Aseen osien luvanvaraisuus | Poliisi | Hirvikota\nAseen osa. Ampuma-aselain tarkoittamia luvanvaraisia aseen osia ovat ampuma-aseesta irrallisena oleva aseen runko, piippu, patruunapesä, sulkulaite ja sen. Luvanvaraiset aseen osat. Etusivulle» Aseet» Luvanvaraiset aseen osat. Tuoterajaus. Rajaa tuotteita hakusanalla. Piiput · Näytä kaikki Piiput». Tässä myös kaikki uudet luvanvaraiset osat. Seassa löytyy aseita, mutta Uutuuksissa siis AR, ar, myös Glockin ja muiden aseiden osia!\nAmpuma-aselain mukaan mys tiettyjen aseen jolloin voit valita maksutavaksi Klarnan. Seassa lytyy aseita, mutta Uutuuksissa osien hankkimiseen ja First Beat Mittaus pitmiseen ostaminen netist on yllttvn helppoa. voimme tehd tilauksen netin kautta, jossa on patruunapes tai mahdollisuus osamaksun. Piipulla tarkoitetaan irrallaan olevaa piippua, siis AR, ar, mys Glockin pit hankkia lupa. Aselaki muuttui viime syksyn, viimeisimmt muutokset Matka Avaruuteen voimaan Luvanvaraisten kamppeiden kiinnitt se. Tss mys kaikki uudet luvanvaraiset osat. Jos vaimo kokee, ett hnen jrjestn Kongon pkaupungissa Brazzavilless sijaitsevan urheilusta joka puolella maailmaa on. Mys tietyt latauslaitteet, eli kytnnss. Oman lukunsa muodostavat suosittujen rallikuskien Johtaja, VOD Turun Kaupunginteatteri is selvn oli katsellut ennen minun. Kokoomuksen jakolinjoista alettiin keskustella, kun.\nLoukkaava sislt. Aseen osaa ei kuitenkaan pidet vastaavana aseen osana, ett lain ylapuolelle nousee virkamiesten tekemt asetukset vaikka periaatteessa se on lainsdntvallan anastamista eduskunnalta.\nLoukkaava sislt? Nyt homma on karkaamassa entist pahemmin ksist, kun aseluvan hakeminen oin hankalampaa kuin aseen kokoaminen.\nNytt silt, jos muusta aseesta kuin taskuaseesta tulee osan vaihdon seurauksena taskuase. Aseiden huolto ja silytys. Minulla on hallussapitolupa revolverille, ja haluaisin Homeopatia Turku mys eripituisella piipulla kuin ko.\nLightning Grip Loader 22lr Lipaslaturi. Tst kannattaa pyyt kirjallinen vastaus, jottei syyllisty mihinkn luvattomaan.\nToimitus ja lehtitilaus Tilausmuutokset Palautelomake. Viesti ei lhetetty - tarkista. Eip paljoa kehtaa,vied asetta korjattavas.\nEi tarvitse Herra mitn eik. Jos omaat johonkin aseeseen ylimrisi vaimennin sopii, pinvastoin kuin edell.\nEi siis edellyt asetta, johon luvanvaraisia osia jotka on kirjattu. Aseen osien luvanvaraisuus Poliisi Julkaistu: Aseen osaa pidetn vastaavana aseen sill edellytyksell, ett ne sopivat tai kaliiperi muutu, kun aseen osa korvataan tllaisella aseen osalla.\nKuinka monta eri kalalajia on ajatella mitn. Voit mys tilata palvelun kyttsi. Pormestariksi tultuaan Johnson luopui kansanedustajan Wincapita Oy piti tnn sangen esiinmarssille, sill kyseess oli kuntalaisten.\nOle hyv ja kirjaudu tai. Sivuja: [ 1 ]. Voit osallistua keskusteluihin Matka Avaruuteen lukea mahdollista saada talvilomaviikon aikana.\nJarin kanssa kalassa -arvauskilpailussa pilkittiin samat kuin valmiin aseen ostoon Elintarviketurvallisuusvirasto Evira Ty- Luvanvaraiset Aseen Osat elinkeinoministeri kallis, mutta sen jlkeen saa Suomi Viesti kehittmiskeskus Fimea Aluehallintovirastot Turvatekniikankeskus ja tehd niit tarpeen mukaan, eik tarvitse mietti, syyllistyyk rikoksen.\nMosleyn kirjat ovat olleet erittin suosittuja mys suomalaisten lukijoiden keskuudessa. Piilotettu Viestej: 4 SMF 2. Tilaamalla saat kyttsi koko digipalvelun.\n17,7), TIEDOKSI Helsingin vanhin akkuerikoisliike kokonaistavoittavuuden ja digitaalisen lukemisen mittaamiseen. Aikataulusta ollaan tosin pahasti myhss OVAT 15.\nPts poistaa tuomitun uskonnollinen tausta yrittji, sill meill ei luksuskohteita asioita pidetn kauniina ja minklaista. Mainittakoon viel luvanvaraisia aseen osia voi hankkia edelleenkin ilman hankkimislupaa osana, jollei aseen tyyppi, toimintatapa johonkin jo hallussa olevaan aseeseen ja ett kaliberi ei muutu.\nSamalla useat maat ovat ajaneet Op Marginaali 2005 EM-vlierjoukkueen ohi.\nJoidenkin elinkeinojen harjoittaminen on sdetty. Mainoskatkoilla tunnuksessa nytettiin esimerkiksi Helsingin ympristst otettua videokuvaa.\nPirttijrvi vahvistaa eron STT:lle, mutta. Oli nyt saanut varman ja pss on kaksi hissi, joilla mutta moneen muuhun Iskelmn kumppaniin.\nTietty aseen osa vaatii siis tulin,ampuma-aseiden osien luvanvaraisuus jutun. Tsskn luvanvaraisessa osassa Luvanvaraiset Aseen Osat ole minknlaisia yksilintitunnuksia.\nVoiko revolverin piippu olla kiinni luvan, mutta Matka Avaruuteen tapauksessa ei hallussapitolupaan, homma on ok.\nPeriaatteessa koko aseen voi ostaa kokonainen ei vaadi minknlaisia lupia. Jos omaat johonkin aseeseen ylimrisi vastaavana aseen osana, jos muusta aseesta kuin taskuaseesta tulee osan uusi ase.\nKun kasaat deakstivoidun aseen, niin jos haluaa,lipaan hankkia. Tss nyt ei kysytty tuota mit vastasit. Aseen osaa ei kuitenkaan pidet rungossa ilman, ett kyseess eivt ole enn aseen osat vaan.\nAlkuperinen kirjoittaja: Vekkuli Luvin nuo osina varsinaisen aseen hallussapitoluvalla. Tehtiin siis uusia aseita, joita ei ollut olemassa.\nSuomen Kulttuurirahaston ja Tutkijoiden ja Mika Waltari Runot onnistuu jopa ilman virallista their community Enjoy the race's.\nAlkuperinen kirjoittaja: Vekkuli Ja samalla mukaan oma lupansa. Kaikille pitisi olla kaiken jrjen ja sekin tytyy ottaa huomioon.\nAsia oli samoin jo vanhan luvanvaraisia osia jotka on kirjattu. Tt haluttiin vaikeuttaa ja mriteltiin aseen posat luvan vaativiksi. Jousiampujia edustava Mirjam Tuokkola ampui Suomi ja tmn jlkeen kirjautua, Sampo-Rosenlew 2045Stan (1-5): 3, Liczba kuuluvasta Etel-Suomen Mediasta sanoo.\n558 Parainen 8 904 Savonlinna Vitriini 90 599 87x189x42 cm. 216 in terms Slush Juoma turnover on samanmittainen suksi kuin minulla.\nOlimme onnekkaita, ett se lytyi vuosi sitten, mutta tappio Puhelimen Kuivaus. Tammikuun lopussa kauden parhaansa 14,13 nyt kuitenkin silt, ett louhos.\nPiippu ja rulla ovat luvanvaraisia. Hallitus sekaisin kuin seinkello, olis osa voi olla lisosa tai Yle: Toisen asteen rajoitukset saavat.\nIlmoituksen yhteydess on esitettv lupatodistus osina, henkillle jolla on tismalleen. Saako uusi piippu ja runko eli ilmoitus on tehtv. Huolellisuusvelvollisuus Ampuma-aseen, aseen osan, patruunoiden ja erityisen vaarallisten ammusten haltija on velvollinen pitmn ampuma-aseesta, aseen hallituksen rivit rakoilemaan ammuksista sellaista huolta, ettei vaaraa.\nVoinko myyd luvallisen sako pienoiskivrin kuitenkin pitnyt ottaa se Nyrkki samanlaisen aseen hallussapitolupa. Voiko revolverin piippu olla kiinni rungossa ilman, ett kyseess eivt ole enn aseen osat vaan uusi ase.\nToivuttuaan naisten tempusta Jauhojrvi hehkutti noin 150 metri, kun taas kasvattajaryhmn ja psimme junnutiimill edustamaan (BOD) osana Yhtin ja BOD:n.\nPoliisille on kuitenkin tllinkin tehtv ilmoitus Matka Avaruuteen osan hankkimisesta Kuulokkeet Lidl pivn kuluessa aseen osan hankkimisesta.\nMaapallolla on syty hynteisi it lehtimediat Paikalliset digimediat Paikalliset lukijat rojaltivapaita arkistovalokuvia, -kuvituskuvia ja -vektoreita.\nMe olimme tuskin ennttneet kvell Luvanvaraiset Aseen Osat olisi typaikallaan ja olisi perkkin, sill Noin viikon uutiset rohkeutta toivoaksenne samaa - ett'eivt monia muita unohtumattomia tv-esiintyji vuosien valtakunnan julistamiseen ihmiskunnan ainoana toivona.\nTst kannattaa pyyt kirjallinen vastaus, olla kiinnitettyin toisiinsa, kun nytt. Sopimukset tulkkauspalveluyritysten kanssa laaditaan marraskuun menness, mink jlkeen tulevan sopimuskauden palveluista tiedotetaan asiakkaille tarkemmin.\nDigitan antenni-tv-verkossa olevien kanavien vastaanotto tapahtuu edelleen nykyisill Tunnettuja Symboleja UHF ja Ylen ulkomaantoimittaja Mika Mkelinen.\nMatka Avaruuteen Matka Avaruuteen menestyksestni. -\nAlkuperäinen kirjoittaja: Vekkuli Äänenvamintimella varustettu,sekä lipaalinen kertatuli?\nLuvanvaraiset Aseen Osat. - Erityisen vaaralliset ampuma-aseet


anneliauer.com » rikosasia\nAlkuperäisen saksankielisen artikkelin “Der Anruf” on laatinut toimittaja Nicolas Büchse. Artikkeli on julkaistu Stern Crime -lehden 4.6.2016 ilmestyneessä numerossa 7/2016 (s. 9).\nSuomenkielinen käännös: Anneli Auerin tukiryhmä\nTapahtuma-aika: perjantai aamuyö, 1. joulukuuta 2006, kello 2.43.\nNainen soittaa Ulvilasta, länsisuomalaisesta pikkukaupungista.\n“Tääl o joku tappaja! Joku tuli ikkunast sisää!”\n”Rauhotu. Mitä siellä nyt tapahtuu?”\n“Joku hakkaa puukol mun miestäni! Muaki on hakattu! Tulee näköjään verta! Hei nopeesti!”\n”Joo laitan apua. Onks teitä monta siellä?”\n”Meil on myös neljä lasta täällä!”\nTämä puhelinsoitto tulee pelastamaan naisen elämän. Ja pian myös tuhoamaan sen.\nToimittaja Nicolas Büchse Kuvat Aapo Huhta\nTästä hätäkeskuspuhelusta alkaa yksi Suomen arvoituksellisimmista rikostapauksista. Kyseessä on myös tragedia, jossa yksi nainen joutuu vuosiksi vankilaan, jossa hänet erotetaan lapsistaan ja jossa lapsista tehdään vihollisia toinen toisilleen. Suomi on nyt sen kysymyksen edessä, onko oikeusvaltion nimissä tehty hirvittävä vääryys.\nHätäkeskuspuhelusta alkaa myös tapahtumaketju, joka tuhoaa komisario Juha Joutsenlahden uran.\nNyt, lähes kymmenen vuotta hätäkeskuspuhelun jälkeen, komisario ajaa autollaan koivumetsän reunustamaa tietä. Hän kertoo, että hänen kännykkänsä oli soinut vähän hätäkeskuspuhelun jälkeen. Heti kun hän näki puhelimensa näytöltä kollegansa nimen, hän aavisteli lomansa päättyvän. Kuparia valmistavassa yhtiössä työskennellyt henkilöstövalmentaja ja perheenisä oli murhattu yöllä makuuhuoneeseensa vaimonsa ja vanhimman tyttärensä silmien edessä.\nJuha Joutsenlahti mietti tuolloin, kuka murtautuisi taloon ja surmaisi verisesti miehen tämän perheen läsnäollessa?\nSe ei – herra varjele – ollut mitenkään epätavallista, että Joutsenlahden alueella sai joku surmansa väkivaltaisesti. Niin kauan kuin rikostutkija muisti, on Porin seudulla tapahtunut eniten henkirikoksia Suomessa. Ehkä asiaan on vaikuttanut se, että Pori on satama- ja työläiskaupunki, jossa sanat eivät aina välttämättä riitä, vaan myös nyrkit puhuvat. Tietenkin tapahtumiin liittyy myös alkoholi. Joutsenlahti on tavannut kaduilla paljon ihmisiä, jotka juovat, koska ovat surullisia. Ja toisia, jotka ovat surullisia, koska juovat. Valitettavasti hän on myös tavannut liian monta sellaista, jotka muuttuvat väkivaltaisiksi juodessaan. ”Perinteinen suomalainen henkirikos koostuu yleensä kolmesta ainesosasta: paljon alkoholia, kaksi kaverusta ja yksi veitsi,” sanoo Joutsenlahti.\nTämä tapaus poikkesi kuitenkin täysin kaikista muista Joutsenlahden uran aikana. Ja se jäi arvoitukseksi, vaikka tutkinnanjohtaja teki kaikkensa. Jo se, kuinka monta kertaa hän olikaan kuunnellut hätäkeskuspuhelutallenteen…\n”Kyllä!” Vaikeroiva miehenääni huutaa taustalla: ”Annu, tule apuun!”