Enkeli-Kaapo: huhtikuuta 2013\nUnissa kaikki voi joskus olla kauheen todellista. Tänään heräsin siihe, että oikeasti hetken halusin että uni olis vielä jatkunu. Unessa sain vauvan.Pienen ja täydellisen, ja tunnelma unessa oli kovin toden tuntuinen. Ja niinkuin unissa on tyypillistä, jotkut kohdat unissa olivat melko outoja, mutta pääpiirteittän sain lapsen. Tytön. Unessa vauvalla oli jo nimikin, Ella. Ette arvaa miten tyhjältä tuntu kun aamulla heräs, ja tajus kaiken sitten olleen unta.\nMutta.. kovin jäi toi uni mieleen, ja oon sitä mietiskelly tässä päivän mittaan useeseenkin otteeseen. Arki ottaa taas elämää haltuunsa melko rajuin ottein, rahattomuus, hiljasuus, ja saamattomus on taas kovin äänessä. Huomaa taas kun lapset on pois, on kovin kovin hiljast, ja sitä vaan makais ja tuijottas telkkaria. Tänäänkin on tullut nähtyä jos jonkinmoista sarjaam koirakuiskaajasta, kakkutaitureihin.. Kauniit ja rohkeet ja emmerdalet. Laatua siis täynnä on toi anti :)\nUlkona on kovin harmaata ja vettä sataa. Huomenna on vapunaatto, ja ollenkaan ei tunnu vapulta. Onneks meillä on luvassa kivaa tekemistä kun päästään Terhille pitkästä aikaa juoruun ja oleen yleensäkkin jonkun seurassa. Todellakin tervetullutta vaihtelua.\nTänään oon myös lukenu paljon palstoja ja selannu läpi vauvoihin liittyviä ryhmiä ja kovin moni on raskaana,tai miettii että vaihtuuko se haamuviiva siihen oikeaan viivaan, ja miten tälläkertaa mahtaa tapahtua.. Kovin moni ihminen on täynnä jännitystä ja pelkoja, odotusta ja joku osaa ihan iloitakkin. Itse oon koittanu arpoa pari päivää omaa kiertoani.. Tai että onko sitä nyt ellereiden jälkeen ollenkaan edes olemassa, tai kuinka viturallaan se mahtaa tälläkertaa olla.. Outoo ajatella että kuukautisia ei oo ollu helmikuun jälkeen.. Ja sitä ennen olikin sitten se raskausaika.. Ei oo paljoo tarvinu tässä moisista kärsiä. Joku sano että nauti ja oo onnellinen kun ei oo, mutta jotenkin en osaa sitä tässä kohta ottaa rentoutumisen kannalta. Kyllä musta olis kiva että menkat tulis, ja edes jotenkin tietäs millaisen kierron kanssa tässä ollaan tälläkertaa tekemisissä..\nKoira on ihana.Se tykkää niin kovin haleista ja rapsutuksista. Ajanee nyt vauvan asemaa. Poikia on jo kova ikävä, vaikka ensimmäinen viikko vasta lähti käyntiin. Kauheeta ajatella, että toukokuu on jo pitkällä kun ne taas sieltä rymyää kotiin. I.K.Ä.V.Ä !!\nKohta se on sitten se kesäkin. Mite ei sekään ollenkaan nyt nappaa. Elo on jotenkin ollu jo jonkin aikaa jotenkin kovin mollivoittoista.Tympii sekin jo ja kaipais kovin jotain uutta ja piristävää touhua, mihin vois keskittyy. Väkisinkään sitä ei vaan pysty kehitteleen, niin ei auta kuin odotella että elämä heittäis jotain positiivista vaihteeks eteen.. Vaikeehan siihen tosin on uskoa, mutta eikai sitä toivomallakaan mitään menetä.Jotenkin sitä vaan elelee sillä asenteella että pessimisti ei pety. Ja voiko sitä ees ihmetellä ,jos tarkemmin ajattelee. Onhan se kuitenkin faktaa, että ei tässä ny oikeen oo tuubiin mikään menny :)\nMutta niin.. Jospa sitä ensyönä sais taas "Ellan" käymään .. :)\nKaapolle sydämenmuotoisia suukkoja..\nHei me koiraillaan... :)\nMe käytii mettässä ..