HILLERI » Blog Archive » Count all the moods you’ve known, know they’re not stuck in stone\n« Turha meikäläistä yrittääkkään kategoriin laittaa\nRed Imp Tattoo »\nCount all the moods you’ve known, know they’re not stuck in stone\nTags: hajottaa, Kissa, koti, pohjanmaa, protu, shameless, trans\nThis entry was posted on maanantai, maaliskuu 17th, 2014 at 20:04\tand is filed under Aiheeton. You can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed. You can leave a response, or trackback from your own site.\n7 kommenttia - “Count all the moods you’ve known, know they’re not stuck in stone”\n17.03.2014 - 21:12\nItse miellän kodin niin, että se on paikka, jossa on jotenkin muuttunut ratkaisevasti omasta mielestään tai hahmottanut itseään ihmisenä paremmin. Siten äitini talo, kaksi neljästä turkulaisesta asunnostani sekä ihan vain Berliini (vaikka siellä oleskelinkin vain n. 2 viikkoa!) ovat minulle koteja. Ja jollakin tapaa kotiin liittyy kyllä myös palaaminen, mutta se ei itselleni kai ole lopulta niin ratkaiseva seikka, vaikka sellaisesta kivasta paikasti kyllä unelmoinkin. Sellaisesta, mistä voi lähteä ja mihin voi sitten palata. Mutta ehkäpä sellaista ei tule koskaan vastaan.\nTuollaiset protunkin tapaiset kollektiivit ovat aika jänniä. Koska jokainenhan jossain määrin kaipaa yhteenkuuluvuutta, mutta kun en itse ainakaan tiedä minne haluaisi kuulua. Tai mistä löytäisi samankaltaisia sieluja. Ja sitten kaikenlaiset pienimuotoisetkin instituutiot, olivat kuinka kivoja tahansa kuten seta vaikkapa, vieraannuttavat minua jossakin määrin. Siinä voi olla taustalla määrittelyn pelko, on määrittely sitten ulkopuolisten, ryhmän tai oman pään tuotosta. Ei pitäisi ajatella liikaa.\n17.03.2014 - 21:32\nShameless on aivan mahtava (tai oon kattuno US-versiota), Protu on aivan ihana ja emmä tiiä mitä muuta sanoa, oot inspiroiva ja vahva, iso hali ja toivottavasti nähdään Protuhenkisissä olosuhteissa pian!\n17.03.2014 - 21:45\nMikko: koti taitaa olla hirmuisen yksilöllinen asia. Minun ystävälläni on talo, joka on ilmiselvästi koti. Se ei ole minun kotini, mutta minulla ei ole epäilystäkään, etteikö se silti olisi koti. Mietin tuona protu-koti -päivänä, että minun kotini ei välttämättä taida olla mikään talo. Mietin myös, että jos joskus löydän kotini, niin onko se verrattavissa aina kadoksissa olleeseen lapsuudenkotiin tai omaomaan ensimmäiseen opiskelukämppään. Minulla on kodista vahva tunnevisio. En osaa kuvailla sitä, mutta tunnen sen kuitenkin. Koti on minulle kovin merkityksellinen sana, joka pitää paljon sisällään.\nRyhmät voi pelottaa. Joskus ei ei tunnu hyvältä joutua edes ystävien saartamaksi (tai itsensä). Joskus ryhmistä voi kuitenkin löytää jotain, joka lisää kokonaisuuden tunnetta. Ja vaikka ei löytyisi samanlaisuuksia, niin sekin voi olla kivaa. Kaikki on kuitenkin vähän samanlaisia. Ryhmässä inhottavaa on se, että kanssakäymisen vuoksi pitäisi avata suu, ja kun avaa suun, syntyy sanoja ja sanat ovat aina määrittelyä. Joskus yhdessä paikallaan oleminenkin tuntuu määrittelyltä. Liikaa ajattelua ja tiettyä mielentilaa ei tulisi kyllä yhdistää. On hankala löytää itsensä kanssa samankaltaisia otuksia, kun ei tunne itseään. Mutta onkin hankalaa etsiä itsestään sielullinen kopio. Siksi on kiva löytää useampi erilainen ihminen, joissa on vähän jotain samaa, mutta sekin sama on heidän omaansa. Minä puhun nyt ihan höpsösti, anteeksi, ei tästä saa selvää, mutta niistä vähän samankaltaisista ihmisistä, tulee kuitenkin enemmän omankaltainen ja siksi niiden kanssa on kiva olla.\nFanny: US-versiota minäkin olen katsonut! Viimeinen jakso enää näkemättä kolmannesta kaudesta, en malta odottaa viidennen ilmaantumista. Hurr, olet kiva, mietin sua just eilen! Nähkäämme pian :>\n18.03.2014 - 0:14\nprotu on ihanin <3 ( oot sulonen )\n18.03.2014 - 7:09\nProtu on kyllä eriveikeä. Kur, hymyilyttää olla suloinen\n23.03.2014 - 18:37\nÄrsyttää kun protut täyttyy ja ite pittää oottaa että saa kesä työn ja sitte voi vasta hakee.\nHaluaa protulle! >:’-(\n23.03.2014 - 20:31\nVoi mahtavaa, että haluut! :—)) Leireillä on paljo tilaa vielä, varsinki ku leiriläisiä on ollu hupenevissa määrin ny pari vuotta, mut voi käydä sillei, että leiri perutaan ellei sinne ilmottaudu tarpeeks porukkaa tiettyyn ajankohtaan mennessä. Jos sulla on tähtäimessä jokin tietty leiri, niin sanoisin, että sen kun ilmottaudut! Jos käy niin, että kesätyöt osuu tismalleen saman jaksolle, etkä pysty junaileen sitä viikkoo itelles vapaaksi, niin sitten voit olla yhteydessä Protun toimistoon ja sut siirretään sun valitsemaan vaihtoehtoseen kakkos leiriin.\nOn ihan pyllystä, että kaikki tämmöset ilmottautumiset on samaan aikaan, eikä aikataulujaan saa ikinä toimimaan! :(\nArkistot Valitse kuukausi lokakuu 2019 (1) syyskuu 2019 (1) maaliskuu 2019 (2) joulukuu 2018 (1) marraskuu 2018 (1) syyskuu 2018 (1) heinäkuu 2018 (1) toukokuu 2018 (2) huhtikuu 2018 (1) maaliskuu 2018 (2) helmikuu 2018 (1) tammikuu 2018 (1) joulukuu 2017 (1) marraskuu 2017 (4) lokakuu 2017 (3) syyskuu 2017 (6) elokuu 2017 (5) heinäkuu 2017 (6) kesäkuu 2017 (1) toukokuu 2017 (9) huhtikuu 2017 (5) maaliskuu 2017 (7) helmikuu 2017 (9) tammikuu 2017 (4) joulukuu 2016 (6) marraskuu 2016 (7) lokakuu 2016 (7) syyskuu 2016 (8) elokuu 2016 (5) heinäkuu 2016 (5) kesäkuu 2016 (12) toukokuu 2016 (10) huhtikuu 2016 (8) maaliskuu 2016 (8) helmikuu 2016 (7) tammikuu 2016 (5) joulukuu 2015 (7) marraskuu 2015 (4) lokakuu 2015 (6) syyskuu 2015 (5) elokuu 2015 (8) heinäkuu 2015 (9) kesäkuu 2015 (7) toukokuu 2015 (10) huhtikuu 2015 (7) maaliskuu 2015 (3) helmikuu 2015 (4) tammikuu 2015 (6) joulukuu 2014 (4) marraskuu 2014 (5) lokakuu 2014 (5) syyskuu 2014 (6) elokuu 2014 (11) heinäkuu 2014 (8) kesäkuu 2014 (6) toukokuu 2014 (7) huhtikuu 2014 (7) maaliskuu 2014 (7) helmikuu 2014 (8) tammikuu 2014 (8) joulukuu 2013 (28) marraskuu 2013 (8) lokakuu 2013 (9) syyskuu 2013 (7) elokuu 2013 (15) heinäkuu 2013 (18) kesäkuu 2013 (12) toukokuu 2013 (8) huhtikuu 2013 (11) maaliskuu 2013 (9) helmikuu 2013 (15) tammikuu 2013 (12) joulukuu 2012 (32) marraskuu 2012 (14) lokakuu 2012 (5) syyskuu 2012 (8) elokuu 2012 (8) heinäkuu 2012 (9) kesäkuu 2012 (10) toukokuu 2012 (7) huhtikuu 2012 (12) maaliskuu 2012 (9) helmikuu 2012 (7) tammikuu 2012 (10) joulukuu 2011 (22) marraskuu 2011 (6) lokakuu 2011 (12) syyskuu 2011 (9) elokuu 2011 (15) heinäkuu 2011 (11) kesäkuu 2011 (14) toukokuu 2011 (11) huhtikuu 2011 (10) maaliskuu 2011 (19) helmikuu 2011 (18) tammikuu 2011 (14) joulukuu 2010 (15) marraskuu 2010 (6) lokakuu 2010 (18) syyskuu 2010 (18) elokuu 2010 (16) heinäkuu 2010 (14) kesäkuu 2010 (3) toukokuu 2010 (16) huhtikuu 2010 (6) maaliskuu 2010 (8) helmikuu 2010 (7)


Kuningas näyttämöllä – entä kotona? Omassa elämässä? Työpaikalla? »\nBy Myy Promotion Published: September 19, 2013\nYleisöennätyksensä jälleen kerran rikkonut, historiansa kuudetta kertaa jo ennakkoon loppuunmyyty kaupunkifestivaali Blockfest julkaisee moniosaisen dokumenttisarjan 23.-24. elokuuta järjestetystä tapahtumastaan. Tänään ilmestynyt ensimmäinen jakso on nyt katseltavissa YouTubessa: http://www.youtube.com/watch?v=k19-RuYBfGw&hd=1\nBlockfest 2013 Miniseries –nimellä kulkeva ohjelmasarja kurkistaa 30.000 kävijää keränneen tapahtuman kulisseihin sekä festivaalin tähtiesiintyjien sielunmaisemaan tavalla, jota harvoin nähdään. Sarja paljastaa kontrastin Elastisen ja Sini Sabotagen kaltaisten tähtien harkittujen lavaesiintymisten sekä vapautuneen bäkkärifiilistelyn välillä. Mukana on myös Blockfestin tämän vuoden yhdysvaltalaiset pääesiintyjät, maailman legendaarisimmaksi hiphop-ryhmäksi tituleerattu Wu-Tang Clan ja huippusuosittu Mac Miller.\nAvausjakson vieraana nähdään tällä viikolla uuden ”Kuka muu muka” –pitkäsoiton julkaiseva Cheek, joka kertoo avoimesti tuntemuksistaan huippusuosion harjalla. Haastattelun jälkeen nähdään livetaltiointi hänen Vain elämää –sarjassakin versioidusta hitistään Mitä tänne jää. Cheek kohautti tämän vuoden Blockfesteilla vastaamalla kulttuuriministeri Paavo Arhinmäen antamiin lausuntoihin uudella kappaleellaan Vihaajat vihaa, jonka ensiesitys tapahtui Ratinanniemessä festariviikonlopun päätteeksi.\nBlockfest 2013 Miniseries –dokumenttisarjan jaksot julkaistaan tiistaisin ja torstaisin Blockfestin virallisella YouTube-kanavalla (www.youtube.com/blockfest) sekä festivaalin Facebook-sivulla (www.facebook.com/Blockfest). Ohjelmaa isännöi kokenut mediapersoona ja ravintoloitsija Sacha Remling.


Kuvaus Fedor Reshetnikovin maalauksesta “Jälleen kaksi” - Maalaukset - 2022\nSuurin osa Neuvostoliiton koululaisista tuntee Fjodor Pavlovich Reshetnikovin kuvan ”Jälleen kaksi”. Monet opiskelijat joutuvat samanlaiseen tilanteeseen, kun huono pistemäärä saadaan, ja vanhemmille on tiedotettava siitä.\nTämä kangas on erittäin kätevä kuvaamaan, koska se on monipuolinen. On mielenkiintoista seurata, miten Neuvostoliiton sisustus on järjestetty heijastaen sodanjälkeisen tavallisen työväen elämäntyyliä (kuva maalattu vuonna 1952).\nTämä perhe ei asu niin huonosti: huoneessa on hyvät huonekalut, matto lattialla, polkupyörä nuoremman pojan kanssa. Lapset ovat tuolloin hyvin pukeutuneita. Ilmeisesti perhe ei menettänyt isäänsä sodan aikana, ja lapsilla on kaikki tarvitsemansa opiskellakseen hyvin. Mutta ilmeisesti vanhempi poika ei vastaa vanhempiensa odotuksia. Hän toi jälleen huono arvosanan koulusta.\nKuvan tärkein asia on uskomattoman ilmeikkäät ihmisten hahmot ja kasvot. Taiteilija kuvasi perhettä, joka kohtaa untuvaisen häviäjän. Hän ei palannut heti koulusta pelätäkseen rangaistusta.\nVanhempi sisko, epäilemättä erinomainen oppilas ja aktivisti, on jo onnistunut tekemään kotitehtävänsä ja nyt tuomitsee ja ankarasti katselee kaksoisveljeään. Hän seisoo huoneen keskellä ja katsoi pois kaikista. Hän on edelleen häpeä omasta väärinkäytöksestään. Mutta valitettavasti sitä ei toisteta ensimmäistä kertaa, koska äiti on kyllästynyt poikansa käyttäytymiseen.\nIstuen tuolilla, hän näyttää nuhtelemalla ja pahoillaan vanhimmasta pojastaan. Toisaalta hänen katseensa osoittaa halua rangaista lasta, ja toisaalta, sääli hänestä on näkyvissä.\nJa nuorempi veli, joka ei vielä tiedä mikä on koulu, pitää hauskaa kaikesta mitä tapahtuu. Ja vain uskollinen koira on iloinen omistajan saapumisesta. Hän on täysin välinpitämätön siihen, mitä hän toi päiväkirjaan.\nTaiteilija kuvasi tunteita ja tunteita, sodan jälkeisen vaikeiden lasten elämäntapoja, jotka muistavat sodan vaikeudet.\nKuva Helmikuun Azure Kuvaus Kuvat\nKatso video: Calling All Cars: The Long-Bladed Knife. Murder with Mushrooms. The Pink-Nosed Pig (Heinäkuu 2022).\nKyllä, se on melko\nMeidän välillämme heillä on minua eri tavalla.\nPyydän anteeksi, mutta se ei lähesty minua.\nCopyright 2022 \_ Kuvaus Fedor Reshetnikovin maalauksesta “Jälleen kaksi”...


Kylätaiteilijat luomustavat kylätaidetta - Sydän-Hämeen Lehti\nJaa: Sydän-Hämeen Lehti Julkaistu 8.2.2017 12:37 Tulossa ja menossa, Uutisnostot\nVehkajärven kylätaidetoimikunta on ripustanut Pohjan kirjastoon helmikuun ajaksi kuvataidenäyttelyn. ”Kylätaiteilijat luomustavat kylätaidetta” -näyttelyyn on koottu teoksia, jotka on valmistettu Vehkajärven kiertokoulun opinto-ohjelmaan kuuluvilla taideleireillä.\nTaideleirit kuuluvat Kylätaiteilija (KYT) -opintokokonaisuuteen. Tutkinnon metodina on käytetty yhdessä toimimista. Metodi on nimetty luomusteluksi.\nRyhmässä vuorovaikutetaan siten, että vähemmän tekniset maalarit voivat matkia edistyneempien tekniikkaa. Toisaalta edistyneimmät maalarit saavat uusilta maalareilta tuoreita, luovia ideoita. Luomustelu edistää visuaalista näkemystä, mutta ennen kaikkea halua kehittyä ja kehittää kylätaideilmaisua.\nVehkajärven kylätaidetoimikunta pyrkii toiminnassaan havaitsemaan ja edistämään aktiivisuutta, joka saa ihmiset vapauttamaan piileviä, luovia kykyjään.\nMaalaustaide edellyttää mielenmaiseman havaitsemista ja visualisointia. Vehkajärvellä on hyvät edellytykset vehkajärkisen mielenmaiseman synnylle.\nKylätaiteilijat harjoittelevat ripustautumista taiteeseen.\nLue lisää aiheesta: näyttely Pohjan kirjasto Vehkajärven kylätaidetoimikunta\nJelena Salonen tikuttaa lapsilleen leluja\nKun myöhäisherännäiseksi käsityöihmiseksi itseään kutsuva Jelena Salonen ryhtyi katsomaan You tubesta huovutusvideoita, jotta hän oppisi tekemään omille lapsilleen leluja, niin äidistä kehkeytyi nopeasti varsinainen tikuttajataituri.