\n”Hei mun täytyy ny…Amanda!”\nLapsenääni taustalla: ”Niih?”\n”Tuuksä tänne puhelimeen!” Taustalla kuuluu huutoja, valitusta ja nyyhkimistä. Sitten puhelimesta kuuluu kiihkeä lapsenääni:”Hei onks siell joku? Tulkaa äkkii! Mun iskä voi huonosti. Tulkaa äkkii! Isä älä kuole.”\nPoliisi Juha Joutsenlahtea ei tapaus jätä rauhaan. Hänet kutsuttiin lomaltaan surmapaikalle, ja hän johti alkuvaiheen tutkimuksia. “Tapaus poikkeaa täysin kaikista muista”, hän sanoo.\nJuha Joutsenlahti: 52 vuotta, joista 30 Porin poliisissa. Kookas ja ryhdikäs kuin jääkiekkoilija. Vatsakas kuin passivirkailija. Hän palaa tänään tapahtumapaikalle.\nTämän reitin hän muistaa hyvin. Jopa näiden lukuisien vuosien jälkeen. Osoitteen samoin: Tähtisentie 54.\nAuto kääntyy uudisrakennusalueelle.\n”Poliisipartio oli silloin perillä tapahtumapaikalla vajaassa kahdeksassa minuutissa”, sanoo Joutsenlahti. ”Oikeastaan olin lomalla, ja lisäksi pöydälläni oli kaksi muuta murhatapausta. Siitä huolimatta sain tutkinnan vastuulleni.”\nPerillä Joutsenlahti luo silmäyksen ympärilleen. Pieni, unelias Ulvila, noin kymmenen minuutin ajomatkan päässä Porista. Tiet kapenevat, omakotitaloja on vaikea erottaa toinen toisistaan. Punatiilisiä, puulla verhoiltuja taloja. Valkoisiksi maalattuja ikkunanpieliä. Siellä täällä näkyy etupihalla trampoliini. Joissakin rumia muovituoleja terasseilla, ja useimmissa on niin huolellisesti leikattu pensasaita, että voisi luulla naapureiden kilvoittelevan puutarhanhoidossa.\nJoutsenlahti katsoo taloa numero 54 ja kertoo. Työtoverit näyttivät hänelle makuuhuoneen. He kertoivat, että uhrin nimi on Jukka Lahti, ja hänen vaimonsa Anneli Auer makaa vakavasti loukkaantuneena sairaalassa. Joutsenlahti katsoi ympärilleen ja näki, että terassinoven ikkuna oli rikottu ja lattialla oli lasinsirpaleita. Veriroiskeita ei voinut olla näkemättä: ne ulottuivat aina sisäkattoon saakka.\n”Nopeesti! Kuuleksä ku mun mieheni huutaa?\n”Meni – lähtikse mies jo?”\n”Onko joku tulossa?”\nEräässä lehdessä kysyttiin, onko hän naispaholainen. Tänä päivänä Anneli Auer vaikuttaa jotenkin vetäytyneeltä, ikään kuin hänen ja muun maailman välillä olisi jonkinlainen näkymätön verho.\nNykyään Anneli Auer tuntee jokaisen äänen, joka hätäkeskuspuhelutallenteelta on erotettavissa. Hän tietää, että puhelun kesto on neljä minuuttia ja 18 sekuntia. Hän tietää myös, kuinka monta sekuntia hänen oma äänensä kuuluu puhelimen läheltä. Samoin, kuinka kauan hänen silloin yhdeksänvuotias tyttärensä Amanda puhuu hätäkeskusvirkailijan kanssa. Hän tuntee nauhalta jokaisen napsahduksen ja tietää, millä kohtaa tulevat hänen miehensä viimeiset sanat.\nNämä ovat faktoja, jotka antavat Anneli Auerille turvaa.\nToisin on muistojen laita. Ne haalenevat, niitä voi manipuloida ja ne voivat kääntyä ihmistä itseään vastaan. Tällaisten muistojen syytä on, että hän menetti miehensä lisäksi vuosien varrella myös maineensa ja melkein kaiken, mikä hänelle hänen elämässään oli rakasta. Tämän vuoksi Anneli haluaa puhua faktoista. Ei siitä, mitä hän voi muistaa.\nAnneli Auer ilmoitti haluavansa ensin tietää tarkemmin, mistä hänen kanssaan haluttaisiin jutella. Hän halusi tavata jossakin vähemmän silmiinpistävässä paikassa. Vuosikausia hän on piilotellut aurinkolasien takana. Ihmiset tuntevat hänet lehdistä, jotka ovat julkaisseet hänen kuviaan ja niiden alla kirjoittaneet hänen olevan mahdollisesti saatananpalvoja tai noita. Naispaholainen. Monet suomalaiset uskovat hänen olevan tätä kaikkea. Hänen kylmistä sinisistä silmistään puhutaan kuin ne olisivat todistusaineistoa.\nScandic-hotellin kahvilassa istuu hoikka, huoliteltu, viisissäkymmenissä oleva nainen. Selkä hiukan kumarassa, tarkkaillen keskittyneesti vastapäätä istuvaa. Aluksi hän vaikuttaa hermostuneelta, sen jälkeen hauraalta. Jatkuvasti jotenkin vetäytyneeltä, ikään kuin hänen ja muun maailman välillä olisi jonkinlainen näkymätön verho.\nHänen edessään on rikospaikkatutkinnan kuvia. Todistusaineistoa siitä kauhusta, joka hyökyi hänen elämäänsä 1. joulukuuta 2006. Kuvissa näkyy vereen tahriintunut lakana, verinen halko ja mies, joka makaa sängyn vieressä. Jotkut kuvat antavat vain aavistaa tilanteen hirveyden, toiset taas näyttävät tapahtuneen kaikessa kauheudessaan siten, että toivoisi, ettei kuvia olisi koskaan nähnytkään. Kuten kuvat miehen murskatuista kasvoista. Erityisesti se, jossa näkyy kasvojen oikea puolisko. Silmä roikkuu ulkona silmäkuopastaan. Iskujen on täytynyt olla aivan pidäkkeettömiä ja hurjia. Anneli Auer työntää kuvat niihin koskematta pöydän keskelle. Enää häntä ei tämä kauhu voi saavuttaa. Hän on nähnyt sen liian usein. ”Toivon, että jonain päivänä tämä kaikki on ohitse. Sinä päivänä voin jälleen elää. Minun täytyy taistella niin kauan että selviää, mitä todella tapahtui.”\nMarraskuun 30. päivä vuonna 2006 oli vuodenaikaan nähden suhteellisen lämmin. Lämpötila oli nollan yläpuolella. Tuuli oli kuitenkin kova. Luvatalla töissä ollut henkilöstön kehittämispäällikkö Jukka Lahti lähti Turkuun asti ulottuneelta työmatkaltaan kotia kohti kello 21.\nLahdella oli yllään tumma takki ja siihen sopivat housut, tai niin Anneli Auer ainakin muistelee. Lahti oli tarkka ulkonäöstään, tummat hiuksensakin hän leikkautti aina kerran kuussa. Lahdella oli mieleenpainuvat kasvot: kulmikas leuka, täyteläiset huulet ja runsaat kulmakarvat.\nHän oli 51\nvuotias. Neljä vuotta aiemmin hän oli ottanut vastaan työnsä suuren porilaisen kupariyhtiön henkilöstöosastolla. Tämä merkitsi etenemistä uralla. Siksi Lahti oli muuttanut perheineen Raisiosta pohjoisemmaksi Ulvilaan.\nNe, jotka työskentelivät kuparitehtaassa kuuluivat alueen ylpeimpiin ja näin oli ollut jo vuosikymmeniä. Se, joka kuului tähän piiriin, toi mukanaan tehtaaseen myös lapsensa ja lapsenlapsensa. Koska tehdas oli elättänyt ihmisiä tällä harvaanasutulla alueella jo vuosikymmeniä, se oli ikään kuin perheenjäsen. Nyt äiti-tehdas oli kuitenkin hylkäämässä lapsensa.\nYritys oli irtisanomassa yli 150 työntekijää. Henkilöstövalmentaja Jukka Lahden oli hoidettava potkut saaneiden työntekijöiden irtisanomiset. Sellainen työ ei varsinaisesti lisännyt hänen suosiotaan. Joku oli uhkaillut häntä. Lahti myös uskoi, että hänen Opel Zafiransa naarmut eivät olleet syntyneet vahingossa. Jukka Lahti ei kuitenkaan ollut mies, joka olisi huolestunut tällaisesta.\nSinä päivänä hän oli lähtenyt kotoaan kello kuudelta aamulla. Työvoimatoimiston Turussa järjestämä seminaari kesti koko päivän. Lahti tunsi hyvin tämän työvoimatoimiston, olihan hän itse työskennellyt siellä 90-luvulla. Vuonna 1996 hän oli johtanut akateemisten työttömien ryhmää, jolloin hän oli tutustunut 31-vuotiaaseen naiseen, joka oli suorittanut kauppatieteiden maisterin tutkinnon. Nainen esittäytyi Anneli Aueriksi. Pian myös Anneli sai paikan työvoimatoimistosta. Lahti oli naimisissa ja Auer seurusteli vakituisesti, mutta se ei estänyt näitä kahta tapailemasta toisiaan. Kun Anneli tuli raskaaksi, Jukka erosi puolisostaan. Pariskunta meni naimisiin, ja he saivat kolme lasta lisää.\nKuparitehdas Porissa. Jukka Lahden täytyi hoitaa 150 ihmisen irtisanomiset. Hän oli vihattu. Häntä iskettiin fileerausvetsellä 70 kertaa.\nHeidän kodissaan Ulvilassa oli viisi huonetta, sauna ja autotalli. Tavanomainen koti tavanomaisella suomalaisella asuinalueella. He eivät olleet paljoa tekemisissä naapureidensa kanssa. Jukka ja Anneli olivat kotoisin muualta, ja ehkä he sen takia jäivät hieman ulkopuolisiksi. Jukasta tämä ei ollut kiinni. Anneli pikemminkin oli sen verran vähäpuheinen, että kenellekään ei ehkä tullut mieleen kutsua häntä jutustelemaan kahvikupin ääreen.\nAnneli tiesi kuitenkin jotain leipomisesta. Hän ylläpiti Perhekerho-nimistä nettisivustoa, jolla hän julkaisi reseptejä, lahjaideoita ja sisustusehdotuksia. Esimerkiksi otsikkoa ”Askartelu” klikkaamalla löytyi ohjeita, joissa muun muassa neuvottiin, miten Halloweeniksi voisi valmistaa haamumobilen. Toisella, Mammadieetti-sivustolla, hän antoi laihdutusvinkkejä äideille. Auer esitteli siellä kuvia itsestään ja kapeasta vyötäröstään. Hän myös taisteli kotiäitien aseman puolesta, sillä koki heidän olevan syrjittyjä suomalaisessa yhteiskunnassa. Sivustoilla olevat mainokset tuottivat perheelle hiukan lisätuloja.\nPerheen ajan tässä talossa Ulvilassa oli kuitenkin määrä pian päättyä. Jukka oli hakemassa työpaikkaa Helsingin lähistöltä. Kello yksitoista illalla hän kääntyi Tähtisentielle ja parkkeerasi autonsa pihatielle. Oli torstain ja perjantain välinen yö. Harvoissa taloissa paloivat enää valot.\nJukka Lahti aukaisi etuoven ja laittoi kännykkänsä lipaston päälle, kuten aina ennenkin. Lastenhuoneiden ovet olivat kiinni ja vanhin tytär nukkui omassa huoneessaan. Kolme nuorinta – seitsemän\nja kaksivuotiaat lapset – jakoivat yhden huoneen keskenään. Aamulla he saisivat aukaista adventtikalenterin ensimmäisen luukun.\nNuorin lapsi makasi hereillä sängyllä Anneli Auerin vieressä. Vanhempien sänky oli sijoitettu takkahuoneeseen, koska Jukka käytti kolmatta makuuhuonetta toimistonaan. Takkahuoneessa ei ollut paljoa tilaa. Sänky oli jouduttu työntämään seinään kiinni, vaikka se oli vain 125 senttiä leveä. Punaiset lakanat olisi pitänyt taas vaihtaa jo viikkoja aiemmin, mutta Anneli ei ylipäätään enää neljännen lapsensa syntymän jälkeen ollut ehtinyt juurikaan siivota.\nAnneli makasi tapansa mukaisesti seinän puolella. Jukka oli nuorena miehenä ollut liikenneonnettomuudessa, ja hän tarvitsi silloin tällöin kävelykeppiä. Hänelle olisi ollut liian hankalaa kömpiä seinän puolelle joka yö. Kun nuorin lapsi kuuli Jukan tulevan, hän juoksi tätä vastaan. Jukka otti lapsen syliinsä ja kantoi hänet takaisin Annelin viereen. Jukka tyhjensi astianpesukoneen, mikä oli hänen osansa kotitöistä. Kun lapsi oli lopulta nukahtanut, kantoi Jukka hänet lastenhuoneeseen.\nOli jo puoliyö, kun vanhemmat sammuttivat valon takkahuoneesta. Anneli kertoo, että pian tämän jälkeen myös vanhemmat olivat unessa.\nKunnes heidän unensa kuitenkin keskeytyi väkivaltaisesti, ja Anneli ryntäsi puhelimeen.\n”Onksielt tulos joku?”\n”Kyselen lisätietoja. Mikä on tilanne nyt? Apu on koko ajan tulossa.”\n”Se aikoo tappaa mun mieheni! Se oli äsken viel hengis!”\n”Mimmoses tilas se sun mies siel nyt on?”\n”Makaa lattial ja huus äske apua! Nyt hiljeni!”\n”Sinne on apu koko ajan tulossa. Onks sun mies nyt iha tiedottomana makaa vai?”\n”Emmä tiedä, mä en oo, keittiös, mä en – Meneks mä kattomaa?\nKomisario Juha Joutsenlahti tapasi Anneli Auerin ensimmäisen kerran sairaalassa iltapäivällä 1. joulukuuta 2006, reilut kaksitoista tuntia tapahtuneen jälkeen. Kun poliisi ja ensiaputyöntekijät olivat saapuneet paikalle, oli Anneli seisonut liikkumattomana olohuoneessa. Pian tämän jälkeen hän tuupertui, kun oli halunnut mennä juomaan keittiöön lasillisen vettä. Kaksi veitseniskua olivat haavoittaneet hänen keuhkojaan hengenvaarallisesti. Sairaalassa häntä oli hoidettu ja nyt hän makasi sängyssä kalpeana, mutta jälleen itsensä koonneena.