вие като наши потребители съхранявате свой характер и ние сме се насочили към това да отговорим на тази уникалност с нашите панелни радиатори, които сме подбрали за всички ви. В черно-бялата действителност всеки се нуждае от това да се поглези с нашите иновативни и страхотни панелни радиатори.\nПредложените в нашия магазин панелни радиатори са най-добрите на пазара\nДоверявайки ни се, вие ще бъдете в крак с модерните опции и успоредно с това интересни и изключителни. Еднократно избирайки нашите услуги, вие ще сте ентусиазирани и благодарни. Избирайки нас, вие спечелвате за себе си качество, визия, висок стандарт и уникалност. Подарете си щастие с изработените от нас панелни радиатори.\nКак намират място на пазара нашите панелни радиатори\nНай-добрата инвестиция е да влагаш в исканията на своите потребители, поради причината, че точно те са онзи елемент, без наличието на който никакъв бизнес не би могъл да бъде успешен. За нас развитието и успехът представляват еднакво нещо.\nПодновяване на нашите панелни радиатори съобразно купувачите ни\nНеобходимо е само да си дадете сметка какво търсите и ще го срещнете при нас. Да бъдем в крак с времето е характерна черта на нашата фирма. Когато пазарувате при нашите артикули, вие избирате иновативното и най-страхотното в състоянието на света днес.\nСтрахотни цени за единствени по рода си панелни радиатори\nДаваме ви изгодно решение, което е вашето най-практично решение при пазаруването на панелни радиатори. Много хора купуват различните типове панелни радиатори, които са им в употреба ежедневно в зависимост от цените, които ги придружават, а тази тенденция от време на време е в състояние да ви измами. Ако избирате панелни радиатори главно с оглед на цената, едва ли сте способни да направите най-подходящия и информиран избор.\nНашите панелни радиатори са новаторски\nНие прогресираме стремглаво, устремено, модерно. Предоставете си възможността да покажете това, което е скрито във вас и което много му се иска да се покаже на свобода с нашите панелни радиатори. Когато имаш нещо, откликващо не само на потребностите на потребителите, а и на потребностите на настоящето, ти чувстваш, че осигуряваш най-доброто качество.\nНашите панелни радиатори са незаменими\nПридобиването на предпочетените от вас панелни радиатори е задание, на което е съществено да се гледа действително отговорно. При условие, че целият асортимент от панелни радиатори, които са в обращение на пазара са несравними, това означава, че те са разпознаваеми, интересни и нови. Всеки един елемент от нашия асортимент разполага със свои индивидуални характеристики, които го превръщат в отличим и единствен по рода си.\nВсички панелни радиатори, които препоръчваме, са подходящи за нашите клиенти\nНие сме предпочели производството на най панелни радиатори. Ние забелязваме, че прогресът за нас през времето на нашата дейност е така интензивен предимно заради щастливите лица на заложилите на нас потребители. Като работим в името на своите клиенти като приоритет, в нашия магазин имаме информация конкретно върху какво трябва да се стараем. Сигурни сме, че умеем да оказваме помощ на нашите клиенти и затова не бихме искали да спираме пред каквито и да е препятствия, за да израстваме и да подобряваме всичките си панелни радиатори.\nМножество панелни радиатори, много избори – заложете на нас\nРазвоят на модерните технически средства и промишлеността предоставя шанс за актуализиране и промяна на съществуващата на пазара гама от панелни радиатори. Убедени сме, че половината от нещата не изискват етап на планиране, но всички качествени панелни радиатори печелят от това внимание.\nИ накрая за създадените от нас панелни радиатори\nВсички панелни радиатори, които взимате, са ви полезни. В днешно време онлайн магазините във все по-голяма степен се умножават, обаче несъществена част от тях гледат на клиентите си по един и същ начин с нас. Ние залагаме на вашите решения, понеже вие имате вяра в нашите приоритети и в разпространяваните от нас панелни радиатори. Няма значение дали имате нужда панелни радиатори за събитие, или за делничните ви дни, от нашия магазин сме на разположение да ви съдействаме. Духът, който притежавате в личността си е желанието, което в нашия магазин вплитаме в нашите панелни радиатори.