PUNAVUORI GOURMET: tammikuuta 2021\nViikon resepti: Perunafajitakset ja oluthaudutettuja sipulia, tomaattijugurttidippi\nTänään keksin, että fajitaksiin voi laittaa paistettuja perunoita. Olen tästä hyvin ylpeä. (Joo, tiedän, ihan varmasti joku muukin on keksinyt sen ennen minua). Mutta tässä:\nPerunafajitakset ja oluthaudutettuja sipulia, tomaattijugurttidippi\n1 dl maustamatonta gosea\nLisäksi: Fajitaksia, juustoraastetta\nLämmitä uuni 200 asteeseen. Sekoita kastikeainekset ja laita viileään. Viipaloi sipuli ja paprika. Pese perunat kunnolla ja lohko ne ohuiksi. Freesaa sipulit öljyssä, lisää olut sekä hunaja ja hauduta neste pois. Lisää paprika ja perunat. Lisää grillimaustetta ja paista vihanneksiin rapea pinta. Laita kasvikset uunivuokaan ja uuniin. Paista sillä aikaa öljyssä ja suolassa lehtikaali ja leikkaa tomaatit. Lämmitä tortillat uunissa.\nKokoa fajitat laittamalla niihin perunaa, tomaattia, lehtikaalia, sipulia, paprikaa ja juustoraastetta. Lopuksi laita kastiketta. Juomaksi neipa, kevyt apa, saksalainen vehnäolut tai gose.\nPs. Tähän voi paistaa mukaan myös hieman kanaa!\nTunnisteet: arkiruoka, kasvisruoka, olut, olutjaruoka, ruoka\nKelpaisko itselleen? - Ulkonäkönormeista tutkija Erica Åbergin kanssa\nSuurin osa meistä on useassa vaiheessa yrittänyt mahtua johonkin ulkonäkönormistoon. Itse ainakin olen potenut välillä voimakkaastikin "joukkoon kuulumaton" - fiilistä kun ei ulkonäön puolesta ole tuntenut olevansa samanlainen kuin muut.\nHassua on että nämä normistot on omassa elämässä vaihtuneet iän, elämäntilanteen tai vaikka populaarikulttuurin vaikutuksen myötä. Teininä halusi olla samanlainen kuin muut, nuorena naisena seksikäs ja nätti, äitinä taas huolettoman "kaikki hallussa" - kaunis. Mikään noista ei kyllä onnistunut omasta mielestä.\nTosin kaikissa tilanteissa olen halunnut aina olla varsamaisen hoikka, pitkäsäärinen ja pienirintainen, vaalea ja huolettomasti huolellisen näköinen(sellainen kun ruotsalainen malli on, lappubikinit kesällä, muuten silitetty vaaleansininen, puhdas paitapusero päällä, hieman taipuisat, pitkät hiukset hulmuten). Sen sijaan olen aina ollut lyhytraajainen, isorintainen, tumma ja snadisti homssuinen.\nTässä juuri näistä eri elämäntilanteista pari kuvaa (ensimmäisessä 15v, sitten 25v ja 35 v) kaikissa olisi halunnut näyttää kuitenkin erilaiselta kuin näytti.\nNyttemmin hyväksyy ulkonäkönsä ehkä paremmin, vanheneminen on auttanut. Ulkonäköönsä on varmaan tottunut ja siihen kokonaisuudessaan kiinnittää vähän vähemmän huomiota. Tosin tämäkin vaihtelee, välillä peili on samanlainen vihollinen kuin ennenkin....\nTätä asiaa käsittelin Radio Helsingin Maanantaikappaleessa, jossa haastateltavanani oli ulkonäkötutkija Erica Åberg, jonka kanssa käytiin pitkä ja mielenkiintoinen keskustelu naisten (ja vähän miestenkin) ulkonäkönormeista, niiden muutoksista juuri esim. iän ja elämänrilanteen mukaan sekä paljon muuta mielenkiintoista ulkonäkönormistoon liittyen. Åberg on tehnyt aiheesta myös hyvin kiinnostavan väikkärin Turun yliopiston taloussosiologian laitokselle, vinkvink.\nErica Åbergin haastis on kuunneltavissa TÄSTÄ 25.1. jaksossa, noin kohdasta 0.25-1.00. Radio Helsingin netissä. Kannattaa kuunnella jos ulkonäkönormisto kiinnostaa.\nLähettänyt Anikó klo 17.58 Ei kommentteja:\nTunnisteet: kirjasuositus, Maanantaikappale, oma elämä, radiohelsinki\nViikon resepti on ruoka, jota mäenlaskun jälkeen kera lapsilauman ja Elsan. Helppo resepti, jossa perinteisen sitrushapon korvaakin hapanoluen happamuus. Supermuunneltava, liemi on sama, muuten tähän voi laittaa käytännössä mitä vaan! Talviulkoilun jälkeen ihan kingi safka.\nHapanoluella maustettu kookoskanapata\nn. 500-600 g kanafilettä\n1 pss (80 g) babypinaattia\n2-3 cn pala inkivääriä (tai 1 rkl inkivääritahnaa)\nNoin 3 dl kirpeää hapanolutta (minulla CoolHeadin Naked Sauna Sour)\nRiisiä (tai nuudeleita) nälän mukaan\nRuskista kanakuutiot kookosöljyssä ja nosta syrjään.\nHienonna salottisipuli, valkosipulinkynnet sekä inkivääri. Pese pinaatti. Kuullota wokkipannussa öljyssä sipulit ja inkivääri.\nKeitä riisi ja laita odottamaan.\nKaada sipulin ja inkiväärin joukkoon kookosmaito (huuhtele oluella purkit ja kaada mukaan). Mausta currytahnalla, soijakastikkeella ja hunajalla. Anna kiehahtaa, maista ja mausta.\nLisää kanakuutiot, pinaatti ja puolet korianterista. Anna porista hetken, kunnes kana on kypsää. Lisää cashewpähkinät ennen tarjoilua sekä toinen puoli korianterista.\nTarjoa riisin ja limelohkojen kera, juomaksi samaa kirpeää hapanolutta kuin liemessä on, tai raikasta APA:a, session IPA:a, lager- tai pils-olutta, vehnäolutta tai vaalea ale-olutta.\nVINKKI: Voit korvata kanan kalalla, äyriäisillä tai kasviksilla. Toimii millä vaan!\nLähettänyt Anikó klo 10.32 Ei kommentteja:\nTunnisteet: arkiruoka, kana, liha, olut, olutjaruoka, perhe, ruoka\nViikon resepti: Perunafajitakset ja oluthaudutettu...\nKelpaisko itselleen? - Ulkonäkönormeista tutkija E...\nViikon resepti: Paahdettu ruusukaalisalaatti ja ha...


Tyhmä, holhottava kansa\nAurinkoa, iltapäivällä puolipilvistä\nOlen aivan tietoisesti koittanut olla kommentoimatta Suomen tapahtumia, etenkin suomalaista politiikka, blogissani viime aikoina. Nyt kotimaassa on kuitenkin käynnissä niin surullinen sirkus, etten kertakaikkiaan enää voi pitää näppejäni erossa. Jos sitä ihan muutaman kommentin sitten kuitenkin, luvallanne.... Tai ilman lupaa.\nKyse on tietysti eduskunnassa käsittelyssä olevasta uudesta alkoholilaista. Laki pitää sisällään monia kohtia, kuten esimerkiksi pienpanimoiden oikeuden myydä tuotteitaan suoraan ulos kuluttajille, jotka ovat hienoja ja kannatettavia, mutta päähuomion on vienyt kansanedustajien keskustelu siitä, suistaako ruokakaupoissa myytävien oluiden prosenttirajan nostaminen 4,7:stä 5,5 prosenttiin Suomen kansan turmioon vai ei. Mikäli uskomme vaikkapa Yle uutisten näyttämää pätkää Li Anderssonin puheenvuorosta, tuo nosto aiheuttaisi kansalaisten pääosan sairastumisen alkoholismiin välittömästi ja maksaisi valtiolle aivan kauheasti. Myös Vihreiden toiminta ihmetyttää, vielä vaalikoneessa melko moni ehdokas ajoi jopa viinien tuomista ruokakauppoihin, mutta kun eduskunnan portit aukenivat, takki on kääntynyt kuin arvostelemallaan Timo Soinilla konsanaan. Peräti kahdeksan (8) vihreää edustajaa on muuttanut kantaansa vaalilupauksistansa, kärkihahmona tietysti uusi puheenjohtaja Touko Aalto. Aaltohan tuntuu muutenkin pyrkivän luomaan aivan oman moraalikäsityksensä maahan mm. lakien noudattamisesta. Touko on todennut useaan otteeseen, että lakia ei tarvitse noudattaa ja virkavaltaa saa vastustaa jos sen tekee vakaata harkintaan käyttäen ja ilman väkivaltaa. Hallituksen alkoholilakiesitys muuten on täsmälleen sama, mitä Aalto itse esitti vuosi sitten. Silloin se oli hyvä, nyt se ei enää sitten kelpaa.\nKansanedustajien pitäisi edustaa Suomen kansaa. Jonkinverran maailmaa nähneenä, hetken pois Suomesta asuneena ja maan menoa ikäänkuin sivusta seuranneena, en kerta kaikkiaan voi uskoa että Suomen kansa olisi niin tyhmää, yksinkertaista ja viinaan menevää kuin nämä kansaa edustavat tyypit Arkadianmäellä uskottelevat. Alkoholin kokonaiskulutus laskee, eniten se laskee nuorten parissa, humalahakuinen juominen vähenee ja alkoholista aiheutuvat haitat vähenevät. Siitä huolimatta nämä päiviräsäset ja liianderssonit ovat sitä mieltä, että kansaa pitää holhota ja sen alkoholikäyttäytymistä pitää rajoittaa. En kertakaikkiaan suostu uskomaan, että suomalaiset olisivat yhtään sen tyhmempi kansa, edes alkoholiasioissa, kuin vaikkapa kroatialaiset, jotka ovat tottuneet siihen, että saavat tarvitsemansa alkoholin mihin vuorokauden aikaan tahansa mistä myymälästä tahansa. Minä ainakin haluan vetää kännin, jos siltä tuntuu, ilman että Päivi Räsänen, Li Andersson tai Touko Aalto on olkani takana moralisoimassa. Ei täällä kukaan puhu siitä, että jos Finlandia -vodkaa myydään paikallisessa Tommy -elintarvikeliikkeessä, se suistaisi koko kansakunnan turmioon. Eikä täällä puhuta edes alkoholin haittatekijöistä, koska niitä on selkeästi vähemmän kuin Suomessa. Ja silti 'viina virtaa vapaasti'.\nVoisiko joku minua viisaampi selittää ajatusrakennelman mihin tämä suomalaisten holhoaminen, joka alkoi aikoinaan jo kieltolaista, oikein perustuu. Kuinka paljon ihan todellisuudessa, ilman keinotekoisia mörköjä, se kulutus kasvaisi jos sitä nelosolutta saisi sieltä K-marketista? Olisiko se sittenkään tie kansankunnan lopulliseen rappioon? Itse en ihan jaksa uskoa tähän. Olisko nyt aika jo koittaa riisua kielletyn hedelmän viitta viinan yltä ja koittaa tehdä siitä ihan normielämään kuuluva nautintoaine niinkuin se missä muussa sivistysvaltiossa tahansa?\nSuomessa pysyäkseni, hallitus esittää että ulkomailla asuva suomalainen voisi äänestää vaaleissa kirjeitse vuodesta 2019 alkaen. Hieno esitys! Kannatan ehdottomasti, varsinkin kun tässä lähivuosina on luvassa vaalia jos jonkinlaista. On pari pressaäänestystä, on eduskunta-, EU- ja jotkut ihme maakuntavaalit. Ainakin. Olisihan se mukava heittää oma äänensä täältäkin kekoon ilman että aina tarvitsi reissata pääkaupunkiin ja suurlähetystöön. Kun sinne ei ihan aina jaksa lähteä. Tuo kirjeäänestys vaatisi kuulemma kahden todistajan allekirjoituksellaan vahvistan todituksen siitä, että vaalisalaisuutta ja -vapautta on noudatettu. Eiköhän noita todistajia tarvittaessa löytyisi, jos ei muualta niin ainakin paikallisen marketin viinatiskiltä missä puolet kroaateista, jos uskomme Päivi Räsästä, tuhlaa viimeisiä pennosiaan siihen viinapulloon. Sillä täällä kaikkien pitää olla vähintäänkin rappioalkoholisteja koska olut, viini ja viina ovat olleet vapaina aivan yhtä kauan kuin täällä on asunut ihmisiä.


