Liittyi kirkkoon – sai saman tien potkut – Kotimaa24\n19.04.2017 09:15 - Jari Haukka\nYhdysvaltain Kansasissa työskentelevä radiotoimittaja Hank Hanegraaff “Bible Answer Man” liitettiin Palmusunnuntaina ortodoksisen kirkon jäseneksi. Hänen työnantajansa Lenexa Baptist Church (Lenexa, Kansas) antoi saman tien "kenkää" vuodesta 1989 ohjelmaa vetäneelle toimittajalle. Syyksi ilmoitettiin epäily ettei ole varmuutta toimittajan "raamatullisuudesta" (‘biblical accuracy’) Hanegraaffin liityttyä ortodoksiseen kirkkoon.\nAsiaa kommentoi mm. kirjailija Rod Dreher seuraavasti: "Monet evankelikaaliset etsivät alkukirkkoa, no tässä se on, ortodoksinen kirkko" (“Many evangelicals seek the early church; well here it is, in Orthodoxy”).\nKuka edustaa parhaiten varhaiskirkollisuutta, niin lienee niin, että jokainen yhteisö pyrkii tällä tavoin itsestään sanomaan. Oma identiteetti edustaa sitä “aidointa” kristillisyyttä. Luonnollisesti oma identiteetti on rehellistä sanoa avoimesti siinä mielessä ääneen, että ortodokseille aidoin kristillisyys on ortodoksisuutta ja katolisille katolista kristillisyyttä. Tietenkin oma luterilainen traditioni pyrkii, tai on pyrkinyt, olemaan vanhakirkollisuuden aito edustaja.\nOngelma pienemmissä ja uudemmissa protestanttisissa liikkeissä on se, että useat niistä sitoutuvat yksin Raamattuun. Ei siinä periaatteessa sinällään huonoa ole, vain se, että Raamattu onkin sitten yksin. Traditio ja historia saatetaan sivuuttaa. Luterilaiset myös painottavat Raamattu-periaatetta, mutteivät sillä innolla, että Raamattu jäisi yksin. Kuopion piispa Jari Jolkkonen on hyvin kirjoittanut parissa kohtaa, että luterilaisille Raamattu on opin ja elämän ylin ohje, muttei ainoa. Tunnustuskirjat, vanhan kirkon uskontunnustukset, elävä kristillinen traditio ovat mukana, mutta siten, että ne ovat Raamatun mukaisia.\nSe vielä jatkona, että “yksin Raamattu” voi johtaa siihen, että ilman mitään tradition tai tunnustuksen tuomia rajoja raamatuntulkinnalle seurauksena voi tulla vanhojen harhaoppien esiinmarssia.\nKiitos kommentista. Alkuperäisyys ei ehkä kuitenkaan ole mielipide kysymys. Ortodoksinen kirkko jatkaa Traditiota, muut kirkkokunnat ovat valitettavasti enemmän tai vähemmän erkaantuneet siitä. “Aitous” taas voi hyvinkin olla mielipidekysymys.\nAidon alkukristillisyyden etsiminen on hiukan kuin alkuräjähdyksen tutkiminen fysiikassa. Lähelle totuutta päästään, mutta ei perille asti. Likiarvoista voi sitten keskustella loputtomasti. Ajan ja energian voisi käyttää kristilliseen elämään ja Jumalan hyvän tahdon toteuttamiseen.\nJuuri näin. Kyse ei ole historiasta vaan elämästä.\nOn itsestään selvää, myös Suomessa, että kirkkokuntaa vaihtava kirkon työntekijä menettää virkakelpoisuutensa entisessä kirkokunnassaan.\nEi ollut “virassa” vaan radiotoimittaja.\nYmmärsin artikkelin perusteella, että ko. radioasema oli baptistikirkon omistama. Eiköhän ole kohtuullista ajatella, että kirkon omistaman median työntekijöiden tulee olla ko. kirkon jäseniä, koska heidän tehtävänsä on edistää omistajatahon uskontulkinnan leviämistä.\nVanhoihin perinteisiin kirkkokuntiin liittyminen on viime vuosina ollut varsinainen kasvava ‘trendi’, moni protestanttisiin ja karismaattisiin ryhmiin kyllästynyt/pettynyt on etsinyt aitoa alkuperäistä kristillisyyttä roomalaiskatolisesta tai ortodoksisesta suunnasta.. Näinhän mm. Pohjolan suurimman karismaattisen seurakunnan perustanut Ulf Ekman, joka on avoimesti kertonut prosessistaan ja perheensä roomalaiskatoliseksi kääntymisestä. Häntä olivat puhutelleet mm. sakramenttiteologian syvällisyys ja Kristus-keskeisyys.\nSyitä voi ymmärtää, vaikka ei olisi samaa mieltä lopputuloksista: ihmisillä on syvä kaipaus johonkin suurempaan ja pysyvämpään. Tämä näkyy mm. siinäkin, että joissakin amerikkalaisissa evankelikaalisissa seurakunnissa on nykyään jumalanpalvelukseen liitetty liturginen osio… Ongelma on sitten, jos uskotaan Jeesuksen asuvan automaattisesti liturgiassa enemmän kuin muissa kokoontumistavoissa.. silloin uskon ydin on unohtunut pois.\nLea Maria Haapalainen :”Ongelma on sitten, jos uskotaan Jeesuksen asuvan automaattisesti liturgiassa enemmän kuin muissa kokoontumistavoissa.. silloin uskon ydin on unohtunut pois.”\nOrtodoksikirkon liturgioihin osallistuneena mielipiteeni on, että ortodoksit eivät “automaattisesti usko” Jeesus Kristuksen asuvan liturgiassa, johon he osalltistuvat, vaan liturgiat antavat heille voimaa jaksamiseen arkipäivien vähemmän liturgisissa olosuhteissa. Uskon ydin on heidän sisällään, ja liturgioissa he todella ylentävät sydämensä Jumalan eikä esim. jonkin poliittisen puolueen puoleen.\nVielä 1990 ja 2000 luvuilla Hangegraaff piti edustaman evankelisuuden, raamatullisuuden ja apostolisen uskon selkeintä ymmärtämistä. Kuuntelin usein hänen vetämäänsä CRI:n (Christian Research Institute) radio-ohjelmaa mainittuina vuosikymmeninä, koska se ajottui usein aikaan, kun palasin työpaikaltani kotiin. Ohjelman motoksi ilmoitettiin väärän paljastaminen. Ongelma ei ollut löytää väärää eli harhaa, Benny Hinnin, Kennet Copelandin tai Oral Robertsin ja TV-kanava TBN:n toiminnasta. Ongelmaksi alkoi enenevästi muodostua syvällisyyden ja sekavuuden samaistuminen.\n“Ilman Minua te ette voi mitään tehdä” ja tämä “tekeminen” on Kristus-kalliolla, ei kirkkojen traditioissa ja niiden itseymmärryksessä, jotka vievät syvälle kuin suonsilmä.\nKatoliset vieraat Hanegraaffin ohjelmassa alkoi lisääntyä ja pelastusoppi poistui. Hän ei ole ainoa, joka “kääntää kuppinsa”, eli puhuu vastoin sitä mitä on siihen asti edustanut ja Hanegraaffin tapauksessa voimakkaasti ajanut. Näissä takin kääntämisissä on yleistä se, että vaikka nyt kannatan sitä mitä ennen vastustin, niin minun uskoni on sama. Ongelma on se, että vastustus on koskenut pelastusoppia, joka itse asiassa on ainoa Oppi ja jota ilman ei ole mitään.\nKun helluntailiikkeessä(kin) toiminut V-M. Kärkkäinen toissa vuonna vihitytti itsensä luterilaiseksi papiksi, hän paljasti, ettei ollut oikeasti koskaan ollut pelastavaa kastetta vastaan, vaan päinvastoin. Myös Ruotsin helluntalaisuuden edeskäyvä perhe Ekmannit, ilmoittivat kolme-neljä vuotta sitten, katolisuuteen kääntymisensä. Tämä mainittu ryhmä kertoi syyksi siirtyä pelastavan sakramentin turviin, ja, että he löysivät suurta viisautta ja syvällisyyttä uudesta kirkostaan.\nSielunvihollinen on tuhansien juonien mestari. Kun ja jos ei viini, raha ja naiset toimi, niin hyväillään ihmisen turhamaisuutta, jonka voisi tiivistää: Ristiriita nykyisen ja menneen opetukseni välilä johtuu siitä, että ymmärrän asiat syvällisemmin, enemmän kuin yleensä.\nPieni oikaisua. Hanegraaff liittyi ortodoksiseen kirkkoon, ei latinalaiseen Rooman paavin johtamaan. Ortodoksinen kirkko on täysin eri asia kuin moniin harhaoppeihin uponnut latinalainen kristinuskon muoto, johon on luettava myös kaikki protestantismin muodot (luterilaisuus, helluntailaisuus, kalvinismi ja tuhannet muut yhteisöt).\nKysymys Sinulle, Reijo. Mikä on näkemyksesi, pelastuiko kukaan ennen kuin edustamasi helluntailaisuus keksittiin 1800-luvulla?\nJari Haukka. Dogmihistorian valossa ei voida sanoa, että nimenomaan Idän ortodoksinen kirkko olisi se oikea ja alkuperäinen lännen latinalaisen kristillisyyden (ja protestantismin) ollessa vääristynyt. Edustamasi näkemys on vuoden 1054 repeämän pohjalta syntynyt poleeminen konstruktio. Historiallinen tosiasia on, että idän ja lännen kirkkojen ero oli pitkän sekä monipolvisen kielellisen ja kulttuurisen eriytymisen sekä teologisten työskentelytapojen eroavaisuuksien onneton tulos. Itse asiassa ortodoksinen teologia on myös omaksunut tärkeitä vaikutteita lännestä 1054 jälkeen. Aikamme merkittävin dogmihistorioitsija Jaroslav Pelikan siirtyi muuten eläkepäivinään luterilaisesta ortodoksiseen kirkkoon. Reijo Mänttärille totean, että sekä helluntailaisia että baptisteja on viime vuosina siirtynyt luterilaiseen kirkkoon ymmärrettyään entisen yhteisönsä sakramenttiteologian ongelmallisuuden, kun heille on selvinnyt, että Raamattu opettaa kasteessa tapahtuvaa uudestisyntymistä ja pelastuksen osallisuuden saamista. Näin hyperluterilaisen pastorin näkökulmasta Ulf Ekmanin siirtyminen Rooman kirkkoon ei mielestäni ollut erityinen uutinen. Uutinen olisi ollut hänen siirtymisensä Lähetyshiippakunnan edustamaan luterilaisuuteen.\nTästäkin, kuten monesta muusta asiasta, voi olla hyvin perusteltuja erilaisia näkemyksiä. Olennaista on kuitenkin, että lännen kirkkokunnat ovat ominpäin alkaneet luoda uusia dogmeja (uskontunnustuksen muuttaminen, paavin erehtymättömyys, Jumalansynnyttäjän “tahraton” sikiäminen, ehtoolliseen liittyvät asiat, “sola scriptura” jne.) ja hylänneet yhtenäisen Kirkon Tradition.\nEn kuitenkaan halua polemisoida näin selvistä asioista sen enempää.\nKuuntelin suorana ohjelman, kun Hanegraaffin vieraana oli RKK:n pappi, jota hän kutsui “isäksi” ja liikuttui asianomaisen itkusta, kun hän kertoi laupeudentyöstä, jota hän toimitti. Minkäänlaista julistusta harhasta ei esitetty, vaan ihailtiin vanhaa perinteikästä kirkkoa. Tämä sama kaava toimi myös “kreikkalaiskatolisiin” ja anglikaaneihin nähden. Nyt tämä ortodoksisuuteen liittyminen kertoo hänen harhojen metsästyksensä loppuneen.\nEn painottanut riittävästi, että suunnan muutos HH:lla huipentui ortodoksisuuteen ja sellaiseen, joka mielestäsi on paras tässä itäisen katolisuuden ryhmässä. Se mitä painotat Marko S:lle, pitää paikkansa, kun kirkkojanne vertaillaan, muttei muuta asemaanne Raamatun valossa, koska kriteeri oikeasta alkaa uudestisyntymisestä, eli uskoontulosta, joka vastaanotetaan vapaaehtoisesti ja ilolla (Apt. 2:41). Tätä omaa halua “hypätä synnytyskanavaan” ei kirkkonne usko, vaan hoitaa asian ihmisen teolla toiselle, jota sakramentiksikin kutsutaan.\nItse luen täsmälleen samoja ohjeita, kuin ensimmäiselle Ek-klesialle annettiin. Näin tekevät sadat miljoonat helluntalaiset ja muulla tavoilla nimitellyt Jeesuksen seuraajat. Jeesus itse selkeytti perinteitten merkityksen ja kehotti niistä pysymään erossa, koska poiketessaan Kirjoituksista traditiot päti. Tämä Jeesuksen kehotus, moitteen muodossa osotettiin silloiselle “ortodoksiselle kirkolle”.\nKirjoitit: ‘Tämä Jeesuksen kehotus, moitteen muodossa osotettiin silloiselle “ortodoksiselle kirkolle”.’\nMitä lauseesi mahtaa tarkoittaa?\nOrtodoksinen, katolinen ja evankelinen Kirkko syntyi ensimmäisenä helluntaina. Sen jatkuvuutta edustaa ortodoksinen kirkko.\nOlisin voinnut laittaa noiden heittomerkkien sisään yhtälailla, evlut tai Rooman kirkko. Siis “corpus permixtum”, joka on yhtä kuin yhteiskunta eli maailma, niinkuin Augustinus sen määritteli. Nämä kolme laitoskirkkoa on traditioitten päällä, niinkuin oli Jeesuksen aikainen juutalaisuus. Heidän ortodoksisuutensa oli itseymmärrystä eli kirkon ymmärrystä, niinkuin se on myös kummassakin katolisuudessa ja ovat peruuttamattomia oppeja. Jeesus kehotti hyvinkin tylpillä viesteillään silloiset “ortodoksit” Kirjoitusten ruotuun.\nTänä päivänä on suurin osa helluntalaisia ja vastaavanlaisien seurakuntien jäseniä on entisiä katolisia (itä ja länsi), luterilaisia ja anglikaaneja. Minkään kirkon perusopissa ja opetuksessa ei ole muuta pelastusoppia, kuin 1999 julkaistu Yhteinen Julistus Vanhurskautuksesta sen määrittelee: “ei ole mitään autuuttavaa, (pelastavaa, vanhurskauttavaa) ennen eikä jälkeen (lapsi)kasteen.” Kuitenkaan luterilaisesta tai anglikaanisesta kirkosta ei eroteta, vaikka olet vain Pyhän Hengen (Ylhäältä) uudestisynnyttämä ja jopa sen jälkeen pyytänyt tulla kastetuksi.\nAnteeksi, mutta kirjoituksesi on aivan käsittämätöntä. Ei ennen Jeesuksen ylösnousemusta ollut mitään kirkkoa nykyisessä mielessä. Mutta, toki Sinulla on oikeus uskoa esittämiäsi vaihtoehtoisia faktoja jos niin haluat. Valitettavasti niillä ei vain ole mitään tekemistä totuuden kanssa.\nHelluntailaisuus alkoi v. 33, kun Jumala kastoi Pyhällä Hengellä ensin 120 ja sitten Pietarin saarnattua. n. 3000 ihmistä vastaanotti pelastuksen.\nSen jälkeen on “helluntalaisia” ollut, ja Antiokiassa heitä nimiteltiin “kristityiksi”, mikä tarkoittaa Jeesuksen seuraajia opissa ja jokapäiväisessä elämässä.\n“Helluntalaisten” olemassaolosta mielestäni todistaa ne miljoonat tapetut, jotka eivät pelastavaan kasteeseen uskoneet. Kirkolliskokoukset kyllä päättivät muitakin oppeja, ulkopuolelta Raamatun, ja jos niitä ei hyväksytty niin rangaistus oli usein hengen lähtö.\nNämä lienevät niitä vaihtoehtoisia faktoja. Toki Sinulla on oikeus esittää niitä ja uskoa niihin. Mutta eikö totuus olisi parempi vaihtoehto?\nEi Raamattu syntynyt itsestään, sen kokoonpanosta päätti Kirkko. Ensin on ollut siis Kirkko ja sen Traditio, sen jälkeen kirjoitusten kokoelma. Käsityksesi kasteesta lienee 1500-luvulla keksitty uusi oppi.\nKutsuisin näitä mielummin tapahtuneiksi tosiasioiks, kuin vaihtoehtoisiksi faktoiksi.