\nLähettänyt Satu klo 19.27 Ei kommentteja:\nTunnisteet: arki, dalmatialainen, kevät, koira, metsä, ulkoilu\nNiin se on sitten taas lauantai. Telkkarista tunkee Porin kultajuhlat, koira kuorsaa sohvalla ja lapset on juur lähteny iskälleen. Taas saa pöly laskeutuu muutaman viikon. Hiljasuus on meinaan käsin kosketeltavaa. Tosin jotta ei liian hienoo olis, niin lähti sitten toki hampaasta äsken kauhee palanen. Ensin en löytäny ollenkaan että mistä kohtaa mahto hammas haljeta, mutta tuoltahan se on ylhäältä sitten päätti sanoo ittensä irti.. PERKELE !\nJessellä oli tänään joukkueensa 35 vuotis juhlat, ja aamulla lähtiessä tunnelmat olivat kuvan mukaiset. Vähän väsynyttä meininkiä.Mutta hyvin oli juhlat sitten menneet, ja Jessen joukkue oli sitten saanut eniten palkintojakin.vuoden joukkue, vuoden valmentaja, vuoden huoltaja... !!\nUlkona paistaa aurinko ja korostuu taas kuinka likaset ikkunat on. Sanoinkin Miehelle tuossa aamulla että näiden kahden viikkojen aikana vois vaikka sitten ottaa asiakseen pestä ikkunat, ees kertaalleen tälle vuotta. Vappu ja kaikki tulossa kuitenkin. Hah, vaikka eihän noita tullut pestyy edes jouluks. Tosin eipä sillon käynyt moinen edes mielessä siinä kaiken keskellä.\nMeillä oli tässä kuluneella viikolla taas hiustenajoa moneen suuntaan. Ensimmäisenä sain ajaa Ronin hiukset, ja seuraavan olikin sitten isännän vuoro. On se vaan kamalan kätevä olemassa itsellä toi kone. Vaikka alkuun sillä ei saanu ajettuu kun siilii, niin nyt sitä osaa jo tehdä vähän muutakin.. Ainakin on monta päätä minkä kanssa harjoitella. Kesä tulee ja siis päät hikoilee.itellä on selvästikkin toi hikoominen nytten lakannut kun tukka läks.. Ihanaa kun ei ole niskassa mitään kauheeta tupeeta hiostamassa. Tosin joka aamu on edessä hiustenlaitto, jos meinaa että ne ei sojota taivaita koden.Mutta pikku hinta siitä että ei tarvii harjalla repii ja kiskoo.. Hiuksia vieläkin lähtee, tosin ei ainakaan huomaa että lähtis enään samaan tahtiin kuin aikasemmin, mutta lähtee siis toki edelleen.. No, kai ne joskus lakkaa tippumasta, viimeistään siinä vaiheessa kun ei oo enää mitä tippua. HAH!\nKaaponkin haudalla pitäis käydä. Oon tässä taas monena , tai no monena ja monena yönä nähnyt Kaaposta unta.. Yks ilta tossa kovasti koitin miettii menneitä taphtumia, ja kyllä se vaan aina tuntuu yhtä epätodelliselta kuin aina ennenkin. Sitä tulee useesti miettineeks että tuleeko vielä eteen sellanen päivä kun taivas oikeesti repee hartioille ja kaikki muuttuu kerrasta todeks. Tai tottahan se toki on nytkin, mutta jotenkin se tuntuu ihan jonkun toisen tarinalta.. Tai voiko puhua edes tarinasta, onhan se kuitenkin totta ja elettyä elämää ja ikävän todellista.\nTänään olis vielä tarkoitus menä mettään samoileen isännän ja koiruuden kanssa. Toivoa samalla että ei eksy eikä koira karkaa tai jotain muuta vastaavaa. Tuo hampaan lohkeeminen anto jo viitteitä siitä että vois olla kaikinpuolin parempi vaan jäädä kotiin istuksiin :)\nOnnettomia sattumuksia on toki siis muitakin. Läppäri, joka nyt ei kovin kauaa meillä oo ollu, ja jolla nytkin kokoajan kirjoitan, on onnistunut hajottaan oman tuulettimensa, ja kuumenee sitten hetkessä. Miks kaikki aina hajoo? Jos saa kysyy. Ainahan on sanottu että köyhän ei kannattas halpaa, eli tässä tapauksessa käytettyä, ostaa mutta kun köyhälläkään ei o siihen uuteen ja kalliiseenkaan varaa panostaa. Joskus sitä vaan toivois että ees joku ostos sentäs ajais asiaansa hiukan pidempään kuin muutaman kuukauden. Toinen perkele!