Jarrut, vaihteet, vanteet... pikakysymykset - Sivu 94\n44849293949596104 ... Viimeinen\nNäyttää tulokset 2.791 - 2.820 / 4172\n18.11.2019, 12.31 #2791\nKiitos, mutta tuo video ei vielä auta. Unohdin\nmainita tuossa edellisessä viestissäni, että kyseessä on 105 R7000 etuvaihtaja ja vivut 105 R7020. Kahvoissahan on vielä erikseen säätöasento mm. vaijerin kireyttä säädettäessä mutta ei silti ole toistaiseksi onnistunut millään löytämälläni ohjeella.\nKun vaihtaja on kohdallaan, raksuttele kahvasta vaijeri ihan löysälle, ketju pienemmällä rattaalla, ota vaijerista löysät pois. Usein ei tarvitse muuta hienosäätöä.\nYlärajoitintakaan en ihan noin tiukan tarkasti säädä kuin Velogi ohjeistaa, vaan jätä niin että häkki vielä hitusen liikahtaa kun kahvasta kääntää.\nVäliin on tullut ajelluksi pidempään ilman kummankaan pään hienosäätöä, sitten taas mukavuussyistä johonkin huomaamattomaan kohtaan lisännyt vaijerinkuoreen hienosäädön. Etuvaitajan saa hyvin toimimaan pelkästään tuolla vaijerista "löysän" pois ottamisella, säädön sietoraja ei ole kovin tarkka...\nTERU muokkasi tätä : 18.11.2019 at 14.32\n24.11.2019, 19.14 #2792\nVoiko Shimanon hydraulisen etujarrun jarrunesteputken vaihtaa pitemmäksi? Miten tapahtuu? Onnistuisiko ihan tällaiselta harrastelija asentajalta vai tarvitaanko erikoistyökaluja?\n24.11.2019, 19.39 #2793\nUusi putki, tukiholkit, helmet, mutterit vanhasta ja jonkinlaiset ilmaus välineet. Taikka jos löytyy jokin jatkoliitin niin pätkä uutta jatkoksi, mutta siinä ei säästä kuin letkussa jonkin sentin. Niin ja tietysti sopivaa nestettä.\n25.11.2019, 05.36 #2794\nMuistan kuulleeni joskus, ettei hiilikuitu tykkäis kauheesti vaseliinista. Onko ihan potaskaa?\n25.11.2019, 19.00 #2795\nEi se siitä pilalle mene jos sitä rungolle menee tai vahingossa jopa unohtuu pyyhkiä mutta ajan kanssa se saattaa tuhojaan tehdä.\n29.11.2019, 15.00 #2796\nLöytyi torilta 650b kiekot ja mukaan tuli edullisesti pienellä riskillä 48mm gravel king sk:t. Tänään nopealla testauksella todettu, että nekin mahtuvat pyörimään Orbea Terran rungossa. Tuli vanteiden päällä ja sisurit sisällä. Toivottavasti ei montaa milliä leviä, kun litkutan noi Sitten voidaan olla takahaarukassa jo aika tiukilla.\n30.11.2019, 17.32 #2797\nMinulla on uudet jarrupalat JA uudet talvirenkaat. Uudet jarrupalat tarvitsisi ilmeisesti sisäänajaa tekemällä rajuja jarrutuksia, kun taas uusilla nastarenkailla juuri näin ei pitäisi tehdä. Onko tähän jotain ratkaisua?\nAjella vain 50 kilometriä rauhassa nastojen takia ja vasta sen jälkeen tehdä jarrupalojen sisäänajojarrutukset, mutta onko niistä enää tässä vaiheessa hyötyä? En oikein tiedä miten tuo jarrupalojen sisäänajo toimii eli millä periaatteilla, nastat kyllä ymmärtää maalaisjärjellä.\n30.11.2019, 17.41 #2798\n^ Olen tässä 20 vuotta ajanut ympäri vuoden ja erilaisilla fillareilla sekä myös erilaisilla nastarenkailla. Mutta anteeksi tietämättömyyttäni, ikinä ole mitään "jarrupalojen sisäänajojarrutuksia" tarvinnu. Kaveri olisi varmasti kertonut jarrupalojen vaihdon yhteydessä jos näin pitäisi tehdä.\n30.11.2019, 19.00 #2799\nLevyjarrujen jarrupalojen kohdalla ilmeisesti tällaista kannattaa tehdä. Tuli uusi pyörä niin (minulle) uusia juttuja, kuten levyjarrut. En vannejarrujeni paloja tosiaan sisäänajanut. Löysin esim. tämän täältä:\nBedding in disc brake pads basically involves riding fast sprints around somewhere flat and smooth and hauling your brakes on hard. Do this a lot – at least a dozen times. Try not to come to a dead halt before releasing the brakes (as this can leave a build-up ‘lip’ of material on the rotor that will take a while to get rid of).\nIt sounds faffy and a bit silly, but bedding in your pads will extend their lifespan – a lot.\nVoihan olla että lämpötilalla on osuutensa asiaan ja kylmässä sisäänajo ei muutenkaan toimi yhtä hyvin kuin lämpöisemmässä. Ja en oikein tiedä pitäisikö tuo levyjarrujen sisäänajojarruttelu olla niin rajua että se voisi edes vaikuttaa nastoihin. Ehkä kokeilen varovasti eli niin lujaa että luulen kuitenkin nastojen pysyvän matkassa.\n01.12.2019, 01.22 #2800\nJarrupalat on sen verta halpoja verrattuna renkaisiin, että jättäisin jarrupalojen sisäänajon seuraaviin paloihin.\n01.12.2019, 10.45 #2801\nAlkuun palat pitää vähän huonosti. Aika äkkiä kuitenkin pito on kohdallaan. Jopa yhdeltä puolelta jarruttavat, mekaaniset Hayesin levyjarrut alkoivat selvän alkuheikkouden jälkeen jarruttamaan tehokkaasti muksun pyörässä kun oli ehkä viikon sillä ajellut. (Vaihtui silti TRP Spyreen mutta se oli korvaa vihlovan 20000Hz vinkunan takia )\nItse teen palojen vaihdon jälkeen useamman lujan jarrutuksen, mutta ainakin uusilla nastoilla jättäisin ehkä väliin. Uutena tuppaa nastoja irtoamaan helpommin, nekin kun pitää sisäänajaa\n01.12.2019, 21.44 #2802\nHB-MT400-B/FH-MT400-B. Onko kyseiset navat konelaakereilla vai (normi ) kuulalaakereilla?\n01.12.2019, 23.14 #2803\nUskaltaako vaihtaa pari kolhiintunutta pinnaa kiekosta, jos ei ole tarkkaa mallia tiedossa? 2,0-jotain-2,0 noi varmaan on ja suoravetoa. Voiko jotain hirvittävää kamaluutta tapahtua, jos pinnat on erilaisia?\n02.12.2019, 08.11 #2804\nToisaalta hiilikuituisen etuhaarukan jossa kaulaputkikin on hiilaria ja jossa ei ole erillistä ohjainlaakerinkaan crown racea vaan laakerin vastinpintana on tämä haarukan hiilikuitu, pintojen voitelussa on käytettävä (?) vaseliinia. Eli haarukka on koko ajan tarkoituksella rasvattuna ja vaurioita ei kyllä olisi parempi siitä syntyä! Mutta onko sitten joissain vaseliineissa joitain aineita jotka on haitallisia ja joissain ei. Muistan, että tiettyjä vaseliineja ei suositeltu osiin joissa on kumitiivisteitä. Olikohan liittiumia sisältäviä.\n02.12.2019, 08.13 #2805\nSanoisin että hyvin uskaltaa jos ei nyt mistään tuhansien eurojen viimeiseen asti viritetetyistä maantiekiekoista puhuta. Mutta täytyy sun toki löytää oikean mittainen pinna ensin ja olla j tai suoraveto jne.\n02.12.2019, 08.19 #2806\nAlkujaan tämän lähetti peteetd\nDealers manual sivu 13.\n02.12.2019, 18.15 #2807\nIMO ,hyvin uskaltaa varsinkin jos on teräsnippeleistä kyse. Silloin ei niin nokonuukaa kuinka paljon pinnaa on nippelin sisällä, kuhan ees 2/3 pinnasta on.\n02.12.2019, 18.27 #2808\nPeteedtiä voin lohduttaa että pikku hiljaa alan tipahtaa kehityksen kärryiltä! Avaamatta kauriksen linkkiä luulen vahvasti cubandcone eli kuppi ja kuula ,eikä niin huonoa tekniikkaa napojen olevan. Mennä kuussa kaverin Aceran navat huolsin ,miljoonalootastani löytyi passelit laakerikuulat, kiero taka-akseli jäi vaihtamatta mutta suora löytyy kunhan innostun. Sillä pyörällä ei talvella ajeta.\n03.12.2019, 00.08 #2809\nLöytyykö Helsingin pyöräliikkeistä kohtuuhintaisia vanteita, vai onko kaikki tilauskamaa? Siis ihan perus Mavic, DT Swiss, Ryde jne vanteita joita saa verkosta 20-30€ hintahaarukassa. Ei haittaa maksaa pientä ekstraa mutta jotenkin epäilen, ettei valikoima ole kovin laaja. Ehkä olen väärässä.\nJos pitää alkaa maksamaan 40€ niin sillä alkaa jo melkein saamaan valmiita peruskiekkoja.\n03.12.2019, 15.51 #2810\nMissähän voisi olla syy, kun n. 2008 vuosimallin (pyykkinarut) Shimano Ultegra -takavaihtajan liipaisin pienemmälle rattaalle vaihtaessa "sutii tyhjää", eli ei naksahda?\nLiipaisinta saa joskus vatkata varmaan kymmeniä kertoja ennenkuin ottaa kiinni ja naksahtaa. Kun naksahtaa, niin ketju siirtyy kyllä ihan ripeästi. Edellä mainittu pätee tien päällä, tallissa pyörä korjaustelineessä naksahtelee ihan iloisesti. Lämpötilalla voi olla vaikutusta tai voi olla olemati. Ei varmaan kuitenkaan jäätymisestä kyse, kun temppuilee plussa-asteillakin. Vaijerinkuoren mutka ennen vaihtajaa vaihdettu aika äskettäin ja lähinnä nätin kelin ajoa sen jälkeen, että siitä kohtaa ei luulisi jumittavan.\n03.12.2019, 17.24 #2811\nTarjoushinnat 18-39€. Ja tässä siis vanteita, ei valmiita kiekkoja. Joku muu osannee sanoa, että löytyykö suoraan hylllystä. Kuitenkin tuo esim. tuo R460 vanne erittäin kilpailukykyinen, jopa halvempi kuin Saksasta.\n03.12.2019, 18.00 #2812\nTuli tilattua muun sälän ohessa Shimano RS21 700c kiekot kun halvalla sai. Ajatuksena että hommaisin tulevan pyörän 650b kiekoilla ja näihin sitten kapeammat renkaat. Mutta kun nuo tuli niin amatöörinä muutama kysymys:\n- Jos pyörässä on Sram-rival niin saako nuo sen kanssa toimimaan helposti?\n- Jos saa niin vaatiiko uuden vapaarattaan ja paljonko maksaa?\n- Saako noihin levyjarrut, kun jarrun tyyppi oli rim brake. Tajusin vasta kun olin nuo tilannut...\nEli siis nämä: https://www.chainreactioncycles.com/...rp-prod191606?\n03.12.2019, 18.14 #2813\nMuuten ei ongelmaa, mutta navoissa ei luultavasti ole paikkaa jarrulevylle.\n03.12.2019, 18.19 #2814\nTuota vähän pelkäsin kun paketin avasin, ei pitäs aina ostaa kun halvalla saa. Saattaa olla että laitan myyntiin Fillaritorille tai sitten viritän vanhaan Nishikin vannejarruhybridiin alkuperäisten tilalle. Onnistuukohan noihin taas Alivio takapakan asennus jos tuohon vanhaan laittas?\n03.12.2019, 21.15 #2815\n^Freehub: Shimano 8/9/10/11-speed. Ja vaikka ois 7-speed niin menee kunhan laittaa tarvittavan määrän spacereita, jotta pakan saa kiristettyä kiinni eikä jää heilumaan sivusuunnassa. Mitä muuten maksoi?\n03.12.2019, 22.51 #2816\nVajaa 80€ noille jäi hintaa, joten ei tässä korkealta tiputa.\n03.12.2019, 23.18 #2817\nMä huolsin hiukan vanhemmat pyykkinaru-Sorat (mitkä jumitteli varsinkin pienemmälle vaihtaessa miten sattu) kuorimalla kumit ja suihkimalla ensin brake cleanerilla kaikista raoista reilusti ainetta läpi - tuli paljon ruskeenharmaata töhnää ulos -, sitten annoin kuivua ja annostelin maltillisesti teflon sprayta perään. Valutus vähän joka asennossa ja ylimääräiset rätillä pois. Nuo toimii edelleen kun uudet, mutta kilsoja on kyllä alla vähemmän kun ikää.\n03.12.2019, 23.21 #2818\nVanhan vaseliinin ja pölymoskan seos jumii kahvan toimintaa. Ota kahvakumi pois ja ruuttaa alakautta ja huoltoluukusta rasvapoistoainetta painepullosta reilusti kahvan sisään. Sitten kuivaus paineilmalla ja perään ohut vaseliini/öljy. Toimii.\nMulla teki tuota heti kun lämpö laski alle 10c ilmeisesti vanha moska jähmettyi liikaa.\nNiin ja se kahvakumi kannattaa tosiaan ottaa kokonaan pois. Siitå tulee äkkiä entinen rasvojen kanssa leikkiessä.\n04.12.2019, 10.49 #2819\nOkei, kuulostaa ihan loogiselta. Kiitos vinkeistä, pistetään kokeiluun.\n04.12.2019, 18.10 #2820\nSramin GX takavaihtaja, 11 Lehtinen pakka ja Sramin Force 22 etuvaihtajana.\nOngelmana on etten saa kunnolla säätöihin. Olenko minä syy ongelmaan vai osien yhteen sopivuus?\nVaijerin hienosäätö on laitettu Vaijerin vaippaan.\nSivu 94 / 140 Ensimmäinen ... 44849293949596104 ... Viimeinen\nViimeinen viesti: Eilen, 17.43


Tutista luopumisen helppous ja vaikeus | Jollyroom\nTutista luopumisen helppous ja vaikeus\nLapsille tutti on tuttu ja turvallisuuden tunnetta tuova esine. Siksi siitä luopuminen voi olla hankalaa. Mitä asioita vanhempien pitäisi siis ottaa huomioon, kun lapsen on aika oppia pois tutin käyttämisestä?\nSe, että lapset haluavat imeä tuttia, johtuu heidän luontaisesta imemisrefleksistään, joka auttaa heitä vauvoina saamaan tarvitsemansa ruuan. Mikäli vauvalla on voimakas imemisen tarve, on tutin käyttäminen hyödyllistä. Samalla tutista ja sen imemisestä tulee lapselle lohtua ja turvaa tuova tapa. Liian kauan tuttia ei kuitenkaan kannata käyttää, sillä se saattaa johtaa sekä purenta- että ääntämisvikoihin. Jotta näiltä ongelmilta vältytään, suositellaan tutin käytön lopettamista viimeistään 2–3 vuoden iässä.\nJotta tutin käytön lopettaminen olisi hieman helpompaa, olemme keränneet tähän kuusi vinkkiä, joita voitte kokeilla siellä kotona. Ja mikäli keinot eivät tepsi ensimmäisellä kerralla, on toinen kerta jo varmasti paljon tuloksekkaampi. Kärsivällisyys on kaiken A ja O, kuten aika monessa muussakin asiassa. 😉\nIhan ensimmäisenä täytyy huomioida, että tutin käytön vähentäminen kannattaa aloittaa ajoissa. Valmistele lastasi siihen, että jatkossa tuttia ei välttämättä saakaan ihan kaikissa tilanteissa. Sopikaa lapsen kanssa myös jokin sopiva hetki tutin käytön lopettamiselle, ja laskekaa siten yhdessä tunteja tai päiviä.\nToinen pikkulapsille toimiva keino myös se, että he saavat tuntevat itsensä hieman vanhemmiksi ja isommiksi kuin ovat. Kokeilkaa vaikka tuttien antamista jollekin pehmolelulle tai nukelle. Kun lelut ovat ottaneet tutit käyttöön, voit vielä kirjoittaa lapselle kirjeen, jossa pehmoeläimet ja nuket kiittävät lasta uusista tuteistaan.\n”Tuttien on asuttava sängyssä”. Kerro lapselle, että tuttien täytyy tästä eteenpäin asua sängyssä. Ota lapsi mukaan leikkiin ja annan hänen päättää, missä kohtaa sänkyä tuttien pitäisi lapsen mielestä asua. Tarvittaessa voit kertoa lapselle, että tuteista tuntuu turvalliselta olla sängyssä ja että lapsi voi lohduttaa niitä pitämällä niitä kädessään.\nHae helpotusta myös lastenkirjoista ja tarinoista. Vie lapsesi seikkailuun tarinoiden maailmaan, ja lue hänelle tarinoita muista lapsista, jotka ovat jo luopuneet tuteistaan. Kirjastosta löytyy usein hyviä tuteista luopumiskirjoja, ja halutessasi voit keksiä myös tarinan itse. Ja mikäli käy oikein hyvin, lapsi saattaa itse innostua tutista luopumisesta ja kantaa ne sinun puolestasi roskikseen! 🙏 😄\nJoillekin sopiva vaihtoehto on myös kerralla kaikesta tutin käyttämisestä luopuminen. Voit tehdä siitä myös lapselle hauskan leikin sanomalla esimerkiksi, että ”tutti ei ole kadonnut, se vain muuttui näkymättömäksi”. Toinen vaihtoehto on myös kertoa lapselle, että tutti on mennyt rikki. Riippumatta siitä kummalla tavalla tutin käyttäminen lopetetaan, ota lapsesi mukaan tutin leikkiin ja kerro, miksi tuttia ei voi enää käyttää.\nPyydän apua myös lastentarhasta ja anna lapsen ottaa mallia muista. Päiväkodissa voit esimerkiksi ohjeistaa, ettei tuttia anneta kuin vain ”hätätapauksissa”. Lapset rakastavat muiden lasten tekemisien kopioimista, ja sillä tavalla he oppivat asioita nopeasti – myös eroon tuteista.\nTutin käytöstä luopumiseen voi liittyä paljon kyyneliä ja itkua, erityisesti yöaikaan. Kerro lapselle, että on täysin hyväksyttävää olla surullinen ja ikävöidä tuttia. Toisinaan jopa jonkinlainen pieni lahja, esimerkiksi pehmolelu, voi olla tarpeen, jotta lapselle osoitetaan kiitosta ja arvostusta tutista luopumisen jälkeen. Kävipä lapsesi tutista luopuminen helposti tai nopeasti, tulevat he joka tapauksessa olemaan ylpeitä omasta suorituksestaan! ❤\nHyvin suunniteltu on puoliksi tehty – tässäkin asiassa. Onnea matkaan ja isot halaukset!