\nKyllä Jumala on ikäänkuin “pudottanut” taivaasta asioita, kuten; Jeesuksen syntymä ja maailman syntien sovitus Jeesuksen työn ansiosta. Jeesus itse oli sana-logos. Tämän Jumalan työn rinnalla ja “jatkoksi” Jumala antoi Sanansa, kirjoitetussa muodossa, joka ei ole ihmisen työn tai viisauden tulosta, jota kirkot edustaa. Tähän väitteeseeni liitty muunmuassa 2. Piet.1:20, 21:\n20 Ja tietäkää ennen kaikkea se, ettei yksikään Raamatun profetia ole kenenkään omin neuvoin selitettävissä; 21 sillä ei koskaan ole mitään profetiaa tuotu esiin ihmisen tahdosta, vaan Pyhän Hengen johtamina ihmiset ovat puhuneet sen, minkä saivat Jumalalta.\nPainotus käsittääkseni on se, että mikään inhimillinen ei ole Kirjoitusten alkuperä. Ne ovat todella Jumalalta, taivaasta pudonneita ja ne on tarkoitettu uskoville ihmisille, ei jumaluusoppineille ilman uskoa eikä varsinkaan instituutioille. Vain Pyhän Hengen johtamina, avaamina, voi Raamattua ymmärtää, saatikka sitten kirjoittaa.\nSe, miten Raamattu on koottu on kerrottavissa. Kuitenkin tärkeintä on se, että sen sanoma on ymmärrettävä ja sopusoinnussa Itsensä kanssa. Kun Sanan ei uskossa sulaudu lukijaan, niin aletaan tehdä tulkintoja, lisäyksiä ja poistoja ja tämä kaikki on sitä mistä varotetaan.\nHelluntailaisuus syntyi 1900 -luvun alussa. Se on Parhamin keksintö.\nTaustalla oli Keswickin kokouksessa 1875 julki julistettu käsite “Pyhän Hengen kaste” pyhitysopillisena kokemuksena. Tuossa tilanteessa tuo opetus irroitti kasteen vedestä ja sen mukana toi mukaan epäjohdonmukaisen käsitteistön.\nAidossa vanhasta raamatullisesta merkityksestään Pyhän Hengen kaste oli Jeesuksen kaste eli kristillinen kaste. Se oli täyttymyksen kaste vastakohtanaan edelläkulkijan Johannes Kastajan kasteelle. Johannes keskittyi niin voimakkaasti Jeesukseen että Jeesuksen toimittaman kasteen rinnalla hän puhui omasta kasteestaan vain vedellä kastamisena.\nNeljännesvuosisata myöhemmin tuo Keswickin 1875 konferenssin opetus oli levinnyt niin paljon että Parham oli alkanut kaipaamaan jotain tuollaista omaan elämäänsä. Kun hän sitten oli kohdannut erään kanssakristityn joka puhui kielillä niin silloin hänen kaipauksensa leimautui tuohon ilmiöön ja hän alkoi puhumaan kielillä puhumisesta “Pyhän Hengen kasteena”.\nTässä leimautumisessa käsitteen “Pyhän Hengen kaste” alkuperäinen yhteys kasteen sakramenttiin hävisi ja sen uudeksi sakramentaaliseksi tunnusmerkiksi tuli “kielilläpuhuminen”. Parham ei ollut ymmärtänyt että kautta koko kirkon historian on esiintynyt tällaisia ilmiöitä, mutta muualla niitä ei koskaan ole pantu sakramentin asemaan.\nMetodistievankelista Charles F. Parham perusti raamattukoulun Kansasin Topekaan vuonna 1900. Tuosta alkoi nykyaikaisen “helluntailaisuuden” leviäminen. Vuonna 1905 Parham avasi uuden raamattukoulun Houstoniin, Texasiin. Oppilaiden joukossa baptistisaarnaaja William J. Seymour, joka vaikutti merkittävästi Azusa-kadun herätyksessä.\nParhamin ja Seymourin ympärillä siis on helluntailaisuuden syntyaikana.\nMitä tulee armolahjojen käyttöön kristikunnassa niin niitä on aina ollut eri puolilla maailmaa. Esim. nykyisin kaikkein suurin karismaattinen liike vaikuttaa katolisessa kirkossa. Tuo liike kuitenkin toimii kirkon sisällä ja kirkon opin mukaisesti. Jokainen uusi paavi on välittömästi virkaan astumisensa jälkeen ilmaissut tukensa liikkeelle ja liike puolestaan toimii kirkon sisällä kirkon organisaatiota tukien.\nSuomalaisesta karismaattisuudesta mainittakoon esimerkiksi Paavo Ruotsalaisen ympärillä vaikuttaneet kielilläpuhujat tai vanhaan suomalaiseen kulttuuriin sopeutuneet unissasaarnaajat.\nJari Haukka. On mielestäni hyvin merkillistä, että jatkat itsepintaisesti koko läntisen kristikunnan leimaamista harhaoppiseksi, mutta kieltäydyt jatkamasta keskustelua kun esittämäsi näkemykset ja niputtamiset asetetaan kyseenalaiseksi. Ei riitelyn halusta vaan rakkaudesta totuuteen. Luterilaisuus ei ole koskaan hyväksynyt paavin erehtymättömyyttä eikä roomalaiskatolisen kirkon uusia mariologisia dogmeja vaan tunnustaa Marian Jumalansynnyttäjäksi ja ikuiseksi neitsyeksi. Koko vanha ja myös keskiajan ortodoksinen kirkko tunnusti Rooman piispan erityisaseman piispojen joukossa. Myös me luterilaiset olemme valmiita tunnustamaan tämän, tosin inhimillisen järjestyksen ja kirkon historian vuoksi. Sekä luterilaiset että katoliset tunnustavat yhdessä ortodoksisen kirkon kanssa Jumalan Kolminaisuuden ja Kristuksen kaksi luontoa Kalkhedonin konsiilin mukaisesti sekä Kristuksen todellisen läsnäolon eli reaalipreesenssin ehtoollisessa. Tunnustamme kaikki yhdessä myös “yhden kasteen syntien anteeksiantamiseksi”.Ja mitä uskontunnustuksen ” muuttamiseen” tulee, Pyhän Hengen lähtemisestä laadittiin jo 1400-luvulla ongelman ratkaisevia kompromissiformuloita. Tietääkseni onnettomat (valta)poliittiset pyyteet tekivät hyvän teologisen työskentelyn tyhjäksi. Ja mitä Raamattuun tulee niin me tunnustamme sen kirjoitukset kyllä uskon ja kirkon ylimmäksi ohjeeksi ja normiksi, mutta emme ainoaksi normiksi: “Yksin Raamattu ei koskaan ole yksin”. Lopuksi: Me tunnustamme myös lähtökohtaisesti ihmisen tahdon vapauden. Se on vain turmeltunut ja joutunut epävapauden tilaan syntiinlankeemuksen seurauksena ja menettänyt alkuperäisen vapautensa syntiinlankeemuksessa. Siunattua pääsiäisviikkoa!\nEn ole leimaamassa ketää miksikään. Toin vain esille historialliset tosiasiat.\nEhkä edustamasi ja kuvailemasi luterilaisuus ei taida olla ihan sitä samaa mitä tällähetkellä laajasti harjoitetaan ja opetetaan. Mutta hyvä jos kerran oppi on kuten sen kuvailit.\nHyvää Kirkasta Viikkoa.\nJari Haukka. Jatkan vielä sen verran, että kommenttisi luterilaisuuden nykytilasta on mielestäni aika lailla oikeaan osunut. Tilanne näyttää kuitenkin hiukan erilaiselta, jos lähtökohdaksi otetaan itse tunnustustekstit 1500-luvulta. On ilmeisesti niin, että ortodoksinen teologia ja kirkollinen hierarkia on onnistunut välttämään sen murroksen, minkä valistusaika on aiheuttanut luterilaiselle ja reformoidulle teologialle lännessä. Entisenä historiantutkimuksen ammattilaisena totean myös, että ei oikeastaan ole olemassa pelkkiä “historiallisia tosiasioita” joita pinoamalla voidaan yksiselitteisesti päätellä, kuka on “oikeassa” ja kuka “väärässä”. Ns faktat on tulkittava oman aikansa lähtökohtien ja edeltävien tapahtumien valossa sekä oman aikansa tilanteen huomioon ottaen. Hieman samalla tavalla kuin fossiililöydöt voidaan asettaa tiettyyn jatkumoon (joka voi yksityiskohdissaan myös muuttua uusien löytöjen tai tutkimustulosten valossa). Tämä ei tietenkään tarkoita että kristillisellä opilla ei olisi määrättyä, jopa eksaktia, sisältöä vaan sitä, että myös kristillisen opin muotoilut ovat tapahtuneet historiassa ja vieläpä tietyssä loogisessa järjestyksessä, välillä jopa kirkon ulkopuolisen tahon aloitteesta.\nKiitos älykkäistä ja asiantuntevista kommenteistasi.\nTotta, historia on aina lopultakin faktojen tulkintaa, kuten kaikki muukin tiede.\nMielestäni olennaista onkin havainnoida missä tilanteessa olemme nyt. Sekularismi voitanee tulkita nykyhetken vaarallisimmaksi harhaksi, jota vastaan Kirkon on taisteltava. Näin sekä ortodoksiassa että muissa kiristillisissä yhteisöissä.\nPS. Ehkä olen joskus käyttänyt turhan poleemista kieltä, kuitenkin vain keskustelun herättämiseksi.\nAihe on sinun heiniäsi, mutta perusteet on ulkopuolelta Raamatun, kirkkojen tunnustuksista. Kirkko lakkaa olemasta, vain Sanan pohjalle, Kristuksen päälle rakennettu seurakunta jää ja kokoontuu kirkkaudessa.\nMielestäni ei ole ylivoimainen ponnistus ymmärtää, mitä heittomerkit tämän päivän kirkko-nimien käytön yhteys tarkoittaa. Laitoskirkot ja juutalaisuus Jeesuksen aikana ja sen jälkeen noudattivat perinnäissääntöjä aina silloin kun ne olivat erilaisia kuin Raamatussa. Tämä on asian ydin, mutta te, Jari ja Matias voitte ohittaa tämän ja alkaa puhua muusta, kuten esim. Azusa kadun tapahtumista ja väittää, että heittomerkkien sisällä oleva “helluntalaisuus” olisi vain sitä. Tämän voi ymmärtää väärin ja oikein.\nToki voit esittää omat käsityksesi. Edustamasi “helluntailaisuus” on kuitenkin hieman yli sata vuotta sitten syntynyt uususkonnollinen kristinuskon pohjalta ponnistava liike, sitä eivät väitteesi mitenkään kumoa. Sen selittäminen miksikään muuksi on niitä “vaihtoehtoisia faktoja”.


Airam räätälöi älykkäät valaisimet | Airam\nAiram räätälöi älykkäät valaisimet\nAiramin tuotantotiloissa Keravalla tuttuihin valaisinmalleihin voidaan modifioida minkä tahansa markkinoilla olevan älykkään valaistuksen ohjaus.\nAiramin tuotantotiloissa Keravalla tutuista valaisinmalleista räätälöidään asiakkaiden tarpeisiin sopivia älykkäisiin valaistuksenohjausjärjestelmiin yhteensopivia versioita.\nKotimainen perheyritys Airam on perinteisesti ollut tunnettu kattavasta lamppu- ja valaisinvalikoimastaan. Keravalla Airamin tuotantotiloissa sijaitsee yhtiön logistiikkakeskus ja tilat valaisintuotannolle, jossa valaisimista räätälöidään erilaisia versioita asiakkaiden erityistarpeisiin. Käytännössä tämä tarkoittaa vaikkapa valmiiseen valaisimeen tehtäviä erilaisia sisäisiä kytkentöjä, virtalähteiden vaihtoa tai muuta piensähkötyötä.\n”Kaikkia valaisimia voidaan muokata jotenkin. Erilaisia valaisimia, virtalähteitä ja komponentteja yhdistelemällä voimme tehdä valaisimiimme valaisinportfoliossamme mainittuja muutoksia aina sähköisten komponenttien uudelleenjärjestelystä ja vaihtamisesta liitosjohtojen lisäämiseen”, kertoo Airamin valaistuksen tuotehallintatiimin vetäjä Risto Poutiainen.\nÄlykäs valaistus asiakkaan tarpeiden mukaan\nÄlykkäät valaistusjärjestelmät ovat kasvattaneet viime vuosina suosiotaan. Älykkään valaistuksen avulla valaistusta voidaan ohjata tilan muuttuvien tarpeiden mukaan. Samalla voidaan parantaa valaistuksen energiatehokkuutta. Airam pystyy modifioimaan valaisimiinsa lähes minkä tahansa markkinoilla olevan, avoimesti saatavilla olevan, älykkään valaistuksen ohjauksen.\n”Yhtäkään järjestelmää ei ole meidän puoleltamme rajattu pois. Pystymme tarjoamaan juuri sen valaistuksenohjauksen, jonka sähköurakoitsija kohteeseensa tarvitsee, oli se sitten langaton tai langallinen”, Poutiainen kertoo.\nEsimerkiksi kotimainen langaton Casambi-valaistuksenohjaus on saatavilla yli 40:een Airamin valaisintuoteperheeseen, kuten suosittuihin Lumi-, Plata- ja Highbay-valaisimiin. Valaisimista voidaan tehdä myös yhteensopivia muun muassa langattomien Zigbee 3.0-, Philips SR- ja Helvar ActiveAhead -valaistuksenohjausjärjestelmien kanssa.\nLangattoman valaistuksenohjauksen etuja ovat kustannustehokkuus, helppo asennus sekä vaivaton käyttöönotto ja se, että valaisimet eivät tarvitse lainkaan ohjauskaapelointia. Langattomien valaistusohjausratkaisujen konfigurointi on lisäksi helpompaa kuin perinteisemmässä DALI-ohjauksessa. Langattomien järjestelmien asennus ei vaadi järjestelmän ohjelmointiin erikseen kouluttautuneen henkilön konsultointia – valaisimien asennus ja ohjaus tapahtuu helposti mobiilisovelluksen kautta. Airam tekee valaistuksenohjauksen konfigurointia halutessa myös loppukäyttäjän toiveiden mukaan.\nLangattoman valaistuksenohjauksen toteutus\nLangattoman valaistuksenohjauksen toteutus tapahtuu käytännössä usein vaihtamalla valaisimeen halutun valaistuksenohjausprotokollan mukainen virtalähde, joka lähettää ja vastaanottaa valitun ohjausprotokollan signaalia. Kun valaisimen virtalähde on joko vaihdettu tai lisätty, voidaan valaisin yhdistää tai liittää kohteessa olevaan valaistuksenohjausjärjestelmään.\nValaisimen komponentin vaihdon tai lisäyksen yhteydessä testataan, että tuote toimii, ja sille tehdään valaisinkohtainen profiili. Kun valaisin viedään loppukohteeseen ja siihen kytketään virrat, näkyy valaisin saman tien kohteeseen luodussa verkossa tuotenimellään.\nCasambi- ja Zigbee-valaistuksenohjausten etuna on, että ne eivät ole sitoutuneet vain tietyn valmistajan komponentteihin. Näin Airam voi itse valita valaisimille parhaiten sopivat komponenttivalmistajat. Airam käyttää komponenttien hankintaan kotimaisia alihankkijoita.\nCasambi-verkkoon on myös mahdollista liittää kaikki DALI-ohjattavat valaisimet. Esimerkiksi Helsinki-Vantaan lentoaseman Terminaali 2 on valaistu Airamin syväsäteilijöillä, jotka on liitetty Casambi-verkkoon. Valaisimet ovat DALI-valaisimia, jotka on komponentteja lisäämällä muokattu langattomaan valaistuksenohjaukseen sopiviksi.\nMuunneltavuus lisätarvikkeilla optiona\nValaisimia voidaan modifioida myös erilaisilla lisätarvikkeilla, kuten liitosjohdoilla tai pistoliitinjohtosarjalla. Kohteeseen voidaan tarvita esimerkiksi juuri tietyn pituisilla liitosjohdoilla varustetut valaisimet, tai valaisimien läpijohdotus pitää suorittaa tietyn tyyppisillä pistoliitinjohtosarjalla. Nämäkin hoituvat Airamin Keravan-tuotantotiloissa.\nAiram tekee jatkuvaa tuotetestausta sen varmistamiseksi, että valaisimien räätälöinti varmasti onnistuu ja tuote lähtee tehtaalta toimivaksi varmistettuna. Meneillään on laajennusprosessi, jonka avulla Airam voi jalostaa ja kasvattaa tuotantolaitoksen valaisimien muokkauspotentiaalia entistäkin paremmaksi.