\nMutta että sellasta sitten tänne meille.. Me jatkellaa kultajuhlia ja onnitellaan Porin Ässiä, ja siis.. Katellaan pölyn leijailua.\nViikko on käynnissä, mitä enemmissä määrin.\nVäsymys on edelleen läsnä, vaikka mainittava vissiin on että jokusen päivän oon pärjänny jo ilman päikkäreitä. Josko siis alkais hormoonit pikkuhiljaa edes jonkinasteisesti tasottuun? Ainakin elän suuresti toivossa. Juuri mikään ei tosin siltikään kiinnosta, ja väkisin on kammettava ittensä aamusin sängystä ylös. Suuri syy siihen toki saattaa ollaa nää hemmetin yökukkumiset.. Millähän siitäkin tavasta pääsisi eroon?\nPikkuväellä on havaittavissa yskää. Viimeyö meni heräillessä minimiehen kanssa, ja koska eilen taas kerran tuli jääkiekkoa, ja ilta venyi myäs isommilla pienillä, oli aamulla taas katastrofin ainekset ilmassa. Heti kyllä huomaa kun on yöunet jääny oletettuu lyhyemmiks. Onneks kiekko kohta töllöstä loppuu, mukamas... Koitan näet hokea itselleni että meillä ei sitten kyllä kukaan seuraa MM- kisoja, vai mitkänenytolikaan?\nTänään oli Jessellä taas harjoitukset, ja huomenna alkaa Jessellä sitten jalkapallokin, ja isäntä on siellä sitten toisena valmentaja. Lievää jännitystä on ilmassa vissiin, kun herra on ollut oikukas jo jokusen päivän. Hyvinhän ne toki menee, mutta kun jännittää niin minkäs sitä sillekkään sitten mahtaa.\nKoitin eilen merkkailla kännykkään oletettuja päiviä menkkojen alkamiselle. Kun helmikuussa ovat viimeks tulleet, niin ei oikeen oo mihin tarttuis ja mistä laskis, joten laskin sitten muutamankin mahdollisen päivän. Kauhee elellä kun ei oo minkäänlaista käsitystä. Kumpa nyt ees tulisivat, eivätkä jäis matkan varrelle. tajusin tänään senkin, että edelleen on meillä Kaaponkin vaatteet sulassa sovussa kaapissa. En oo ees ajatellut asiaa, ennenkuin taas tänään ohi mennessä. Jotenkin en vaan osaa niitä sieltä pakata minnekkään, enkä koe siihen minkäänlaista tarvetta. Onko se sitten merkki jonkinasteisesta sekoomisesta? Siihen en kyllä osaa vastata.\nMininen mies sielä jo yskäänsä heräskin ensimmäisen kerran.. Joten eipä tässä taas sen ihmeempii kerkee turiseen.Pakko vissiin itekki ahtautuu maate ja teloille, ennustaisin melko rikkonaista yötä.. Huoh?\nMutta niin.. Kaapo vois tulla takasin vaikka. Ois yks ikävä vähemmmän.\nTänään vietellään synttäreitä. Onko olo nyt vanhempi ja kulahtaneempi? No, oikeastaan, heh! Väsyttää ainakin entiseen tahtiin, jonsei enemmänkin. Iltapäivää vasta vietellään, ja vieraat lähti, vanhempani siis.. Mutia sitten ei oo vissiin tulossakaan. Aamu alotettiin siivoomisella ja leipomisella.. Ei juurikaan ois huvittanu, mutta mieli oli hyvä kun sain aikaiseksi mokkapaloja ja persikkarahka piirakkaa. Onnistuikin suhteellisen kivasti. Tosin isä ja äitikin toi mukanaan jos jonkinmoista pullaa ja viineriä, joten nyt sitten hukutaan täällä herkkuihin..Mutta ainakin panostin :)\nMuuten synttäripäivä onkin ihan tavallista arkea. Sitähän se on ollut jo varmaan 20 vuotta.. Ei mitään sen suurempaa hössötystä, samalla painolla menee, kuin mikä tahansa muukin lauantai. Meillä miesväki tuijottaa jo jääkiekkoa, ässät- tappara. Eilen oli vasta edellinen peli ja taas sitä tulee. Tuntuu että tulee jo koko jääkiekko korvista ulos, ja sitä rataa.