Condor Gaming Ltd Entercash Euteller Live Casinot MasterCard Neteller NetEnt Live Paysafecard SafetyPay Skrill Sofort Trustly Urheiluvedonlyönti Visa Zimpler huhtikuu 7, 2020 by\tYlläpito\nb-Bets on Condor Gaming Ltd:n kolmas Kasino ja nyt Kasinoita on jo 5 kappaletta. Muut heidän Kasinonsa ovat Rembrant Casino, Casino Sieger, 24Bettle ja Big5 Casino. Erottavana tekijänä on b-Bets Casinolla bonusta 250€ asti ja paljon muita bonus tarjouksia, joka tekee tästä Kasinosta mielenkiintoisen kohteen.\nPelejä Kasinolla löytyy yli 2000 nimikettä, 22 pelinvalmistajan tuotannosta ja valikoima on riittävä lähes kelle vain. Pelinvalmistajista löytyvät kaikki tutut, tuntemattomat ja tärkeimmät valmistajat, kuten BetSoft, NetEnt, Pragmatic Play, Microgaming jne. Live Kasino pöydät Kasinolla ovat NetEntin toimittamia, mutta valitettavasti NetEntin valikoima ei ole aivan yhtä laaja kuin muilla kilpailijoilla.\nLöydät B-Bets Kasinolta monia eri maksutapoja talletuksia ja kotiutuksia varten. Yksi sellainen talletus tapa, jonka lähes jokainen pelaaja tuntee ja tietää toimivaksi jo aikaisemmasta on trustly ja monelle on tuttu myös Euteller. Niitä käytät suoraan oman pankkitilisi kautta. Kasinon minimi talletus on hyvin pienehkö 10 €. Kotiutukset luvataan käsitellä 48 tunnin kuluessa ja rahojen pitäisi olla tililläsi 1-2 päivässä riippuen kotiutustavasta.\nB-Bets on Condor Malta Ltd:n ylläpitämä ja hallinnoima tuotemerkki, joka on asianmukaisesti rekisteröity Maltan lakien mukaisesti ja jolla on rekisterinumero C 70089 ja sen rekisteröity osoite on osoitteessa 13, Paolo Court, Giuseppe Cali Street, Ta ’Xbiex TBX 1423, Malta (jäljempänä’ Condor Malta ’). Condor Maltalla on lupa tarjota pelipalveluita tyypin 1 pelipalveluiden lisenssillä MGA / B2C / 340/2016 (jäljempänä ’Maltan lisenssi’), jonka Malta Gaming Authority MGA on myöntänyt 1.8.2018.


Suvi-Anne Siimes toivoo suomalaisen ajattelun rikastamista - TELA\nEtusivu → Uutishuone → Uutiset → Suvi-Anne Siimes toivoo suomalaisen ajattelun rikastamista\nSuvi-Anne Siimes toivoo suomalaisen ajattelun rikastamista\nToimitusjohtajamme Suvi-Anne Siimes pohtii tuoreessa Kanava-lehden kolumnissaan suomalaista konsensuksen perinnettä. Hän pitää Suomen EU-politiikkaa konsensushakuisena ja yksioikoisena. Tarvitaan suomalaisen ajattelun rikastamista.\nSiimeksen mukaan suomalaisen ajattelun rikastaminen on tarpeen, sillä maamme EU-politiikka on ollut lähes koko jäsenyytemme ajan hyvin konsensushakuista. Hyvin voimakasta sisäistä konsensusta pidettiin pitkään melkein itseisarvona myös maamme omien unionikantojen muodostamisessa. Siksi EU-asioista ei juuri riidelty ennen finanssi- ja eurokriisejä edes opposition kanssa.\n"Konsensuksen perinne on pienen maan kannalta monin tavoin arvokas ja vaalimisen arvoinen asia, ja sitä tarvitaan uskoakseni isoissa, kansallisesti merkittävissä kysymyksissä myös jatkossa. EU-politiikan ainoaksi ohjenuoraksi se on kuitenkin liian rajoittava. Siksi Suomeenkin on hyvä rakentaa määrätietoisesti lisää sellaisia kanavia ja verkostoja, joiden kautta unionin arkipäivään kuuluvat poliittiset ja intellektuaaliset erimielisyydet voivat tulla näkyviksi myös kotimaan EU-keskustelussa ja siitä seuraavassa päätöksenteossa", kirjoittaa Siimes.\nSiimeksen kolumni ”Konsensus ei aina riitä” on julkaistu alun perin Kanava-lehden numerossa 6/2019. Kolumni on nyt luettavissa kokonaisuudessaan myös asiantuntijakirjoituksissamme.


Pitihän mun kirjoittaa Velhon 2v -postaus jo paljon aiemmin, mutta oon taas löysäillyt tän blogin kanssa. Velholle tuli siis täyteen kaksi vuotta snautserimaista elämää toukokuun 27. päivä, ja asiaan kuului tietystikin maksalaatikkokakku nakkikynttilöillä, lelulahja ja synttärilaulu. Synttärinä en tällä kertaa ottanut mitään poseerauskuvia, mutta niitä saatiin sitten vähän myöhemmin kesäkuussa, kun Vekku sai Raililta trimmin.\nOn se mun mielestä kaunis poika!\nMe käytiin Velhon kanssa heti 2v-synttärin jälkeen selkäkuvissa ja tulokset oli ilahduttavat. Selkä oli kauttaaltaan puhdas, LTV0, VA0, SP0 ja olat myös terve/terve. Velhosta tulikin ensimmäinen snautseri, joka sai virallisen olkatuloksen. Vekku on nyt tutkittu aika lailla niin perusteellisesti kuin voi ja kaikki tulokset on priimaa niitä pahuksen C-lonkkia lukuunottamatta. No, näillä me kuitenkin pärjätään hyvin!\nVelhosta tulikin tässä kaikessa hiljaisuudessa sekä isoveli että enomies. Vippi-äiti synnytti toukokuussa kolme pikkusiskoa, jotka pääsin näkemään samalla kun Velho sai Raililta trimmin, kun Raili oli pentujen kanssa käymässä Mihalassa Porvoossa. Italiassa Aulerco-kennelissä asuva Alessa-sisko puolestaan synnytti jopa kymmenen pentua, kaikki hienosti neljässä tunnissa.\nMeillä oli tarkoitus mennä Velhon kanssa erkkariin ja Oulun KV- ja NORD-näyttelyihin. Velholla kuitenkin todettiin juuri ennen erkkaria kennelyskä, joten siinä meni sitten nuo Oulunkin näyttelyt antibioottien doping-varoaikojen takia. Kennelyskä ei missään vaiheessa ollut paha, itse asiassa ei Velho yskinyt ollenkaan missään vaiheessa. Aivasteli ja pärski vain, ja nenä vuosi vähän. Mä epäilin sillä alunperin nenäpunkkia ja vein sen lääkäriin sen takia, mutta siellä paljastuikin sitten kennelyskä. Eipä Velho ollut edes tavannut mitään koiria puoleentoista viikkoon tossa vaiheessa, joten lääkärin mukaan tässä oli vain täytynyt käydä huono tuuri ja Velho oli nuuskinut maassa jotain kohtaa mihin sairas koira oli pärskäissyt. Antibiootit toimi Velholle tosi nopeasti ja oireet lähti parissa päivässä pois, mutta eipä meillä näyttelyihin ollut silti mitään asiaa. Täytyy sanoa, että mä olin tästä alussa tosi rikki ja pahoillani, kun olin odottanut näitä näyttelyitä ja Oulun kesäreissua (sisarusten tapaamista jne...) tosi paljon. Mutta eipä voi mitään. Nyt Velho on jo ilmoitettu pariin uuteen näyttelyyn, ja vielä meinasin ilmoittaa useampaan muuhunkin.\nErkkarissa käytiin kuitenkin, koska Ukkokin oli sinne ilmoitettu. Eipähän tarvinnut miettiä, että kuka esittää toisen koiran, jos molemmat sattuvat pääsemään paras uros -kisaan. Erkkaripäivä oli tosi kuuma ja aurinkoinen, kuten nyt kaikki muutkin päivät ovat tässä olleet. Tuomarina uroksilla oli (kahden tuomarimuutoksen jälkeen) suomalainen Marina Markio. Sekä koirilla, että ihmisillä oli kyllä tukalat oltavan kehässä. Koirat sai sentään olla kehän ulkopuolella varjossa, mutta meikämandoliini otti kehänlaidalla sen verran innokkaasti kuvia koirista, että jossain vaiheessa tuli jopa pieni epäily auringonpistoksesta ja piti mennä ostamaan Snautserikerhon lippis, kylmää juotavaa, ja mennä varjoon istumaan.\nUkko ei ole kauhean hyvin kuumaa kestävä koira, joten ei ollut sille ideaalein kehäpäivä. Se keksikin kehässä, että haluaisi käydä istumaan. Niinpä se pylly sitten yritti kohdata maata jatkuvasti kehässä seistessä. Tää oli kyllä sille uusi juttu, on muutenkin melko liikkuvainen ja sikäli haastava esitettävä (mutta rakastaa näyttelyitä ja esiintymistä!), mutta kyllä me pärjättiin. Meidän suureksi ja iloiseksi yllätykseksi Ukko voittikin sitten valioluokat urokset! Sinne jäi monta todella hienoa urosta taakse. Ukko sai samalla ISPU-SA:n, joita kerätään erkkareista ISPU-valiota varten (International Schnauzer-Pinscher Union) ja myös toisen FinnSieger -pisteen. FinnSieger -titteliin tarvitaan kolme pistettä, nämä tulee siis tietyiltä "FinnSieger -oikeudet" omaavilta erikoistuomareilta luokkavoitoista. Ukko on itse asiassa voittanut luokkansa SA:lla muistaakseni neljällä eri erikoistuomarilla (viidestä erikoistuomarista, joilla se on käynyt), mutta yksi tuli junioriluokasta mistä ei vielä FinnSieger-pisteitä saa, ja toinen erikoistuomarilta, jolla ei ole vielä FinnSieger-statusta.\nParas uros -kisassa meille kävikin sitten harvinaiset, eli tuomari sijoitti valioluokassa Ukon jälkeen kakkoseksi tullen Bonzen Elrosin ykköseksi, ja Ukko jäi sitten neljännelle sijalle veteraaniuroksen ja avoimen uroksen jälkeen. Tuomarin perustelu oli, että Bonzen Elros liikkui Ukkoa paremmin PU-kehässä. Hirmu hyvin Ukko pärjäsi joka tapauksessa joten eipä tuo nyt jäänyt harmittamaan. Tuomari mainitsi Ukon arvostelussa hiukan kinnerahtaasta takaliikkeestä, joten veikkaan että kyse oli siitä, koska tuomari liikutti neljä parasta koiraa vielä yksitellen edestakaisin ennen lopullisen järjestyksen valitsemista. Muutenhan Ukko liikkui PU-kehässä paremmin kuin aiemmin, siis sikäli että meni rauhallista tasaista ravia. Valioluokassa oli välillä innostustaan pyrkinyt laukalle ja toisaalta tietyssä kohtaa kehää oli sen mielestä joku kauhean kiinnostava haju maassa. PU-kehässä ei enää ollut näitä juttuja.\nBonzen Elros valittiin lopulta sitten koko näyttelyn Best In Show:ksi (onnea!) ja mua vähän nauratti siinä se, että "Ukko oli niin hyvä, että voitti jopa BIS-koiran" :D No vakavasti sanoen, oli varmasti ansaittu voitto Bonzen Elrosille ja se oli todella komea koira huippukarvalla! Ei siis mitään hampaankolossa.\nUkon arvostelu erkkarissa: "Erinomaista tyyppiä, hyvin urosmainen ilme, hyvä pää ja kaula, kauniit korvat ja häntä, eturinta voisi olla selvempi, riittävästi kulmautunut edestä ja takaa, ensiluokkainen turkki ja väri, liikkuu sivusta hyvin, takaa aavistuksen kinnerahdas. ISPU-SA."\nMä olen oikeastaan sanasta sanaan samaa mieltä tuomarin arvostelun kanssa. Ukon vahvuudet on mun mielestä karva ja väri, pää, hyvä liike (pitää myös ylälinjansa liikkeessä), luonnostaan kauniisti asettuneet korvat ja häntä, liioittelemattomat kulmaukset sekä hyvä sukupuolileima. Sen heikkoudet on pienehkö eturinta, hieman pitkä lanne ja vähäsen pysty/suora kyynärvarsi (joista tämä tuomari ei tosin maininnut) ja takaliikkeen kinnerahtaus. Ihana, komea poika se on kuitenkin kokonaisuudessaan.\nUkon luonnetestistä mun on pitänyt tehdä oma postauksensa ja se on tulossa jossain vaiheessa, kun saan aikaiseksi!\nVelhon kuulumisia ei oikeastaan ole kummempia. Käytiin kesäkuun alussa hellepäivinä muutaman kerran Rajasaaressa koirapuistossa (ihana koiraparatiisi, kokonainen saari varattuna koirapuistolle) ja Velho viihtyi mainiosti. Vaikea on näillä helteillä keksiä, miten koiran kanssa ulkoilisi, joten Rajasaari ja sen ranta on ollut tosi hyvä vaihtoehto kotona ollessa. Nyt ollaan viihdytty mökillä, missä Vekku on päässyt leikkimään kaikkien aikojen lempileikkiään eli Hippo-vesilelun hakemista järvestä. Velho haluaisi leikkiä sitä mökillä koko ajan, jos saisi päättää. Sen mielestä ei ole mitään ihanampaa kuin hypätä laiturilta järveen Hipon perässä ja noutaa se takaisin rantaan. Oman elämänsä noutaja.\nEhdittiin muuten aloittaa kesäkuussa taas ohjatuissa rally-treeneissä käyminen uudestaan. Mökillä ollessa tulee vähän taukoa, mutta olipa taas virkistävää ja kivaa päästä treeneihin, ja Vekku tekee oikein pätevästi. Tosin häiriöherkkyyttä on sen verran, että vähän oon ruvennut arastelemaan kisoihin ilmoittautumista - vaikka viime vuoden lopulla ehdittiin jo saada paikkakin yksiin kisoihin (jotka meidän osalta sitten peruuntui muista syistä). On vähän ollut sellaisia fiiliksiä, että ollaanko me nyt valmiita vai eikö, ja mikä on tarpeeksi valmis. Toisaalta kun ollaan jo kauan sitten pystytytty treeneissä tekemään ratasuorituksia, jotka ohjaajan mukaan menisi läpi kisoissa, ja toisaalta taas sitten se häiriöherkkyys (ja sen osalta kumpi on pahempi, ulko- vai sisäkisat? Äh, en tiedä). Saa nyt nähdä sitten milloin me niihin kisoihin lopulta päästään.\nTäytyy sanoa, että mä oon sellainen koiranomistaja, että mun mielestä kaikista antoisinta on koiran kanssa harrastaminen. Nautin aidosti rally- ja aksatreeneistä ja usein vaikka olisi nihkeä olo sinne lähtiessä, niin treenien jälkeen on tosi kiva fiilis - vaikka kaikki ei olisikaan mennyt putkeen. On vaan kivaa tehdä oman koiran kanssa, oppia uutta ja kokea sitä yhteyttä.\nVelhon kuvat on ottanut Raili Kärkkäinen ja Ukon kuvat erkkarista Petra Tiittanen.\nHuh, kylläpä ehti mennä pitkä aika kirjoittelematta blogiin. Tuntuu aina, että mitä pidempi aika menee, sitä suurempi kynnys on alkaa kyhäämään postausta. Tässä tulee nyt kuitenkin vihdoin jotain.\nMeille kuuluu ihan hyvää. Ollaan tänä keväänä tehty aika paljon sellaisia parin tunnin megalenkkejä, ihan koska ollaan nautittu lenkkeilystä keväisessä säässä niin kovasti. Toisaalta mä oon entistä paremmin huomannut myös, että palautuminen ja lepopäivät on myös tärkeitä. Velho kyllä jaksaisi lenkkeillä vaikka hamaan tappiin, mutta jossain kohtaa huomasin ihan pientä ontumista, joka meni pois kun otettiin vähän rauhallisemmin - rasituksesta johtuvat ontumiset on ilmeisesti aika yleistä.\nHarrastusrintamalla on ollut rauhallista. Agilityssa ollaan käyty tämän kevään ajan, kun ollaan jaettu treeniporukan vuorot minuuttiaikataululla niin, että ollaan paikalla Velhon kanssa yksin ja vain ohjaaja meidän lisäksi. Hallilla myös maskipakko. Rallyssa sen sijaan ei olla käyty, kun siellä on koko treeniryhmä kerrallaan paikalla. Ollaan vaan ilmoiteltu poissaoloista ja otettu korvaukseksi omatoimitreenikertoja - joita ei olla vielä käytetty paria lukuunottamatta. Olisi varmaan alettava jossain vaiheessa käymään 😃.