Kilpailuta pikavippi ja löydä edullinen laina nopeasti netin kautta – suositeltuja palveluja - PikavippiKokemuksia.com\nKilpailuta pikavippi ja löydä edullinen laina nopeasti netin kautta – suositeltuja palveluja\nNykyään puhutaan varsin paljon lainojen kilpailuttamisesta. Yleensä siinä yhteydessä keskitytään erityisesti melko isoihin lainoihin, mutta myös pikavippien tyyppisiä lainoja voi kilpailuttaa. On kuitenkin hyvä tiedostaa pari asiaa 1) tällä hetkellä ei enää oikeastaan tarjota esimerkiksi alle 100 euron pikavippejä ja 2) yleensä kilpailutuspalveluiden avulla ei voi saada lainaa ihan heti tilille.\nJos nuo ovat asiat ovat ok, niin voi alla olevasta listasta löytyä palvelu, jonka avulla kilpailuttaa laina, jonka voi määritellä pikavipiksi. Mikäli taas haluat melko pientä lainaa ja jopa heti, niin suosittelen tutustumaan Blue Financen tarjontaan.\nPalveluita, joiden avulla voi kilpailuttaa pikavipin\nMikä näistä kilpailutuspalveluista kannattaa valita?\nOlen yrittänyt tähtiarvioiden avulla avata hieman sitä, mitkä noista palveluista voisivat olla erityisen hyviä, mutta alla vielä muutamasta vähän lisätietoa.\nOmalaina – Erittäin suosittu palvelu, jonka avulla voi ainakin periaatteessa hakea lainaa 100 eurosta alkaen (se voiko vaikka 200 euron hakemusta varten saada lainatarjouksia on sitten täysin toinen juttu). Toimii kokemusteni perusteella hyvin.\nLendo – Erittäin tunnettu palvelu, joka on nykyään aiempaa helpompi käyttää.\nRahalaitos – Tämän palvelun avulla on erittäin helppo hakea lainatarjouksia, ja Rahalaitoksen käyttöliittymä on myös todella mukava. Rahalaitoksen kautta näyttää olevan ihan hyvät mahdollisuudet saada lainaa.\nEtua – Yli 10 vuotta vanha kilpailutuspalvelu, joka tuntuu edelleen toimivan varsin hyvin.\nSambla – En itse ollut täysin tyytyväinen siihen, millä tavalla Sambla toimii, mutta moni näyttää voivan löytää tämän palvelun kautta lainaa.\nKilpailuttamisen etuja ja hyviä puolia\nMahdollista löytää nopeasti edullinen laina.\nHelppo vertailla eri lainavaihtoehtoja.\nLainatarjouksien näkeminen ei vaadi pankkitunnuksia tai muuta vastaavaa (vaaditaan sitten, jos päättää ottaa mahdollisesti tarjotun lainan).\nIlmaista, et joudu maksamaan hakemuksen tekemisestä ja siihen vastauksien saamisesta.\nEi pakko ottaa lainaa, jos yksikään tarjottu pikavippi ei miellytä.


Liisan kotona: Olohuoneen uudistus\nLähettänyt Liisa Palola klo 18.44\nTanni Kotipellolla.. 19. huhtikuuta 2015 klo 19.19\nKyllä sitä kaikkea on tullut suhuteltua, mutten vielä kynttilöitä ole..mutta kiitosta vaan vinkistä! Meikäläinen kun kirppiksiltä hamstraa kynttilöitä ja aina ne ei miellytä..mutta kun halvalla saa.. =D\nTeillä on kodikkaan tyylikästä ja hyvä se on, että "isäntäkin" viihtyy! Mukavaa sunnuntai-iltaa!\nLiisa Palola 19. huhtikuuta 2015 klo 20.35\nKiitos Tanni! Kyllä me täällä viihdytään. Ensimmäinen kerta se oli minullekin, kun suhauttelin kynttilöihin väriä, mutta sehän onnistui.\nSatu Kukkaiselämää 19. huhtikuuta 2015 klo 19.58\nKaunista ja harmonista. Mukavaa sunnuntai-iltaa, Liisa.\nMaarit 19. huhtikuuta 2015 klo 21.40\nHieno sohva! Tulikin upeat kynttilät! Kiitos vain vinkistä! Hyvää viikon alkua!\nLiisa 20. huhtikuuta 2015 klo 18.34\nKiitos Maarit ja samoin sinne!\nmimon mami 19. huhtikuuta 2015 klo 23.01\nUpea sohva ja niin kaunista.. Sinä se keksit suhuuttaa kynttilätkin! Mistä nuo taulut ruokapöydän takana on? Minna Immosta? Hyvää alkavaa viikkoa!\nLiisa 20. huhtikuuta 2015 klo 18.40\nKiitos mimon mami! Minä kokeilen suhautella vähän sitä sun tätä eikä haittaa, jos ei onnistu. Mutta kynttilöihin ainakin sopi vallan mainiosti. Nuo taulut eivät ole Minna Immosen. Ne ovat Tampereen Pispalan maisemia. Noista toisen on tehnyt eräs tamperelainen taiteilija, jonka nimeä en nyt muista. Minun työkaverini on sitten tehnyt minulle kaksi Pispalan taulua, joista toinen on tuossa seinällä ja yksi on keittiössä. Ne on aivan ihania ja niistä välittyy Pispalan tunnelma. Mukavaa alkavaa viikkoa sinullekin!\nKaisa 20. huhtikuuta 2015 klo 7.57\nUpea sohva ja ihania stailauksia ja tuunauksia, hyvä Liisa!\nElämää Onnenpähkinässä 20. huhtikuuta 2015 klo 8.25\nHallittu, hillitty kokonaisuus, johon nuo siniset tuovat hyvän lisän :-)\nLiisa 20. huhtikuuta 2015 klo 18.41\nKiitos! Minä en ole hirveän sinisen ystävä, mutta tuo hillitympi sininen menettelee :)\nMarianne N 20. huhtikuuta 2015 klo 9.25\nTyylikästä ja levollista. Sinulla on rohkeus tuunata kaikenlaista! Mukavaa alkanutta viikkoa :)\nLiisa 20. huhtikuuta 2015 klo 18.42\nHih, kaikkea pitää kokeilla rohkeasti. Jos ei onnistu, niin kuin joskus käy, niin sitten pitää kokeilla jotain muuta konstia. Mutta nuo kynttilät onnistui kyllä suhuttelemaan oikein hyvin ja saa sen värisiä, kuin milloinkin haluaa.\nRouva Kivitikka 20. huhtikuuta 2015 klo 13.11\nKauniin tyylikäs sohva ja korostusvärit!\nHyvin on valinta onnistunut ;-D\nLiisa 20. huhtikuuta 2015 klo 18.43\nKiitos Rouva Kivitikka! Mies ihmetteli, että tuleeko meille siniset verhot eikä valkoisia.\nSatu 20. huhtikuuta 2015 klo 21.21\nOnpa harmonista ja kaunista. Sielläkin on keväinen spray-kausi menossa. Se on vähän kuin nuo puutarhasakset: kun sakset ottaa käteensä, niin on vähän napsittava sieltä ja täältä... kun on spray-maali avattu, niin sitä tulee suhauteltua kaiken näköisiä juttuja... :) Ihan loistavat suhautus-lopputulokset. Kynttilöitä en olekaan tajunnut tuunata tuolla tavalla... :)\nLiisa 22. huhtikuuta 2015 klo 19.28\nKiitos Satu! kyllä täällä sprayataan milloin mitäkin ja pitihän niitä kynttilöitäkin kokeilla eikä jäänyt varmaan viimeiseksi kokeiluksi.\nLeenaH 21. huhtikuuta 2015 klo 18.48\nKuulostaa niin tutulle: kun vaihtaa/ostaa yhden osan sisustuksesta, niin kaikki muukin menee uusiksi ;-) Itse ostin uuden verhokankaan ja meni kaikki somisteet uusiksi.\nJoo näin se menee Leena :) ja näköjään muuallakin kuin meillä :)\nVäkertäjä 22. huhtikuuta 2015 klo 19.59\nSe "lisukevärin" valinta onkin joskus pienestä kiinni, löytää yhden mukavan jutun jossakin värissä, ja yhtäkkiä sitä väriä näkee = haalii sitten enemmänkin :) Siniharmaa pukee aina!\nLiisa Palola 23. huhtikuuta 2015 klo 19.08\nNiin on totta! En ole sinisen ystävä lainkaan, mutta tuo sininen kyllä menettelee minun silmissäni ja tämä väri oli sitten miehelleni.\nTuitiina 26. huhtikuuta 2015 klo 7.29\nTosi kivasti ripaus väriä siellä ja toinen täällä! Harmoninen kokonaisuus :) Istumaan houkuttelevan näköinen sohva :D\nLiisa Palola 26. huhtikuuta 2015 klo 13.55\nKiitos Tuitiina. Sohva on kyllä niin mieluinen :)


Luvos Vartalobalsami - Ecco Verde verkkokauppa\nTuotenro.: LUV-10030999, Sisältö: 150 ml\n2,79 € (9,30 € / 100 ml)\n2,63 € (8,77 € / 100 ml)\nLuvoksen vartalobalsami soveltuu erinomaisesti erittäin kuivan, vaativan ja herkän ihon hoitoon sen sisältämän marulaöljyn ja erittän arvokkaan kasvimaidon ansiosta. Lisäksi tämä vartalobalsami on erittäin kosteuttava ja sen sisältämien vaikuttavien aineiden yhdistelmä ja kameliöljy lisäävät ihon elastisuutta ja kosteutta. Näin ollen ihon luonnollinen suojamekanismi vahvistuu ja auttaa päivittäisen pesun mukana poistuvan rasvan minimoimista. Saat vahvan ja säteilevän ihon.\nKäyttö: Tuote soveltuu päivittäiseen käyttöön. Sitä voidaan käyttää myös jalkojen kuivan ja halkeilevan ihon hoitoon.\nkosteuttava ja virkistää\nvoidaan käyttää myös jalkojen hoitoon\nKysymykset ja vastaukset tuotteesta Luvos Vartalobalsami\n10,29 € - 102,99 €\n13,71 € - 55,99 €


Musti Group: kotielÃ¤inten megatrendiin mukaan? - Osakkeet - Osakesijoittaminen\nMusti Group: kotielÃ¤inten megatrendiin mukaan?\nVerneri_Pulkkinen Tammikuu 24, 2020, 11.04am #1\nMusti ja Mirri harkitsee pÃ¶rssiin listautumista. Onko tÃ¤Ã¤llÃ¤ kiinnostuneita sijoittajia? TÃ¤tÃ¤ nykyÃ¤ Suomessa syntyy tai Suomeen tuodaan enemmÃ¤n pelkÃ¤stÃ¤Ã¤n koiria vuosittain, kuin ihmislapsia.\nScreenshot 2020-01-24 at 13.00.211026Ã—396 60.1 KB\nPoiminta yhtiÃ¶kuvauksesta Mustin ja Mirrin omilta sivuilta:\nMusti ja Mirri on vuonna 1988 perustettu lemmikkielÃ¤intarvikkeiden erikoisliikeketju. LiikkeitÃ¤ on yli sata ympÃ¤ri Suomen HelsingistÃ¤ aina Rovaniemelle saakka. Musti ja Mirri on Suomen sekÃ¤ samalla koko Skandinavian suurin lemmikkielÃ¤intarvikeketju.\nTuotteistamme pÃ¤Ã¤osa on koirille ja kissoille, mutta myÃ¶s jyrsijÃ¶ille, kaneille, akvaariokaloille ja linnuille lÃ¶ytyvÃ¤t omat tuotevalikoimansa. Verkkokaupan lisÃ¤ksi jokaisesta Musti ja Mirri -myymÃ¤lÃ¤stÃ¤ lÃ¶ytyy perusvalikoima samoja tuotteita ja sen lisÃ¤ksi kukin myymÃ¤lÃ¤ laajentaa valikoimaansa kysynnÃ¤n mukaisesti.\nTuotevalikoima kattaa kuivat ja kosteat ruoat, kissanhiekat sekÃ¤ laajan valikoiman tarvikkeita pannoista kuppeihin ja leluista turkinhoitotuotteisiin. MyÃ¶s lemmikkien omistajille lÃ¶ytyy tuotteita, kuten treeniliivejÃ¤ ja makupalapusseja.\nLemmikkitarvikeketjuna Musteissa ja MirreissÃ¤ ei myydÃ¤ lainkaan elÃ¤imiÃ¤, vaan ainoastaan ruokia ja tarvikkeita lemmikkien jokapÃ¤ivÃ¤iseen hyvinvointiin.\nYu_Gong Tammikuu 24, 2020, 11.16am #2\nEi oo vielÃ¤ tiedossa ainakaan webcastiÃ¤ roadshowsta Mutta laitan tÃ¤nne jos tulee.\nMoihe Tammikuu 24, 2020, 11.30am #3\nItseÃ¤ kyllÃ¤ kiinnostaa lemmikkeihin liittyvÃ¤ markkina. Ihmiset rakastavat elÃ¤imiÃ¤ ja ihmisten vaurastuessa on enemmÃ¤n rahaa kÃ¤yttÃ¤Ã¤ omiin koiriin ja kissoihin. PitÃ¤Ã¤ tietysti hieman katsoa mahdollista listautumishintaa, mutta uskon yhtiÃ¶n toimialan kasvuun pitkÃ¤llÃ¤ tÃ¤htÃ¤imellÃ¤.\nDon_Jari Tammikuu 24, 2020, 11.50am #4\nSijoitustiedon keskustelufoorumilta lÃ¶ytyy myÃ¶s nÃ¤kemystÃ¤ aiheesta. Suosittelen tutustumaan. Ihan asiallista pohdintaa paikoin.\nSijoitustieto â€“ 20 Jan 20\nLemmikkielÃ¤inliike Musti ja Mirri ilmoitti kiinnostuksensa pÃ¶rssilistautumiseen tÃ¤nÃ¤Ã¤n. Tai tarkemmin koko Musti Group, johon kuuluu muutakin kuin pelkkÃ¤ Musti ja Mirri.Â TÃ¤rkeimmÃ¤t luvut: Liikevaihto: 246,6M (9/2019 pÃ¤Ã¤ttynyt tilikausi)...\nDachs_Hund Tammikuu 24, 2020, 1.55pm #5\nAion kyllÃ¤ katsoa M&M kylmÃ¤t luvut ja miettiÃ¤ sen pohjalta, mutta bisneksenÃ¤ en nÃ¤e suurta hohtoa.\nMeidÃ¤n perheessÃ¤ kÃ¤ytetÃ¤Ã¤n pÃ¤Ã¤ttÃ¶miÃ¤ summia elÃ¤inten hyvinvointiin. En kuitenkaan nÃ¤e M&MllÃ¤ mitÃ¤Ã¤n erilaistavaa tekijÃ¤Ã¤, joka houkuttelisi heidÃ¤n asiakkaaksi. Laadukaskin elÃ¤imen ruoka on bulkkia, jota kannattaa tilata iso satsi matalan katteen verkkokaupasta kerralla. Muihin tarvikkeisiin menee ihan peanuts rahoja ja niitÃ¤ saa marketeista ilman eri kÃ¤ynnin vaivaa. Palvelua, joka ylittÃ¤Ã¤ netistÃ¤ luettavien ohjeiden ja yleisen kokemuksen sisÃ¤ltÃ¤mÃ¤n tiedon, saa elÃ¤inlÃ¤Ã¤kÃ¤ristÃ¤.\nOlisinkin erittÃ¤in kiinnostunut, jos joku elÃ¤inlÃ¤Ã¤kÃ¤riketju olisi listautumassaâ€¦ laskupinon perusteella sen tÃ¤ytyy olla kullan vuolemista.\nMats_Bedo Tammikuu 24, 2020, 2.02pm #6\nIsot katteet on lemmikkibisneksessÃ¤ ja sillÃ¤hÃ¤n Musti&Mirri on noussut. Katteet tavallista kaupanalaa paljon suuremmat. Koiranruoka on kilohinnaltaan aika tyyristÃ¤ tavaraa. Ja herkkupalat yms. luut vasta ovatkin! Olenkin aina miettinyt, ettÃ¤ joku tienaa tÃ¤llÃ¤! no mustimirrin tj:han oli vaurastunut aika hyvÃ¤Ã¤ tahtia.\nMutta pelkÃ¤llÃ¤ elÃ¤inruoalla ja leluilla/tarvikkeilla ei pitkÃ¤lle pÃ¶tkitÃ¤? Olisiko bisneksessÃ¤ kasvunmahdollisuuksia tarjota elÃ¤intenhoitoa/elÃ¤inhotelleita. EntÃ¤ jotakin muuta palvelua?\nItsekin koiranomistajana laitan aika avokÃ¤tisesti rahaa kaikkeen koiraani liittyvÃ¤Ã¤n. Mutta itseasiassa juuri Musti&Mirri on jÃ¤Ã¤nyt liikkeeksi, johon ei ole jÃ¤Ã¤nyt minun rahaa. En osaa sanoa miksi, minulla ei ole mitÃ¤Ã¤n vastaan tÃ¤tÃ¤ liikettÃ¤, voisin aivan hyvin ostaa sieltÃ¤. En osaa analysoida miksi he eivÃ¤t ole tavoittaneet minua\nMusti&MirrissÃ¤ oon tykÃ¤nnyt siitÃ¤ logosta Ã¤lyttÃ¶mÃ¤n paljon tulen aina hyvÃ¤lle mielelle kun nÃ¤en sen logon, sellanen hyvÃ¤ntuulinen logo.\nIiizi Tammikuu 24, 2020, 3.41pm #7\nMuistaakseni verkkokauppa.com astui nÃ¤iden tontille pari vuotta sitten ja siitÃ¤ alkoi M&M:n nÃ¤kyminen vÃ¤hÃ¤n joka tuutissa. Minulle haiskahti siltÃ¤, ettÃ¤ tajusivat jÃ¤Ã¤vÃ¤nsÃ¤ pian jalkoihin sekÃ¤ kotimaisen, ettÃ¤ ulkomaisen verkkokaupan viedessÃ¤ markkinaosuutta keveÃ¤mmillÃ¤ kuluillaan tai vÃ¤hintÃ¤Ã¤nkin kurtistavan marginaaleista, kunnes kivijalkaisuus alkaa upottaa koko busineksen lammen pohjaan. Ja saman tien ankara salonkikuntoon valmistautuminen (pÃ¶rssiin ja pian) ennen kuin jÃ¤ljellÃ¤ on enÃ¤Ã¤ kaluttu luu.