\nÄiti toi siskoilta tuollaset pussukat, toisessa oli jos jonkinmoisia hiustuotteita, ja otisessa kasapäin toisen siskon vanhoja aarteita, hienoja tyynypäälisiä esimerkiksi. Vaihtu heti sohvatyynyjenkin ilme, kertaheitolla. Hyvä mieli tuli siitäkin.\nIsän ja äitin kanssa käytiin sitten koko porukalla syömässä, pitkästä aikaa. Sekin oli varsin mukavaa vaihtelua tähän arjen keskelle.\nUlkona on muten ihana ilma, aurinko paistaa ja on tosi lämminkin. Leskenlehtiäkin näin ojan pohjilla.. Kesän on siis pakko olla jo lähellä!\nSain meidän perheen vannoutuneilta ässät- faneilta lahjaksi ikioman tappara-nallen =) Otus on tosi nöpönen ja kiva kun saa jotain omaltakin väeltä. Ja nallekarhuthan on tunnetusti ollu aina tervetulleita meidän huusholliin. Välillä tosin on ollut pakko jo luopua vanhoista välillä, kun tuntuu että huushollissa ei juuri muuta olekkaan.\nTänään ois ohjelmassa vielä sitten vaatteiden kattelemista.. Äiti oli siivonnut vaatekaappejaan ja toi ison kassillisen paitoja. Saan katella läpitte ja viedä sopimattomat johkin missä niille on parempaa käyttöö. Meinasin sitten viedä ne seurakunnalle lahjoitettavaks, mikälisikäli pussiin nyt jää jotain sellasta.. Nopeesti niitä jo vilkasin niin siellä on yllättäen varsin mukaviakin löytöjä.. Yöpaidoiks ainakin pääsi heti jokunen.\nUuten tukkaan oonkin jo melkoisen hyvin tottunut. Omaa väriä tosin puskee joka suunnasta, mutta se on vaan hyvä koska suunnitelmissa on saada kokonaan oma väri takasin. Mustasta kun ei kovin tasasta paluuta vaaleeseen oo, paitti kasvattamalla.. Aamut tosin on melkoisia katastrofeja.. Hiukset on yhtenä klimppinä kohti avaruudellisa sfäärejä, eikä tukkaan oikeen tehoo muu kuin suihku =) Mutta otan sen vain positiivisena sykäyksenä.. AInakin tulee käytyä pesulla useesti !!\nKatsokaa ja ihastelkaa.. Aamumalli, ihan siis huippuluokkaa, vai mitä ootte mieltä? =D No, ihan kivan siitä sai, kun tosiaan kouluttti suihkulla ja harjalla. Oon kyllä tosi tyytyväinen.\nHuomenna meillä ois tarkoitus mennä Kaapoa moikkaamaan. Pikaiset terkut lähetinkin jo kun ajettiin syömään mennessä hautausmaan ohitse. Onhan se hassua, että vasta muutama kuukausi sitten, olin varma että vietän synttäreitäni vauvan kanssa.Elämä kuitenkin päätti toisin. Hautausmaaltakin oli jo lumet sulanut kokonaan, on tehnyt ihmeitä vesisateet ja tuulet, ei oo paljoakaan meinaan talvesta jäljellä,onneksi. Voi mukamas kuvitella että lumen mukana suli puolet ikävistä asioistakin. Niinhän se toki ei ole, mutta itseään on niin kovin helppo huijata. Tai ainakin yrittää huijata.\nNi, tänään kuitenkin koitetaan olla synttärimielellä ja huomenna sitten palaillaan pätkittäin odottamaan seuraavia synttäreitä joihin on taas vuosi aikaa. Uskaltaako sitä edes kuvitella mitä vuosi tuo tullessaan? Mennyt vuosi kuitenkin sisälsi niin kovin paljon. Paljon iloa, ja paljon myös sitä surua. Enemmän kuitenkin ehkä sitä jälkimmäistä. Ei siis voi kuin toivoa, että suunta on ainakin tässä mielessä ylöspäin..\nmutta, menempä sivaltaan palan persikkapiirakkaa............\nLähettänyt Satu klo 17.32 4 kommenttia:\nEnään ei hiukset tipu.\nVettä sataa urakalla,tuulee ja on tosi harmaata. Jos en olisi varma, voisin vaikka väittää että on syksy. Mutta ei, kesä tekee tuloaan, ainakin jos kalenteriin katsoo.