\nViime vuoden alussa kirjailin meille joitain tavoitteita loppuvuodeksi. Noh, koronan takia ne jäi isolta osalta toteutumatta, mutta käydään nyt vähän läpi. Terveyden osalta piti pysyä terveenä, mikä toteutuikin niitä perhanan struviittikiteitä lukuunottamatta. Luustokuvissa ja silmäpeilauksessa piti käydä ja käytiinkin ja vähän ylimääräistäkin. Velholta kuvattiin siis lonkat C/C ja kyynärät 0/0, silmät peilattiin terveiksi ja tämän lisäksi myös polvet (0/0) ja sydän todettiin terveiksi. Otin Velholta myös geenitestin, jonka mukaan Velho on terve ei-kantaja kaikissa testatuissa sairauksissa (MyDogDNA:n paketti on todella kattava), mutta snautsereille tärkeimmin DCM:ssä eli dilatoivassa kardiomyopatiassa. Selkäkuvissa ei vielä käyty vaan päätin odottaa kahden vuoden ikään. Velho täyttää kaksi ihan just ja kuvausaikakin on jo varattu. Samalla kuvataan olat, kun Kennelliitto on alkanut tänä vuonna lausua niitäkin. Ei sillä, että mä epäilisin niissä olissa olevan mitään, mutta halusin vaan huvikseen kaiken mahdollisen. Jollei joku ehdi tässä välissä ensin, tulee Vekusta ensimmäinen snautseri, jolla on virallinen olkalausunto.\nVelho ja kaverinsa Dallas koirapuistoilemassa\nNiin, ja osteopatiassa käytiin kerran. Korona-aikana sitä välttelee kaikkea tämmöistä ylimääräistä, ja toisaalta eipä sieltä kummempia jumeja löytynytkään (käytiin ennen näyttelysumaa, jotta kroppa ja liike olisi mahdollisimman hyvässä kunnossa), eikä näin nuorella koiralla yleensä niitä kuulemma kauheasti ole.\nRally-tokossa oli tarkoitus hallita alokasluokka, osallistua epiksiin sekä kisoihin ja saavuttaa RTK1. Juu ei, kiitos koronan. Epiksiä tuntuu muutenkin olevan tosi vähän ja silloin kun niitä on, menee ne heti täyteen. Kisoja ei paljoa ehditty järjestää viime vuonna. Alokasluokka meillä on kyllä mun mielestä aika hyvin hallussa (no juuri nyt ei vaan olla pitkään aikaan päästy kunnolla treenaamaan) ja mähän ilmoitinkin meidät ihan vuoden lopussa muutamiin kisoihin, joihin oltiin varasijoilla ja yhteen saatiin sitten paikkakin, mutta sitten tuli se virtsakide-episodi ja antiobiootit, joiden doping-varoaika ei ehtinyt täyttyä. Joten se siitä.\nAgilityssa oli tavoitteena vain pitää hauskaa ja opetella perusjuttuja ja se tavoite nyt täyttyikin. Kontaktiesteet meillä vielä aika paljon vaiheessa, mutta muuten on edistytty ja on ollut kivaa, tykätään molemmat tosi paljon. Kyllä me ollaan möllivalmiita (hypäriradalle, koska ne kontaktit).\nNäyttelyt taas, nohhh. Tavoite oli kaksi sertiä Suomesta, yksi cacib ja Baltian junnuvalioarvot. Nämä tavoitteet oli tietenkin kirjattu ennen koronaa, joten aika paljon jäi saavuttamatta. Kesän lopussa ehdittiin kuitenkin käydä muutamissa näyttelyissä, joista saldona 1x sert ja 2x vara-sert. Sertitavoite siis ainakin täyttyi puoliksi, muut eivät sitten kyllä 😃. Cacibiin oli kyllä mahdollisuus, koska käytiin kahdessa KV-näyttelyssä, mutta eivät ne sattuneet Velhon kohdalle. Ei kyllä kaiken kaikkiaan silti voi sanoa, että olisin millään tavalla tyytymätön meidän näyttelymenestykseen. Neljä näyttelyä, joista kaikista ERI ja kolmesta SA. Kerran VSP, kerran serti, kaksi varaa. Ei huono lainkaan mun mielestä.\nMitäs sitten tänä kuluvana vuonna? No laitetaanpa jotain tavoitteita ylös, vaikka kohta hätyytellään jo vuoden puoltaväliä.\n- Selkä- ja olkakuvat\n- Rally-kisojen korkkaaminen ja ehkä RTK1?\n- Agissa kontaktiesteiden opetteleminen, kepeissä pään/katseen fokus alemmas, mahdollisesti möllikisoihin?\n- Edistyminen edelleen toisten koirien ohituksissa lenkeillä\nUkolla on ollut tässä viime viikon aikana syytä juhlaan. Paitsi, että se täytti 4v, se myös kävi uusimassa silmäpeilinsä - eläinlääkärin mukaan "käytös 10+++ ja silmätkin täyttä priimaa" - ja viikko sitten se luonnetestattiin pistein 138+++. Ukkelin luonnetestistä ajattelin seuraavaksi tehdä ihan oman postauksen, kun olin sitä taas seuraamassa ja kuvaamassa.\n- toukokuuta 25, 2021 Ei kommentteja:\n- tammikuuta 29, 2021 Ei kommentteja:\nNyt tulee varmaan hirveä pläjäys, kun haluan kirjoittaa kaiken tänne muistiin, ja tässä ollaan ehditty tehdä yhtä sun toista edellisen postauksen jälkeen.\nSyyskuussa käytiin Velhon kanssa kolmena peräkkäisenä viikonloppuna näyttelyissä. Ensimmäisenä oli vuorossa Helsingin KV-näyttely 12.9. Täällä oli myös Ukko mukana. Mä olin ollut kaksi päivää aiemmin leikkauksessa, kun mun sormesta poistettiin enkondrooma (hyvälaatuinen kasvain) ja tuona näyttelypäivänä sattui satamaan, joten paikan päällä tuli oltua varsinaisessa varustuksessa. Käsi paketissa ja muovipussin sisässä (johon olin leikannut etusormen ja peukalon kohdalle reiät namittamista varten), sadetakki ja kumpparit päällä ja panacodeilla lääkittynä.\nVelho oli taas ilmoitettu nuorten luokkaan, koska kyseessä oli KV-näyttely, ja se oli taaskin nuorten luokassa ainoana. Tuomarina oli Leni Finne. Tuomari kysyi heti siinä koiraa esittäessäni, että mitä sun kädelle on sattunut ja kun kerroin olleeni juuri leikkauksessa ja nyt panacodeissani, niin hän vaan tokaisi jotain, että hyvänen aika, ja silti tulit näyttelyyn! Mumisin siihen vaan jotain, että kun kerran olin koiran ilmoittanut... Velho oli taas hyvin tuttavallinen ja innokas tuomaria kohtaan ja halusi hyppiä häntä päin, mutta tämäkään tuomari ei onneksi pannut pahakseen. Kopeloi Velhon läpi, juoksutti, saneli arvostelua ja kun kävi vinkulelun kanssa katsomassa Velhon ilmeen, niin huudahti ääneen "Oho! Onpa sillä vielä pentumainen ilme!" Tällöin arvelin mielessäni, että taitaa jäädä meiltä tänään SA saamatta. Näin kävikin, Velho sai ERI:n ja voitti luokkansa, mutta SA:ta ei tällä kertaa tullut.\nMulla ei ollut mikään maailman paras olo, varmaan leikkauspotilaana olosta johtuen, joten Anni lähti ekaa kertaa ikinä viemään Ukkoa yksilöarvosteluun. Kertoi tuomarille olevansa ekakertalainen ja tämä suhtautui ymmärtäväisesti. Ukko oli aika hyrränä, se on muutenkin helposti vähän levoton esiintyjä kun on niin innoissaan, mutta homma saatiin kunnialla hoidettua ja Ukollekin ERI. Ukko sijoittui valioluokassa kakkoseksi hienon puoliveljensä Rokin (Möllerhaus New Life With Mercy) jälkeen, mutta jäi Ukollakin SA tällä kertaa saamatta. Loppujen lopuksi taisi koko näyttelyssä vain kaksi urosta ja kaksi narttua saada SA:t. Hilu (Mihan Savonmuanhilima) oli taas kolmantena mihalaisena mukana narttujen veteraaniluokassa ja oli ROP-vet ja PN2. ROP oli lopulta Bonzen Ganesha "Severi" ja VSP emänsä Bonzen Cecilia "Martta", hienoja koiria kumpikin.\nVelhon arvostelu: "Oikeat mittasuhteet, riittävä luusto, hieman erisuuntaiset pään linjat, hyvät tummat silmät, vielä hieman pentumainen ilme. Hyvät korvat, kaula, ylälinja. Sopiva eturinta, oikeanmallinen rintakehä, niukahkot etukulmat, ok takana. Erinomainen karvanlaatu, oikea askelpituus." NUO-ERI1\nUkon arvostelut: "Riittävät mittasuhteet, riittävä luusto, hieman erisuuntaiset pään linjat, hyvät tummat silmät, hyvät korvat, kaula, ylälinja. Sopiva eturinta, oikeanmallinen rintakehä, hieman pitkä lanneosa, saisi olla hieman voimakkaammin kulmautunut. Oikea karvanlaatu, riittävä askelpituus, hieman niukka maski." VAL-ERI2\nSiitä viikon päästä 19.9. lähdettiin sitten Velhon kanssa kahdestaan Lahden ryhmänäyttelyyn. Käsi vielä paketissa, mutta olo jo parempi. Sain onneksi iskältä kyydin, kun en voinut vielä ajaa itse, mutta näyttelyssä oltiin sitten kahdestaan. Tuohon näyttelyyn oli ilmoitettu vain kuusi p&s snautseria ja Velhon olin nyt laittanut junnuluokkaan. Tällä kertaa sillä oli junnuissa kilpailijanakin toinen uros.\nTuomari tässä näyttelyssä oli Maarit Hassinen. Hän jutteli Velholle ystävällisesti kun Velho meni taas täydellä höyryllä tervehtimään. Vähän oli Velholla ravaamisen kanssa vaikeuksia, kun kentän laidalla oli sen verran paljon muita ihmisiä ja koiria jotka kiinnosti, mutta kyllä mä sieltä liikkeetkin lopulta sain esille. Velho sai ERI:n ja voitti lopulta luokkansa ja sai SA:n. Koska muissa luokissa ei ollut uroksia, oli Vekku sitten samantien myös PU1 ja sai ensimmäisen sertinsä, jihuu! ROP-kehässä oli sitten vastassa veteraaninarttu Merdico Meteli, joka pesi Velhon ja näin Velho oli lopulta VSP. Olin oikein tyytyväinen, koska tässä näyttelyssä järjestettiin myös ryhmäkisat ja useammastakin syystä (vallitseva koronatilanne, pitkähkö matka kotiin, ja se, että mulla oli iskä siellä kyydittäjänä odottelemassa) ei mua olisi kauheasti huvittanut jäädä loppupäiväksi odottelemaan ryhmiä. VSP oli siis meille ihannetulos! Tässä näyttelyssä myös valioitui PN2 ollut Raappavuoren Kimurantti, onnea!\nVelhon arvostelu: "Erinomainen tyyppi. Tiivisrunkoinen uros. Hyvät mittasuhteet. Erinomaiset pään linjat. Miellyttävä ilme, joskin alas kiinnittyneet korvat. Kaunis kaula, ylälinja. Hyvin kulmautunut ja sujuva liike kun malttaa. Karkea turkki. Tasainen pippuri/suola väri. Mukava luonne." JUN-ERI1 SA PU1 SERT VSP\nSiitä viikon päästä 26.9. lähdettiin Velhon kanssa vielä Sastamalan ryhmänäyttelyyn, tällä kertaa sain jo itse ajaa kun käsi oli vapautunut, joten tehtiin ihan vain kahdestaan roadtrippi. Tuomarina oli taas Maarit Hassinen. Tämä mua oli vähän harmittanut, kun aikataulut julkaistiin. Alun perin tässä näyttelyssä tuomarina piti olla snautserispesialisti Marianne Holm, jonka estyminen kuitenkin ilmoitettiin varhain, ja tilalle tuli Harto Stockmari. Hänelle luulin Velhoa vieväni, kunnes ihan yllättäen tuomari sitten oli taas vaihtunut. Laitoin tästä vähän hämmentynyttä palautetta näyttelynjärjestäjälle, kun heidän nettisivuillaan tuomarilistassa kuitenkin luki loppuun saakka Stockmari, ja Hassinen oli juuri viikkoa ennen arvostellut saman rodun... en saanut kuitenkaan koskaan vastausta. Eipä yllätä.\nLähdettiinpä kuitenkin, jos ei muuten niin ihan vaan harrastuksen vuoksi. Paikalle taisi olla ilmoittautunut kymmenisen snautseria. Velhon lisäksi junnuluokassa oli toinenkin uros. Vekku malttoi jo esiintyä ihan suht kivasti toisenkin kanssa samaan aikaan. Yksilöarvostelussa tuli taas ERI, ja Velho voitti luokkansa ja sai SA:n - ei yllättänyt, kun kerran sama tuomari oli viikkoa aiemminkin palkinnut Velhon korkealle. PU-kehässä Velho tällä kertaa kuitenkin hävisi toiselle SA:n saaneelle urokselle, nuorten luokan Raappavuoren Latausvirralle. Latausvirta sai ensimmäisen sertinsä ja Velholle siis vara-serti. Eipä haittaa, kun ei toisesta sertistä olisi ollut nyt mitään hyötyäkään kun valioitumiseen tarvittavien sertien pitää kaikkien olla eri tuomareilta. Tuomari totesi mulle PU-kehässä koirat sijoitettuaan, että muistaa palkinneensa Velhon viime viikolla, mutta tällä kertaa meni nyt näin päin, mutta molemmat komeita koiria. Raappavuoren Latausvirta oli myös lopulta ROP, VSP oli Brozen's Aint It Funny. Nämä kolme taisivatkin olla sitten ainoat SA:n saaneet tuossa näyttelyssä.\nVelhon arvostelu: "Tanakkarunkoinen, neliömäinen uros, jolla hyvät pään linjat. Vahva kuono. Hieman kaulanahkaa. Hyvä kaula ja ylälinja. Tasapainoiset kulmaukset. Yhdensuuntaiset liikkeet. Erinomainen karkea turkki, tasainen pippuri & suola väri." JUN-ERI1 SA PU2 VARA-SERT\nVoisi sanoa, että ihan hyvin piti tällä tuomarilla siis linja. 😊\nSiinä olikin sitten tämän vuoden näyttelyt, seuraavan kerran mennään kehään todennäköisesti vasta aikaisintaan ensi keväänä. Talvella keskitytään sitten muihin harrastuksiin, ja ollaanhan me jo nytkin tietysti muutakin tehty kun vain näytelty! Agilitykausi alkoi syyskuun alussa ja samoin rally-tokon jatkuva treeniryhmä, tosin siihen liityttiin mukaan vasta syyskuun puolessa välissä ton mun käden takia. Vitsi, että oon innoissani siitä, miten hyvä meininki meillä on Velhon kanssa ollut molempien lajien treeneissä! Tuntuu, että ollaan ehkä päästy enimmän teini-iän ohi (en sano pahimman, koska ei se oo ollut oikeasti mitenkään erityisen paha), koska edistystä tapahtuu taas huimaa vauhtia. Rallyssa Velho malttaa taas hallissakin keskittyä meidän omaan tekemiseen ihan uudella tavalla toisten koirien läsnäolosta huolimatta. Viimeksi alkukeväästä ennen koronahomman puhkeamista se oli ajoittain aika hankalaa, mutta nyt tilanne on sen suhteen oikein hyvä. Kotona ollaan myös itseksemme treenattu naksuttimen kanssa perusjuttuja kuten eteenmenoa ja sivulle tuloa sekä vasemmalta että oikealta, tavoitteena häivyttää käsiavut. Tosi hyvin edistyy! Se on myös hiffannut askeleen oikealle ihan uudella tavalla. Tämän viikon ohjatuissa treeneissä tehtiin kokonainen avoimen luokan rata niin, että palkkasin vasta lopussa, ja ohjaaja sanoi että olisi kisoissa mennyt helposti läpi. Se oli aika rohkaisevaa! Puhuin hänen kanssaan siitä, miten haluaisin seuraamisen ja kontaktin vielä tiiviimmäksi ja miten ollaan sitä kesän aikana imuttamalla treenattukin, joten ensi kerralla saan siihen lisää treenivinkkejä.\nAgilityssä vaihdettiin hallia isompaan ja hienompaan ja meidän treenivuoro siirtyi kevään aamuyhdeksän sijaan yhteentoista, mistä tämä aamu-uninen kiittää. Kyllä meitä on varmaan auttanut se, että loppukesästä enemmän kotona ollessani tehtiin Velhon kanssa meidän vanhempien takapihalle hankkimillani muutamalla esteellä höntsäilytreenejä. Velho oli kokeillut keppejä alkuvuodesta ihan vain pari kertaa hitaasti, ja nyt se alkoi takapihatreeneissä ottamaan niitä ihan uudella tavalla haltuun! Takaakierrot myös sujuu ihan kivasti. Sillä on kyllä tosi upeesti draivia ja vauhtia tekemiseen ja siitä tulee vielä nopea koira. Mun pitää vaan itse vähän malttaa eikä ahnehtia kaikkea. Kovasti haluaisin itse nyt saada sen irtoamista esteille paremmaksi, niin että voin ohjata sitä vähän kauempaa kuin nyt. Tämän lisäksi pitäis saada kepit kuntoon ja ottaa kontaktiesteet haltuun. Ei meiltä treenauskohteet lopu! Mutta hirveän hienosti Velho edistyy ja tekee niin innokkaasti. Välillä se väläyttelee tosi upeeta menoa, kuten putkelta vauhdikas ja sujuva in-in ja suoraan puomille. Tuntuu, että jotain asiaa kun treenataan, niin seuraavaan kertaan mennessä se on jotenkin sisäistänyt sen ja osaa jo hienosti.