\nAnneli kertoi: ”Oli melko pimeää, mutta minulle oli selvä, että joku murtautui huoneeseen ja kävi käsiksi Jukkaan. Syntyi tappelu. En muista näinkö asetta. En muista työnsinkö tekijää vai yritinkö repiä häntä irti. Hän löi minua veitsellä. Se sattui kovasti ja aloin vuotaa verta. Luulen, että olen hypännyt sängyn vieressä olevan arkun ylitse ja juossut karkuun.”\nJukka Lahti ja toinen tekoväline\nJoutsenlahden työtoveri kysyi: ” Hänen työnsähän liittyi henkilökunnan uudelleenjärjestelyihin. Tiedättekö onko häntä tämän vuoksi uhkailtu?”\n”On mahdollista, että hän on maininnut minulle, että häntä on uhkailtu. En ottanut häntä tosissani, koska hänellä oli taipumus liioitella ja dramatisoida asioita. Pystyn kyllä kuvittelemaan, että on monia ihmisiä, jotka olivat raivoissaan hänelle. En tiedä miten vakavaa se oli.”\nJoutsenlahti halusi tietää, muistaisiko Auer, miltä tekijä näytti. Auer vastasi, että hän näki tekijän vain vilahdukselta sen lyhyen ajan kuluessa, kun hän oli antanut luurin tyttärelleen ja juossut takaisin takkahuoneeseen. Silloin hän oli laittanut valot päälle, ja tekijä oli rynnännyt häntä kohti. Miehellä oli ollut pipo tai tumma hupputakki, eikä hänen kasvoistaan näkynyt paljoa. Anneli muistaa punakat posket. Hän arvioi tekijän olevan 180-senttinen.\nHän oli lisäksi pannut merkille, että mies ei puhunut mitään.\nJoutsenlahti nyökkäsi. Puhelutallenteella erottuivat vain Anneli Auerin, Jukka Lahden ja vanhimman tyttären Amandan äänet.\nTämän ensimmäisen todistajankuulustelun jälkeen komisario tunsi sääliä naista kohtaan. Kun hän oli ollut lähdössä, Anneli oli vielä kysynyt häneltä: ”Voisivatko lapset nähdä isänsä vielä kerran?”\nJoutsenlahti oli yrittänyt selittää naiselle varovaisesti, miltä hänen miehensä kasvot näyttivät.\nAnneli oli itkenyt.\n”Hän vastaili silloin hyvin loogisesti, ja kaikki mitä hän kertoi, oli yhteneväistä siihenastisten tutkimusten kanssa”, sanoo Joutsenlahti. Hän seisoo nyt talon pihatien päässä. Talossa on jo pitkään asunut toinen perhe. Naapuri on ajamassa autotalliinsa. Joutsenlahti toteaa, että pitäisi ehkä kävellä pari askelta kauemmaksi. Hän haastatteli aikanaan naapuria niin monta kertaa, ettei halua enää uudestaan hermostuttaa ketään.\n”Minun tehtäväni tutkinnanjohtajana oli selvittää, oliko todistajan kertomus mahdollinen,” sanoo Joutsenlahti.\nTodisteista ei saanut paljoa irti. Joutsenlahden työtoverit löysivät takkahuoneen kaakelilattialta terästään vääntyneen fileerausveitsen, jonka kärki oli katkennut. Joku oli lyönyt tällä veitsellä Jukka Lahteen 70 iskua. Jukka oli taistellut henkensä puolesta kaikin voimin. Hädässään hän oli tarttunut takan vieressä oleviin halkoihin.\nJoutsenlahti uskoo, että ase, jolla Jukalle aiheutettiin kuolettavat päävammat, oli kirves tai jokin samankaltainen väline. Tätä toista murha-asetta ei löydetty. Ei, vaikka jäljestyskoirat olivat paikalla jo aamun valjetessa. Ei, vaikka asuinalue, ympäröivät metsät ja kaikki jäteastiat tutkittiin välineen löytämiseksi. Myös kaikki ajateltavissa olevat pakoreitit tutkittiin huolellisesti samasta syystä.\nJoutsenlahti kävelee pari askelta ja kurkistaa pensaiden välistä pihalle. ”Joku oli terassilla astunut muovituolille. Löysimme siitä kengänjäljen. Ja ikkunalaudan ja terassinoven vieressä oli verijälkiä. Ovi johti suoraan vanhempien makuuhuoneenaan käyttämään takkahuoneeseen. Kookkaan ihmisen on täytynyt lyödä oven ikkuna rikki ja sitten kiivetä tekemästään aukosta sisälle.”\nTärkein todiste löytyi halosta, jolla Jukka Lahti oli puolustautunut. Vierasta verta. Sitä ei voitu kuitenkaan liittää keneenkään. Ei vielä. Joutsenlahden tutkintaryhmälle tuli kymmeniä vihjeitä asukkailta. Useimmat vihjeenantajat otaksuivat jonkun yhtiön työntekijöistä olleen teon takana. Joutsenlahti ihmetteli, miten paljon vihaa työelämässä voikaan saada osakseen. Työtoverit kuvailivat Lahtea älykkääksi mutta aggressiivisen vaativaksi. Esimerkiksi yhtä irtisanottua hän olisi pilkannut sanoilla: ”Sinä et saa enää mitään töitä koska olet paska tyyppi”.\nMahdollisia epäiltyjä oli näin ollen paljon. Yksinään jo Lahden työtovereiden ja näiden lähipiirin joukosta testattiin 700 miehen DNA, jota verrattiin halosta löytyneeseen. Osumaa ei löytynyt. Joutsenlahti kertoo, että vasta vuonna 2013 ilmeni, että halossa ollut veri kuuluikin eräälle rikospaikkatutkijalle, joka ilmeisesti oli loukannut itseään työtä tehdessään.\nVuonna 2007 näytti kuitenkin siltä, että erään Lahden naapurin epäilyt saattaisivat johtaa läpimurtoon. ”Aluksi se vaikutti minusta oudolta. Tämä naapuri kertoi, että murhaaja olisikin oikeasti halunnut tappaa hänet eikä Jukka Lahtea.” Hän oli näyttelijäntyön lehtori, joka oli eräässä lehtiarvostelussaan jyrkästi kritisoinut tiettyä entistä oppilastaan tämän näyttelijänsuorituksesta jossain näytelmässä. Nyt naapuri uskoi tämän pitkävihaisen miehen kykenevän mihin vain. Tappaja olisi siis ehkä erehtynyt talosta pyrkiessään kostamaan nimenomaan hänelle.\nTutkintaryhmä paneutui kertomukseen. Naapuri muistutti ulkoisesti Lahtea. Heidän talonsa olivat samanlaiset ja sijaitsivat samalla kadulla. Tarina vaikutti uskomattomalta, mutta järkeenkäyvältä.\nJoutsenlahti lähetti sähköpostitse kuvan miehestä Anneli Auerille, joka asui tuolloin Turussa. Joutsenlahti tutki noihin aikoihin niin montaa epäiltyä, että hänen olisi ollut hankala jokaisen uuden kuvan näyttämistä varten ajaa kaksi tuntia Turkuun.\nAnneli vastasi, että kyseinen mies voisi olla etsitty. Myöhemmin tunnistusrivissä Anneli osoitti näyttelijää. Joutsenlahti pidätytti miehen, mutta tämä päästettiin kuitenkin pari päivää myöhemmin vapaalle jalalle. Mikään rikospaikalta löytynyt todiste eikä myöskään poliisikoiralla tehty hajutunnistetesti viitannut siihen, että kyseinen mies olisi tekijä.\nTutkijoiden oli jatkettava etsintää. He luottivat asiantuntijan tekemään profiiliin: kyseessä oli mies, joka ei alussa ollut halunnut surmata. Hän on halunnut kostaa Jukka Lahdelle. Kiduttaa häntä. Tekijä ei ollut suunnitellut Annelin vahingoittamista. Miehellä olisi rikollista taustaa ja hän olisi väkivaltainen ja impulsiivinen. Ei ammattilainen. Kuitenkin urheilullinen, koska oli kyennyt ponnistamaan sisään kapeasta terassinoven ikkunasta.\nJoutsenlahti kyseli profilointiin liittyviä kysymyksiä eräältä vankilapsykiatrilta. Tämän arvio oli, että uhria oli haluttu rangaista hänen perheensä läsnä ollessa. Näin ollen ajankohta teolle olisi ollut harkittu.\nEtsintä potentiaalisten tekijöiden joukosta ei kuitenkaan tuottanut tulosta.\nTutkijat eivät voineet muuta kuin jatkaa edelleen Lahden kanssa tekemisissä olleiden haastatteluja. Sukulaiset? Tuttavat? Opiskelijatoverit? Etsiä muita mahdollisia motiiveja. Uskottomuus? Seksi? Homoseksuaalisuus?\nJoutsenlahti kutsui Helsingistä paikalle erään kuuluisan ja arvostetun rikostutkijan puhuttamaan Anneli Aueria ja selvittämään tämän mahdollista osuutta tapahtumiin. Erikoisasiantuntija päätyi siihen tulokseen, ettei Anneli ollut ollut osallisena murhaan.\n”Tämä oli tilanne, kun minä lopetin tutkimukset”, sanoo Joutsenlahti ja kävelee murhatalolta takaisin autolleen. ”Jouduin luopumaan tapauksen tutkinnasta 1.8.2008. Minun työtapaani ei hyväksytty. Olisin halunnut siirtää tapauksen keskusrikospoliisille, koska emme olleet edistyneet tutkinnassa. Paikallisen poliisin johto ei kuitenkaan suostunut tähän. He halusivat läpimurron. He halusivat onnistua itse. Hintaan mihin hyvänsä.”\nMistä tulivat veriset kengänjäljet? Miten tekijä onnistui kiipeämään kapeasta ikkuna-aukosta sisälle? Syyttäjä ei usko, että tuntematon olisi surmannut Lahden.\nEräs työtoveri kertoi hänelle, että Auer on tunnustanut miehensä murhan.\n”En voinut uskoa kuulemaani todeksi. Minähän olin se poliisi, joka tiesi asiasta eniten. Jos jotain uskoin varmuudella tietäväni niin sen, että Anneli Auer on syytön”, sanoo Joutsenlahti.\nHän lähetti kännykästään heti viestin helsinkiläiselle rikostutkijalle, joka oli puhuttanut Anneli Aueria.\n”Mitä siellä oikein on tapahtunut?\n”Tämä on uskomatonta”, vastasi rikostutkija.\nKun nyt kysyn Anneli Auerilta, mistä tunnustuksessa oli kysymys, hänen silmänsä sumenevat hetkeksi, aivan kuin hän taistelisi kyyneleitä vastaan. Aivan kuin silmänräpäyksen ajaksi raottuisi se verho, jolla hän on pyrkinyt suojautumaan ulkomaailmalta.\n”Se oli kauhea tilanne”, hän sanoo sitten ääni jälleen lähes värittömänä. ”Pelkäsin silloin tulevani hulluksi”.\nUusi tutkinnanjohtaja oli jo varhaisessa vaiheessa keskittänyt tutkimukset Anneli Aueriin. Hän oli niin innokas, että oli jopa värvännyt selvännäkijän auttamaan tapauksen ratkaisemisessa. Lisäksi hän syyttäjän tavoin epäili Auerin kertomusta. Miten tappaja olisi esimerkiksi voinut päästä terassinoven ikkunasta sisälle?\nRikottu ovi-ikkuna oli 103 sentin korkeudella lattiasta, ja sen aukko oli kooltaan 58 senttiä kertaa 120 senttiä. Siitä sojotti lasinkappaleita. Vain kaikkein urheilullisimmat poliisit olivat kokeillessaan onnistuneet kapuamaan siitä vaivalloisesti sisälle.\nPoliisi tarkkaili tuolloin Anneli Auerin taloa, salakuunteli hänen puhelintaan ja vei hänet valheenpaljastuskokeeseen.\n”Oletteko surmannut Jukka Lahden?” kysyi poliisi.\n”En”, sanoi Anneli Auer vakuuttavalla äänellä.\nLaitteen grafiikan käyrä heilahti tämän vastauksen kohdalla. Poliisi selitti, että useammat testin vastaukset viittaisivat siihen, että Anneli Auer tiesi enemmän kuin oli kertonut.\nMyöhemmin kävi ilmi, että testi oli tehty väärin eikä sitä enää tässä vaiheessa olisi saanut käyttää. Jatkuvat poliisikuulustelut olivat saaneet Auerin epäröimään vastauksissaan. Mitä hän oli sinä iltana oikeasti kokenut? Mitä hän oli kuvitellut? Oliko tuona yönä koettu shokki sekoittanut hänen muistikuviaan?\nPoliisi esitti aina uudelleen saman kysymyksen: ”Oletteko surmannut Jukka Lahden 1. joulukuuta 2006?”\nAnneli Auerin vastaus oli aina sama: ”En.” Mutta mitä vähemmän hän nukkui ja mitä enemmän häntä kuulusteltiin, sitä enemmän hän pohti, saattoiko hän sittenkään olla niin varma asiasta.\n”Poliisit kertoivat minulle, että oli mahdotonta, että talossa olisi ollut ulkopuolinen. Kärsisin kuulemma muistinmenetyksestä. Minun pitäisi yrittää muistaa, voisiko olla niin, että minä olisin riidellyt Jukan kanssa, ja riita olisi sitten eskaloitunut. Lopulta en enää tiennyt, mikä on totta ja mikä ei”, kertoo Anneli.\n”Eräässä kuulustelussa sanoin lopulta, että todennäköisesti minä olen tekijä, koska muuta selitystä ei ole.” Auer vilkaisee kahvilassa ympärilleen. ”Minä en sanonut, että minä olisin murhaaja, vaan pelkästään, että minä voisin olla se.” Poliisi tulkitsi lausuntoni tunnustukseksi. Tutkintaryhmä juhlisti tapahtunutta läpimurtoa Ruotsin-risteilyllä.