\nTodellisuudessa uskon lemmikkibusinekseen, koska esim. koirista on tullut lapsi â€œkakkosiaâ€�, ja niiden juttuihin tyÃ¶nnetÃ¤Ã¤n surutta rahaaâ€¦oli se sitten psykologia, fysioterapeuttia, premiummuonaa tai asusteita. Kuitenkin uskon, ettÃ¤ verkkokauppa (sekÃ¤ kotimainen ettÃ¤ ulkomainen) markettien lisÃ¤ksi todennÃ¤kÃ¶isesti vetÃ¤Ã¤ tÃ¤ssÃ¤ erÃ¤ssÃ¤ pidemmÃ¤llÃ¤ juoksulla sen pisimmÃ¤n korren, koska tÃ¤mÃ¤ on heidÃ¤n koneistossaan vain yksi lisÃ¤osio, joka pyÃ¶rinee liki jo olemassa olevilla kuluilla, toisin kuin M&M. Ainahan on niin, ettÃ¤ siellÃ¤ missÃ¤ kovat katteet, siellÃ¤ myÃ¶s kasvava kilpailu ja ne kovat katteet nuijitaan siinÃ¤ sodassa ostajan iloksi pohjamutiin. (Ellei satu olemaan apteekki tai siirtoverkkoyhtiÃ¶.)\nIiizi Tammikuu 24, 2020, 3.45pm #8\nTodellakin! ElÃ¤inlÃ¤Ã¤kÃ¤riketju, tai mahdollisesti koirahoitolaketju, joka sitten franchisaaâ€¦kunnon brÃ¤ndi (sellainen premiummesta, lÃ¤mpimÃ¤n lempeÃ¤, asiantunteva ja rakastava hoitopaikka pitÃ¤isi saada mielleyhtymÃ¤nÃ¤ syntymÃ¤Ã¤n) ja joka kylÃ¤ssÃ¤ on tarvetta ja sitten tovin pÃ¤Ã¤stÃ¤ Kotipizza-tyyliin puljuja muiden avaamina pystyyn valmiilla konseptilla. Koirahoitolassa pitÃ¤minen on ihan hiivatin kallista puuhaa ja ihmiset liikkuu, joten tarvetta on. Osa varmaan toisi pÃ¤ivÃ¤hoitoonkin\nsaku Tammikuu 24, 2020, 4.00pm #9\ntodellakin kiinnostaisi omistaa tÃ¤tÃ¤ yhtiÃ¶ta nykyÃ¤Ã¤nhÃ¤n omistajat pistÃ¤Ã¤ elÃ¤imiinsÃ¤ kyllÃ¤ rahaa palamaan\nPorssimursu Tammikuu 24, 2020, 5.29pm #10\nLÃ¤htÃ¶kohtaisesti kiinnostaa toki lukujen rÃ¤knÃ¤Ã¤misen jÃ¤lkeen.\nJotenkin olen aistinut, ettÃ¤ kahteen asiaan ihmiset panostaa tulotasosta riippumatta - elÃ¤imiin ja lastenvaatteisiin.\nStockTycoon Tammikuu 24, 2020, 5.44pm #11\nOdotusarvo on se, ettÃ¤ anti hinnoitellaan niin, ettei pÃ¤tkÃ¤Ã¤kÃ¤Ã¤n kiinnosta. TÃ¤llaisella matalan kasvun kivijalkaputiikilla P/S pitÃ¤isi olla reilusti alle 0,5 annissa ja noin 250 miljoonan liikevaihdolla se tarkoittaa hieman pÃ¤Ã¤lle 100 miljoonan valuaatiota.\nVerneri_Pulkkinen Tammikuu 24, 2020, 6.48pm #12\nNo, katsotaan se kannattavuus vielÃ¤ niin voi miettiÃ¤ EV/Salesia\nMaitis Tammikuu 24, 2020, 7.55pm #13\nEi jatkoon minun puolestani. Amazon -uhka (ja verkkis ja se saksalainen elÃ¤inruokafirma josta kaikki tilaa kuulemma) on liian suuri murhe ohitettavaksi. ElÃ¤inten RUOKAA ei tarvii ostaa fyysisesti kivijalasta mistÃ¤Ã¤n syystÃ¤. Postin kautta helpompikin, jos sitÃ¤ ei siis cittarista halua ostaa. Lelujen ja koppien myynnillÃ¤ ei voi tehdÃ¤ huimaa tulosta.\nMoneyWalker Tammikuu 24, 2020, 7.56pm #14\nMusti ja Mirri on myÃ¶s elÃ¤inlÃ¤Ã¤kÃ¤ri, fysio ja hieroja\nStockTycoon Tammikuu 24, 2020, 8.02pm #15\nTuo kivijalkakauppojen dissaus on kyllÃ¤ jenkeissÃ¤ mennyt jo vÃ¤hÃ¤n yli. Esimerkiksi CONN laskee pÃ¤ivÃ¤stÃ¤ toiseen, vaikka P/E enÃ¤Ã¤ reilut 3 ja P/S 0,17 (72 prossaa shorttina, kohta voi tulla squeeze ). Samankaltaisilla luvuilla vois varmaan laittaa Mustiin ja Mirriin jo vÃ¤hÃ¤n enemmÃ¤n panosta.\nMats_Bedo Tammikuu 24, 2020, 9.18pm #16\nTÃ¤stÃ¤ tulee uusi Kamux: tÃ¤mÃ¤ vaikuttaa niin Ã¤lyttÃ¶mÃ¤ltÃ¤ listautumiselta ja lÃ¤pipaskalta bisnekseltÃ¤, niin eihÃ¤n tÃ¤mÃ¤ voi kuin onnistua.\nVielÃ¤ kun P.Kajaani ottaa Mustin ja Mirrin listautumisen haltuun, niin Kajaanin maaginen brÃ¤ndi/kuluttajapuolen analyysin taika tartuu tÃ¤hÃ¤nkin\nNortti Tammikuu 25, 2020, 5.01pm #17\nEi maistu. Kahden koiran omistajana en juuri koskaan asioi M&M, vaikka sellainen on lÃ¤hellÃ¤. Koirien safkat ja tarvikkeet ostetaan netistÃ¤. Puruluut ja lelut saa edullisemmin esimerkiksi Puuilosta.\nDachs_Hund Tammikuu 27, 2020, 1.16pm #19\nTÃ¤tÃ¤ en tiennyt, kiitos tiedosta. Haun perusteella on kuitenkin ilmeisesti vain yksi toimipiste elÃ¤inlÃ¤Ã¤kÃ¤ripalveluille.\nEpÃ¤ilen, ettÃ¤ orgaaninen kasvaminen toimialalla on haastavaa, koska asiakassuhteet ovat pitkiÃ¤ ja jossain mÃ¤Ã¤rin sitovia. Ja parhaiten tuottavat erikoisosaamisella mainetta kerÃ¤nneet toimijat.\nTuskin kukaan hyvÃ¤Ã¤ elÃ¤inlÃ¤Ã¤kÃ¤riketjua koskaan listaa muuten kuin rahastaakseen, koska pÃ¤Ã¤omatarpeet ovat mitÃ¤ttÃ¶miÃ¤.\nMoneyWalker Tammikuu 27, 2020, 1.36pm #20\nMielenkintoista seurata. ElÃ¤inlÃ¤Ã¤kÃ¤rialalla saattaa tapahtua sama kuin ihmisten terveydenhuollossa eli ketjut yhdistyvÃ¤t suuremmiksi. Terveystalo ja MehilÃ¤inen ovat tÃ¤stÃ¤ ehkÃ¤ ulkona, koska voi olla vaikea markkinoida samalta luukulta elÃ¤inlÃ¤Ã¤kÃ¤ri- ja ihmislÃ¤Ã¤kÃ¤ri palveluita. Mutta mistÃ¤pÃ¤ tÃ¤tÃ¤ tietÃ¤Ã¤.\nNortti Tammikuu 27, 2020, 4.01pm #21\nKetjuuntumista ja ketjujen konsolidointia on nÃ¤hty jo elÃ¤inlÃ¤Ã¤kÃ¤ripalveluissa. Suomessa esimerkiksi Animagia osteli praktiikoita ja lopuksi 2015 ketju myytiin Evidensialle, joka on Euroopan suurin toimija.


Kirjoittaja Aihe: Fujitsun risut ja ruusut (Luettu 66393 kertaa)\n« Vastaus #15 : 04.01.07 - klo:19:43 »\neipä ole tännekkään kukaan kirjotellu vähään aikaan.\nKysymys: Kuka tarvitesee viikkoajastusta ilmalämpöpumppuun? Toimistot jäähdytyskäytöllä...\n« Vastaus #16 : 04.01.07 - klo:20:21 »\nTuo on hyvä kysymys itsekin ihmettelen mihin noita ajastus toimintoja oiken tarvittaisiin.\nAinoa missä käyttöä yöllä kun nukutaan niin laite voisi käydä täysillä, mutta kun nuo toiminnot ovat juuri päinvastaisesti.\nNukkuesa ei niin häiritsisi vaikka pauhaisikin vähän kovemmin.\n« Vastaus #17 : 04.01.07 - klo:21:02 »\nLainaus käyttäjältä: PauliG - 04.01.07 - klo:20:21\nTai päivällä töissä ollessa saisi pauhata täysillä ja yöllä sitten hiirenhiljaa, että saa nukuttua. Mieluummin näin päin.\n« Vastaus #18 : 04.01.07 - klo:21:05 »\nPahoin pelkään että nuo etukäteen maksetut takuutarkastukset jäävät myyjältä monessa tapauksessa tekemättä. Jos myy noin 100-200 pumppua vuodessa niin etukäteen rahastettu tarkistus ei tuokaan tarkistushetkellä enää tuloja mutta työaikaa tärvääntyy jopa kuukausia. Voi siinä tulla nälkä myyjälle ja ammatinvaihto eteen sekä jää tarkistukset tekemättä.\n« Vastaus #19 : 04.01.07 - klo:23:07 »\nTuota minäkin pelkään voi pahassa tapauksessa yllätää, mutta onneksi en ole etukäteen sopinut kuin muutaman asiakkaan kanssa homman kuuluvat hintaan ja nekin ovat n. 10km säteellä toimistoltani. Täytyy muistaa vaistaisuudessa, ettei enää lupaile kun voipi olla ettei ihan oikeasti ole aikaa kun täytyy tehdä sitä tuottavaa työtäkin.\n« Vastaus #20 : 05.01.07 - klo:21:13 »\nitse en myöskään rahastaisi tarkastusta etukäteen. jos käykin niin että firma menee nurin (kaikki on mahdollista)niin asiakas jää nuolemaan näppejään, tarkastuksen tekee joku muu ja asiakas maksaa...\n« Vastaus #21 : 06.02.07 - klo:08:40 »\nRisut: Ei tule mitään isompaa mieleen, paitsi että joskus kuuluu napsutusta mutta ei kuitenkaan häiritsevästi. Ulkoyksikkö pitää aika kovaa ääntä välillä (niinkuin siivet osuisi johonkin) mutta ei kuulu sisään kun pumppu ei ole seinässä kiinni. Oli kuitenkin yllättävän hiljainen vaikka oli -25 astetta viime yönä.\nRuusut: Toimii hyvin, luotettava (esimerkkinä voin kertoa että tallin 7 LC malli jaksoi pitää +7 astetta autotallissa vaikka viime yönä oli -25 astetta, yllätyin positiivisesti! Edit: Pitää kai lisätä että pyyntö oli 16 astetta ja puhallus pienimällä), säästöä tulee jonkun verran vaikka tallia lämmitetään nyt myös, takuu on myös positiivinen asia ja on osasyy miksi valitsin Fujitsu. Parantaa takan toimivuutta ja saan sitä kautta lisäsäästöä, taitaa olla niitten yhteisvaikutus joka oikeesti tuo tuon säästön, eikä pelkästään pumppu.\n« Viimeksi muokattu: 07.02.07 - klo:09:10 kirjoittanut Cud »\n« Vastaus #22 : 06.02.07 - klo:09:23 »\nLainaus käyttäjältä: PauliG - 04.01.07 - klo:23:07\nPerkeles, pakkasta 25 astetta ja pumppu toimii ja puskee lämmintä, pyynti 23 ja kämpässä 22 astetta, hyvä Pauli.\nAi niin taidan kuulua niihin harvoihin ja valittuihin joille luvattu tarkastus ilmatteeksi 2 vuoden päästä\n« Vastaus #23 : 07.02.07 - klo:10:33 »\nLainaus käyttäjältä: ipeco - 06.02.07 - klo:09:23\nTäällä myös "harva ja valittu" jolla ilmainen tarkastus 2-vuoden päästä! Tingin sen ostaessani pumppua!\n« Vastaus #24 : 19.02.07 - klo:15:03 »\nTänä aamuna fg-finlandin pojat tuli ja vaihtoi sekä sisä- että ulkoyksikön. Kuten muistatte, ei Fujitsu ole "pissinyt" varmaan kahvipannullista vettä koko syksynä ja talvena. Heti pakkasten alettua alkoi pumppu mennä "polvilleen". Seurailin lämpötiloja erilaisilla pyynneillä ja huomasin että tossa kymmenen pakkasasteen jälkeen rupee voima oleen pois.\nMyös kun illalla pisti puhalluksen manuaalisti "quetille" niin saattoi pumppu aamulla puhkua suunnilleen meediumilla.\nNo, pojat vaihto molemmat yksiköt. Uusi ulkoyksikkö on noin kolmanneksen pienempi kuin vanha.\nSisäyksikkö näyttäis samanlaiselta.\nIhan hyvä kuva jäi takuusta ja palvelusta. Kone tais just täyttää vuoden.\n« Vastaus #25 : 19.02.07 - klo:22:00 »\n-33 kovin pakkanen meillä päin tälle talvelle asy9lb menee tuossa jo polvilleen mutta awy17la se puskee vaan. Joku käski koittaa että puhalteleeko täysillä ja jos puhaltaa niin hyötysuhteet ja tehot kai pitäis olla plussalla. Sulatuksia tekee turhaan kun ritilässä ei mitään ole mutta eipä nuo sulatuset kauaa edes kestä\n« Vastaus #26 : 04.12.07 - klo:17:04 »\nKommentoin kahta fujitsua 4 kk kokemuksella,\nnocria-14: sisäyksikkö napsuu välillä, ei olennaista haittaa. Ulkoyksikkö yllättävän hiljainen. Ilman suunnattavuus sivusuunnassa olematon. "siipiä" voi kyllä käännellä ja oikein tyylikkäästi kauko-ohjaimella, mutta lärpäkkeiden vaikutus ulospuhallettavan ilman suuntaan on olematon.\nasy-9: Ulkoyksikkö melko meluisa. ilman suunnattavuus 100x parempi kuin em. uudemmassa laitteessa.\n« Vastaus #27 : 11.02.08 - klo:09:23 »\nFujitsun ilpeistä melko vähän kommentteja tällä osastolla vikaprosentit olemattomat,harkitsin jopa omaani käyttöön Norcia 14-18 sarjaa, vaatisi vaan uudet putket ym ja viikonlopputalkoot,kun itse ei kotitalousvähennystä omaan käyttöön saa tehdä.Ulkoyksikkö/sisäyksikkö hiljainen,kaukosäädin selkeä,sisäyksikkö hieman muhkeampi,mutta erikoisen matala onhan kyseessä seunä/kattomalli.\nTehoja kyllä riittää lähes 10Kw. Taisivat Ruottalaiset 14 Norcialla saada -7C lämpötiloilla saada lähes 6Kw tehot.\nKatso www.taloussahko.com valokuvagalleria esim.eräs 150vuotias 300m2 talo on lämmennyt 45%alentuneella kokonaissähkön käytöllä Norcia 18 asennuksen jälkeen 2V käytössä.\n« Vastaus #28 : 15.12.08 - klo:15:55 »\nLisää ruusuja: Viimetalvena autotallin pumppu hajosi ja koska myyjä oli mennyt konkurssiin, hoiti maahantuoja se asia kuntoon. Sain uuden pumpun. Nyt oli 2 vuotis tarkastus, joka on edellytys jotta saisi 5 vuoden takuu, ja nyt oli sama juttu. Maahantuoja otti vastuun siitä ja lähetti huoltomiehen ilman kustannuksia. Sisäyksikkö pitää liikaa ääntä, joten sitä vaihdetaan. Vaikka pumppujen kanssa on ollut sälää, niin olen tyytyväinen koska se on kuitenkin hoidettu kuntoon. Kuinka tyytyväinen olen sitten kun takuu loppuu on sitten toinen asia...\n« Vastaus #29 : 15.12.10 - klo:22:54 »\nRisut: AWY14/17 ja AWYZ14/18 eivät ota huipputehoja kompurasta kylmälläkään, ellei kaukosäätimestä ole valittu maksimipuhallusta. Automaattipuhalluksella en ole saanut ainakaan AWYa menemään täysille vaikka imuilman lämpö laskisi. Muilla manuaalipuhallustehoilla kuin maksimilla pumppujen ottotehot jäävät huomattavasti maksimista. Pyynnin nosto +30 asteeseen ei auta.\nFujitsujen omistajien kannattaa siis selvittää tuo asia vaikka sellaisen pistorasiamittarin avulla, joka näyttää hetkellisen ottotehon. Voi jäädä osa pumppujen tehoista näkemättä kylmällä kelillä, jos puhallus on pienellä tai jopa automaatilla.\nIkävä sivuvaikutus on sitten taifuunimainen puhallusääni, kun pumppu pääsee vauhtiin. Kovimmilla pakkasilla ei välttämättä pääse.\nEdit: fg-finlandin mukaan tämä ominaisuus on myös ASYB -sarjan pumpuissa. En todellakaan yllättyisi, jos tämä olisi kaikkien Fujitsujen ominaisuus.\n« Viimeksi muokattu: 27.01.11 - klo:16:23 kirjoittanut repomies »