\nViime päivinä meillä on mennyt lenkeillä muiden koirien ohituksetkin jotenkin hirveän hienosti. Tai siis, tuntuu, että Velho edistyy siinäkin ihan konkreettisesti. Onhan tässä jo hemmetti hakattukin päätä seinään tämän asian kanssa aika kauan. Tosin en nyt vielä uskalla juhlia, tämähän voi olla joku tämmöinen vaikka viikon mittainen vaihe ja kohta mennään taas normaaliin. Enkä mä sano, että se ohittaa tuosta noin vaan ilman mitään apuja, ja jotkut tilanteet on tietty hankalampia kuin toiset, mutta tuntuu että vihdoin oon saanut vähän edistystä siinä sen rauhallisen mielentilan työstämisessä.\nAiemminhan on ollut aina se tilanne, että tuntuu että mitään edistystä ei ole tullut. Tarkoitan sillä sitä, että olen toki pystynyt tekemään ns. ennalta ehkäisevää työtä, eli uskon että jos en olisi koskaan tehnyt mitään Velhon ohituksille, niin se olisi todennäköisesti tässä vaiheessa remmirähjä. Mutta koska ollaan työstetty tuota sen kiihtymistaipumusta alusta lähtien, niin se ei ole mennyt siihen, vaan Velho todella harvoin pitää ääntä tai alkaa riekkumaan ohituksissa. Se vaan kiihtyy ja vetää ja hönkii. Koin kuitenkin, että en ollut saanut aikaan varsinaista edistystä, koska en vaan ollut päässyt kiinni tuohon sen perusimpulssiin kiihtyä aina toisen koiran nähdessään. Vaikka saisinkin pidettyä sen kiihtymisen jotenkin kurissa, niin se kiihtyminen on kuitenkin siellä. Ja se on ollut tosi turhauttavaa, kun on tuntunut että ei ole osannut tehdä sille mitään. Nyt viime päivinä kuitenkin on oikeasti tuntunut, että se on alkanut hiffaamaan sen, että kannattaa rauhoittua, tai jos toisen koiran nähdessään tekee mieli kiihtyä, niin oikeastaan se kannattaa heti kääntää huomioksi muhun koska sillä saa namia ja kehua. Saa nyt nähdä miten tämä jatkuu pidemmän päälle, jään mielenkiinnolla seuraamaan.\nYksi ihana koirauutinen viime ajoilta on ollut se, että Ukko sai pennut syys-lokakuun vaihteessa! Ukko astui elokuun alussa ihanan Likan (Nettl Greit Prime Rose Mihan's). Pääsin itsekin ekaa kertaa seuraamaan tuota prosessia, ja astutukset sujui hienosti ja luonnollisesti molemmilta ensikertalaisilta. Likka synnytti 30.9. kahdeksan pentua, neljä pikku-Ukkoa ja neljä pikku-Likkaa, Mihan B-pentue, joka on myös samalla Mihan keskaripentue numero 100, juhlapentue siis! Sekä pennut että emä voivat oikein hyvin ja pennut ovat kaikki tarmokkaita ja terveitä. Mielenkiinnolla seurataan, mitä niistä kasvaa. Meidän perhepiiriin ei ole tulossa näistä nyt yhtäkään. Varmaan muutaman viikon päästä matkustetaan Annin, isä-Ukon ja Velhon kanssa Kempeleeseen pentuja katsomaan. 😍\nLoppuun vielä parit seisontakuvat, jotka otin niihin aikoihin kun Velho täytti 15 kuukautta. En saanut mitään kauhean täydellisiä kuvia. Näistäkin toisessa takajalat on liian kauas venytetty ja toisessa pää on huono. No, elämä on.\nRiihimäki KV ja Velhon ensimmäiset viralliset terveystulokset\nVelho korkkasi virallisen näyttelyuransa viikonloppuna Riihimäen KV-näyttelyssä. Tällaiselle aamu-uniselle ihmiselle riemukkaasti snautserit oli tottakai laitettu kehään heti yhdeksältä aamulla, joten herätys oli aikainen ja olo ei mikään maailman paras (mä en koskaan voi aikaisin aamulla kovin hyvin, varsinkaan jos jännitän jotain). Ukko oli ilmoitettu myös mukaan, ensimmäistä kertaa valioluokkaan. Velho oli tullut juuri sopivasti paria päivää aiemmin 15 kuukauden ikään, mikä tarkoitti että sen voisi ilmoittaa nuorten luokkaan, jolloin se voisi kisata myös cacibista. Niinpä olin sen nuorten luokkaan ilmoittanut, koska vaikka se onkin aika junnu vielä, niin en kokenut, että siinä olisi mitään menetettävää kun kyse oli KV-näyttelystä. Olin edellisenä iltana ekan kerran näyttelykuoren avatessani ollut aivan ällikällä lyöty, kun siinä ilmoitettiin Velhon olevan ensimmäinen koira kehässä. Mitä, eikö Severi tulekaan? Olin ollut aivan varma, että Velhon "puoli-eno" Severi eli Bonzen Ganesha on paikalla, minkä takia olin laskenut meidän mahdollisuudet sertiin aika pieniksi, kun Severi on niin menestynyt ja Velhoa kahdeksan kuukautta vanhempana tässä vaiheessa toki paljon valmiimpi paketti. Mutta sitten tajusin, että voihan se olla avoimessa. Ja näinhän se olikin, aamukuudelta herätessäni tarkistin heti ensimmäisenä juuri julkaistun näyttelyluettelon sovelluksesta, ja Velho oli ainoa uros nuorissa, Severi ainoa avoimessa ja valioluokassa sitten Ukon lisäksi viisi muuta urosta. Junnuissa ja veteraaneissa ei yhtään, kaikki selvästi cacib-jahdissa.\nAamu oli ikävästi tosi sumusateinen, mutta onneksi näyttelypaikalla oli enää korkeintaan pientä tihkua. Koska Vekku oli yksin nuorten luokassa, niin saatiin mennä kehään ihan keskenämme ja Velho käyttäytyi varsin ok. Varsinkin, kun ottaa huomioon, että se oli näyttelypaikalle tullessa aivan intomielenä ja veti kuin höyryjuna, ja kesti hetken, että se malttoi rauhoittua omaan häkkiinsä ja lopettaa piippaamisen. Uusi paikka, paljon muita koiria ja niin hurjan mielenkiintoisia hajuja! Kehässä oli kuitenkin sitten aivan mallikkaasti, tai miten nyt nuorelta ekakertalaiselta voi odottaa. Tuomarina oli Kimmo Mustonen, jonka Velho olisi halunnut vallan pussailla läpi. Onneksi tuomaria ei vaikuttanut haittaavan toisen innokkuus. Velho malttoi seistä ja ravata kivasti, ja lopulta kehis ilmoitti sen saaneen ERI:n ja SA:n. Jihuu, olin jo siihen tosi tyytyväinen!\nUkon kanssa menin sitten melkein heti perään kehään, kun valioluokka alkoi. Ukolla meinasi alussa ryhmässä ravatessa mennä ihan yllättäen maan nuuskimiseksi ja laukkaamiseksi. Kun tuli yksilöarvostelun vuoro, se esiintyi kuitenkin taas ihan hienosti ja keskittyi hommaan. Ukko-rakas niin rakastaa näyttelyitä, sen häntä heiluu ihan koko ajan. Se ei vaan tiedä mitään parempaa kuin huomion keskipisteenä oleminen ja esiintyminen (usein ollaan puhuttu, että Ukko on maailman ekstrovertein otus - ihan oikeasti onkin). Ukko sai yksilöarvostelussa myös ERI:n. Kilpailuluokassa Ukko nostettiin sitten luokkakakkoseksi, mitä arvostin todella, sillä luokassa oli kova kilpailu laadukkaiden koirien kesken. Ukko ja muut sijoittuneet sai SA:n, joten jouduttiin siihen tilanteeseen, mihin oltiin jo Annin kanssa varmuuden vuoksi etukäteen valmistauduttu - että molemmat pojat saavat SA:n ja Anni joutuu kehään paras uros -kisaan. Annihan kokeili esittämistä joskus Ukon ihka ensimmäisessä pentunäyttelyssä, ja totesi ettei tykännyt hommasta. Eikä ole sen koommin esittänyt. Nyt jouduttiin sitten tulipalokiireellä kehän laidalla vaihtamaan koirat ja kiinnittämään oikeat numerolaput, ja juostiin viimeisenä PU-kehään. Anni oli pihalla ja kysyi multa siinä juostessa, että mihin mä meen. Totesin, niin kuin olin aiemminkin hänelle kertonut, että tohon Delonnix Cormickin (valioluokan voittajan) taakse. Anni ei kuitenkaan ole lainkaan yhtä hyvin perillä näistä jutuista, eikä osaa tunnistaa koiria kovin hyvin, joten kysyi vaan uudestaan että siis mihin? Johon meikäläinen siinä paikalle juostessa sitten vaan karjaisi, että no TOHON ja osoitin selvää tyhjää koloa, joka siihen oli Ukolle jätetty 😃. Voisi sanoa, että loppuajan Anni pärjäsi sitten Ukon kanssa yksin oikein hyvin, koska Ukko sijoittui lopulta PU-kehässä toiseksi! Ykkönen oli mainittu Delonnix Cormick, joka sai cacibin. Se on kuitenkin jo kansainvälinen valio, joten Ukon kakkosena saama vara-cacib muuttuu varsinaiseksi cacibiksi! Koska Ukko sai messarissa ensimmäisen cacibinsa, niin tämä tarkoittaa sitä, ettei Ukolla ole Suomesta enää kansainväliseen valionarvoon mitään saavutettavaa, vaan loppuja kahta cacibia lähdetään sitten jossain vaiheessa metsästämään ulkomailta, kunhan uskaltaa ja saa matkustaa. Aika epeli se Ukko kyllä, sai heti ensimmäisillä yrittämillään molemmat kotimaan cacibinsa. PU3 oli sitten aiemmin mainittu Severi, joka sai sertin niin kuin olin alunperin uumoillutkin ja PU4 valioluokasta Raappavuoren Könsikäs, joka on Ukon kanssa samaa ikäluokkaa. Nuo kaksi kisasivat jo junnuina samoissa näyttelyissä voittaen vuorotellen toisensa. Tällä kertaa oli nyt Ukon vuoro.\nVekku jäi PU-sijoitusten ulkopuolelle yhdessä toisen uroksen kanssa, mutta sai ns. epävirallisen viidennen sijan, sillä tuomari halusi antaa sille vara-sertin. Käy meille, Vekku toi heti ensimmäisestä näyttelystään siis ruusukkeen kotiin! PU-kehässä Velhon esiintyminen oli paljon huonompaa kuin yksilöarvostelussa, kun se otti varsinkin siinä ravatessa kovasti häiriötä toisista koirista ja olisi halunnut kääntyä taakse niitä kohti koko ajan. Oppirahoja kaiketi. Toivottavasti se pikkuhiljaa oppii olemaan rauhallisempi kun ollaan kehässä yhdessä muiden kanssa. Hän on vaan niin intomieli.\nVarat tuli siis meidän pojille ja oltiin molemmat oikein hyvillä mielin. Kuvasin vielä nartut, joista ykköseksi ylsi ei-niin-yllättäen todella menestynyt narttu Bonzen Cecilia. ROP-kehässä oli siis ihan klassinen pari, Delonnix Cormick ja Bonzen Cecilia, joista ensimmäinen vei tällä kertaa voiton. Narttujen sertin vei Bonzen Galatea, yksi niistä nartuista joihin olen itse oikein silmäni iskenyt ja ihastunut, että on todella kaunis 😊. Narttujen puolella mukana oli vielä kolmas Mihan koira, Hilu eli Mihan Savonmuanhilima, joka esiintyi ainoana veteraaniluokassa ja veti tyylikkäästi SA:n ja ROP-veteraaniruusukkeen kotiin.\n"Tyypiltään ja mittasuhteilta oikea nuori uros. Hyvä purenta. Hyvät pään linjat. Tyypillinen ilme, hyvät silmät ja korvat. Erinomainen ylälinja. Hieman niukasti kulmautunut edestä. Runko saa vielä täyttyä. Erinomainen karvanlaatu, kirkas väritys. Yhdensuuntaiset kevyet liikkeet. Miellyttävä käytös." NUO-ERI1 SA VARA-SERT\n"Tasapainoisesti rakentunut, laadukas valiouros. Oikealinjainen pää. Hyvät silmät ja korvat. Tyypillinen ilme. Erittäin hyvä ylälinja. Hieman niukasti kulmautunut edestä. Sopiva vahvuus. Erinomainen karvanlaatu ja kunto, kirkas väri. Sujuvat yhdensuuntaiset liikkeet. Miellyttävä käytös." VAL-ERI2 SA PU2 VARA-CACIB --> CACIB\nMeitä vähän nauratti tuo, että molemmille pojille tuli tuo tismalleen sama "niukasti kulmautunut edestä". Oikeasti Velho on kyllä edestä meidän mielestä tosi hyvin kulmautunut ja paremmin kuin Ukko, joka ehkä onkin vähän niukasti kulmautunut. Mutta mä varmaan seisotin sen jotenkin epäedullisesti siinä sitten. Eikä tuo nyt mitenkään isosti jäänyt häiritsemään, vähän vaan naureskeltiin sitä. Mä olen sinällään ihan tyytyväinen tuomarin antamaan tuomioon.\nKäytiin tuossa pari viikkoa sitten Velhon kanssa Lempäälässä järjestetyssä snapirotujen joukkotarkissa, jossa ohjelmassa oli silmäpeilausta sekä polvi- ja sydäntutkimusta. Nuo polvet ja sydän ei ehkä ole aivan niin olennaiset snautserille kuin nyt esimerkiksi silmät, mutta koska mä olen laajojen terveystutkimusten puolestapuhuja ja tuolla joukkotarkissa ne sai halvemmalla hinnalla, niin otin koko paketin. Lääkärinä oli spesialisti Lotta Axelson, joka aikanaan on myös kuvannut Ukon lonkat ja kyynärät ja peilannut silmät. Hänelle Mevetiin vien todennäköisesti Velhon myöhemmin syksyllä sitten myös luustokuviin. Mitään yllätyksiä meille ei onneksi tässä tarkissa tullut ja kaikki oli puhdasta:\nSydän: terve, ei sivuääniä\nSilmät eivät näköjään ole vieläkään tulleet näkyville koiranettiin, mutta toisaalta Velhon Vippi-emäkin oli käynyt silmätarkissa (jossa myös sen silmät todettiin puhtaiksi) heinäkuussa ja tulivat vasta muutama päivä sitten sinne näkyviin. Vippi kävi muuten myös luonnetestissä viikonloppuna mainioin tuloksin 110p, laukausvarma. Kaikki muut osiot olivat plussalla paitsi taisteluhalu, joka painui juuri miinuksen puolelle. Noh, tällä saattaa olla jotain tekemistä isossa laumassa asumisen kanssa. Tai sitten ei, enpä mä osaa sitä tarkasti sanoa. Veikkaisin, että poikansa saisi tuosta kyseisestä osiosta varmaan paremman, koska Velho taistelee kivasti. Ei tosin sekään niin kovasti kuin Ukko, jonka taisteluhalu on kyllä todella hyvä. Mulla on jo vähän veikkausta, että mitä Velholle saattaa tulla tuloksiksi kun joskus tulevaisuudessa vien sen luonnetestiin. Veikkaisin, että sillä menee kovuus-osiossa miinuksen puolelle eli että olisi "pehmeä", koska on se pehmeämpi kuin mitä suurempi osa snautsereista joita yhtään tunnen. En sinällään pidä sitä itsessään negatiivisena tai positiivisena, vaan näen siinä sekä hyvät että huonot puolet. Vekku on helpommin ohjattavissa ja koulutettavissa ja on aika kuuliainen snautseriuros, mutta toisaalta se paineistuu herkemmin ja saattaa jännittää joitain uusia tai muuten vähän jänskiä tilanteita/asioita. En kuitenkaan ole koskaan nähnyt livenä yhtäkään luonnetestiä, joten voi hyvin olla, että siinä vaiheessa kun siellä ollaan niin kaikki mun ennustukset menee sitten romukoppaan ja koko tilanne aukeaa ihan eri tavalla kuin pelkästään kuvailujen ja videoiden katsomisen perusteella.\nVelholla on mun mielestä joka tapauksessa tosi kivat harrastussnautserin ominaisuudet, se on innokas ja työhaluinen, tykkää tehdä mun kanssa asioita, nopeasti oppiva ja aika miellyttämishaluinen - toki miellyttämishalusta puhun nyt snautseritasolla, en millään bordercollietasolla 😃. Ja harrastusominaisuuksista puhunkin, koska meillä on alkamassa nyt aika mukavan tiivis harrastussyksy. Agilitytreenit alkavat taas snautseriryhmässä tällä viikolla, ja ilmoitin meidät myös ekaa kertaa jatkuvaan rally-tokon treeniryhmään meidän luottokoirakoulu Taitoa Tassuihin (:iin? miten tuon voi taivuttaa?). Nyt vaan sormet ristissä, ettei koronatilanne tästä radikaalisti pahene, että uskaltaa harrastaa.\nKuvituksena ottamani ROP/VSP-kuva näyttelystä ja pari kuvaa pojista viimeisenä kunnon kesäiltana mökillä.\n- syyskuuta 02, 2020 2 kommenttia:\nAloitetaan Velhon jutuilla. Tein Velholle MyDogDna -geenitestin heinäkuussa ja tulokset tulivatkin nopeammin kuin olisin osannut arvatakaan....