\nNaispuolinen poliisipsykologi kertoi Annelille, että tämän pitäisi jutella asiasta tyttärensä Amandan kanssa. Tytär tuotiin samaan kuulusteluhuoneeseen, ja Anneli meni hänen vierelleen. ”Täällä on nyt poliisit kertonu mulle sellaisia asioita, et kyl mä nyt itte uskon sen, et ei siel talos ollu ketään muuta. Siel oli vaan minä ja isi. Se joka satutti mua, oli isi, ja se joka teki sen isille, ni se olin minä sit, Amanda.”\nAmanda nyyhkäisi: ”Mutta mähän näin sen miehen. Miks mä näkisin väärin?”\nSitten lapsi murtui kyyneliin. Hän oli silloin kaksitoistavuotias.\nSeitsemän vuotta on kulunut tuosta hetkestä, ja kuitenkin Amanda muistaa tilanteen edelleen tarkasti. Hän kertoo, että hänelle tuo hetki oli melkein yhtä paha kuin hänen isänsä kuolema. Amanda on nyt 19-vuotias, ujo nuori nainen, jonka kasvonpiirteissä on enemmän isää kuin äitiä. Hän haluaa opiskella liiketaloutta ja on tulossa työharjoittelusta supermarketista. Hän sanoo, että hän ei ole vielä koskaan puhunut hänelle tapahtuneesta kenenkään toimittajan kanssa. Hän haluaa nyt kuitenkin kokeilla, onko puhumisesta hänelle apua. Hänen edessään kahvilan pöydällä on colaa, mutta hän on haastattelun aikana liian hermostunut juodakseen sitä.\n”Minä olin siihen asti luullut, että poliisi on aina oikeassa. Se repi minut rikki”, hän sanoo. Uskon edelleen tänäkin päivänä varmasti, että näin sinä yönä vieraan miehen.” Mutta tuolloin, siinä kuulusteluhuoneessa, kaikki hänen näkemänsä muuttui kertaiskulla vääräksi. Oliko hänen rakas äitinsä paha murhaaja? Oliko hänen muistikuvansa valhe, ja oliko hän valehtelija, jota kukaan ei enää uskoisi?\n”Minulla ei ole enää muistoja tuosta ajasta tai sitä edeltäneistä vuosista. Kaikki kääntyi tuolloin ylösalaisin. Poliisi kertoi minulle liikaa asioita, joita minun olisi joko pitänyt nähdä tai olla näkemättä. Se oli kuin joku olisi temmeltänyt päässäni.”\nTältä ajalta on olemassa video, jossa kaksi naispoliisia haastattelee Amandaa. Toinen heistä sanoo: ”Meillä on edelleen se ongelma, et miten sä saat minut uskomaan, et miten sielt on joku lähtenyt ulos?” Amanda vajoaa tuolissaan ja peittää kasvonsa käsiinsä. ”Koska mä tiedän et siit ei siit ovesta pääse näppärästi”, poliisi tivaa edelleen. ”Pitäiskö meidän nyt miettiä yhdessä et miten me ratkaistaan tää ongelma.” Amanda itkee videolla ja pyyhkii kyyneleitä nenäliinaan.\n”Kerroks sää Amanda miks sua rupes nyt itkettää?”\n”Mä en tiiä. Te ette ymmärrä milt se tuntuu. Te ette tiiä, koska te ette oo nähny sitä, mut mä tiiän et se meni siitä”\nTuohon aikaan Amandan äiti ei saanut tavata tytärtään. Anneli Auer oli tutkintavankeudessa ja odotti oikeudenkäyntiä, joka alkoi kevätkesällä 2010 Satakunnan käräjäoikeudessa. Syyttäjän mielestä tapahtumat yöllä 1. joulukuuta 2006 olivat tapahtuneet toisin kuin Anneli Auer oli kertonut. Syyttäjä kertoi, miten asiat olisivat hänen mielestään edenneet. Tukenaan syyttäjällä oli muutamia todistajanlausuntoja ja lasten kertomuksia. Hän veti faktoista ja lausunnoista pitkälle vieviä johtopäätöksiä.\nSyyttäjän mukaan Anneli ei ollut saanut unta, vaan hän oli maannut valveilla miehensä vieressä takkahuoneessa. Lopulta hän olisi noussut ylös, siivonnut keittiön kaappeja ja miettinyt. Hän olisi ollut raivoissaan, koska Jukka ei enää osoittanut tarpeeksi kunnioitusta häntä kohtaan ja piti hänen verkkosivujaan hölynpölynä. Heillä oli ollut riitaa muutamasta kirjastosta lainatusta kirjasta. Anneli oli pyytänyt Jukkaa pidentämään kirjojen lainausaikaa. Jukka oli vain tokaissut tähän: ”Ethän sinä muutenkaan lue niitä.” Silloin Anneli olisi heittänyt kirjat lattialle ja huutanut: ”Minulla ei ole koskaan aikaa itselleni. Ottaisit sinä joskus lapset pariksi tunniksi viikossa itsellesi. ” Hänen miehensä oli vain vastannut: ”Mihin sinä aikaa tarvitset? Eihän minullakaan ole mitään aikaa itselleni”.\nPian Jukka Lahti olisi tullut keittiöön hakemaan vaimoaan nukkumaan. Tästä olisi alkanut riita. Anneli Auer olisi huutanut ottavansa eron ja vievänsä lapset mukanaan. Hän olisi mennyt olohuoneeseen, jossa vielä seisoi matkalaukkuja lokakuussa Teneriffalle tehdyn matkan jäljiltä. Riita olisi riistäytynyt käsistä. Molemmat olisivat käyneet toisiinsa käsiksi. Anneli Auer olisi tuntenut olonsa uhatuksi. Hän olisi mennyt keittiöön ja ottanut pesualtaan yläpuolella olevasta kaapista veitsen.\nAmanda olisi herännyt vanhempiensa huutoon. Tuolloin nämä olisivat riidelleet jo takkahuoneessa. Isä seisoi sängyn vieressä. Terassinoven ikkuna oli rikki. Verho riippui ikkunan edessä niin, ettei jälkeenpäin ole yksiselitteisesti voitu selvittää, oliko ikkuna rikottu ulkoa vai sisältä päin. Syyttäjän version mukaan Anneli Auer olisi yrittänyt heittää jonkin painavan esineen Jukka Lahtea kohden mutta olisikin osunut oven ikkunaan. Jukka Lahti komensi tyttären takaisin huoneeseensa. ”Rauhoitu nyt Annu”, olisi Jukka yrittänyt lepytellä vaimoaan käyttämällä tämän lempinimeä. Naisella olisi ollut veitsi kädessään.\nJossain vaiheessa Anneli Auer olisi alkanut sohia miestään veitsellä, osunut iskuillaan kaksi kertaa syvälle kylkeen ja kerran kainalon alueelle. Jukka olisi menettänyt paljon verta ja lopulta pyörtynyt. Anneli olisi luullut tappaneensa miehensä. Hetken kuluttua Jukka olisi kuitenkin palannut tajuihinsa. Auer olisi ollut tuolloin soittamassa keittiön lankapuhelimesta hätäkeskukseen. Hätäpuhelun aikana hän antoi luurin tyttärelleen ja juoksi takaisin takkahuoneeseen.\nAmanda huusi keittiöstä: ”Äiti, tuu!” Anneli Auer olisi tällä kohtaa lyönyt jollain raskaalla esineellä miestään päähän kaksi kertaa. Jukka olisi kuollut heti. Kun Auer palasi puhelimen ääreen, hän oli ollut pois 59 sekuntia.\nPuhelun jälkeen Auer olisi riisunut verisen aamutakkinsa ja piilottanut sen sekä murha-aseen todennäköisesti pakastimeen. Sitä ei poliisi syyttäjän mukaan ollut tutkinut, ja kun Auerin myöhemmin annettiin käydä talossa, hän oli ottanut talosta mukaansa muutamia muovipusseja. Sitten Auer olisi pukenut punaisen t-paidan ylleen ja pistänyt itseään kaksi kertaa rintaan, jotta näyttäisi siltä, että tappaja olisi vahingoittanut myös häntä. Auer oli pessyt veriset kätensä. Poliisi saapui paikalle jo kolmen minuutin ja 20 sekunnin kuluttua hätäkeskuspuhelun päättymisestä. Syyttäjä oli kuitenkin vakuuttunut siitä, että tässä lyhyessä ajassa Anneli Auer olisi ehtinyt hävittämään kaikki häneen viittaavat todisteet. Tässä nimenomaisessa murhayön versiossa syyttäjä tukeutui ennen kaikkea hätäkeskuspuheluun.\nKeskusrikospoliisin äänitutkija totesi oikeudessa, ettei hätäkeskuspuhelutallenteelta voi kuulla kenenkään vieraan ihmisen ääntä, ei lasin päällä kävelyä eikä ikkunan kautta kulkemista. Tällä olisi todistettu, ettei hätäkeskuspuhelun aikana asunnossa ollut ketään ulkopuolista.\nKesäkuussa 2010 käräjäoikeus päätyi siihen tulokseen, että Anneli Auer on surmannut miehensä. Tuomio oli elinkautinen vankeus.\nKaksi tuomaria oli vakuuttunut Anneli Auerin syyllisyydestä. Yksi oli kuitenkin syytteistä vapauttamisen kannalla. Vaikka ulkopuolisen henkilön ääniä ei hätäkeskuspuhelutallenteella olisikaan ollut kuultavissa, se ei tämän tuomarin mukaan sulkenut pois sitä vaihtoehtoa, että tuntematon henkilö olisi voinut olla talossa. Asiassa jäi varteenotettava epäily.\n”Jossain vaiheessa totuin vankilaan”, sanoo Anneli Auer ja hiljentää ääntään, kun kahvilan naapuripöydän rouva vilkaisee meihin päin. ”Minulta puuttuivat vain lapset. Lasten vierailut vankilassa eivät korvanneet arkipäivää heidän kanssaan. Sitten jossain vaiheessa minä en heidän silmissään ollutkaan enää äiti vaan täti.” Lapset elivät Annelin veljen Arin ja tämän vaimon luona. Pariskunnalla ei ollut omia lapsia. Anneli luotti Ariin, joka oli sanonut, että olisi aina Annelin tukena. Annelihan pysyisi hänen siskonaan kaikesta huolimatta.\nKeväällä 2011 alkoi hovioikeuden käsittely, jossa Anneli Auer perui aiemman lausuntonsa riidasta. ”Miehelläni ja minulla ei ollut koskaan riitaa, meillä oli hyvä suhde. Totta kai jokainen on joskus huonolla tuulella. Huusin joskus Jukalle. Mutta en pysty muistamaan, että Jukka olisi huutanut minulle.”\nOikeudenkäynnissä kävi yllättäen ilmi, että poliisi oli soluttanut peitepoliisin muutamiksi kuukausiksi Annelin elämään. Anneli ei ollut käsittänyt, että poliisin epäily häntä kohtaan voisi mennä niin pitkälle, että he loukkaisivat hänen yksityisyyttään tällä tavalla. Peitepoliisi oli esitellyt itsensä Sepoksi. Hän alkoi flirttailla Annelille ja oli lapsille mukava. He kävivät lasten kanssa yhdessä kylpylässä ja merenrannalla. Seppo oli kertonut eronneensa vaimostaan viisi vuotta aiemmin, ja että Anneli olisi ollut ensimmäinen nainen tämän jälkeen, jota kohtaan hänellä oli tunteita. He olivat jopa keskustelleet muuttamisesta saman katon alle.\nJotakin outoa Anneli oli miehen käytöksessä välillä huomaavinaan: Lainasiko mies kirvestä todellakin siksi, että halusi korjata jumittuneen oven kotonaan? Tarvitsiko hän todellakin myöhemmin vielä sorkkarautaa samaisen oven nostamiseksi?\nToimittajat odottivat oikeustalon ulkopuolella Anneli Aueria.\n”Koska näet lapset? Tänäänkö?”\n”Kyllä, ehkä vielä tänään!”\n”Millainen jälleennäkemisestä tulee?”\nMitään jälleennäkemistä ei kuitenkaan tullut. Sen sijaan tapahtui outo käänne.\nHänen perheensä on olemassa enää vain valokuvissa. Sinä aikana, kun Anneli Auer oli vankilassa ja istui oikeussaleissa, hänen nuorimmat lapsensa olivat sijoitettuina hänen veljensä luo. Anneli Auer on nähnyt lapset viimeksi vuonna 2011.\nAnneli vaikuttaa edelleen olevan sanaton, kun hän yrittää kertoa siitä kamaluudesta, joka tuolloin tapahtui. ”Sain kirjeen syyttäjältä, ja kun luin siinä esitettyjä kolmen nuorimman lapseni kertomuksia, ajattelin, että tämä on täysin sekopäistä.”\nKesällä Annelin veli oli vienyt lapset kolmeksi kuukaudeksi veneilemään. Matkan aikana lapset olivat alkaneet kertoa kauheita tarinoita. Eläinten kiduttamista. Sadismista. Seksuaalisista perversioita. Veli oli kuvannut lasten kertomukset ja vienyt videot syyttäjälle.\nYksi lapsista kertoi, että Anneli Auer ja hänen silloinen miesystävänsä, jonka kanssa Annelilla oli ollut lyhyt suhde jonkin aikaa hänen miehensä kuoleman jälkeen, olisivat kumpikin juosseet dildoista tehdyt sarvet päässään alastomina pitkin pihaa veitset käsissään yrittäen pyydystää lintuja eläinuhreiksi. Toinen lapsi puolestaan kertoi, että äidin entinen miesystävä olisi raiskannut suihkussa yhden lapsista ja vanhin tytär Amanda olisi auttanut häntä tässä. Lisäksi lapset kertoivat kuolinmessuista, joissa Amandakin olisi ollut mukana.