You are here: Home / Opiskelijalle / Ruokailu kampuksilla\nRuoka on tunnetusti hyvä apu arjessa jaksamisessa!\nRuokailu kampuksilla kuin kotonakin käy yhtä tai useampaa aterinta käyttäen, vaikka syödään sitä joskus sorminkin – mutta vain, jos etiketti sen sallii. Aterimista haarukan toi Suomeen tiettävästi puolalainen Katarina Jagellonica 1562, kun hän avioitui Turun linnassa hovia pitäneen Juhana Herttuan kanssa.\nFazer Amica on avoinna ma–to 7.30–19.05 ja pe 7.30–14\nMalmin kampuksen opiskelijoiden sekä henkilökunnan yhteisessä ravintola ja kahvio Malmicassa päiväopiskelija saa yhden maksuttoman aterian päivässä Kela- tai ajokorttia näyttämällä. Lounastauko on reilun tunnin mittainen.\nViikoittain vaihtuva Fazer Amican lounaslista >>\nTarja Kujala, ravintolapäällikkö\n040 620 2216\nmalmica (at) amica.fi\nOpiskelijaravintola Herkku on avoinna ma–pe klo 7.30–13.15\nTöölön kampuksen opiskelijoiden ja henkilöstön yhteinen Opiskelijaravintola Herkku tarjoaa opiskelijoille opiskelupäivinä maksuttoman aamupuuron ja yhden aterian. Terveydellisistä tai katsomuksellisista syistä johtuvista erikoisruokavalioista on ilmoitettava uraohjaajalle ensimmäisellä kouluviikolla.\nMa–pe klo 7.30–10 aamiainen, opiskelijoiden ruokailuvuorot Wilmassa (tiedotteet) >>\nOpiskelijanamme saat Ravintola Perhossa à la carte -annoksista -20 %\nAukioloajat, pöytävaraukset, lounas- ja à la carte -listat, noutomyynti ja tapahtumat: Ravintola Perho >>


minnapirila | HANIAN SUOMALAISET ry.\nKirjoittajan arkistot: minnapirila\nKun toiveet toteutuu vol. 2 Psiloritis. Trilogian loppu.\nJulkaistu 27 lokakuun, 2020| 1 kommentti\nMääränpää, kuva Päkä\nJo tuolla Vavuleedonin rotkoa etsiessämme taisin mainita, että haluaisin käydä Kreetan korkeimmalla kohdalla. Ideani saikin kannatusta Päkältä, Maaritilta ja yllättäen Maretelta. Myös Retystä Armi ilmoitti halukkuutensa lähteä. Niinpä perjantaina 16.10 starttasin aamulla klo 8.00, ensin bensa-asemalle tankkaamaan ja renkaiden ilmanpaineet tarkastamaan, sitten Maarit kyytiin ja seuraavaksi Päkä tienposkesta. Maretten kotia saimme hetken etsiä, kun Google kartta näytti hiukan väärään. Matkalla juttelimme niitä näitä ja yhtäkkiä huomasimme, että meidän kaikkien miehet (Maaritilla ei tällaista hidastetta ole, niin hän voi olla vähän rauhallisempi) olivat olleet vastaan tai vähintäänkin kummissaan meidän ideastamme. Mietin hiukan mielessäni, mihinkä olin alkamassa.\nMatka kesti kiemuroineen Mygeros majalle vähän yli kolme tuntia. Pysähdyimme matkalla Livadian kylässä ja kävimme ostoksilla ja varmuuden vuoksi vessassa, mikä oli hyvä, sillä vaikka Mygeros majalla on vessat, olivat ne niin siivottomassa kunnossa, ettei niihin ollut paljon menemistä.\nPolku Psiloritikselle alkaa. Kuva Päkä\nAlku ei näytä niin pahalta, täytyy myöntää kun kuvaa katsoo. Lähdimme siis suhteellisen reippaalla mielellä kulkemaan polkua ylös päin. Ei tarvinnut kulkea kovinkaan kauaa, kun aloin tajuta, että ehkä matka ei olekkaan mikään leppoisa kävelyreissu. Nousu seuraa nousua, eikä tasaista kulkua ole juuri ollenkaan. Polku oli alussa erittäin selkeä, eikä siinä olevat kivet olleet liukkaita, kuten Samarian rotkossa.\nPolku alkumatkasta on selkeä ja helppo. Armi kiipeää. Kuva Päkä.\nEnsimmäinen luovuttaja oli Marette. Vannotimme menemään varovasti takaisin, olihan hän seurueemme nuorin. Puolitoista tuntia kiivettyämme myös Armi päätti palata takaisin. Siinä paikkeilla kysyimme vastaan tulevita vaeltajilta, kuinka kaukana huippu on. Vaeltajien ajan käsitys on mitä ihmeellisin. Joko he eivät tiedä kellosta mitään, tai he olivat tosi hyvä kuntoisia ja todellakin vedättivät matkan maksimissaan puolessa tunnissa. Me kyllä luulemme, että valehtelivat vaan ihan pokkana.\nVälillä matkalla tuuli kovastikin. Ilmaa sai haukkoa sisään. Mutta ylös päin me vain jatkettiin. Puolen välin jälkeen etenemien tuntui minusta tosi rankalta. Jalat alkoivat tuntua painavilta puupölkyiltä ja vuoren rinne vaan jyrkkeni. Mietin kun fysioterapeuttini oli edellisenä päivänä kertonut matkan olevan helppo. (Myöhemmin paljastui, että hän oli tarkottanut, ettei polku kulje minkään jyrkän rotkon reunalla, eli jos kaatuu, niin ehkä ei pääse hengestään. Jalat tai kädet voi tietenkin mennä poikki helpostikin.)\nVuoret ovat karuja. Kuva Maarit.\nHuipun jälkeen tuli aina vaan uusi huippu.\nPäkä kulki ensimmäisenä. Jaksaa, jaksaa, jaksaa… huusi hän aina kun huomasi, että olin pysähtynyt läähättämään. Mieli teki iskeä hanskat naulaan, mutta kun sisu ei antanut periksi. Maarit kulki minun perässä kertoen kaiken sortin juttuja. Ihmettelin miten hän sen tekikin. Minä säästin kaiken hapen kiipeämiseen. Se hyvä puoli hänen rupattelustaan oli, että piti ajatuksen poissa, ainakin hetkellisesti, armoa kirkuvista lihaksistani. Nyt täytyy tunnustaa, etten kyllä enää muista yhtään mistä hän puhui. Ihmettelin ideaani lähteä tänne: Miksi ihminen haluaa rääkätä tällä tavalla itseään? Minulla on liikaa vuosia ja liikaa kiloja, mutta ei nähtävästi tarpeeksi järkeä. Matkaa jatkettiin aina vaan. Loppu matkassa aloin laskemaan askeliani, kaksikymmentä askelta ja lisä huohotus, sitten seuraavat kaksikymmentä askelta ja niin edelleen.\nViimeinen huippu oli pahin johtuen väsymyksestä. Kuva Maarit.\nPäkä jaksoi viuhtoa viimeisenkin nousun.\nKun sain Timios Stavroksen näkyviin olin valmis jo ryömimään viimeisen nousun, niin heikolta tuntuivat jalat. Mutta, mutta, – osaanko kuvata tunnetta kun vihdoinkin saavutin Psiloritiksen laen? Mielessäni pompin tasajalkaa ja heitin voltteja, todellisuudessa jaksoin vaan seistä. Tuokaa vaikka kymmenen kasvomaskia, voin vetää ne kaikki yhdellä kertaa naamalle, pitää niitä vaikka viikon yötä päivää, eikä tunnu missään enää tämän jälkeen.\nVähän aikaa ihailtuamme maisemia istahdimme syömään eväitä. Matkalla olimme juoneet useampaankin otteeseen ja pariin kertaan söimme suolaista, saadaksemme arvot tasapainoon. Näkkileipä oli taas kerran tosi maukasta. Tässä vaiheessa kukin vuorollaan tunnusti aikoneensa luopua kiipeämisestä siinä puolimatkan korvilla.\nYlhäätä avautui mahtavat näköalat.\nIlma oli hiukan usvainen.\nLaella on Timios Stavros kirkko. Se on rakennettu mitata tyyliin.\nMitata tyyliin. Kuva Päkä\nTimios Stavros kirkon sisältä. Kuva Päkä\nAikamme levähdettyämme päätimme lähteä takaisin alas. Paikoitellen huippasi hiukan päätä, kun se polku, joka tullessa oli niin jyrkkä nousu olikin nyt julmettu lasku. Päkään oli iskenyt jokin juoksutauti ja hän painatti edellä menemään, nyt siis alas päin. Muutamassa kohtaa kivet pyörähtelivät jalkojemme alla ja saimme olla tosi varovaisia. Mietin, että jos edes venäyttäisin nilkkani, niin alas kulku olisi täysi mahdottomuus. Mikä pahinta en jaksaisi kuulla ukkoni nalkutusta siitä, että emme varo tarpeeksi, olemme täysin hulluja, kun teemme tällaista jne.\nElämän voimaa. Kuva Maarit\nKarua kauneutta. Kuva Maarit\nMygeroksen maja tuli näkyviin suhteellisen nopeasti, mutta sitten seurasi outo ilmiö. Vaikka kuinka laskeuduimme alas päin ja sitten nostimme katseemme maasta, maja ei ollut lähestynyt yhtään. Kuorossa ihmettelimme asiaa, kun porhalsimme Päkän johdolla alas. Rukoilin, että polveni kestävät tämän rääkin. Meidät valtasi jokin vimma ja laskeuduimme alas pitämättä taukoja. Kun vihdoin ja viimein saavuimme autolle, oli ensimmäinen tekomme vaihtaa kengät. Oli nautinnollista vetää sandaalit jalkaan. Huomasin kasvojeni olevan hienojakoisen pölyn peitossa. Mietin paljonkohan siitä oli kulkeutunut keuhkoihini.\nMinua huolestuttaa se, että olimme tulleet enemmän alas päin, kuin mitä menimme ylös päin. Kuva by Päkä.\nReissun päätteeksi olimme nälkäisiä ja ajoimme Retyyn ja söimme HYVIN. Otimme huolella talteen kaikki kalorit, mitä mahdollisesti olimme menettäneet vuorenrinteellä. Kun vihdoin ja viimein pääsin kotiin ja sänkyyn, vietyäni ensin toiset kotia, oli kello jo 10.30. Unta ei tarvinnut houkutella.\nKiitokset kaikille matkatovereilleni, myös heille, jotka eivät tulleet ylös asti, mutta eritoten Maaritille ja Päkälle. Ilman heitä en olisi missään tapauksessa onnistunut. Sen tajusin tuolla vuorilla rehkiessäni, että monet muutkin jutut, mitä olemme saaneet aikaiseksi yhdistyksessä, ovat alkaneet siitä, että yksi on saanut idean ja sanonut sen ääneen ja toiset ovat siitä saaneet intoa alkaa tekemään. Muutamia hienoja suuria juttujamme olivat esim Suomi satavuotta juhlat ja Tarinoita Paratiisista -kirjamme. Sitä en tietenkään sano, että se aina olisi kuin leikkiä vaan, välillä menee sukset ristiin ja tulee väärinkäsityksiä. Kaikesta hyvästä on aina kuitenkin maksettava jotakin. Ensimmäinen askel on aukaista suunsa ja alkaa puhumaan – sillä lailla toiveet toteutuvat.\nAvainsanat: haniansuomalaiset, Psiloritis\nKun toiveet toteutuu vol.1\nJulkaistu 11 lokakuun, 2020| 1 kommentti\nUnelmiaan pitää pyrkiä toteuttaamaan, aina tietenkin mahdollisuuksien mukaan ja luomalla mahdollisuuksia niitä toteuttaa. Minun kauan toteuttamaton toiveeni oli päästä kävelemään Samarian rotko uudelleen. Edellisestä kerrasta ei ollutkaan kuin 31 vuotta. Kesätyöni on ollut erittäin hyvä hidaste tämän unelman toteuttamisessa, mutta nyt tänä vuonna kaikki on toisin. Kun vielä Päkä ilmoittautui halukkaaksi lähteä mukaan, järjestimme kyydit, niin Omalokseen Ksyloskalokseen, mistä rotko alkaa, kuin Sougia, minne päätimme mennä laivalla Agia Roumelista. minne rotko päättyy.\nTiistaiaamuna lähdimme matkaan Päkän autolla jo kello seitsemän aikaan. Matka Omalokseen kesti noin tunnin, tehtyämme vaadittavat tankkaukset ja kevennykset. Ennen rotkoon menoa teimme myös alkulämmittelyt ja -venyttelyt.\nAlkulämmittelyä. Naurettava hattu, mutta toimi hyvin auringonsuojana.\nKuinka sitä voikin näyttää hassulta aamutuimaan, mutta lopussa kiitos seisoo. Reissu on aika rankka jaloille ja seuraavaana päivänä oli monta uutta ja tuttuakin lihasta kipeänä.\nTästä se lähti. Viimeinen pikainen epäily….sitten menoksi.\nAamuauer etelään päin.\nVuoret herättävät syvän kunnioituksen tunteen.\nAlussa ensimmäiset kolme ja puoli kilometriä ovat pelkkää laskeutumista. Isommat kivet ovat liukkaita ja pienemmät pyörähtelevät helposti kengän alla. Suosittelen kunnon kenkiä. Lenkkaritkin ovat huono valinta. Meillä oli myös tukena kepit. Helpottavat huomattavasti tasapainoa.\nReppuun olin pakannut tietenkin uikkarit, Agia Roumelissa piti päästä uimaan. Myöskin apteekkipuolen tavaraa meillä oli, ideal-siteitä, kipulääkettä ja laastareita. Vesipullo on ehdoton. Rotkossa on vesipisteitä, missä virtaa saaren varmaankin paras ja maukkain vesi. Lähteistä voikin täyttää vettä aina tarvittaessa. Itse join noin viisilitraa yhteensä koko matkalla. (Vessojakin sieltä löytyy aika tiheään, onneksi). Lämpötila oli ”virallisesti” +34 astetta, mutta rotkoa pitkin etelästä tuleva tuuli sai sen vaikuttamaan paljon kuumemmalta. Matkamuonana minulla oli näkkäriä, Päkällä banaania, suolattuja manteleita ja olimme ostaneet muutaman aamupalapatukan. Voi sanoa, ettemme paljoa syöneet, mutta nestettä sitäkin enemmän.\nUupuneille tai loukkaantuneille löytyy apua näistä.\nRotko ei ole ihan herkkähermoisille. Paikoitellen, vaitenkin puolenmatkan jälkeen, on kylttejä misää varoitellaan putoavista kivistä ja kehoitetaan etenemään nopeasti. Olin ehtinyt juuri ajatella, että ne ovat vaan lähinnä turvallisuuden maksimoimiseksi, ettei niitä kiviä sieltä varmaan koskaan tipu, kun kuulimme oudon rätättätä-äänen ja näimme edessämme putoavien kivien poksahtelevan polkumme reunamille. Odotimme hetken, että se loppui ja sitten jatkoimme matkaa. Jalka nousi kumman keveästi ja todella nopeasti olimme ohittaneet kohdan. Toiset eivät ole koskaan kokeneet putoavia kivenlohkareita, vaikka ovat kulkeneet useamman kerran rotkon, eli harvinaista se on, joskin näköjään mahdollista.\nLoppuosassa, ennen kuin rotko laajenee päättyäkseen, seinämät lähenevät toisiaan ja ovat todella korkeita. Tarvitseeko näitä kuvia edes kommentoida?\nPaikoitellen on siltojakin.