Telangiectasias (hämähäkkisuonet) - miksi niitä esiintyy? - Syyt\nTelangiektaasia on melko pienten, pinnallisesti sijoitettujen kapillaarien laajeneminen, joka aiheuttaa esteettistä tyytymättömyyttä potilailla. Ensimmäistä kertaa termi telangiektasia ilmestyi vuonna 1807. Tähän mennessä useimmat naiset kärsivät tästä taudista. Tilastojen mukaan 10 prosentilla alle 25-vuotiaista naisista on jo hämähäkkisuonet. 30 vuoden kuluttua tämä luku saavuttaa 50%. Eli joka toisella naisella on telangiektasioita, jotka ilmenevät erityyppisissä ja -muodoissa..\nMiksi telangiektasiat näkyvät?\nTelangiektaasiat ovat laajentuneita ihonalaisia kapillaareja, jotka ulottuvat ihon sisällä olevasta kapillaariverkosta. Vaskulaarisia verkostoja on neljää tyyppiä:\nRiippuen kapillaarien alkuperästä, telangiektaasiat eroavat toisistaan. Ne voivat olla kirkkaanpunainen, sininen, violetti. Telangiektasioiden esiintymisen aiheuttaneet tekijät ovat synnynnäisiä ja hankittuja. Synnynnäisiin tekijöihin kuuluvat perinnölliset tekijät, ja hankittuja tekijöitä voi olla monia. Esimerkiksi hämähäkkisuonet esiintyvät hormonaalisten häiriöiden seurauksena naisen kehossa tai ovat seurausta kroonisesta sairaudesta. On tarpeen kiinnittää huomiota telangiectasioiden luonteeseen ja niiden sijaintiin. Toinen syy telangiektasioiden esiintymiseen on auringon säteilyn vaikutus ihoon. Hämähäkkisuonet voivat muodostua iholle pitkäaikaisen auringonvalon vaikutuksesta.\nModerni lääketiede tarjoaa laajan valikoiman vaihtoehtoja hämähäkkisuonien poistamiseksi. Yksi näistä menetelmistä on telangiectasia-skleroterapia. Ennen skleroterapiaa on tarpeen suorittaa alusten kaksisuuntainen angioskannaus. Tutkimuksen tuloksena lääkäri pystyy määrittämään kapillaarien vaurioitumisasteen. Skleroterapia on vähän invasiivinen menetelmä patologisten verisuonten ja kapillaarien poistamiseksi. Tämän menettelyn ydin on poistaa patologinen verisuoni verenkierrosta, eli se pysyy ihon alla, mutta ei osallistu verenkiertoon.\nTelangiektaasioiden skleroterapiassa käytetään mikroskleroterapian menetelmää. Tämän menettelyn avulla voit injektoida erityisen liuoksen pienimmän astian onteloon. Menettelyn aikana lääkäri ruiskuttaa patologiseen astiaan erityisen aineen - sklerosantin. Tämä aine, joka pääsee astiaan, polttaa ontelon ja tuhoaa kapillaarien seinät. Tämän jälkeen astia liimataan yhteen ja muuttuu kuitulangaksi. Tämän toimenpiteen kesto on enintään 20-30 minuuttia. Telangiectasioiden skleroterapialle on joitain rajoituksia. Tätä menettelyä ei suositella, jos:\n• ei ole parantuneita laskimo-laskimoiden refluksoita (suonikohjuja);\n• joissakin tapauksissa on suositeltavaa käyttää kompressoivia alusvaatteita (3-5 päivää);\n• voit palata jokapäiväiseen elämään. Jalkojen telangiektasioiden poistamisen yhteydessä on suositeltavaa kävellä enemmän;\n• poista oleskelu uima-altaassa, saunassa, höyrysaunassa ja altistuminen auringolle kahden viikon ajan toimenpiteen jälkeen;\n• kun vierailet kuntosalilla, poista tehokuormat 5 päivän ajan toimenpiteen jälkeen;\n• jos mustelmia ilmenee, hoitaa niitä hepariinia sisältävillä voiteilla 2 kertaa päivässä kahden viikon ajan.\nParhaan mahdollisen tuloksen saavuttamiseksi on välttämätöntä suorittaa 1-3 mikroskleroterapiaa 1 - 1,5 kuukauden välein. Klinikkamme tarjoaa sinulle toimenpiteen telangiektasioiden poistamiseksi mikroskleroterapialla. Suoritamme joka vuosi suuren määrän tällaisia lääketieteellisiä toimenpiteitä. Työllistämme korkeasti koulutettuja asiantuntijoita, joilla on laaja kokemus. Lisäksi klinikka on varustettu nykyaikaisimmilla laitteilla erilaisten verisuonisairauksien diagnosointiin..\nMikroskleroterapia - hämähäkkisuonien (telangiectasias) poisto Moskovassa\nMikä on telangiektaasioiden mikroskleroterapia (poisto)?\nTelangiektaasioiden (hämähäkkilaskimoiden) mikroskleroterapia on moderni kosmeettinen toimenpide, jonka tarkoituksena on poistaa pieniläpimittaiset laskimo-alukset lisäämällä erityisesti tätä tarkoitusta varten kehitettyjä aineita (sklerosantteja) niiden onteloon. Tekniikka perustuu kemiallisten palovammojen vaikutukseen tähtiraudan sisäseinään ja aluksen myöhempään fibroosiin.\nTelangiektaasioiden mikroskleroterapiamenettely on "kultastandardi" näiden verisuonimuodostumien poistamiseksi, joita esiintyy pienimpien suonien jatkuvan laajentumisen aikana. Tähän tilanteeseen liittyy korkea esteettinen vaikutus, turvallisuus ja hyvä sietokyky telangiectasioiden mikroskleroterapialla..\nHämähäkkisuonien poisto (mikroskleroterapia) Moskovassa\nTelangiektaasioiden (hämähäkkisuonien) mikroskleroterapia Moskovassa on melko yleinen esteettinen menettely pienten halkaisijoiden verisuonten laajenemiseen liittyvien ei-toivottujen kosmeettisten ilmentymien korjaamiseksi. Mikroskleroterapia on erittäin suosittua sekä Moskovan että muiden suurten Euroopan kaupunkien potilaiden keskuudessa..\nMikä on telangiektasia (hämähäkkisuonet)\nTelangiektasia (hämähäkkilaskimo) on ihon pienimpien alusten: venulusten, arteriolien ja kapillaarien jatkuva laajeneminen. Pienimpien valtimoiden dilataatio ylittää harvoin halkaisijan 0,2 mm, ne ovat pääosin punaisia. Nämä ovat punaisia telangiectasioita. Niiden poistamiseksi käytetään fyysiseen altistumiseen perustuvia tekniikoita: radiotaajuus ja laserin ihonalainen altistuminen.\nTelangiektaasioiden kliinisestä merkityksestä keskustellaan edelleen johtavissa eurooppalaisissa flebologeissa. Siitä huolimatta telangiektasioiden vaikutus kroonisen laskimoiden vajaatoiminnan oireiden kehittymiseen on melko liioiteltu. Telangiektaasioiden johtava kliininen merkitys on voimakas kosmeettinen vika. Niin sanotut "siniset" telangiektaasiat ovat laajentuneita venuleja. Juuri nämä kokoonpanot ovat johtava syy ottaa yhteyttä esteettiseen flebologiin..\nMihin perustuu telangiektaasioiden (hämähäkkilaskimoiden) mikroskleroterapiamenetelmä?\nMikroskleroterapian tekniikka perustuu erityisten aineiden (sklerosanttien) kemialliseen vaikutukseen aluksen sisäseinään, jota seuraa sen sulkeminen verenkierrosta ja resorptio.\nErittäin tärkeä kohta tässä prosessissa on vahingollisen vaikutuksen puuttuminen terveisiin laskimoihin. Tämä johtuu siitä, että verenkierron nopeus normaalisti toimivassa laskimossa on riittävän suuri ja sklerosantti laimennetaan nopeasti pitoisuuteen, jolla ei ole haitallista vaikutusta..\nHyvä moderni sklerosantti, kuten sen pitäisi olla\nHyvällä nykyaikaisella sklerosantilla tulisi olla seuraavat ominaisuudet:\nAine ei saa olla myrkyllistä ihmiskeholle\nSkleroosivaikutuksen pitäisi johtua vain lääkkeen tarkasti määritellystä pitoisuudesta pitkäaikaisessa kosketuksessa laskimon seinämän kanssa\nEi allergisia reaktioita sklerosantille\nLääkkeellä on oltava asianmukainen vahvuus riittävän suurten astioiden tuhoamiseksi ja turvallinen ekstravasaation aikana (astian ulkopuolelle menevän)\nLääkkeen ei pitäisi aiheuttaa arpien ja ihon pigmentaation vaikutuksia\nEi kipuvaikutuksia lääkkeen antamiseen\nSklerosantilla on oltava hyvä liukoisuus suolaliuokseen.\nNykyaikaisten sklerosanttien tyypit\nKaikki modernit sklerosantit voivat kuulua johonkin seuraavista ryhmistä:\nPesuainevalmisteet. Näiden aineiden kemiallinen rakenne perustuu rasvahappoihin tai alkoholeihin. Niiden toimintamekanismi perustuu proteiinimolekyylien uuttamiseen laskimoalusten endoteelin solun pintakalvosta, solu vaurioituu peruuttamattomasti ja kuolee. Tämä vaikutus toimii vain tietyn sklerosanttipitoisuuden alueella, jonka alapuolella ei ole vaikutusta verisuonisoluihin. Tätä ryhmää edustavat seuraavat lääkkeet:\nKaikki on valmis mikroskleroterapiaan\nNäiden lääkkeiden lisäksi maailmassa käytetään myös seuraavia pesuaineita: natriummorruaatti, etanoliamiinioleaatti, glyseriini.\nYksittäiset asiantuntijat käyttävät solutoksiinivalmisteita sklerosoiviin verisuonimuodostumiin.\nHypertoniset ja ioniset liuokset. Nykyaikaiset eurooppalaiset flebologit käyttävät myös seuraavia tämän ryhmän sklerosantteja:\nHypertoninen natriumkloridiliuos (20 ja 23,4% liuokset).\nSclerodex (yhdistelmä 25% glukoosiliuosta ja 10% natriumkloridia).\nIonisoidut jodivalmisteet (variglobiini, sklerodiini).\nNykyään Venäjällä on hyväksytty käytettäväksi vain pesuaineiden ryhmän valmisteita: polidokanoli (etoksiskleroli) ja tetradekyylisulfaatti (fibroveiini). 75-prosenttisen glukoosiliuoksen pääsy lääketieteelliseen flebologiseen käytäntöön on aktiivisesti ratkaistu.\nTelangiektaasioiden (hämähäkkisuonien) mikroskleroterapian menetelmän tekniikka modernilla flebologisella keskuksella\nFlebologiakeskuksen asiantuntijoiden käyttämä mikroskleroterapiamenetelmä on yksi tehokkaimmista ja turvallisimmista ja täyttää parhaat eurooppalaiset lääketieteelliset standardit. Tässä on joitain tekniikoita, joita MIFC: n flebologit käyttävät:\nAluksi epänormaali purkaus (refluksi) on poistettava proksimaalisesta raajasta.\nSuuremmat laskimoputket poistetaan ensin..\nVähimmäismäärän ihopunktioita varten telangiektaasia-konglomeraatit poistetaan yhdellä punktiolla.\nOn tärkeää käyttää erityisiä kompressiosukkia toimenpiteen jälkeen. Mikroskleroterapiaistunnon lopussa potilaan jalkoihin laitetaan hyvä kompressio-sukka.\nKansainvälisten standardien mukaisesti potilaille suositellaan puolen tunnin kävelyä.\nYhden käden mikroskleroterapiatekniikka\nMoskovan kaupungin flebologiakeskuksessa "MIFC" käytetyt mikroskleroterapiatekniikat\nMoskovan flebologiakeskuksessa käytämme vain nykyaikaisimpia mikroskleroterapiamenetelmiä (laskimoskleroterapia).\nTelangiektasiat (hämähäkkisuonet), halkaisijaltaan enintään 1 mm, poistetaan käyttämällä lääkkeen nestemäistä muotoa: polidokanoli (0,25 - 0,75%), tetradekyylisulfaatti (0,1 - 0,2%).\nVenulectasioiden (halkaisija 1-2 mm) ja retikulaaristen laskimoiden (2-4 mm) poistamiseksi käytetään sekä liuosmikroskleroterapiaa että mikrovaahtoskleroterapiaa (vaahtomuoto). Vaikuttavan aineen pitoisuus: polidokanoli - 0,5-1%, natriumtetradekyylisulfaatti - 0,25-0,4%.\nIndikaatiot hämähäkkisuonien poistamiseksi Moskovassa\nMikroskleroterapiamenettely telangiektaattisen taudin, verkkokalvon suonikohjujen läsnä ollessa johtavissa Euroopan klinikoissa suoritetaan kosmeettisista syistä. Usein, kun suuri määrä pieniä astioita poistetaan, potilaat huomaavat parannuksen paitsi itsetuntoon myös tunteisiin jalkojen alueella. Tämä johtuu patologisen laskimopedin eliminoinnista ja laskimoiden pysähtymisen oireiden poistamisesta. Hyvään flebologiseen käytäntöön kuuluu laskimojärjestelmän diagnoosi ennen mikroskleroterapian aloittamista. Usein pienimpien astioiden laajeneminen liittyy päänauhasen laskimoiden venttiililaitteen toimintahäiriöön, jopa ilman näkyvien suonikohjujen muodostumista. Eurooppalaisten flebologiaklinikkojen standardien mukaan tällainen diagnoosi suoritetaan kaikille potilaille, vaikka valitukset olisivatkin vain telangiektaasien läsnä ollessa..\nTelangiektasioiden mikroskleroterapiamenettely on innovatiivinen, melko turvallinen, suunniteltu toimenpide. Mutta kuten kaikilla invasiivisilla tekniikoilla, sillä on myös vasta-aiheita:\nIhosairaudet tulehduksellisen ja tarttuvan luonteen alueella.\nAkuutti syvä- tai pinnallinen laskimotromboosi.\nAllerginen reaktio sklerosantille.\nTrombofilia (hyperkoaguloituva tila).\nPotilaan liikkumisen heikkeneminen.\nSydämen avoimen soikean ikkunan läsnäolo (lääkkeen vaahtomuodon käyttöön).