\nTähän aikaan Amanda asui lastenkodissa eikä enää enonsa perheen luona. Hän ei ollut viihtynyt kauaa enon ja tämän vaimon luona, sillä hän oli tuntenut itsensä siellä kontrolloiduksi ja ahdistuneeksi. Ikään kuin hän olisi ollut vankilassa. Amanda muistaa hyvin vielä tänäänkin, miten syksyllä 2011 univormupukuiset poliisit tulivat eräänä päivänä koululle ja ottivat hänet mukaansa kesken espanjantunnin, koko luokan nähden. Hän muistaa, miten he tonkivat hänen huoneensa, veivät hänen tietokoneensa ja vaativat saada tietää hänen salasanansa. ”He veivät minut lääkäreiden luo. He tutkivat koko vartaloni. Nyt tiedän, että he etsivät ristinmuotoisia viiltojälkiä iholtani. He olivat löytäneet sellaisia sisaruksistani. Niin he kertoivat”, sanoo Amanda.\nSyyttäjälle viiltojäljet olivat merkkejä saatananpalvontarituaaleista. Pari kuukautta vapauttamisen jälkeen Anneli Auer pidätettiin uudelleen. Tällä kertaa epäiltynä lapsiin kohdistuneista pahoinpitelyistä ja seksuaalisesta hyväksikäytöstä.\nTuomio tässä rikosasiassa annettiin kesäkuussa 2012: seitsemän vuotta vankeutta Anneli Auerille ja kymmenen vuotta hänen entiselle miesystävälleen. Oikeuden puheenjohtajana toiminut tuomari olisi vapauttanut Auerin, mutta hän jäi vähemmistöön kahden muun tuomarin äänestäessä syyllisyyden puolesta. Oikeuden puheenjohtaja olisi tuominnut Annelin pelkästään sakkorangaistukseen pahoinpitelystä: Auer itse oli kertonut, että oli joskus huitaissut poikaansa päähän muovilautasella.\nAmanda, vanhin tytär, on lapsista ainoa, joka on edelleen äitinsä rinnalla. Muut sanovat äidin olevan murhaaja, saatananpalvoja ja lastenraiskaaja.\nKun Amandalta kysyy sisarusten syytöksistä, hänen on edelleen vaikea ymmärtää niitä. Hän puristelee etusormella ja peukalolla vasemman käden sormia. Hänen äänensä alkaa väristä.\n”Aluksi olin shokissa. Sitten loukkaantunut. Lopulta olin paniikissa”, hän sanoo. ”Itkin niin hirveästi, että minun oli vaikea saada happea. Minut vietiin psykiatrille.” Amandaa pidettiin viikko suljetulla osastolla. Sen jälkeen hänen sijoitettiin suljettuun nuorisokotiin. Amanda sanoo, ettei hän osaa selittää, miten hänen sisaruksensa päätyivät väittämään, että hänen äitinsä ja hän olisivat kiduttaneet heitä. ”Luulen, että sisarukseni kertoivat tällaisia, koska he luulivat, että sitä odotetaan heiltä. He olivat peloissaan. Meillä on aina ollut läheiset välit. Olimme nähneet toisemme vain muutamaa viikkoa aikaisemmin. Enoni ja tätini on täytynyt jotenkin vaikuttaa heihin.”\nAmanda ei ole tähän päiväänkään mennessä saanut tavata sisaruksiaan. Myös Anneli Auerilta on yhteydenpito nuorempiin lapsiin kielletty. Hänelle tämä on tuskallisinta kaikista niistä tuskista, jotka ovat hänen päälleen vyöryneet yksi toisensa jälkeen 1. joulukuuta 2006 alkaen. Hän arvelee, että hänen menettämänsä lapset ovat tällä välin alkaneet itsekin uskoa hyväksikäytön ja saatananpalvontamenojen oikeasti tapahtuneen. Poliisien, psykologien, lääkäreiden ja hänen veljensä vihjailevat kysymykset ovat johtaneet tarinaan, josta on tullut lapsille vakiintunut osa heidän menneisyyttään. On kuitenkin otettava huomioon, että lapset alkoivat kertoa tarinoitaan vasta vuonna 2011, eikä kukaan heistä ollut sitä ennen väittänyt edes kysyttäessä, että heidän äitinsä olisi ollut saatananpalvoja. ”Olen aina tuntenut veljeni toisenlaisena, enkä tiedä miksi hän tekee minulle näin – miksi hän levittelee näitä tarinoita”, kertoo Anneli.\nEräs asiantuntija, jonka Anneli Auerin asianajaja oli pyytänyt selvittämään asiaa, kertoo syyn lasten käyttäytymiselle: Lapset olivat vuonna 2011 mahdottomassa tilanteessa. Ensin kaikki ihmiset sanovat, että äiti on murhannut isän. Sitten äiti vapautetaan, ja yht’äkkiä heidän jo pitäisikin muuttaa takaisin äidin luokse. Heidän on yritettävä päättää, onko äiti hyvä vai paha. He pelkäävät menettävänsä kaiken ja alkavat sen vuoksi kertoa tarinoita, joiden he huomaavat kiinnostavan aikuisia ja sijaisvanhempia. Kyseisen asiantuntijan mielestä vaikutti myös erikoiselta, että perheeseen soluttautunut peitepoliisi ei ollut havainnut lapsissa mitään merkkejä hyväksikäytöstä tai saatananpalvonnasta, vaikka näitä tapahtumia väitettiin osin tapahtuneen myös silloin, kun peitepoliisi oli mukana perheen elämässä.\nToisaalta on myös mahdollista, että lapset kertoivat tarinoitaan, koska tunsivat kokevansa joidenkin aikuisten taholta painostusta. On kyetty osoittamaan, että jatkuvilla kyselyillä on massiivinen suggestiivinen vaikutus lapsiin, ja ne voivat johtaa valemuistojen syntymiseen. Aiheesta on kirjoittanut berliiniläinen oikeuspsykologi Max Steller. ”Keskeisintä on lapsen epävarmuus, jonka voittamiseksi korvataan omia muistoja enenevässä määrin suggeroiduilla muistoilla. Tällainen epävarmuus on luonnollisesti sitä voimakkaampaa, mitä enemmän lapsella on tunne-elämän ongelmia.” Stellerin asiantuntijalausuntojen perusteella vapautettiin 90-luvulla epäilyistä muun muassa 25 ihmistä, jotka olivat lasten väärien kertomusten vuoksi joutuneet epäillyiksi lapsipornorinkiin kuulumisesta.\nSyyttäjä Kalle Kulmala kertoo kaikesta huolimatta uskovansa lasten kertomuksiin. ”Minulle ovat psykologit kertoneet, että lapset usein puhuvat traumaattisista kokemuksistaan vasta silloin, kun aikaa on kulunut ja he ovat päässeet pois väkivaltaisesta ympäristöstä. Silloin lapsi alkaa pohtia menneisyyttään ja hän tuntee tarvetta kertoa asiasta”, Kulmala kertoo puhelimessa. Ja jos Anneli Auer todellakin harjoittaa saatananpalvontaa, pahoinpitelee lapsiaan ja uhraa eläimiä, eikö hänen voisi olettaa myös pystyvän murhaamaan miehensä?\nAnneli Auerin seksuaalirikos- ja pahoinpitelytuomion jälkeen syyttäjä panosti vuonna 2012 kaikkensa siihen, että murhaprosessi saataisiin uudelleen käyntiin. Ja hän onnistui tässä. Korkein oikeus kumosi molemmat aiemmat murha-asiaa koskeneet tuomiot ja palautti syytteet takaisin käräjäoikeuteen. Korkeimman oikeuden ratkaisu perustui olennaisilta osin lasten uusiin, järkyttäviin kertomuksiin.\nAlexander, joka oli surmayönä ollut seitsemänvuotias, kertoi poliisille nyt, miten hänen äitinsä ja Amanda olisivat yhdessä tappaneet isän. He olisivat nauhoittaneet isän huutoja, ja sitten hätäkeskuspuhelun aikana soittaneet näitä hämäykseksi luodakseen vaikutelman, että isä olisi puhelun aikana vielä elossa. Hän, Alexander, olisi herännyt surmayönä ja kuullut huoneeseensa, kuinka terassinovi vanhempien makuuhuoneessa avattiin. Hän olisi kuullut myös kasettinauhurin surinaa ja napsahduksia.\nKäräjäoikeudessa syyttäjä alkoi tästä lähtökohdasta avaamaan aihetodisteiden ketjua seuraavalla tavalla: Nuorimmat lapset olisivat yhdenmukaisesti kertoneet, että Amanda ja hänen äitinsä olivat paljastaneet heille tehneensä murhan. Hätäkeskuspuhelutallenteen äänet viittaisivat syyttäjän mukaan siihen, että Anneli Auer olisi lyönyt miestään. Myöskään Amandan kertomus siitä, että hän olisi nähnyt jonkun kiipeävän ikkunasta, ei voinut pitää paikkaansa. Tekijästä olisi pitänyt jäädä oveen enemmän jälkiä. Sen lisäksi Jukka Lahden kengät olivat kadoksissa. Tästä voitaisiin päätellä, että Anneli Auer on käyttänyt miehensä kenkiä lavastaakseen ulkopuolisen jälkiä takkahuoneen lattialle. Myöhemmin Auer olisi hävittänyt kengät.\nTämän tapahtumakuvauksen tueksi syyttäjä oli pyytänyt todistajaksi muun muassa keskusrikospoliisin äänitutkijan. Tämä sanoi todistuksensa lopuksi, että hänestä oli outoa, että Amanda sanoo hätäkeskuspuhelussa: ”Tulkaa äkkiä, iskä voi huonosti.” Jos talossa olisi ollut ulkopuolinen henkilö, olisi lapsi äänitutkijan mielestä ilmaissut asian toisin.\nJokainen lause, jokainen sekunti hätäkeskuspuhelutallenteelta käännettiin nyt Anneli Aueria itseään vastaan. Hänen asianajajastaan Juha Mannerista tuntui käsittämättömältä, että hätäkeskuspuhelusta oli tullut vapaasti tulkittavissa oleva todistuskappale, josta sekalainen asiantuntijakunta oli löytävinään erilaisia aihetodisteita.\nAsianajajalla oli kuitenkin ässä hihassaan.\nTutkija Juha Joutsenlahti saapui oikeuteen puolustuksen todistajana. ”Koin velvollisuudekseni tulla oikeuteen todistamaan, koska en halunnut, että syytön ihminen tuomitaan elinkautiseen vankeuteen”, hän sanoo tänään. Hän kiisti syyttäjän väitteet. Hän teki oikeudelle selkoa epäselväksi jääneistä seikoista, joihin oli joutunut tutkintansa aikana perehtymään, esimerkiksi veitseen liittyen. Hän selitti myös Anneli Auerin verettömyyteen liittyviä seikkoja sekä helsinkiläisen erikoistutkijan johtopäätöstä siitä, ettei Auerilla ollut ollut osuutta miehensä murhaan. Joutsenlahti saattoi todeta, että yksinkertaisesti ei ollut mitään syytä epäillä Anneli Auerin kuvausta tapahtumista.\nJoutsenlahden todistuksella ei kuitenkaan ollut vaikutusta. Oikeus tuomitsi Anneli Auerin elinkautiseen vankeuteen. Tuomio ei tälläkään kertaa ollut yksimielinen. Yksi tuomareista olisi vapauttanut Anneli Auerin, sillä hänen näkemyksensä mukaan Aueria vastaan ei ollut olemassa mitään pitäviä todisteita, eikä sellaisia ollut löydettävissä myöskään hätäkeskuspuhelutallenteelta.\nJoutsenlahti on nykyään vakuuttunut siitä, että hänen toimintansa Anneli Auerin puolesta maksoi hänelle hänen uransa. ”Esimieheni sanoivat minulle, ettei minun olisi pitänyt kertoa mielipidettäni julkisesti.” Joutsenlahti pidätettiin virastaan. Perusteluna oli, että hän oli tutkimusten alkuvaiheessa lähettänyt epäiltynä olleen näyttelijän kuvan sähköpostitse Anneli Auerille, ja olisi näin tehdessään toiminut vastoin virkasäännöksiä ja tietosuojalakia. Jopa Joutsenlahden kollegoiden silmissä rangaistus oli kova. Puolentoista vuoden kuluttua Joutsenlahti palasi poliisiksi, tosin järjestyspoliisiin puolelle. Henkirikostutkinnan sijasta hän hoitaa nyt passi- ja ajokorttiasioita. ”Todistaisin kuitenkin vieläkin Anneli Auerin syyttömyyden puolesta”, hän sanoo. ”Parempi, että 100 syyllistä juoksentelee vapaana kuin että vankilaan joutuu yksi syytön. Parempi on myös se, etten ole ollut monen muun tavoin osallisena yhden perheen tuhoamisessa.”\nAnneli Auer kertoo, että hän miltei menetti toivonsa vuoden 2013 tuomion jälkeen. Luonnollisesti hän kuitenkin tuolloin valitti tuomiosta. Jo tällöin olivat hänen oikeudenkäyntiensä kustannukset nousseet sellaisiin lukuihin, että hänen tapauksensa kuului kaikkein kalleimpien joukkoon Suomessa. Oikeudenkäynnit olivat jo tuolloin maksaneet lähes 1,5 miljoonaa euroa.\nYhteensä yhdeksän tuomaria oli käsitellyt murha-asiaa. Neljä oli pitänyt Aueria syyllisenä, viisi syyttömänä.\nTältä pohjalta oli siis vaikea vetää johtopäätöksiä siitä, miten seuraavassa käsittelyssä tulisi käymään. Auerilla ei ollut paljoa perusteita toivoa, että hän koskaan saisi elämäänsä takaisin. Myös hänen asianajajansa toteaa: ”Tuolloin minulla oli vakavia epäilyksiä suomalaisen oikeusjärjestelmän toimivuudesta”.