\nTänään oli mukava päivä.. Nukuin nuorimmaisen kanssa harvinaisn pitkään, melein puoli yhdeksään ja sain kiireellä aamulla heipata isommat pojat kouluun ja paeta suihkuun. oli näet taas aika työkkärissä. Täti oli tälläkertaa melkoisen mukava, vaikka asia tuntu kyllä olevan melkoista kuraa. puolet meni ohi, ja puolia en ymmärtänyt vaikka koitin pinnistää jokaisella harmaalla aivosolullani. Ainoa tunne mikä jäi, oli se että kyllä on mennyt systeemi monimutkaiseksi ja sormella osottelevaksi. Minun jopa kiellettiin ottamasta puheeksi psoriani, koska se näyttää työnhaussa negatiiviselta, ja voi vaikuttaa valintoihin. Mitä hemmettiä?\nTyökkäristä lähes suoraan lähdinkin sitten suunnistamaan parturiin.Kyllä, tuo putoileva reuha sai kyytiä, ja se on nyt roskisessa. "Siitäs sait, mitäs tipuit", ajattelin mielessäni kun oikeen rempsee ja mukava täti keräs hiuksiani muovikassillisen roskikseen. Pää keveni puolella, ja hiuset on niin lyhyet että ainakaan eivät mene solmuun tai takerru harjaan. Mutta, tästä lähin mulla on uus paika,mihin mennä pätkiin hiuksiani, oikeen siis huippua. Jos ei oteta huomioon sitä, että etsiskelin oikeaa taloa vesisateesa jonkun tovin. Täti siis leikkaa hiuksia kotonaan.. Ah!!\nTukka on kiva, hyvää kuvaa vaan on kovin vaikee saada- Lisäks se on jo iha lättääntyny sateesta ja töhistä, mutta ei se mitään, ainakaan se ei varise päästä pois.. Ja seon iso plussa.\nMuutenkin oli mukavaa.. Naapurista Sari toi mulle kasan ihanii farkkuja, ja miniselle miehelle tuulipuvun. Ihania ihmisiä viellä on onneks maailmassa olemassa. Piristi kummasti, toisen vanhaa, mutta itelle varsin piristävää ja uutta.\nLauantaina sitten on synttärit. Äitiltä ja isältä tuli tänään kortti, se jääneekin suunnilleen ainoaks.. Tulevat lauantaina käymään, ja sitten sunnuntaina onkin appivanhempien vuoro.. Tiedossa siis siivoomista ja leipomista.. Tietäs va millä tarmolla ja innolla sitä puuhailis, ja mitä.. No, kai sitä sitten jostakin vaan alottaa.\nVäsyttää.. aina vaan siis väsyttääkin. Työkkärin tätille kerroin kanssa, että oon ollu melkosen väsyny, ja Kaapokin sitten tuli puheeksi. Täti oli onnessaan kun lapseni ovat tässä, työnantajatkin kuulemma näkevät sen positiivisena. Ainoastaan ihmettelen sitä, että kuka hänelle mahtoi sellaisen tiedon antaa? En minä ainakaan, sen tiedän sanoa varmaksi. Järin ahdistavaa ajatella koko systeemiä. Huomenna sitten loppuu haku sinne saloon, mihin oli pakko hakea.. Hakijoita kuulemma on ollut 130, joten hyvin todennäköistä että en tule valituksi.Ja todella siis toivon niin.\nMeillä asuu kuulkaa kiekkokansaa. Taistojen taistelu on meinaan käynnissä. Mieheni kannustaa Ässiä, mikä tulee suvun puolelta, sillä mieheni isoisä on ollut Ässien perustajajäsäsen ja keksinyt tuon joukkueen nimen.. Itse, ihan vain ollaksnei hankala olen koko kahuden kannattanut tampereen tapparaa, onhan se tavallaan kai minun kotijoukkueeni :) Mieheni on kääntänyt myös pojat ässien kannalle, joten oli meillä eilen hiljaisia poikian huusholli täynnä kun tappara otti ja vei tämän ensimmäisen finaalipelin.. Itse toki huusin ja tanssin voitontanssia, onneksi itse sitä näkemättä...\nMutta niin.. muuten se on tässä mennyt lasten kanssa ollessa.