\nKun vihdoin ja viimein tulee näkyviin kyltti, missä kerrotaan rotkon loppuvan, on olo aivan mahtava. Rotkon loputtua on vielä vähän matkaa käveltävänä, ennen kuin saapuu Agia Roumelin kylään. Meidän ensimmäinen tehtävä oli päästä uimaan. Hikisten vaatteitten vaihtaminen uikkareihin tuntui tarpeettoman hankalata, mutta hei, jos olet kävellyt Samarian rotkon, niin periksi et anna. Reppuun on hyvä laittaa sandaalit (enpä ollut ajatellut), koska ranta on kivinen ja paljaisiin jalkapohjiin polttava. Pulahdus veteen oli taasen yksi huippu nautinto, aaahhhh.\nLaiva odotti jo valmiina. Uimaranta edempänä.\nUinnin jälkeen söimme tavernassa, joka oli vastapäätä meidän laivaa. Emme enää halunneet kävellä yhtään ylimääräistä askelta. En tiedä oliko ruoka todella niin mauksta, vai oliko meillä niin mieletön nälkä, mutta kaikki meni ja jälkkäriksi ostettiin vielä tuutit.\nLaivamatka Agia Roumelista Sougiaan. Silmä lepäsi siellä jossakin kaukana.\nAutomatka Sougiasta takaisin kotia kesti vähän yli tunnin, minkä me nuokuimme heti alkumetreiltä. Olo ei ollut kuin kissalla, joka söi sen hiiren, vaan kuin hiiren, joka sai syötyä sen kissan.\nMiksi kirjoitin tämän tänne yhdistyksen blogiin, vaikka yhdistys ei tätä reissua tehnytkään? Suunnitelmissa se oli ja suunnitelmissa se on ensi kesällekin, jos tilanne sen sallii silloin. Mutta kun en tiedä, mikä on taasen terveys ja jalkojen kunto, lähdin jo tänä vuonna. Ensi vuonna voin sitten mennä vaikka helpomman reitin kautta. Toisaalta kun paukapäisyys on pysyvää, niin eiköhän se pidä taasen kävellä läpi.\nKuvat Päkä ja Minna\nAvainsanat: Hania, Samarian rotko, vaellusta Kreetalla\nKadonneen rotkon metsästäjät eli etsimässä sitä jotakin\nJulkaistu 23 syyskuun, 2020| Jätä kommentti\n… toinen metsästäjä\nVeri vetäisi maailmalle, mutta kun ei voi, niin vuoristossa olevat rotkot ovat ihan hyviä korvikkeita. Olin kuullut, että Palea Roumatassa olisi kaksikin rotkoa; Vavuleedon ja Trahiinu. Niinpä eräänä kauniina päivänä pöräytimme Maaritin kanssa autolla Palea Roumatan keskustaan ja viereisestä kahvilasta kysäisimme ohjeita rotkoihin menosta. Avuliaat paikalliset kertoivatkin, että vuoden 2018 tulvat olivat tuhonneet Trahiinun rotkon todella huonokuntoiseksi, sekä kertoivat Vavuleedon rotkonkin olevan hankala kulkuinen ja vain hyvillä kengillä. (Tietenkin kaikki minun netistä löytämäni tiedot olivat ennen tulvaa ja ne väittivät rotkon olevan helppokulkuinen. Hyvät kengät meillä oli, tietenkin.) Kysyttyäni, miten rotkoon pääsee, eräs heistä viittoili yhteen suuntaan ja selitti, että rotkon alkuun kannattaa ajaa autolla.\nKeskustassa on muistomerkkejä\nSivuhuomautuksena täytyy tässä sanoa, että jos kreetalainen antaa ympäripyöreitä ja ylimalkaisia ohjeita, niin kyllä minun mieheni ne ymmärtää, mutta jostakin syystä minä en. Toisaalta minun ohjeita eivät paikalliset ymmärrä – ei edes mieheni, vaikka ne ovat minusta niin yksityiskohtaisia ja tarkkoja.\nLähdimme seuraamaan saamiamme ohjeita. Jo muutaman sadan metrin päässä tie haarautui kolmeen eri suuntaan, asia mitä ei ollut kerrottu ohjeita annettaessa. Valitsisimme vasemman puoleisen tien, koska meistä se näytti siltä, että se voisi viedä jonnekin rotkoon. Ei vienyt. Löysimme oliiviöljytehtaan. Onneksi siellä oli työntekijöitä, vaikka nyt ei olekkaan oliivinpoiminta-aika. ”Yksinkertaista” tuumasi työntekijä ”Ajatte tästä siihen keskusaukiolle ja siitä vasemmalle.” Onneksi siinä vaiheessa tajusin kysyä, että minne päin sen jälkeen. ”Suoraan” oli vastaus. ”Siellä on tienviittoja” hän tuumasi vielä.\nPyöräytimme siis jo tutun keskusaukion kautta samaiselle tielle mitä olimme menneet jo aikaisemminkin. Kolmen tien haarassa valitsimme sen, mikä meistä näytti menevän ”suoraan”. Asiasta emme tietenkään voineet olla varmoja, koska täällä eivät tiet ole suoria edes risteyksessä. Jatkoimme päättäväisinä ja ihmettelimme, että missä niitä tienviitoja on. Muita tienviittoja matkalla oli, mutta ei Vavuleedonin, joskin kun tarpeeksi pitkälle ajoimme, niin vihdoin ja viimein sieltä tupsahtikin kyltti Vavuleedon 1km. Olimme onnesta pyörtyä.\nKun olimme nähneet vielä toisenkin kyltin tiellä, Vavuleedon 400m, saavuimme muutaman talon kohdalle mihin tie päättyi. Talojen lisäksi siinä oli myös taverna, joka oli koronakesän kunniaksi kiinni pölyisine ikkunoineen. Omenapuita ja viiniköynnöksiä oli pihan tuntumassa ja pieni musta rakki meitä räksyttämässä.\nLähdimme kulkemaan pihasta alkanutta polkua pitkin ja muutaman sadan metrin päässä näimme vanhan kirkon. Siinä ei sinällään ole mitään ihmeellistä, täällä on kirkkoja joka paikassa ja useat ovat vielä vanhoja. Paljastui kuitenkin, että tämä kirkko oli Venetsialaiselta ajalta 1300-luvulta. Sisällä oli upeita seinämaalauksia vuodelta 1461.\nAikamme ihailtuamme kirkkoa ja sen yhteydessä olevaa suurempaa ja uudempaa kirkkoa aloimme etsiä tietä rotkoon. Kierrettyämme kirkkoa ympäröivän hautausmaan tajusimme sen himputin rotkon olevan taas kadoksissa. Palailimme hitaasti takaisin päin ja näimme pudotuksen rotkoon, mutta emme sitä, mistä sinne pääsisi. Palattuamme taloille asti takaisin huomasimme toisen polun pellon laidassa ja päätimme seurata sitä. Siinä kuin kirkolle vievä polku oli rempseän näkyvä, oli tämä paljon vaatimattomampi ja meni omenapuiden ja (mahdollisesti) persikkapuiden vierestä, kunnes viimein avautui rotkoon vieväksi reitiksi. Meinasimme taasen pyörtyä onnesta.\nHeti ensimmäisellä taukopaikalla joimme kahvit. Oli ollut tarpeeksi rankkaa tähän asti.\nEnsimmäisen taukopaikan jälkeen polku kävi pikkuhiljaa aina vain vaikeammaksi. Matkalla näkyi monta rikkoutunutta puusiltaa, joiden yli ei voinut missään tapauksessa mennä.\nRotkon pohja oli hämyinen ja viileä. Ei ollut muuta kuin vain meidän hengitys hypellessämme kiviltä kiville jatkaessamme matkaa aina vain syvemmälle rotkoon.\nNoin tunnin taivaltamisen jälkeen rotkon seinät alkoivat madaltua. Vavuleedonin rotko on vain noin 3km, eli kääpiö verrattuna esimerkiksi kuuluisaan Samarian rotkoon. Yhtäkkiä Maarit huomasi kaukaisuudessa kuorma-auton. Nousimme rotkon madaltuneesta uomasta ja löysimme rotkon vierustaa menevän soratien, jota lähdimme kulkemaan. Matkalla näimme ¨paikallisen kaatopaikan”. Näky sai meidät sekä surullisiksi, että vihaisiksi.\nMuutaman minuutin päästä saavuimme asfaltoidulle tielle ja tajusimme saapuneemme takaisin Palea Roumata -kylään.\nVanhan oliivipuun sisältä\nLevähdettyämme hetken ja juotuamme toiset kahvit, päätimme lähteä etsimään Venetsialaiselta ajalta olevaa Renierin huvilaa. Osoittautui, että sekin oli kadoksissa. Aikamme etsiskeltyä löysimme henkilön, jolta kysyä. Tässä vaiheessa oli nimittäin jo siestan aika, eikä muutenkin vähäisistä ihmisistä näkynyt sitäkään.\nLöysimme tämänkin, Venetsialaiselta ajalta olevan Renieriksen huvilan.\nPalatessamme takaisin päin, huomasimme pienen paikallisen kahvilan eli kafenion. Päätimme nauttia siinä kahvit, ennen kuin lähtisimme vaeltamaan autolle päin. Kahvilan edustalla oli oudon näköinen puu. Kahvilan omistaja rouva tiesi sen kertoa olevan tuodun Kyprokselta ja olevan jokin pähkinäpuu. Myöhemmin Maarit löysi, että kyseessä oli pekaaninpähkinäpuu. Kahvia juodessa rouva kertoili lapsistaan ja kyseli myös meidän lapset, ammatit ja kansallisuudet.\nKaksi pöytää oli ulkona, sisällä muutama lisää.\nKahvien jälkeen kävelimme aikaisemmin ajamaamme tietä pitkin takaisin autolle ja suunnittelimme, miten tehdä yhdistysläiseten kanssa retki; huono jalkaisille kävely tiellä ja ripeä kinttuisimmille paluu rotkon kautta. Oli tyytyväinen olo, olin löytänyt sen jonkin.\nKoko retki kesti noin kuusi tuntia yhteensä, kun laskee mukaan matkat Palea Roumataan ja takaisin. Kunhan veri alkaa taasen vetämään luon katseeni ylös päin. Vuorossa olisi Psiloritis ja siellä oleva Timios Stavros.\nMutta toisaalta, mistäpä sitä tietää mihin sitä päätyy.\nKuvat ja kirjoitus Minna Pirilä\nAvainsanat: haniansuomalaiset, retki rotkoon, vaellusta Kreetalla\nKOKOUS MISSÄ? — HAUDOILLA\nJulkaistu 6 heinäkuun, 2020| Jätä kommentti\nPerjantaina pidimme kokouksen, tällä kertaaa poikkeuksellisesti menimme Venizelouksen hautojen edessä olevaan puistoon. Voisi tietenkin kuvitella, että olemme jo hiukan menettäneet vähäisen järkemme, mutta ehei nyt sentään. Paikka on todella kaunis ja näkymät yli Hanian mahtavat. Toisekseen halusimme tarkistaa, voiko siellä toteuttaa tapaamisen murhamysteerin tiimoilta. Paikalla Eija, Marianne, Jutta ja Minna.\nPitää sitä minunkin joskus mahtua kuvaan.\nMeillä oli pieni Dafni tarkkailijana.\nAvainsanat: haniansuomalaiset, kokous, venizelouksen haudat\nEnsimmäinen kelluntakilpailu Nea Horassa\nJulkaistu 27 kesäkuun, 2020| Jätä kommentti\nTätä meidän menoa ei ainakaan meidän järki hidasta ja rajana on vain taivas – välillä meri. Eli perjantaina 26.6.2020 pidimme kelluntakilpailut Nea Horan rannalla. Kuvittelimme, että se on vain meidän oma juttumme, mutta kun mukana oli myös kreikkalainen ja englantilainen, niin siitä kehkeytyikin kansainvälinen tapahtuma.\nItse kisaan osallistui vaan kaksi, eli puheenjohtaja Minna ja ansioitunut jäsenemme Leena. Tuomaristo sen sijaan oli runsaslukuinen ja moni muukin olisi halunnut siihen, mutta päätimme rajoittaa määrän neljään. Eli tuomareita olivat:Anu, Kirsi, Marianne ja Päkä. Kilpailun valvojana ja pisteiden laskijana toimi Vesku.\nAlussa esiteltiin palkinnot ja kilpailijat esittelivät asu- sekä tarvike kokonaisuuksiaan. ”En kiireeltäni ehtinyt keskittyä pukeutumiseen, tiedän että se tulee maksamaan minulle pisteissä, mutta luotan tyyliini kellua.”, totesi Minna kisan alussa. Leenan upeat verkkosukkahousut sopivat hyvin hänen nuorekkaan seksikkääseen tyyliinsä, mistä hän saikin runsaasti pisteitä.\nSitten ei muuta kuin rohkeasti mereen.\nTässä vaiheessa vielä naurattaa.\nKreikkalainen tyttökin tuli katsomaan mitä nuo touhuaa.\nMinna suorittaa melkein täydellisen takaflipin. Etuflippi on vaativampi, mutta katsojille huomattavasti hauskempi. Leena tekee taitavan kylkikäännöksen sivuttaiskellunnassa,\nSitten alkoi ankara pisteiden laskenta. Pisteitä saatiin taiteellisuudesta kellua, sekä asu- ja tarvikekokonaisuuksista.\nTuomaristo oli tiukkailmeinen. Vastuu painaa.\nMiehet ottivat rennosti. Englantilainen Roy, kreikkalainen Nektarios ja suomalainen Vesku.\nVoittajan on helppo näyttää kieltä. Onneksi tuomari tuli lohduttamaan hävinnyttä. Sniff.\nEnsimmäisen kelluntakilpailun voitti siis Leena pistein 31-26. Hyviä ryystämisiä toivotamme hänelle. Häviäjälle sanomme vaan, että parempi tuuri seuraavalla kerralla.\nLopussa päädyttiin syömään. Liikunta lisää ruokahalua.\nMinna on pyytänyt jo Leenalta revanssia. Milloin seuraava kisa pidetään ja kuka sen voittaa, Leena, Minna vai joku outsider, jääpi nähtäväksi.\nKuvat: Anu Leenan kameralla\nTeksti: Minna Pirilä\nAvainsanat: Hania, haniansuomalaiset, uinti\nMelkein enkeleiden joulutervehdys