\nRiittävä puristus toimenpiteen jälkeen parantaa merkittävästi esteettistä tulosta. Siksi esteettinen mikroskleroterapia potilailla, joille puristushoito on vasta-aiheista, ei ole vasta-aiheista, mutta sillä on omat vivahteensa.\nSairaan liikalihavuuden läsnäollessa tarvitaan pääsääntöisesti suurempi määrä mikroskleroterapiaistuntoja ja vaikeuksia kompressiosukkien valinnassa. Pitkien lentojen ja hormonihoidon aikana on parempi pidättäytyä esteettisestä toimenpiteestä ja suorittaa se myöhemmin..\nMiten mikroskleroterapia tapahtuu modernissa flebologisessa keskuksessa Moskovassa\nFlebologisessa keskuksessamme käytämme hienoimpia laserilla teroitettuja neuloja 27-30 G. Näitä instrumentteja käytetään ihon lävistyksiin, jotka ovat potilaille lähes näkymättömiä. Menettelyn suorittaa kokenut flebologi, jonka takana ei vain tuhansia toimenpiteitä, vaan myös merkittävä määrä tämän tekniikan mestarikursseja.\nMaster-luokka, jonka suorittaa flebologi A.Yu.Semenov mikroskleroterapiasta\nIstunnot suoritetaan potilaan vaakasuorassa asennossa. Lävistämisen jälkeen neulan kärki menee astiaan, erikoislääkäri ruiskuttaa lääkettä hitaasti ja varovasti varmistaen, että suone ei venytä ja repeydy.\nIstunnon jälkeen kiinnitetään steriilejä siteitä ja asetetaan kompressiosukat. Potilaalle suositellaan puolen tunnin kävelyä..\nMitä tehdä mikroskleroterapian (mikroskleroblitaation) jälkeen Moskovan keskustan flebologiassa\nMikroskleroterapian jälkeen suosittelemme, että kaikki Moskovan kaupungin flebologiakeskuksen potilaat käyttävät erityistä komposiittisukkia. Sen kulumisen kesto riippuu poistettujen astioiden lukumäärästä ja halkaisijasta. Menettelyn jälkeiset rajoitukset ovat vähäisiä, mutta niitä on noudatettava:\nKuumat kylvyt, saunat, kylvyt tulisi sulkea pois hetkeksi..\nVältä avointa auringonvaloa, ultraviolettisäteilyä toimenpidekohteissa.\nJalkojen pitkäaikaiset staattiset kuormitukset keskeytetään parhaiten kävelemällä..\nPitkät lennot ja karvanpoistot on parasta lykätä viikoksi.\nKomplikaatiot ja sivuvaikutukset mikroskleroterapiaistunnon jälkeen\nPieni ekkymoosi (mustelmat) injektiokohdissa toimenpiteen jälkeen on melkein kaikki huolestuttavia potilaita. Nämä ilmiöt häviävät 1-2 viikossa. Skleroterapian komplikaatiot ja sivuvaikutukset ovat melko harvinaisia, mutta sinun on silti tiedettävä niistä:\nIhon hyperpigmentaatio on melko harvinainen tapahtuma, se menee itsestään 6-12 kuukauden kuluttua.\nPaikallinen kudosödeema. Pysähtyy itsestään eikä vaadi erillistä käsittelyä.\nNeurologiset komplikaatiot: migreenin kaltainen päänsärky, väliaikaiset näkökenttien häiriöt, erittäin harvinaiset komplikaatiot, joita syntyy työskenneltäessä sklerosantin vaahtomuodon kanssa potilailla, joilla on synnynnäinen sydänsairaus (avoin soikea ikkuna). Nämä ilmiöt häviävät itsestään 10-15 minuutissa..\nMetting - hienoimpien punaisen telangiektasian esiintyminen injektioiden alueella. Nämä ilmenemismuodot häviävät muutaman kuukauden kuluessa..\nIhon nekroosi tapahtuu, kun suuri sklerosantin pitoisuus pääsee perivaskulaarisiin kudoksiin. Hyvin harvinainen tapahtuma ja liittyy useimmiten väärään manipulointitekniikkaan.\nAllergiset reaktiot lääkkeeseen. Nykyaikaiset sklerosantit aiheuttavat harvoin kehon herkistymistä, mutta sinun on aina muistettava tämä ilmiö..\nKosmeettinen mikroskleroterapia (mikroskleroblitaatio) Moskovan flebologiakeskuksessa\nMikroskleroterapian menetelmää kutsutaan ansaitusti "kultastandardiksi" telangiectasioiden poistamiseksi. Pienen invasiivisuuden, hyvän potilaan sietokyvyn ja hyvän kliinisen vaikutuksen vuoksi mikroskleroterapiatekniikka on ottanut oikean paikan nykyaikaisessa flebologisessa käytännössä. Kosmeettisen mikroskleroterapian Moskovan kaupungin flebologiakeskuksessa suorittavat jotkut Moskovan ja Venäjän parhaista flebologeista nykyaikaisimpien eurooppalaisten standardien mukaisesti.\nFlebologist MIFC V.V.Raskin suorittaa mikroskleroterapiaa.\nKäytämme pisimmällä olevaa tekniikkaa hyvän kliinisen vaikutuksen lisäksi myös parhaan esteettisen tuloksen saavuttamiseksi..\nTähtien mikrokleroterapia (poisto) Moskovassa - hinta toimenpiteistä\nMoskovassa sijaitsevassa keskuksessa mikroskleroterapiatoimenpiteen hinta on tiukasti vahvistettu, ja siksi ottaessaan yhteyttä klinikkaamme potilaat voivat luottaa korkealaatuiseen palveluun, hoitoon ja kohtuuhintaan. Ja muista, että oikea-aikainen lääkärikäynti antaa sinulle mahdollisuuden parantaa tauti kokonaan ja välttää sen uusiutuminen..\nTelangiektaasioiden mikroskleroterapia (hämähäkkisuonet ja verkkokalvot) - (1 istunto yhdellä alaraajalla)\nVaahtomikroskleroterapia (vaahtomuoto) (hämähäkkisuonet ja silmät) - (1 istunto yhdellä alaraajalla)\nRetikulaaristen laskimoiden skleroterapia (1 istunto yhdellä alaraajalla)\nKäsivarsissa olevien esteettisten laskimoiden tai hämähäkkisuonien skleroterapia (vaahtomuoto) (1 istunto yhdellä yläraajolla)\nPotilaidemme mukavuuden vuoksi työskentelemme luottolimiittejä tarjoavien pankkien kanssa. Myös keskuksessamme on joustava alennus- ja eräjärjestelmä. Maksaminen Visa- ja Mastercard-kortilla on mahdollista. Hoidon päätyttyä potilaalle annetaan paketti asiakirjoja verovirastolle verovähennystä varten.\nSävellysYhdessä peräpuikossa natriumhepariinia - 1000 IU, bentsokaiini - 50 mg. Apuaineina witepsoli, tislatut monoglyseridit, vesi.JulkaisumuotoPeräsuolen peräpuikot numero 10.farmaseuttinen vaikutusPaikallispuudutus, trombolyyttinen.


Liikkumisesta voi saada apua moneen isoon ja pienempäänkin olemassa olevaan vaivaan. Kiputilan ilmetessä monesti kuitenkin jäädään herkästi paikoilleen ja uskotaan, että liikunta on pahaksi ja vain pitkittää vaivan parantumista. Tietenkin on sellaisia vammoja ja vaivoja, jotka vaativat kuormituksen hetkellistä tauottamista, mutta useimmiten keho ja loukkaantunut aluekin pitävät lempeästä liikkeestä. Loukkaantumista seuraavan kuntoutuksen ja lihaskuntoharjoittelun on oltava nousujohteista, kun toiminta- ja liikuntakuntakykyä pyritään palauttamaan loukkaantumista edeltävälle tasolle tai jopa paremmaksi. Varominen ei pidemmän päälle auta, ja voi laskea toimintakykyä. Ihminen on lopulta psykofyysinen kokonaisuus, ja myös huolestuminen ja pelkoajatukset voivat vaikuttaa kiputuntemukseen. Kehon antamia signaaleja on kuunneltava, mutta niitä ei kannata ylianalysoida, ja siedettävä kipu saakin jossakin määrin kuulua harjoitteluun. Osaava valmentaja pystyy mukauttamaan harjoittelua sopivaksi\nRaskausaika on valtavan muutoksen aikaa sekä äidin keholle että mielelle. On täysin luonnollista, että kokee epävarmuutta liikunnan aloittamisen ja/tai jatkamisen suhteen. Jokainen raskaus on erilainen jopa samalla henkilöllä. Lisäksi jokaisen lähtötaso on erilainen. Ne tulee huomioida raskausajan liikunnassa ja sen vuoksi raskauksia ei kannata alkaa vertailemaan. Minulla on takana kaksi normaalia raskautta ja kaksi alatiesynnytystä. Ensimmäisen raskauden aikana olin huomattavasti varovaisempi liikkumisen suhteen. Aloin keventää liikunnan kuormitusta melko pian jo toisen raskauskolmanneksen alkupuolella. En vain tuntenut oloani mukavaksi raskaamman liikuntasuorituksen aikana. Muuttuva keho tuntui niin vieraalta. Toisen raskauden ensimmäisen kolmanneksen ajan pahoinvointi vaivasi, joten liikunta oli todella vähäistä. Muuten harjoittelin samaan tapaan kuin ennen raskautta toki vähitellen kuormitusta keventäen ja liikkeitä kasvavan vatsan mukaan soveltaen. Keho tuntui huomattavasti tutu\nLähtiskö vai eikö lähtis? Kyllä kannattaa lähteä. Haluamme kumota vääristyneitä olettamuksia liittyen kuntosaliharjoittelun tai ryhmäliikunnan aloittamiseen. Aloittelijalla voi olla korkea kynnys tulla liikuntakeskukseen, koska voi kokea, että on jotenkin 'vääränlainen'. Meille voit tulla sellaisena kun olet. Me hyväksymme kaikki naiset omana itsenään. Osa voi kokea, että täytyy ensin treenata tai laihduttaa, että kehtaa tulla liikuntakeskukseen. Tämä ei pidä paikkaansa! Meille voit tulla olit sitten missä kunnossa tahansa. Ammattitaitoiset valmentajat tekevät sinun kuntotasollesi sopivat harjoitteet. Ja nimenomaan täällä meillä tehdään tuloksia -yhdessä. Osa voi pelätä, että tekee lihaskuntoliikkeet väärin. Me yksi ainoista kuntosaleista tarjoamme liittymisen yhteydessä kuntosaliohjauksen ja -ohjelman. Tulet siis tekemään liikkeet turvallisesti, oikein ja tehokkaasti. Aluksi liikunnan toteuttaminen voi tuntua raskaalta ja väsyttävältä. Moni kysyy, että: "Eikö tämän har


Hacking through complexity: Kun tietokoneet ohjaavat kaikkea\nTietokoneet ovat nykyään erottamaton osa lähes kaikkia laitteita, olivatpa ne sitten kodinkoneita, leluja, kulkuneuvoja tai vaikkapa sairaalan hoitolaitteita. Näitä laitteita ei ehkä niin helposti mielletä IT-järjestelmiksi, mutta niitä ne kuitenkin ovat. Näiden järjestelmien koodin kehittämiseen pätee samat säännöt ja periaatteet, kuin muunkin koodin ja koodissa on virheitä.\nPerinteisissä IT-projekteissa ei aina ole onnistuttu erityisen hyvin toiminnallisessa eikä varsinkaan tietoturvamielessä. Testaamamme sovellukset eivät yleensä ole erityisen hyvin koodattuja tai testattuja. Kun tällainen ohjelmisto otetaan käyttöön huonosti testattuna, niin pahimmillaan tapahtuu tietovuoto, tietomurto tai jotain vastaavaa ei toivottavaa ja sinällään haitallista. Kun johonkin laitteeseen sulautettu tietojärjestelmä otetaan käyttöön huonosti testattuna, niin lentokone joutuu syöksyyn – 110 loukkaantui tai potilas kuolee saatuaan satoja kertoa liian suuren säteilyannoksen syöpähoitolaitteessa.\nEnsimmäisessä esimerkissä matkustajakone joutui kahdesti syöksyyn ohjelmistovirheen takia. Tutkijat ovat moittineet erästä koodiriviä, joka tulkitsee ilmannopeuden antureiden tietoja lentokoneen tietokoneissa. Ohjelmakoodi ei toimintahäiriöiden yhteydessä pystynyt selvittämään epäkunnossa olevan anturin lähettämiä virheellisiä tietoja. Airbus on sittemmin päivittänyt koneidensa järjestelmät ja riskialtis ohjelmistokoodi on tiettävästi korjattu. Se onkin rauhoittava tieto seuraavaa lentoa ajatellen.\nToisessa esimerkissä sädehoitoa saaneet potilaat saivat koodivirheen vuoksi vuosien 1985 ja 1987 välisenä aikana yli 100-kertaisia säteilyannoksia. Ainakin 3 näistä potilaista kuoli. Koodia ei oltu riippumattomasti testattu ennen käyttöönottoa, koodin suunnittelussa ja vaatimusmäärittelyssä oli vakavia puutteita, käyttäjiltä tulevia virheraportteja ei uskottu eikä käsitelty ja lisäksi käytössä ollutta laite ja koodikokonaisuutta ei oltu koskaan testattu käytössä olleessa kokoonpanossa.\nItse muistan ihmetelleeni kehittäjien logiikkaa 90-luvun alkupuolella, kun Helsingissä ajatettiin DTM-sarjan osakilpailu. Kilpailussa Keke Rosberg ajoi ulos, koska auto ei antanut hänen jarruttaa toisen puolen renkaiden ollessa liian liukkaalla alustalla, hieman ajolinjan ulkopuolella. Itse ainakin vastaavassa tilanteessa seinän lähestyessä haluaisin kuitenkin sen mahdollisuuden, että jos nyt kuitenkin voisin yrittää sitä jarruttamista silläkin riskillä, että on liukasta. Täydellä vauhdilla seinään ajaminen ei oikein vaikuttaisi paremmalle vaihtoehdolle.\nLista kaikkien aikojen koodausvirheistä löytyy täältä: http://royal.pingdom.com/2009/03/19/10-historical-software-bugs-with-extreme-consequences/\nHyvää joulua kaikille ja varokaa käyttämissänne laitteissa olevaa koodia. Sitä ei ehkä ole testattu!\nKirjoittanut Mika Laaksonen klo 10:38\nTunnisteet: bugi, koodiauditointi, tekninen testaus