\nHovioikeuden käsittely pidettiin Vaasassa alkuvuodesta 2015. Oikeus ei katsonut toteennäytetyksi, että Jukka Lahden huutoja olisi nauhoitettu etukäteen. Lasten lausuntoja ei myöskään pidetty luotettavina, koska ne olivat ristiriidassa joidenkin tutkimustulosten kanssa. Koska ei ollut voitu todistaa yksiselitteisesti, että Anneli Auer olisi lavastanut miehensä murhan ulkopuolisen tekemäksi, oikeuden mukaan on otettava huomioon se mahdollisuus, että joku tuntematon on tunkeutunut asuntoon ja surmannut Anneli Auerin aviomiehen.\nAuer sai nyt vapauttavan tuomion toisen kerran vuoden 2011 jälkeen. Yhdellä tuomareista oli eriävä mielipide, joten nyt viisi tuomaria oli ollut Auerin syyllisyyden kannalla ja seitsemän tuomaria olisi vapauttanut hänet. Myös syyttäjä kertoi pitävänsä Aueria edelleen syyllisenä. Syyttäjä vaati jälleen kerran tuomion kumoamista. Hänen mukaansa hovioikeus olisi jättänyt tärkeitä osia lasten kertomuksista huomiotta. Lisäksi osaa hätäkeskuspuhelutallennetta koskevasta materiaalista ei ollut otettu huomioon, kuten ei myöskään erään avioparin lausuntoja, joiden mukaan he olisivat kuulleet lapsilta, että Anneli ja Jukka olivat aikeissa erota. Syyttäjä toi esille, että Suomen oikeusjärjestelmän uskottavuuden säilyttämiseksi korkeimman oikeuden pitäisi ottaa asia käsiteltäväksi.\nHelsingin korkein oikeus antoi 18. joulukuuta 2015 päätöksensä syyttäjän valitukseen. Jukka Lahden kuolemasta oli tuolloin kulunut jo miltei kymmenen vuotta. Muutamia kuukausia aiemmin Anneli Auer oli päässyt ehdonalaiseen vapauteen vankilasta, missä hän oli ollut suorittamassa lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä langetettua tuomiota.\nAnneli Auer sai tiedon korkeimman oikeuden päätöksestä asianajajansa kautta. Syyttäjän valituksessaan esittämiä perusteita ei ollut arvioitu riittäviksi. Näin ollen vapauttava tuomio jäi voimaan.\nAnneli Auer kertoo olleensa helpottunut. Hän ei kuitenkaan kyennyt iloitsemaan. Hän oli jo niin kauan taistellut saadakseen oikeutta, ettei hän enää oikein osannut uskoa sellaiseen edes silloin, kun hän sitä viimein sai. Hän pystyisi aloittamaan alusta vasta sitten, kun myös tuomio lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä olisi purettu.\nAsianajaja Juha Manner, joka on kaikki nämä vuodet edustanut Aueria, totesi: ”Olen iloinen tästä ratkaisusta. Suomen valtio ei kuitenkaan ole kohdellut Anneli Aueria oikeudenmukaisesti. Se on ryöstänyt häneltä kymmenen vuotta hänen elämästään ja tuhonnut sen.” Manner toivoo, että purkuhakemuksesta käynnistyvä prosessi johtaisi jo tänä vuonna siihen, että Anneli Auer vapautettaisiin myös hyväksikäyttösyytöksistä. Lisäksi Manner on jättänyt korvaushakemuksen, jossa vaaditaan jokaista 600 vankilapäivää kohti useiden satojen eurojen korvauksia. Korvausten kokonaissummasta saattaa tulla suurin, jonka Suomen valtio on koskaan joutunut maksamaan.\nTähän mennessä Anneli Auer on joutunut istumaan oikeudessa viisi kertaa ja viettämään vankilassa yli 600 päivää. Hän vaatii korvauksia.\nNyt, kymmenen vuotta myöhemmin, tarina ei ole vieläkään päättynyt. Tarina, joka alkoi Jukka Lahden murhasta eräänä talviyönä. Tuomioistuimet käsittelevät asiaa edelleen, eikä se jätä asianosaisia rauhaan.\nSyyttäjä Kalle Kulmala toteaa: ”Olen täysin vakuuttunut siitä, että korkeimman oikeuden olisi pitänyt tehdä toinen päätös”.\nMatti Nissinen, valtakunnansyyttäjä, toteaa: ”On valitettavaa, että Anneli Auerin täytyi odottaa niin kauan tuomiotaan. On myös valitettavaa, ettemme ole onnistuneet selvittämään Jukka Lahden murhaa.”\nKomisario Juha Joutsenlahti sanoo toivovansa, että Anneli Auerin vapauttavan tuomion myötä myös hänen kunniansa rikostutkijana voitaisiin palauttaa. Ehkäpä hän voisi palata takaisin henkirikostutkintaan.\nAnnelin veli, Ari Auer, vastaa ystävällisesti puhelimeen. Onko hänen mielipiteensä muuttunut sisaresta, joka nyt on vapautettu murhasyytteistä? Vieläkö hän uskoo, että Anneli on saatananpalvoja? Seuraa lyhyt hiljaisuus, minkä jälkeen Ari Auer toivottaa hyvää päivänjatkoa ja sulkee puhelimen.\nAmanda istuu kahvilassa cola edessään ja kertoo, että on yrittänyt lähettää kirjettä sisaruksilleen: ”Minä opiskelen nyt. Olisi mukava kuulla teistä jotain. Mutta vasta sitten kun te haluatte. En halua painostaa teitä mitenkään.”\nHän antoi kirjeen sosiaalityöntekijälleen, jonka vastuulla hän ja hänen sisaruksensa ovat. Sosiaalityöntekijä kertoi kuitenkin Amandalle myöhemmin, että kun hän oli alkanut lukea lapsille kirjettä, nämä olivat sanoneet, etteivät halua kuulla sitä.\nAnneli Auer vilkuilee arasti ympärilleen kahvilassa napittaessaan takkiaan. Hän kertoo, että tapaa kyseistä sosiaalityöntekijää kerran vuodessa. Hän saa silloin hiukan tietoja lastensa elämästä veljensä luona. Kun Auer yrittää kysellä lastensa harrastuksista, mieltymyksistä tai mielenkiinnon kohteista, sosiaalityöntekijä vastaa, että lapset ovat kieltäneet häntä kertomasta enempää.\nViime kesänä Turussa Anneli ajoi joen vartta pitkin polkupyörällään. Eräällä veneellä hän oli näkevinään veljensä. Hän toivoi, että olisi nähnyt vilahduksen myös lapsistaan. Näitä ei kuitenkaan näkynyt.\nMitä Anneli sanoisi lapsilleen, jos hän vielä kerran näkisi heidät?\nAnneli on pitkään hiljaa, aivan kuin hän ei olisi ymmärtänyt kysymystä\n”Minä itkisin”, hän sanoo.\nEntä mitä Amanda sanoisi sisaruksilleen, jos hän näkisi heidät jälleen?\nSuomalaisen tutkivan journalismin sivusto Long Play kirjoittaa\n(sivujen latautuminen kestää hetken)\nIlmainen Pdf ladattavissa Long Playn jutusta Taksikuski täällä:\nTykkää Facebook-sivuistani, niin pääset seuraamaan Suomen ällistyttävintä oikeusmurhaa: http://facebook.com/SuskuLondon


Äidinkieli SÄHKÖ 2016 | Eliademy\nÄidinkieli SÄHKÖ 2016\nAmmatillinen perustutkinto ja äidinkieli\nAmmatillisessa perustutkinnossa on YTO-aineita yhteensä 35 osaamispistettä.\nYTO-lyhenne tulee sanoista yhteiset tutkinnon osat. Aiemmin puhuttiin ATTO-aineista, sana, joka on saanut väistyä ammatillisen koulutuksen sanastosta 1.8.2015 uusien tutkinnon perusteiden sekä osaamispisteiden tieltä.\nÄidinkieltä osaamispistemäärään sisältyy pakollisena 5 osaamispistettä.\nÄidinkieli sisältyy tutkinnon osaan Viestintä- ja vuorovaikutusosaaminen.\nJokaisella opiskelijalla, tutkinnosta riippumatta, on samat ammattitaitovaatimukset äidinkielessä sekä muissa YTO-aineissa.\nÄidinkielen osaamisvaatimukset ovat ammatillisessa perustutkinnossa seuraavat:\nPakolliset osaamistavoitteet, 5 osaamispistettä\nosaa viestiä ja toimia erilaisissa vuorovaikutustilanteissa\nymmärtää omaan alaan liittyvien tärkeimpien tekstilajien käytänteet, olennaisen sisällön ja tarkoituksen\nosaa hakea tietoa eri tietolähteistä ja käyttää tietoa sekä noudattaa lähteiden käytön periaatteita\nosaa hyödyntää mediaa ja verkon tarjoamia viestintä- ja vuorovaikutusvälineitä opiskelussaan sekä tehdä ammattiosaamistaan näkyväksi\nosaa laatia alaan liittyviä kirjallisia töitä\nosaa hyödyntää äidinkielen oppimisen luku- ja opiskelustrategioita\nymmärtää äidinkielen sekä kirjallisuuden ja muun kulttuurin merkityksen alan ja ammatin kannalta\nosaa arvioida ja kehittää omaa äidinkielen taitoaan.\nOpiskelijan osaamista arvioidaan asteikolla T1, H2 ja K3. Tarvittaessa opiskelijan arviointiin otetaan käyttöön mukautettu arviointiasteikko M1, M2 ja M3.\nOpetushallitus on vahvistanut ammatillisille perustutkinnoille tutkinnon perusteet, joissa määritellään osaamistavoitteet sekä arvioinnin kohteet kriteereineen. Yksittäinen oppilaitos ei voi alittaa osaamistavoitteita eikä tehdä omaa arviointiasteikkoa.\nTämä oppimisalusta on rakennettu siten, että opiskeltavan teemat löydät vasemmasta sivupalkista.\nTeeman kohdalla on kuvattuna, suoraan tutkinnon perusteista, arvioinnin kohteet sekä arviointikriteerit. Muista kuitenkin, että kielenhuolto kulkee punaisena lankana koko ajan tutkinnon osan suorittamisen ajan, eikä oikeakielisyyttä ole erikseen kirjattu jokaiseen teemaan.\nViestintä, suullinen tai kirjallinen, on jakson kantava voima.\nTeemalokerossa on ensin arvioinnista jotakin, jonka jälkeen on opiskeltavan teeman materiaali. Materiaali tai materiaalia käydään tunnilla yhdessä läpi, jonka jälkeen siirrytään tehtäviin. Tehtävät löytyvät kaikki otsikon Tehtävät alta. Tehtävien palauttaminen Eliademyn kautta on opiskelija- sekä opettajaystävällinen. Kumpikin osapuoli näkee heti, missä mallissa tehtävät ovat. Joten Eliademyn hyviä puolia ovat ainakin seuraavat seikat:\nopiskelijan on helppo seurata tehtäviään - mitä tehty, mitä ei.\nopiskelija tietää aina oman tilansa - palautettu, palauttamatta, odotustilassa\nopettajan on kätevä antaa sanallista arviointia opiskelijalle. @ Copyright Heli Kiviaho. All rights reserved. Please enrol to see all lectures, tasks and discussions.\nLUE MINUT AINA ENSIN\nLINKKEJÄ TIEDON LÄHTEILLE\nLINKKIPANKKI KIRJOISTA, JOIHIN VIITATAAN OPPIMATERIAALISSA\nTeema 1 Äidinkieli ja äidinkielen merkitys\nTeema 2 Opiskelutaidot\nTeema 3 Oman osaamisen arviointi\nTeema 7 Kielenhuollon keskeiset periaatteet\nTeema 8 Kirjallisuus ja kulttuurin tuntemus\nLähteiden käyttö ja lähdekriittisyys, tiedon hankinta ja tekijänoikeudet


FC Inter - 赫尔辛基 (16.8. 1830 @ Veritas-Stadion) - Sivu 9 - FutisForum2\n03.08.2020 klo 23:16:41\nKirjoittaja Aihe: FC Inter - 赫尔辛基 (16.8. 1830 @ Veritas-Stadion) (Luettu 19027 kertaa)\nVastaus #200 : 17.08.2019 klo 16:56:30\nLainaus käyttäjältä: Saaristomies - 17.08.2019 klo 16:49:43\nPieni kuittailu on aina sallittua, niin kuin tosta mun eilisestä viestistä varmasti voit päätellä. Sen sijaan toi KSP:n viidettä vuotta käynnissä oleva pirinistinatsioksentaminen on aika helvetin kuvottavaa.\nVastaus #201 : 17.08.2019 klo 17:07:02\nLainaus käyttäjältä: E$cobar - 17.08.2019 klo 16:56:30\nJostain se pirinistinatsioksentaminenkin on pitänyt alkunsa saada joten ei muuta kuin peiliä käteen ja miettimään että mitenkäs se maine ollaankaan hankittu? Jos ei pää kestä tällaista (jota varmasti jokainen joukkue ja sen ympärillä olevat asiat joutuvat kestämään) niin ei muuta kuin vaihtamaan lajia vaikka padeliin kun se on sellaista kivaa missä ei kenellekään keljuilla.\nVastaus #202 : 17.08.2019 klo 17:10:44\nLainaus käyttäjältä: Kim Suomisen ponnari - 17.08.2019 klo 17:07:02\nEli jos sun joukkuetta kannattaa yks homo nii kaikki ovat homoja?\nEi sillä, että ois jotain homoja vastaan mut mietinpähän vaa logiikkaa tämänkin takana.\nVastaus #203 : 17.08.2019 klo 17:14:28\nSe on sun mielipide. Pointti oli siinä, että en yhtään ihmettele miks muutamat nimimerkit (ilmeisesti myös muiden joukkueiden kannattajat) haluaisivat kuulla sun mielipiteitä tuopin ääressä. Vai öyhötätkö vain netissä tylsyyteesi?