Pohjois-Savon opiston erityisopetussuunnitelmaprojekti - Erityisopettaja.fi\n19.04.2013 klo 15:56 | Kirjoittaja: Eila Burns | Luokka: Opiskelijoiden kehittämistehtäviä | Aiheet: erityisopetuksen suunnitelma, erityisopetus, viittomakieli | 1 kommentti\nKoulutuksellisen tasa-arvon toteutumiseksi jokaisella opiskelijalla tulee olla erilaisista oppimisedellytyksistä riippumatta yhdenvertaiset mahdollisuudet osallistua ammatilliseen koulutukseen sekä sijoittua koulutuksen jälkeen työhön ja yhteiskuntaan täysivaltaisena kansalaisena. Erityistä tukea tarvitsevan opiskelijan ammatillinen koulutus tulee toteuttaa yhdenvertaisuusperiaatteen mukaan ensisijaisesti tavallisessa ammatillisessa oppilaitoksessa samoissa opetusryhmissä muiden opiskelijoiden kanssa. (OPH 2011, 10.)\nNäillä sanoilla Opetushallitus antaa määräyksen ammatillisille oppilaitoksille erityistä tukea tarvitseville opiskelijoille annettavasta erityisopetuksesta. Nämä sanat löytyvät myös viittomakielisen ohjauksen perustutkinnon perusteista 2010. Nyt niihin on tartuttu ponnekkaasti Pohjois-Savon opistossa, jonka kanssa yhteistyössä olemme saaneet aikaiseksi viittomakielisen ohjauksen perus-tutkintokoulutuksen erityisopetuksen suunnitelman (VOPEOPS).\nKoulutus on hyvinvoinnin perusta. Tämä on jo vähintään 150 vuotta näkynyt suomalai-sessa hyvinvoinnissa, vaikka vieläkään emme ole päässeet sataprosenttiseen kouluttautu-miseen. Pääsemmekö koskaan? Noin 17 pro-sentilta alle 25-vuotiaita vielä puuttuu perus-asteen jälkeinen tutkinto (OKM 2011, 7). Täydelliseen kouluttautumiseen pääsisimme varmimmin panostamalla koulutuksen laadulliseen kehittämiseen siten, että se todellisesti vastaisi koko ikäluokan tarpeita. Myös oppimisen valmiuksien kehittäminen on tärkeää, sillä suomalaisten luku- ja kirjoitustaidot ovat hukkaantumassa pikkuhiljaa. Eeva Kurttila-Matero (2012) Oulun yliopistosta sanookin, että kirjoitetun tekstin ymmärrys, käyttö ja arviointi ovat heikentyneet, ja tarinoiden kirjoittaminen on hyvin vaikeaa. Erityisen tärkeää peruskoulutuksen jälkeinen opetus olisi nuorille, joilla on oppimisessa tai elämisen taidoissa ongelmia (Miettinen 2003, 1).\nAmmattitutkinnon suorittaminen on joillekin normaalia vaikeampaa. Heitä voidaan silloin tukea opinnoissaan ammatillisen erityisopetuksen keinoin. Erityisopetuksen järjestämisestä säädetään ammatillista koulutusta kos-kevan lain (L1998/630) pykälässä 20, jonka mukaan vammaisuuden sairauden, kehityksessä viivästymisen, tunne-elämän häiriön tai muun syyn vuoksi erityisiä opetus- ja oppilashuoltopalveluja tarvitsevien opiskelijoiden opetus annetaan erityisopetuksena. Opetussuunnitelman perusteissa korostetaan kaikkien yhdenvertaista mahdollisuutta osallistua ammatilliseen koulutukseen sekä sijoittua työhön ja yhteiskuntaan täysivaltaisena kansalaisena. Yhdenvertaisuusperiaatteeseen sisältyy integraatioperiaate, jonka mukaan erityistä tukea tarvitsevien ammatillinen koulutus tulee toteuttaa ensisijaisesti tavallisissa ammattioppilaitoksissa samoissa ryhmissä muiden kanssa tai erityisryhmissä tai kum-missakin. (OPH 2011, 4). Opiskelijan terveydentila ei kuitenkaan saa estää ammattiin opiskelua tai siinä toimimista. (Jauhola & Miettinen 2012, 7.)\nPienuus on vahvuutta\nErityistä tukea tarvitsevien opiskelijoiden määrän kasvu on huomattu myös Pohjois-Savon opistossa. Pohjois-Savon opisto on pieni yksityinen kansanopisto, jolla on yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen tehtävä. Opisto tarjoaa monipuolista yleissivistävää ja ammatillista perus-, sekä lisäkoulutusta erityisalanaan viittomakieli. Viittomakielisen ohjauksen ammatillisessa perustutkintokoulutuksessa (120 ov) opiskelee vuosittain n. 60 viittomakielen ohjaajaopiskelijaa. Talosta valmistuu paitsi viittomakielen ohjaajia myös HUMAKin kouluttamia viittomakielen tulkkeja. (Pohjois-Savon opisto 2012.)\nOppilaitoksessa erityisopetuksen ja opiskelijan erityisen tuen kehittämiseen on tartuttu nyt yhdessä tuumin. Sen edistäminen nähdään myös koulutuksellisena kilpailuvalttina. Pohjois-Savon opisto kouluttaa erityisosaajia viittomakielialalle ja näin ollen erityisen tuen antaminen sitä tarvitseville opiskelijoille kuuluu luonnollisena osana oppilaitoksen arkea.\nPohjois-Savon opistossa koko henkilökunta toimii erityistä tukea tarvitsevan opiskelijan tukena ja tuottaa mielekkäitä oppimiskokemuksia turvallisessa oppimisympäristössä. Pienen oppilaitoksen toiminnan vahvuutena on nopea muuntautumiskyky, joustavuus, sisäisen yhteistyön helppous sekä opettajien ja opiskelijoiden avoin vuorovaikutusmahdol-lisuus.\nPohjois-Savon opistossa on tähän asti annet-tu yksilöllistä oppimisen sekä ohjauksen tu-kea ilman erillistä ammatillisen erityisopetuk-sen suunnitelmaa tai käsikirjaa. Pienessä oppilaitoksessa opiskelijan yksilöllistämisen tarpeet ja mahdollisuudet on osattu huomioida, vaikka opettajilla onkin aika ajoin ollut vaike-uksia jäsentää opiskelijoille annettavaa erityistä opetusta. Erityisopetuksen suunnitelmaa tehdessämme moni hyväksi koettu ja jo vuosia käytetty oppimisen sekä ohjauksen tuki on käsitteellistetty ja saatettu osaksi eri-tyisopetuksen suunnitelmaa.\nPohjois-Savon opistossa on nyt vuoden verran tutkittu ja kehitetty erityisopetuksen käytänteitä. Erityisopetuksen suunnitelmaa tehdessämme on koettu tärkeäksi tiedostaa op-pimisympäristön nykyiset, hyvät käytännöt ja ymmärtää niiden merkitys erityisopetuksen kehittämisen näkökulmasta. Yhteinen hyvien opetuskäytäntöjen levittäminen on ollut pie-nen oppilaitoksen vahvuus yli 10-vuotisen viittomakielisen ohjaajakoulutuksen ajan.\nKehitystehtävämme mukaisesti erityisopetusta lähdettiin kehittämään Pohjois-Savon opistossa erillisen VOPEOPS-projektin kautta (VOPEOPS = viittomakielisen ohjauksen perustutkinnon erityisopetussuunnitelma). Projekti oli ammatilliseen erityisopettajankoulutukseen kuuluva kehittämistehtävämme, jonka tavoitteena oli kehittää Pohjois-Savon opiston erityisopetusta valmistelemalla sellainen suunnitelma, joka helpottaisi erityisopetustyötä. Suunnitelmamme toimii käsikirjana ja työkaluna erityistä tukea tarvitsevien opiskelijoiden opintojen suunnittelussa, toteuttamisessa ja opiskelijan tukemisessa selkeyttäen mm. annettavan erityisen tuen laatua ja HOJKS-käytäntöjä. Suunnitelma sisältää viittomakielisen ohjauksen perustutkintokoulutuksen alakohtaiset erityisopetuksen tavoiteet ja ohjeet ja se on yksi osa koulutusohjelman yleisiä tutkinnon perusteita. VOPEOP-siin on kirjattu ne Pohjois-Savon opiston erityisopetustyön arvot ja periaatteet, joissa painottuvat yksilöllisyys, ohjauksellisuus, sosiaalisuus ja käytännönläheisyys sekä työskentelytapojen ja -käytänteiden jatkuva arviointi.\nVOPEOPSin tarkoituksena jatkossa on tukea koulutuksen kehittämistä ja parantaa opiskelijoiden oppimisen edellytyksiä. VOPEOPS toimii myös työkaluna koulutuksen vaikuttavuuden arvioinnissa, mitä myös laki vaatii. Ammatillisesta koulutuksesta annetun lain (L1998/630) 24 §:n mukaan koulutuksen järjestäjän tulee arvioida antamaansa koulutusta ja sen vaikuttavuutta sekä osallistua myös ulkopuoliseen toimintansa arviointiin.\nTyöskentelymme lähti liikkeelle puhtaasti Pohjois-Savon opiston tarpeesta kehittää erityisopetustyötään. Alustavien keskustelujen ja tilanteen kartoituksen pohjalta teimme oman työskentelysuunnitelmamme ja asetimme omat oppimisen tavoitteemme. Tavoitteinamme ovat olleet tietoisuuden lisääntyminen erityisopetuksen moninaisuudesta ja sen rajattomien mahdollisuuksien ymmärtäminen. Tavoitteena on myös ollut auttaa opistoa erityisopetuksen asiantuntemuksessa, ohjata huomaamaan, miten erityistä tukea tarvitsevia opiskelijoita voitaisiin vielä paremmin tukea, sekä avartaa näkemyksiä ja kokemuksia. Olemme tehneet tiivistä yhteistyötä Pohjois-Savon opiston opettajien ja johdon kanssa sekä haastaneet itseämme ja heitä miettimään ja kielellistämään opistossa tehtävää opetustyötä. Projekti on tuottanut itsemme lisäksi opiston opetushenkilöstölle lisää tietoisuutta erityisopetuksen tukitoimi-en olemassa olosta sekä niiden kehittämisen tarpeista. Lyhyesti sanottuna: työmme on konkretisoinut oppilaitoksen erityisopetuksen käytäntöjä.\nProjektin alussa perehdyimme erityisopetuksen perusteisiin ja periaatteisiin kirjallisuuden, lainsäädännön sekä käytännön työn kautta. Hankimme tietoa myös haastattelemalla alan asiantuntijoita ja opetusharjoittelupaikkojemme erityisopettajia, tutustumalla työyhteisöjen käytäntöihin sekä verkostoyhteistyön kautta. Tutustuimme aikaisempiin tutkimus- ja hankeraportteihin sekä useiden eri ammatillisten oppilaitosten erityisopetussuunnitelmiin. Näitä polkuja myöten löysimme hyviä malleja erityisopetussuunnitelmien yleisistä ominaisuuksista.\nTehtävämme tarkoituksena ei ole ollut tehdä VOPEOPSista perusteellista tai syvälle menevää opusta, vaan enemmänkin suuntaviivoja antava ja joustava erityisopetuksen peruspaketti, jota Pohjois-Savon opiston väki voi itse edelleen kehittää haluamallaan tavalla. Työmme on sekoitus perinteistä ja suppeaa opetussuunnitelmaa, jossa yhdistyvät erityisopetustyön käytännön linjaukset muuhun opetustyöhön yhdistettynä. Laatimassamme suunnitelmassa erityisopetukselle ei luoda omaa erillistä järjestelmää, vaan se rakentuu niistä elementeistä, jotka kattavat opiskelijal-le tarjottavat palvelut Pohjois-Savon opistos-sa. VOPEOPSiin on koottu jo aikaisemmin hyviksi todettuja käytänteitä sekä uusia toi-mintaideoita selkeäksi ja yhtenäiseksi toimintamalliksi.\nErityisopetussuunnitelman myötä myös joitakin uusia työskentelytapoja tullaan ottamaan käyttöön. VOPEOPSin liitteeksi olemme luvalla saaneet liittää TOKKA2 -projektissa kehitellyn HOJKS -kortiston, joka toimii erinomaisen nopeana apuvälineenä opettajille ja työpaikkaohjaajille erityisopiskelijan oppimisen ohjaamisessa.\nPohjois-Savon opistossa erityisopetus alkaa opiskelijan opiskelumahdollisuuksien järjestämisellä. Tämä tarkoittaa opiskeluympäristön esteettömyyttä eli niiden erityisten opetus- tai opiskelijahuoltopalvelujen saatavuu-ta, joita opiskelija tarvitsee opinnoista selviytyäkseen. Erityisopetuspäätöksen ja -opetuksen perustaksi tehdään jokaiselle opiskelijalle ns. lähtötasotesti, jonka jälkeen hänelle aletaan rakentaa sellaista oppi-misympäristöä, jossa hän voi toimia parhaalla mahdollisella tavalla. Oppimisen tueksi laaditaan HOJKS, johon kirjataan erityisopetuksen toteutuksen päälinjat. HOPS sisällytetään HOJKSiin, mikäli ammattitaitovaatimuksia mukautetaan. HOPSissa määritellään tarkemmin ne opiskelijan yksilölliset oppimisen tavoitteet, jotka perustuvat tutkinnon perus-teisiin. Mukautusta voidaan tehdä mukaut-tamalla joko kaikkia opetuksen tavoitteita tai vain osaa tutkinnon tavoitteista. (OPH 2011, 11.) Opetuksessa keskitytään opiskelijan vah-vuusalueiden tukemiseen.\nPohjois-Savon opistossa erityisopetusta järjestetään yleisimmin tavallisiin ryhmiin integroituna. Opetusta voidaan tarvittaessa myös eriyttää joustavasti erilaisilla opetuksellisilla ratkaisuilla. Käytännön tekeminen näyttäytyy vahvana viittomakielisen ohjauksen koulutuksessa, onhan ammatti pitkälti konkreettista käsillä tekemistä. Koulutuksessa järjestetään mm. erilaisia projekteja, joiden kautta opiskelijat saavat oppia opiskelijatovereiltaan sekä samalla ryhmän tukea. Opintojen alkuvaiheessa ryhmäytymistä tukeviin tempauk-siin kiinnitetään opettajakunnassa suurta huomiota.\nErityisopetuksen työtapoja ja menetelmiä on lukuisia. Voidaan ajatella, että vain mielikuvitus on rajana siinä, miten opiskelijaa voidaan opettaa ja tukea. Tavallisia menetelmiä ovat edellä mainittujen lisäksi pienryhmäopetus, tuki- ja lukiopetus, pajaopetus sekä opetusmenetelmien ja -materiaalien sekä yksilöllisten oppimistavoitteiden mukauttaminen. Myös opiskelijan oppimisstrategioita voidaan kehittää sellaisiksi, joista hän eniten hyötyy. Erityisopettajan antama tuki on tärkeää, mutta ei pidä unohtaa vertaistuen järjestämistäkään. Opintokokonaisuuksista vapauttamista harkitaan vain äärimmäisissä tapauksissa. (OPH 2005, 18–19.)\nErityisopetus vaatii jonkin verran opettajien työskentelymahdollisuuksien uudelleen järjestämistä. Tämä tarkoittaa opettajien lisäkouluttautumista ja -pätevyyden hankkimista, sekä niitä erityisiä opetusjärjestelyjä ja -välineitä, joita erityisopetuksen laadukas to-teuttaminen edellyttää. Luovassa käytössä ovat kaikki ne samat pedagogiset menetelmät kuin missä tahansa muussa opetuksessa. Niitä ovat mm. havainnollistamisen keinot, motivointi, hauskuuden ja leikkimielisyyden sisällyttäminen asiallisten aiheiden opiskeluun, soveltuvien esimerkkien käyttäminen ja demonstraatiot, muistisäännöt, suulliset näytöt ja työkokeet kirjallisten kokeiden lisäksi sekä oma- ja ryhmäkohtainen asioiden tutkiminen. Opetukseen sisällytetään aina yksiselitteiset, selkeäkieliset ohjeet ja työtavat, jotka toistuvat opetuksen aikana. (OPH 2005, 18–19.)