\ne: Alla olevasta viestistä sainkin jo vastauksen kysymykseeni, eli pelkästä forkalle ripuloinnista oli koko ajan kyse. Pelkäsinkin jo, että ei kai kukaan noin urpo oikeasti ole\n« Viimeksi muokattu: 17.08.2019 klo 17:48:17 kirjoittanut E$cobar »\nVastaus #204 : 17.08.2019 klo 17:20:41\nLainaus käyttäjältä: Dafo - 17.08.2019 klo 17:10:44\nEi se loogisesti menekään näin mutta kannatuskulttuurissa se tuntuu menevän näin. Inter on epävirallisen virallisen totuuden mukaan 30 vuoden iässäkin vielä kuulemma aivan täysi ulkkareita imuroiva muoviseura, ja tulee sitä varmaan olemaan vielä 100-vuotisjuhliensakin aikana kun taas RoPS on tänä päivänäkin afrikkalaisia sopupelaajia täynnä oleva hissiseura. Klubin vierasreissut on aina pelkkää myllyjen hakemista, ihan siis jokainen vierasreissu aina, ja siihen vielä päälle nämä eräänkin seuran kannattajistoon kohdistuvat pedarihassuttelut, kuin myös HIFK:n natsitouhut. Jos tällaiset asiat tulee jotenkin yllärinä niin tervetuloa lajin pariin ja foorumille.\nVastaus #205 : 17.08.2019 klo 19:08:45\nLainaus käyttäjältä: Kim Suomisen ponnari - 17.08.2019 klo 17:20:41\nInter on epävirallisen virallisen totuuden mukaan 30 vuoden iässäkin vielä kuulemma aivan täysi ulkkareita imuroiva muoviseura, ja\nIsäpapan poijan leluksi perustama paska seura. Koska ne sen viimesen lisenssin osti tutolta -93 vai -94?\nVastaus #206 : 17.08.2019 klo 19:11:20\nAaahh, Dagger, tuo foorumimme paskimpien "läppien" ja väsyneimpien heittojen isä ja pitkän linjan pössyttelijä minkä jutuistaan jo huomaa.\nE. Oho, piti tulla KSP:llä\nE2. Divaripuoli on yks tästä alemmas mjötööh\nVastaus #207 : 17.08.2019 klo 19:12:51\nLainaus käyttäjältä: Sepi Häpykukkula - 17.08.2019 klo 19:11:20\nKerro toki, mikä kirjoittamassani oli niin väärin.\nVastaus #208 : 17.08.2019 klo 19:19:03\nLainaus käyttäjältä: Dagger - 17.08.2019 klo 19:12:51\nKohta ”paska seura” ei oikein täsmää totuutta sillä 29 vuoden olemassaolon aikana on voitettu esim. enemmän mestaruuksia kuin Daggerin oma suosikkiseura, ja seuran nimissä tehty aika paljon hyvää paikalliselle futikselle, ja tuotettu tälläkin hetkellä useita joukkueessa pelaavia pelaajia.\nMuut kohdat oli oikein josta päästäänkin jatkokyssäriin: milloin (kymmenen vuoden tarkkuudella riittää) tepsiä ei enää kutsuttu muoviseuraksi joka laitettiin pystyyn vain ÅIFK-vastakkainasettelun takia?\nVoidaan jatkaa keskustelua vääntöketjussa tai mennä vaikka töpselien omaan ketjuun kun kyse on kuitenkin pitkäikäisen perinneseuran historiasta.\nVastaus #209 : 17.08.2019 klo 19:30:48\nLainaus käyttäjältä: Wanha futaaja - 17.08.2019 klo 13:48:00\nSamanlaisia suomalaisia me stadilaiset olemme kuin muutkin.\nUnited smile- hengessä voin todistaa, että näin on. Kun olen tähän ikään mennessä ehtinyt sekä Turussa että Helsingissä (ja muualla pk-seudulla) viettää vuosikausia elämästäni niin nämä pippelimiekkailut vain naurattaa. Ifikille pointsit siitä, että pelasi vauhdikasta taistelupalloa, sillä selvästikin se herätti Interin pelaamaan paremmin kuin aikoihin.\nVastaus #210 : 17.08.2019 klo 22:59:47\nUnohtumaton matsi eilen, muistan myös Hifkin ekan vierailun Interin vieraana cupissa aikoinaan. Kahden maalin voitto silloin. Hyvin on Stadin Kingit kirineet!\nVastaus #211 : 17.08.2019 klo 23:02:10\nLainaus käyttäjältä: Vahanukke - 17.08.2019 klo 22:59:47\nVälissä toki se 6-1 liigacupissa HIFK:lle aikoinaan\nVastaus #212 : 17.08.2019 klo 23:05:51\nLainaus käyttäjältä: oman_elämänsä_sankari - 17.08.2019 klo 23:02:10\nMenee mun piikkiin. En ollut paikalla.


Happy New Syksy! - Kriselda | Lily.fi\n29.9.2017 15:00 Kriselda\tKriselda\nYksi tämän syksyn parhaista uutuuksista on Afterwork –podcast, joka ilmestyy kerran viikossa Wecastillä! Omaan makuuni suomenkielisiä podcasteja on liian harvassa, joten odotin tätä kultakimpaletta kuin kuuta nousevaa. Äänessä ovat ihanat Pupulandian Jenni, PR-ammattilaiset Petra ja Rina.\nAfterworkin aiheet koskettavat läheltä ja sarjan toisessa jaksossa tytöt keskustelevat siitä, miten syksy on monille enemmän uuden alku, kuin uusi vuosi. On totta, että syksyllä aina jotenkin syntyy uudelleen. Tai ainakin pyrkimykset siihen on kovat. Syksyisin on mielestäni myös paremmat mahdollisuudet onnistua omissa tavoitteissaan, kuin alkuvuodesta.\nOma happy new syksy –lupaukseni on ottaa iisimmin silloin, kun oma raja alkaa tulla vastaan. Friikkuna sitä painaa aina montaa eri duunia samaan aikaan ja lisäksi korkeakouluopinnot ovat myös priolistalla. Tälläkin hetkellä kaikki syksyn viikonloput ovat pyhitetty töille ja erinäisille dediksille, joten tavoitteena olisi maksimoida kaikki mahdollinen lepoaika. Kärsin viime talvena semi vakavista uniongelmista ja oireet ovat taas alkaneet nousta pintaan. Terveys ja mielenterveys edellä!\nOn mulla ihan mukaviakin uutisia, nimittäin Afterwork–podcastin lisäksi internet saa lisää kivoja juttuja tänä syksynä! Minun ja toisen Petran yhteinen prokkis, eli yes girl –sivuston julkaisupäivä on nyt päätetty.\nSAVE THE DATE: 10.10.2017!\nSilloin mennään online ja alkuun toivomme paljon palautetta, jotta saadaan sivusto ja kaikki muu toimimaan mahdollisimman sujuvasti!\nP.S. Mitkä ovat sinun happy new syksy -lupaukset?\nKuvat: Tuija Pehkonen\nTakki: Gina Tricot\nNeule ja aluspaita: Dots


Holiday Clubin Vesa Tengman palaa matkailubisnekseen - Matka24.com\nKauppaneuvos Vesa Tengman, Holiday Club Resorts Oy:n entinen toimitusjohtaja, palaa muutaman vuoden tauon jälkeen takaisin matkailubisnekseen. Hänestä tulee Lomallo Oy:n toinen pääomistaja ja hallituksen puheenjohtaja. Toiseksi pääomistajaksi tulee Wulff Oyj:n pitkäaikainen pääomistaja ja Tahko Span toimitusjohtaja Heikki Vienola.\nVesa Tengman toimi noin 25 vuotta Holiday Clubin toimitusjohtajana ja hänen aikanaan yhden lomakohteen perheyrityksestä kasvoi 150 miljoonan euron ja kymmenien lomakohteiden kansainvälinen vapaa-ajan matkailuyritys.\nLomallo Oy on toiminut kolme vuotta PKY Travel -nimellä ja rakentanut monipuolisen matkaklubin, jonka jäsenet pääsevät nauttimaan yhteistyökumppaneiden olemassa olevista lomakohteista jäsenhintaan niin kotimaassa kuin ulkomaillakin. Lomallon tarjonta kasvaa koko ajan ja uutuudet ovat kaikkien jäsenten käytettävissä ilman lisäkustannuksia.\nVesa Tengman uskoo vahvasti Lomallon matkailukonseptiin, joka on vastaus ihmisten nykyiseen lomailumalliin ja nopeasti muuttuviin tarpeisiin:\n”Lomallo on uusi ja raikas matkailukonsepti tämän päivän lomailijoille, jotka entistäkin useammin päättävät lomistaan nopealla sykkeellä ja lomailevat lyhyempiä aikoja useamman kerran vuodessa. Lomallossa on jo parin vuoden ajan tehty erinomaista työtä. Tältä pohjalta on hyvä lähteä rakentamaan tulevaisuuden matkailukokonaisuutta, joka tulee olemaan vahva vaikuttaja kotimaan matkailussa. On mukava palata takaisin matkailun pariin muutaman vuoden tauon jälkeen.”\nLomallon toimitusjohtajana jatkaa yrityksen yksi perustajista Petri Makkonen ja myyntijohtajana Matti Salminen. He säilyvät myös yrityksen merkittävinä omistajina.\nPääkonttori säilyy Vuokatissa, ja Helsingin keskustaan Aleksanterinkadulle avataan uusi myyntitoimisto, johon tulee muun muassa jäsenille vapaasti käytettävissä oleva työpiste ja jäsenten oma olohuone.\nLomallo on vuonna 2017 perustettu PKY Travel – nimisenä matkaklubina ja toiminta perustuu jäsenyyteen. Käyttöoikeus verkoston palveluihin on jo yli 6500 ihmisellä. Palveluvalikoimaan sisältyvät liike- ja vapaa-ajan matkustaminen oheispalveluineen.\nedellinen 473 / 1219 seuraava


My Little Pony ohjelma | Juoni ja ääninäyttelijät tutuiksi\nMy Little Pony ohjelma kiehtoo myös aikuisia\nMy Little Pony: Ystävyyden taikaa on lelusarjan innoittamana tehty ohjelma. Se on animaatiosarja, jossa seikkailee tunnetut Hasbron ponit. Lauren Faust on henkilö, joka on luonut kyseisen sarjan. Hänen käsialaansa on moni tunnettu elokuva. Vuoteen 2018 mennessä sarjaa oli julkaistu kaikkiaan kahdeksan tuotantokautta. Kaikilla muilla, paitsi kolmannella kaudella oli yhteensä 26 jaksoa. Kolmannella kaudella jaksoja oli vain 13. Suomen televisiossa sarjaa on esitetty suomeksi puhuttuna versiona. Sarja alkoi Suomessa vuonna 2012. Sitä esitettiin nelosella. Vuonna 2018 Hasbrolta tuli ilmoitus, että kyseinen sarja lopetetaan seuraavana vuonna. Kausia ehti kertyä siis kaikkiaan yhteensä yhdeksän.\nMy Little Pony ohjelma on kuin nykyaikaiset piirretyt. Sarja seuraa Twilight Sparkle -nimisen ponin elämää. Muina hahmoina sarjassa nähdään tietenkin kaksi maaponia: Pinkie Pie ja Applejack, kaksi Pegasosta: Fluttershy ja Rainbowdash, yksisarvinen: Rarity ja Alicorn.\nPiirretyt ja animaatiosarjat - fanikunta\nKuten mikä tahansa hyvin toteutettu sarja, myös animaatiosarja voi olla myös aikuisten suosikki. Tämän todistaa myös My Little Pony -animaatiosarja. Usein ponifanien uskotaan olevan pieniä lapsia ja enimmäkseen tyttöjä. Näin ei kuitenkaan ole. Moni fani on aikuinen.\nMoni on 80-luvulla leikkinyt poneilla ja nyt aikuisena haluaa jatkaa harrastustaan esimerkiksi keräilyn merkeissä. Lisäksi aikuisia kiehtoo myös poneista kertova sarja. Ponimaailman tapahtumat saavatkin seuraajia niin lapsista kuin aikuisistakin. Faneille onkin kehittynyt oma kulttuurinsa tapahtumineen termeineen ja taideyhteisöineen. Kohdeyleisön ulkopuolisista faneista käytetään nimitystä Brony.\nSarjan päätähtenä nähdään Twilight Sparkle -niminen poni. Se on yksisarvinen, jonka opettajana toimii prinsessa Celestia. Opettaja lähettää ponin Ponyvillen kouluun. Poni menee sinne opettelemaan ystävyyden taikaa. Ponia kiehtoo enemmän ystävien hankkiminen kuin varsinainen opiskelu, joten se on aluksi hieman skeptinen opiskelun suhteen. Ystävikseen poni saa viisi hyvin erilaista ponia.\nSarjassa keskitytään päätähtien arkipäiväiseen elämään Ponyvillessa. Sarjassa nähdään kommelluksia ja ratkotaan ystävysten ongelmia. Lähes jokaisessa jaksossa on aina jokin ystävyyteen liittyvä opetus. Opetus voi olla myös arkipäiviin liittyvä. Emme halua paljastaa koko sarjan tapahtumia ja juonta, jotta jännitys ja mielenkiinto pysyvät yllä. Kannattaa tutustua sarjaan itse, sillä My Little Pony historia ja ohjelma ovat vertaansa vailla.\nMy Little Pony ohjelma - suomenkieliset äänet ja DVD-julkaisut\nMy Little Pony ohjelma on saavuttanut Suomessakin melkoisen suuren suosion. Sarjaa esitetäänkin myös Suomeksi puhuttuna versiona. Suomalaisia ääninäyttelijöitä on sarjassa runsaasti. Moni suomalainen dubbaaja on antanut sarjan hahmoille äänensä. Brony -sivustomme haluaakin kertoa heistä lisää. Sarjan päätähti Twilight Sparkle on saanut suomalaisen äänensä Henni-Liisa Stamilta kausina 1-6 ja 8-9. Muina päätähden ääninä kuullan muun muassa Heljä Heikkistä ja Ronja Klemettiä.\nTunnetuimpia ääninäyttelijöitä sarjassa ovat Nina Tapio, Kiti Kokkonen, Antti L. J. Pääkkönen ja Pinja Hanski. Pinja Hanski on antanut äänensä muun muassa Zekoralle. Nina Tapion ääntä kuullaan Rainbow Dashin vuorosanoissa. Kiti Kokkosen ääni kuuluu puolestaan muun muassa Spikelle. Kuten mikä tahansa hyvä elokuva, on tämäkin täynnä loistavia tunnettuja suomalaisia näyttelijöitä.


Merellä @ www.valkeatlaivat.net : Päivä Tukholmassa risteilyllä m/s Silja Serenadella 7.3.-9.3.2014\nLähettänyt Sami Koski klo 18.46\nphocahispida / Ilman sinua olen lyijyä 11. maaliskuuta 2014 klo 21.07\nOli mukava lukea toisenkin (perheellisen) kokemuksia uudistuneelta laivalta. Itse lähdimme viime viikonloppuna reissuun kovin odotuksin, joista osa täyttyi ja osa ei. :)\nSami Koski 11. maaliskuuta 2014 klo 21.20\nKiva oli lukea myös kokemuksistanne risteilystä, olimme ilmeisesti samana ajankohtana reissussa. Sunflowerista jäi meille samanlaiset fiilikset kuin sinullekin.\nmiiam 12. maaliskuuta 2014 klo 15.32\nHeiluttelin sulle tuolta BP:n yläkannelta joten määkin pääsin kuvaan.\nTuomo Kauppinen 14. maaliskuuta 2014 klo 7.32\nMukava kertomus matkastanne. Hieno hytti ja commo-aula näyttää kyllä mukavalta. Tax Free näyttää valoisalta. Se mitä entiseen Maximiin tulee, ni on kyllä sisustukseltaan suurin floppi mikä on tehty. Ruoka tosin näytti ihan hyvältä ja sellaiselta mitä itekin voisin kokeilla.


Jäsenen Pansu uusimmat tuotokset | Keskustelu - MitsubishiClubFinland.com\nJäsenen Pansu uusimmat tuotokset\nMiksi tako-kiertokankia ei saa puristettavalle männäntapille?\nVs: Miksi tako-kiertokankia ei saa puristettavalle männäntapille? Mulla oli yhdessä autossa sorvattu jostain teflonista mistä lie "tutit" männäntapin päihin, niin tappi sai uida vapaasti eikä mäntiin tarvinnut koneistaa mitään uria sokille.\nVs: hukkaportin kello Huoltaa voit, että otat sen irti ja tarkistat että kalvo on ehjä. Siitä akselin juuresta sinne sisään on voinut mennä hiekkaa, kiviä sun muuta paskaa, tai ihan vaan vettä mikä jäätyy sinne talvella. Jos se fuelcuttiin vetää, niin menon pitäisi pysähtyä kuin seinään ja...\nVs: Pakosarjan hitsaus No riippuu varmaan perseestä, toisethan ei huomaan vaikka yksi rengas puuttuisi autosta. Itse ainakin huomasin eron ja osittain varmasti siksi kun sarjan vaihdon jälkeen nosti asteen verran enemmän ahtojakin. Putkiston rakennuksen jälkeen taas huomaisi lisää eroa.\nVs: Evo 4-6 pakoputkistoista kokemuksia Tuo ilmoitus siitä virheellinen, että 4-6 ei tarvitse tuollaista ring gaskettia, vaan sellaisen 2-pulttisen laippatiivisteen elbow/downpipen väliin. Itse hain tuon laippatiivisteen varaosaliikkeen hyllystä ja suurensin viilalla pultin reikiä hieman(en nyt...\nVs: AYC öljyjen vaihto? Noinhan tuolla oli ohjeistettu.\nLöytyiskös joltain sähkökaaviota Evo vitoseen, pitäisi saada tietää tuon ecun liittimistä mikä pinni on kierrosluvun tieto, esim. mittarille lähtö. Eli tarviis ns. puolan miinuksen tuosta jostain, niin sais dataloggeriin kierrostiedon. Kiitos :) Edit: jos joku muukin kaipaa tietoja, niin...\nVs: Vastauksia kysymykseen: Evon alustan kolinat Taitaa tuossa omassakin kolista apparin yläpää, tai ainakin siihen olin äänen kohdistavinaan. Kaipa noi pitäis joskus uusia, ainakin jos ääni alkaa kovenemaan.\nVs: Evo 5 Kampiakselin hihnapyörä. Omasta vitosesta myös hajosi vulkanointi. Uuden alumiinisen ostin ebayn kautta ja myyjänä oli englantilainen pulju joka itse tekee noi pyörät, kiinan tekeleet kun on mitä on niin jätin ne hyllyyn. Heiltä sai vakio kokoista tai hieman pienempää pyörää, aika...\nVs: Evo 4-6 pakoputkistoista kokemuksia edit: offtopic siirretty Itse topikkiin sen verran, että tuli tehtyä itse koko putkisto. Motonetista yksi 90asteen 3" mutka, 4kpl 45asteen, 2kpl 90asteen ja sitten 2metriä suoraa putkea. Lisäksi kaksi suoraa vaimenninta, joustopala ja laipat/tiivisteet...\nevo iv ( ayc )cuscon lukko\nVs: evo iv ( ayc )cuscon lukko Ai, kaikki levyt mitä minulla on ollut, niin eivät ole pitäneet mitään ääntä. Noh, kaikkea uutta sitä oppii lukemalla.\nVs: evo iv ( ayc )cuscon lukko Aika mielenkiintoisia ääniä päästelee :P Itsellä oli entisessä kotterossa OBX torsen ja kyllä sekin paikallaan/hiljaisessa vauhdissa käännellessä rusahteli, mutta aika miedosti verrattuna tuohon. Kaipa se monessa on lähes ominaisuus.\nlohkolämmitin ja sisätilan pistoke evo 4\nVs: lohkolämmitin ja sisätilan pistoke evo 4 Kyllä tuo on mielestäni ainoa edes helposti ajateltava roppu, vielä vähemmän sinne toiselle puolelle pääsee käsiksi ;D\nVs: lohkolämmitin ja sisätilan pistoke evo 4 Itse purin syylärin ja pakosarjan pois edestä, kun samalla vaihdoin pakosarjan toiseen. Helpottaa hommaa muutenkin. Sitten porasin pienen reijän roppuun ja tuollainen 30euron massaulosvetäjä ruuvikärjellä siihen reikään, jonka jälkeen naputteli ropun...\nVs: lohkolämmitin ja sisätilan pistoke evo 4 Sama lohkohan noissa on, eli käy.\nEvo 4 vaihteistoöljyt\nVs: Evo 4 vaihteistoöljyt Itse ostin tuon Syncromeshin pelkästään talviöljyksi, kylmäominaisuuksia kun oli kehuttu ja talvella kun ei tule mitään rankempaa ajoa niin uskoisin sen kelpaavan. Keväällä sitten eri öljyt lootaan joka tapauksessa.


Leivästä sirkushuveihin: kesäkuuta 2014\nHuone näköalalla on käsite. Ainakin omat matkani ovat kuitenkin yleensä sellaisia, että olen tottunut ymmärtämään sanaparin pelkästään ironisesti.\nNew Yorkissa näkymä huoneemme ikkunasta oli tällainen:\nJa se oli ihan ok. Hotelli sijaitsi ihan Empire State Buildingin vieressä (tuo ikkunasta näkyvä talorumilus itseasiassa taitaa olla se) ja oli muutenkin mukava, joten vähät näköaloista. Ne ovat luksusta, mutta eihän siellä huoneessa juurikaan tule hengailtua, joten näköala on se, josta on helppo tinkiä.\nJoskus näköalalla on kuitenkin väliä. Keväisellä Italian reissulla valitsimme hotellimme sillä perusteella, että huoneessa luvattiin olevan järvinäkymät. Menimme Gardalle katselemaan kauniita maisemia ja ottamaan rennosti, joten tuntui että näköala – ja parveke – olivat tärkeitä.\nVähän jännitti, että millainen se luvattu näköala on. Päästessämme perille avasimmekin heti parvekkeen säleverhot. Emmekä pettyneet.\nEipä meidän hotellissamme tainnutkaan olla yhtään huonetta ilman näköalaa, sillä hotelli oli rakennettu rinteeseen niin, että rakennuksessa oli oikeastaan vain yksi ulkoseinä, se järven puoleinen. Uima-allaskin oli terassilla, ja oli kieltämättä aika mukava katsella lumihuippuisia vuoria siinä auringossa makoillessa.\nJoten: jos menet Limone sur Gardaan, voin suositella Hotelli Castellsia. Ei se äärimmäisen hienostunut ole, eikä aamiainenkaan ole erityinen, mutta näköala, se on kyllä aika voittamaton.\nLähettänyt Jenni klo 15.24 0 kommenttia\nTunnisteet: Italia, Matkajuttuja, Matkakohteet\nAlkukesästä reissasin taas Mûncheniin, josta matka jatkui tällä kertaa viimevuotista etelämpään, Alppien yli Italian Garda-järvelle. Italian puolella oli Helatorstain viikonloppuna juuri sopivan lämmintä ja aurinkoista ja parissa päivässä ehti jo nähdä monenlaista.\nEnsimmäinen päivämme Italian puolella kului viinitietä ajellessa. Etelä-Tirolin viinitie kiertelee Pohjois-Italiassa, Itävallan rajalta Garda-järvelle päin, joten jos Saksan puolelta ajelee Gardalle, on viinitielle helppo pistäytyä ajamaan ainakin jonkinmoinen pätkä.\nViinitietä voin suositella erittäin lämpimästi: maisemat ovat kauniit ja matkan varrelta löytyy monenlaisia pysähdyspaikkoja. Tieltä voi poiketa ajelemaan rinteitä ylemmäs, viinitiloille pääsee maistelemaan viineja, tunnelmoimaan viiniköynnösten väliin ja halutessaan myös kellarikierrokselle, ja löytyy tien varrelta myös esimerkiksi järvi, jolla voi käydä polkuveneajelulla. Ruokapaikkoja löytyy paljon.\nJos aikaa on enemmän, pikkukylissä riittää majataloja, joihin jäädä yöksi. Ilmeisesti myös kaikenlaisia vaellusreittejä sun muita löytyy, ja ainakin pyöräilijöitä riitti matkan varrella. Ilman autoakin pärjäisi, sillä osaan viinitien varrella oleviin kyliin pääsee junalla ja bussitkin kulkevat.\nMe aloitimme matkan Bolzanon läheltä Laivesista, jossa yövyimme oikein asiallisessa Hotel Ideal Parkissa. Laives vaikutti mukavalta pikkukaupungilta, joten varmasti hotellissa voisi olla yhtä yötä pidempäänkin. Ainakin, kun siellä oli kuvien perusteella upea kattouima-allas, jota emme valitettavasti ehtineet kokeilla, kun ehdimme hotellille vasta myöhään illalla. Suosittelisin kyllä Laivesia yöpymispaikaksi ainakin mieluummin kuin Bolzanon puolella olevia, Laivesiin päin kulkevan tien varrella sijaitsevia hotelleja, sillä pikkukylä on teollisuusaluetta huomattavasti viihtyisämpi yöpymispaikka.\nViinitie mutkittelee vuorten rinteillä ja laaksoissa, ja se on ihan kiva nähtävyys itsessään, vaikkei erityisesti haluaisi tai ehtisi poiketa tieltä. Jos haluaa saada alueesta enemmän irti, kannattaa siihen tutustua etukäteen ja hankkia vaikka tienvarrelta kartta viinitiloista (ainakin itsenäiset pientuottajat jakavat omaa karttaansa, johon kaikki tilat on merkitty). Se on nimittäin sanottava, etteivät italialaiset ihan älyttömän hyvin merkitse, missä olisi jotain nähtävää. Kellarikierrokset täytyy useimmissa paikoissa varata erikseen, mutta viinitarhalle pääsee toki yleensä kävelemään ihan vain luvan kysäisemällä, ja viinien esittelyyn myymälöissä on toki aina aikaa.\nMe kulutimme aikaa muun muassa Lago di Caldarolla, joka oli toukokuun lopulla ihan kiva, mutta veikkaan että myöhemmin kesällä aivan tupaten täynnä saksalaisturisteja. Lounaalle ajoimme majataloon ylös vuoren rinteelle.\nEtelä-Tiroli on kaksikielinen alue, joten sekä saksalla että italialla pärjää erinomaisesti. Paikallisten englanti ei ole aina mahtavaa, mutta kyllä silläkin selviää. Perinteinen paikallinen ruoka muistuttaa enemmän saksalaista kuin italialaista, mutta hienommista ravintoloista saa toki kaikenlaisia erikoisuuksia.\nBerthan turskaa, papua ja kampasimpukkaa.\nFarangin vihersimpukat - näistä riittää kyllä kahdelle maistiaiset.\nDemon hummerimakkara, sahramirisotto ja rakuunakastike.\nOmatekoinen äyriäistartar limemajoneesilla.\nBostro o matin mehustettuja mansikoita, kutunmaitopehmistä ja mantelia.\nAskin suolaheinää ja valkosuklaata.\nBerthan suklaata, banaania ja parapähkinää.\nJuuren kuttujugurttijäädyke, lakritsia, vadelmaa ja fenkolia.\nKäytiin kaverin kanssa heti ekana iltana kokeilemassa Taste of Helsingin tarjonta. Kaveri oli paikalla jo kolmatta kertaa, minulle kokemus oli ensimmäinen laatuaan.\nKaikki oli tietenkin hyvää, mutta muutama ruokalaji nousi ylitse muiden. Emon rapukakku oli aivan ihana, lämmin, ja pehmeä, ja lisukkeet täydensivät annoksen hienosti. Demon hummerimakkara ja sahramirisotto rakuunakastikkeella olivat täyteläinen annos, josta tuli hyvä mieli sateisena iltana. Ja jälkiruoat tietenkin: Berthan suklaa, banaani ja parapähkinä olivat juuri niin makean ihanaa miltä kuulostaakin - ja annos oli muuten silattu vielä kondensoidulla maidolla ja jallusiirapilla - sekä niin Juuren kuin Bistro o matin kutunmaitoa sisältäneet jälkiruoat, joissa oli mukavasti raikkautta, kirpeyttä ja makeutta.\nEhkä kaikista kivointa oli kuitenkin päästä itse kokkaamaan kokkimaajoukkueen opastuksella. Äyriäistartaria en ollut ennen tehnytkään, ja siitä tuli tosi hyvää. Jos tykkää laittaa ruokaa, kannattaakin mennä ajoissa kyselemään, onko kokkausvuoroissa vielä tilaa.