\nOpiskelijan ohjaukseen osallistuu Pohjois-Savon opiston koko henkilökunta. Ohjauksen keskeisin toiminta-ajatus on itseohjautuvuus ja toimijana siis opiskelija itse. Jokaiselle opiskelijaryhmälle on nimetty oma ryhmävas-taavana toimiva opettaja. Opiskelijan tukena toimii myös moniammatillinen asiantuntijatyöryhmä eli opiskelijahuoltoryhmä (OHR), joka tarvittaessa arvioi opiskelijaryhmien ja yksittäisten opiskelijoiden psyykkisen, sosiaalisen tai yhteisöllisen tuen tarvetta. OHR:n ja erityisopetuksen tuella opiskelijaa autetaan kykyjensä ja edellytystensä mukaisesti omaksumaan koulutuksen aikana ne tiedot ja taidot, joita hän ammatissaan tulee tarvitsemaan. Näin turvataan henkilökohtaisiin edellytyksiin perustuva oppiminen, itsensä kehit-täminen ja ihmisenä kasvaminen. Tämän lisäksi OHR toimii myös opetus- ja ohjaustoiminnan kehittäjänä ja varhaisen puuttumisen edistäjänä. Tämän projektin myötä OHR:n merkitys erityisopetuksen tärkeimpänä tukijana, sekä opettajien että opiskelijoiden tiedon välittämisen ja työn tekemisen turvana on vahvistunut entisestään. Pohjois-Savon opiston opiskelijahuoltosuunnitelma on vahvistettu syksyllä 2012 ja sen arvioinnista sekä päivittämisestä vastaa OHR.\nOpiskelijaksi hakeutuvan terveydentilaan tai toimintakykyyn liittyvä seikka ei saa olla esteenä opiskelijaksi ottamiselle, mutta opiskelijan on kyettävä terveydeltään ja toimintakyvyltään toimimaan turvallisesti opintoihin liittyvissä käytännön tehtävissä ja työelämäs-sä (OPH 2011, 12). Seuraavassa ne terveydentilavaatimukset, jotka voivat olla opiskeli-jaksi ottamisen esteenä viittomakielisen oh-jauksen perustutkinnossa:\n• sellainen psyykkinen tai fyysinen sairaus tai vamma, joka estää käytännön tehtäviin tai työssäoppimiseen osallistumisen, kuten psykoottistasoinen oireilu tai vakavasti toimintakykyä laskeva masennus, vakava sosiaalisten tilanteiden pelkotila tai viittomisen estävä sairaus tai vamma;\n• muu sairaus tai vamma, joka vaarantaa opiskelijan oman tai muiden käytännön tehtäviin tai työssäoppimiseen osallistuvien tai niissä työskentelevien terveyden tai turvallisuuden;\n• päihteiden ongelmakäyttö tai päihderiippuvuus. (OPH 2011, 18.)\nOpiskelijaksi otetun terveydentilaa ja toimintakykyä tuetaan ja edistetään Pohjois-Savon opistossa hänen yksilöllisten tarpeittensa mukaisilla tuki- ja ohjaustoimilla, monipuolisilla arviointimenetelmillä sekä muilla opinto-jen onnistumista edistävillä toimintatavoilla.\nOman työskentelyn arviointia\nOlemme työskennelleet yhdessä eri opiskeluprojekteissa viimeiset kolme-neljä vuotta, kun yhteinen harrastuksemme, opiskelu, saattoi meidät uudelleen samoille työkentille. Olemme tunteneet toisemme jo paljon pidempään toimiessamme samalla alalla viit-tomakielen tulkkeina.\nKehittämistehtäväprojektissamme olemme voineet syventyä erityisopettajan ammatilliseen kehitykseen hyvinkin monimuotoisesti. Aineistoa kerätessämme ja työskentelyn tuoksinassa parasta antia ovat olleet pitkät keskustelut elämästä ja erityisopetuksesta, joita olemme käyneet yhteisillä automatkoillamme lähiopetusjaksoille Jyväskylään tai puhelimitse kotona oppimistehtävien lomassa. Hyviä keskusteluja saimme aikaiseksi myös työyhteisöissämme ja harjoittelupaikoissamme. Opettajat ja ryhmänohjaajat kautta linjan ovat hienosti ohjanneet työtämme eteenpäin antamalla meille erinomaisia neuvoja ja valaneet meihin uskoa työmme onnistumiseksi. Keskustelujen merkitys on ollut erittäin suuri. Niin kehittämistehtävässämme kuin myös muissa oppimistehtävissämme reflektointi on laajentanut oman kas-vumme mahdollisuutta uusia haasteita sisältävän ammatillisen erityisopettajan työssä. Koemme kehittämistehtävämme tulokseksi myös sen, että ammatillisen dialogin ja kollegiaalisen vertaistuen avulla voimme tuloksellisesti edistää omaa työssä jaksamistamme sekä ammatissa kehittymistämme. Pari- ja ryhmätyönä tekemämme kehittämistehtävä on ollut mitä antoisin ja opettavaisin työmuoto, jota tulisi hyödyntää enemmänkin eri koulutuksissa. Hyvät kokemukset ohjaavat käyttämään tätä samaa menetelmää myös oman opetuksemme kehittämisessä. Yhdessä tehty projektityö tuottaa iloa sekä osaamista ja mahdollistaa erilaisten oppijoiden kuin myös oppimismuotojen yhdistämisen hyvinkin tuottavalla tavalla.\nKehittämistehtävän onnistumisen kannalta oli tärkeää, että yhteinen projektimme lähti Pohjois-Savon opiston aloitteesta sekä oppilaitoksen aidosta tarpeesta erityisopetus-suunnitelman kehittämiseksi. Aikaisempaa erityisopetuksen suunnitelmaa oppilaitoksella ei ollut ja opettajakunta teki erityisopetukseen kuuluvia tehtäviä niin pitkän työkokemuksen, monipuolisen ammattitaidon kuin myös intuition pohjalta. Erityistä tukea tarvit-sevien opiskelijoiden opettamisessa ja tukemisessa on käytetty mm. yksilöllistämistä sekä tarpeenmukaista lisäohjausta.\nKehittämistehtävämme vastasi käytännön tarpeisiin ja oli erityisopetuksen kehittämisen kannalta varsin ajankohtainen. Ilman kehittämistehtäväprojektia erityisopetuksen systemaattinen kehittäminen ei Pohjois-Savon opistossa olisi ollut mahdollista näin nopealla aikataululla. Opiskelijatyönä tehty projekti oli oiva keino sekä tarpeellinen lisäresurssi oppi-laitoksen erityisopetuksen kirjaamiseksi sekä sen kehittämiseksi.\nKehittämistehtävän tekemistä helpotti koko projektinmittainen oppilaitoksen johdon tuki ja positiivinen asenne. Voidaan sanoa, että tämä projekti on yhteistyössä tehty ja palvelee koko työyhteisöä myös projektin loputtua. Kaiken kaikkiaan projektimme koettiin hyväksi, koska se on jo nyt antanut mahdollisuuden syventyä niihin erityisopetuksen asioihin, joihin ei ilman projektin tukea olisi samalla tavalla ollut mahdollisuuksia. Keskusteluja on käyty kaikkien opettajien kuin myös johdon kanssa ja kommentteja sekä palautetta on kerätty koko matkan ajalta.\nYhteinen kiinnostuksemme erityisopetusta kohtaan on lisääntynyt entisestään. Kehittämistehtävämme on antanut koko Pohjois-Savon opiston työyhteisölle mahdollisuuden kehittää erityisopetuksen osaamistaan. Eri-tyisopetuksen suunnitelmassa on nyt konkre-tisoitu hyvät yhteiset käytänteet ja se, että erityisopetus on kaikkien opettajien asia, eikä vain erityisopettajan tehtävä. Kaikkien opet-tajien välinen yhteistyö on jo nyt edistynyt ja kaikkien sitouttamista erityisopetuksen asialle jatketaan edelleen. Nyt mm. tiedostetaan paremmin, mitä kaikkea on aikaisemmin tehty, mutta virallisten kirjausten puuttumisen takia sitä ei vain ole nähty.\nAikaisemmin tehdyn opetustyön ja opiskelijalle annettavan tuen kielellistäminen on ollut yllättävän vaikeaa ja aikaa vievää, mutta valmiista materiaalista saa nyt nauttia iso joukko ihmisiä. Asioiden sanominen ääneen ja niiden kirjoittaminen näkyville ovat tuottaneet tie-toisuuden erityisopetuksesta, sen toimintamalleista ja työskentelytavoista sekä niiden kehittämistarpeista unohtamatta opiskelijan kokonaisvaltaista tukemista.\nProjektin loppu on uuden alku\nErityisopetuksen suunnitelma on ensimmäi-nen laatuaan tässä oppilaitoksessa. Kehittämistehtävämme perimmäisenä tarkoituksena on ollut antaa alkusysäys oppilaitoksen erityisopetuksen käytäntöjen suunnitteluun, ja opiston tehtävänä on nyt jatkaa siitä, mihin työmme jätämme. Olemme saaneet aikaiseksi oikeanmallisen erityisopetuksen suunnitelman, virallisen asiakirjan, jonka koulutuk-sen järjestäjä voi joko sellaisenaan tai täydennettynä hyväksyä opetuskäyttöön. Mielestämme olemme onnistuneet selkeyttämään ja yhtenäistämään ammatillisen erityisopetuksen käsitteitä ja tuomaan opistolle sellaista erityisopetuksen asiantuntijuutta, mitä tehtävällä lähdettiin tekemäänkin. Tuotokseemme olemme varsin tyytyväisiä.\nTyöskentelyprosessi on haastanut meitä miettimään erityisopetuksen käytäntöjä muuallakin kuin Pohjois-Savon opistossa. Olemme joutuneet pohtimaan ja reflektoimaan erityisopetusta laajemmin valtakunnallisesti ja vertailun vuoksi eri oppilaitosten välillä. Saimme havaita, miten erilaisia toimintakulttuureja oppilaitoksissa onkaan. Olemme pyrkineet löytämään parhaimmat käytännöt omaan projektiimme ja sitä kautta antamaan hyvin päivitetyn työkalun Pohjois-Savon opiston opetushenkilöstön käyttöön.\nKehittämistehtävämme on auttanut ymmärtämään erityisopetuksen merkityksen osana muuta opetustyötä, sen eri osa-alueita ja vaiheita, käytäntöjä, mahdollisuuksia sekä vaatimuksia. Myös ymmärrys koulutuksellisen tasa-arvoisuuden merkityksestä on lisääntynyt. Projekti on vahvistanut rooliamme erityisopettajana ja kasvattanut ammatti-identiteettiämme. Ja mikä parasta, olemme luoneet tulevan työelämän kannalta erityisen tärkeitä yhteistyön verkostoja sekä oppineet hahmottamaan erityisopetuksen moniamma-tillista kenttää sekä sen muuttuvia haasteita.\nSelkeät käytännöt HOJKS-työskentelyyn\nLaatimamme erityisopetuksen suunnitelma antaa Pohjois-Savon opistolle selkeät käytännön ohjeet HOJKSien tekoon. Käytännön mallit ja asiasisällöt ohjaavat opettajia HOJKSien tekemisessä ja liitteestä löytyy vielä valmis HOJKS-lomake, jonka pohjalta oppilaitos voi alkaa työstämään opiskelijakohtaisia suunnitelmia.\nTyöskentelymme ohessa olemme joutuneet eri näkökulmista pohtimaan tarkasti erityisopetuksen resursseja oppilaitoksessa. HOJKSien tekeminen on nyt suunnitelmassa selk-ästi ohjeistettu, ja kirjattu käytäntö tarjoaa mahdollisuuden opiskelijan monipuoliseen tukemiseen. Erityisopetuksen suunnitelma haastaa oppilaitosta jatkossa ottamaan huomioon erityisopetuksen tarpeet opetuksen vuosisuunnittelussa sekä resursoinnissa. Opistossa joudutaan mahdollisesti luomaan uusia toimintamalleja erityisopetuksen hallinnolliselle organisoinnille ja resursoinnille.\nToivomme, että laatimaamme erityisopetuksen suunnitelmaa käytetään ahkerasti. Itse uskomme sen vaikuttavan positiivisesti opettamisen ja oppimisen mielekkyyteen, oppimisympäristöjen esteettömyyden paranemiseen sekä opintojen keskeyttämisen vähentymiseen. Viittomakielisen ohjauksen perustutkinnossa opintojen keskeytyksiä tähän asti on kaiken kaikkiaan ollut melko vähän. Uskomme myös, että erityisopetuksen suunni-telmamme lisää opettamisen ja opiskelun motivaatiota sekä parantaa oppimistuloksia. Tätä kautta opiskelijoiden odotetaan työllistyvän ja pärjäävän paremmin yhteiskunnan aktiivisina toimijoina. Kun opiskelija saa oppia uusia asioita itselle mielekkäällä ja sopivalla tavalla, hän varmasti myös arvostaa omaa toimintaansa ja saa varmuutta itsenäiseen elämiseen sekä työelämässä menestymiseen.\nJauhola, L. & Miettinen, K. 2012. Selvitys ammatillisesta erityisopetuksesta. Opiskeli-joille suunnattujen tukitoimien sekä erityis-opetuksen toteuttaminen yleisissä ammatilli-sissa oppilaitoksissa. Opetushallituksen ra-portit ja selvitykset 2012:7. Oy Fram Ab, Vaa-sa. Osoitteessa: http://www.oph.fi/download/140544_Selvitys_ammatillisesta_erityisopetuksesta.pdf [Luettu 8.2.2013]\nKurttila-Matero, E. 2012. Silmäilijät. Teksti Saija Kauhanen. Savon Sanomat 105, 248, 29.\nLaki ammatillisesta koulutuksesta 21.8.1998/630. Osoitteessa: http://www.finlex.fi/fi/laki/ajantasa/1998/19980630 [Luettu 7.2.2013]\nMiettinen, K. 2003. Erityisopetus ammatilli-sessa peruskoulutuksessa. Näyttö – mahdolli-suus erilaiselle oppijalle. Luentoesitys 30. – 31.10.2003, Vanajanlinna, Hämeenlinna. Opetushallitus. Osoitteessa: www.lukihero.fi/naytto-projekti/tiedostot/ kaijamiettinen.doc [Luettu 3.2.2013]\nOKM 2011. Opetus- ja kulttuuriministeriö. Koulutus ja tutkimus vuosina 2011–2016. Kehittämissuunnitelma. Osoitteessa: http://www.minedu.fi/export/sites/default/OPM/Koulutus/koulutuspolitiikka/asiakirjat/Kesu_2011_2016_fi.pdf [Luettu 1.2.2013]\nOPH 2005. Erityisopetuksen suunnitelma ammatillisessa perustutkintokoulutuksessa. AMES -projektin loppuraportti. Opetushalli-tuksen monisteita 2/2005. Osoitteessa: http://www.oph.fi/download/30176_amesmoniste2.pdf [Luettu 11.2.2013]\nOPH 2011. Opiskeluun soveltumattomuuden ratkaisuista (SORA) ammatillisissa perustut-kinnoissa. Ammatillisten perustutkintojen perusteet. Osoitteessa: http://www.oph.fi/download/139965_SoRaPT_38_011_2011_B5.pdf [Luettu 1.2.2013]\nPohjois-Savon opisto 2012. Opiston esittely. Osoitteessa: http://www.psko.fi/opisto/ [Lu-ettu 11.2.2013]\nKirjoittajat Sirkku Eevas-Leppälä ja Terhi Räsänen ovat opiskelijoista ammatillisessa erityisopettajankoulutuksessa, JAMK, AOKK\nTiina | Vastattu 7.5.2013 klo 15.59\nMielenkiintoinen artikkeli ja varmasti myös projektina antoisa!