Älämölöä tulee joka suunnasta, ja välillä tuntuu et korvat irtoo. Ihanaa kuitenkin kun on jotain eloa ja ääniä. Kaksin on aina niin kovin hiljaista.\nKELA muisti minua jo eilen päätöksellään, joka oli siis tehty jo samana päivänä kun tuo surullisen kuuluisa lausunto oli sinne ennättänyt. Ihme papereiden kanssa näpertelyy ,mutta minkäs sitä sitten sillekkään voi..\nEtsiskelin eilen jo valmiiksi hiusmalleja mikäli tämä oma reuhkani tästä ei herää eloon, mitä siis kovin toivon koska sitä olen tässä kasvatellut. Nyt kun miettii niin en edes tiedä miksi koska muistan taas kovin hyvin miksi sen olen tuhannesti lyhyeksi leikannut. Aina solmussa, ja aina niska hiestä märkänä.. No, ei auta valittaa kun vielä sentäs on jokunen karva päässä jäljellä.. Mutta päätin että jos ei ala kunto paraneen ja tippuminen hidastuun niin sitten kyllä ainoo vaihtoehto on sakset..\nHiuksia kun siinä viimeksi pesin, ja kouratolkulla laittelin roskiin, päätin olla aloittamatta enään tuota viimeistä ellerilaatta. Ja niin tein. Kaksi kokonaista päivää ollaan siis nyt oltu ilman, ja vielä toki ei mitään muutosta näy missään, paitsi siinä että olen entistä väsyneempi, joka varmastikkin johtuu alkavasta hormoonitason laskusta. Menkkojakin tuossa kaksi päivää sitten odotin toiveikkaana kun paperiin ilmestyi pienen pieni ruskea piste. Mutta paskat.. tulematta jäi nekin, taas. Koko siis elleri uran aikana ei tullut yksiäkään tyhjennyvuotoja.. No, jospa ne joskus normalisoitus? Iha peestä tällänen epätietosuus ja odottelu. Mutta jos ei muuta, niin ainakin toivon että ellerittömyys tuo avun tähän tukkakriisiin mikä on siis jo melkoinen, vaikkei toi kuontalo häävi koskaan oo ollu, mutta silti toki haluaisin että hiukset säilyis päässä.\nAh.. nenän alle tuli ihanalta tuoksuva teekuppi.. Aamu ei vois alkaa kyllä paremmin. Muumitee on ihan huippu juttu.\nVähän jännityksellä elellään täällä tää päivä.. Jesse nimittäin pienen mahakivun kanssa lähti kouluun, ja itse toki äärimmäisen positiivisena ihmisenä olen aivan varma että yrjätautihan sieltä tulee.. TODELLAKIN TOIVON ETTÄ EI !!! Se meinaan tästä nyt vielä puuttuis sitten. Mutta tarvinee vaan rukoilla jotain pöpöjumalaa, ettei se nyt vaan olis se, minkä nimeä ei koskaan sanota ääneen..\nEilen Jessen kanssa oli taas puheenaiheena Kaapo. Jesse muisteli, että meille ei enään voi tulla lapsia, koska olin jo pojille kertonut sterilisaatiosta, joka piti Kaapon syntymän yhteydessä tehdä. Kovin helpottuneena huokas, kun sanoin, että ei sitä sitten tehtykkään kun se Kaapo kuoli.. Sitte alkoikin jo uuden vauvan nimen keksiminen. " Musta Jesse II olis hyvä" - lausu Jesse, ja sanoinkin siinä että joo, oishan se,ei vaan taida oikeen olla luvallista. :) Mutta kovinpa on kaukaista mitään nimiä ajatella, tai oikeastaan edes ylipäätään koko vauva-asiaa. Vanhalta ystävältäni kuulin juuri, kuinka eräs nainen jonka vauva syntyi kuolleena samoilla viikoilla kun Kaapo, vasta vähän aikaa sitten, oli päättänyt päivänsä.. Kovin surullista ja niin pysäyttävää. Se osoittaa hyvin sen, miten synkkä ja raskas asia on, tämä Fetus mortus. Kamalaa ja ahdistavaa ajatella.. Ja samalla kuitenkin pitää ihmetellä kuinka itse on niinkin mukamas järjissään kuin on. Vai luuleeko sitä vaan olevansa. Mene ja tiedä. Sen tiedän että ikävä ei oo lyhentyny milliäkään.\nMutta niin.. Onneks on blogit. Ihanaa, ja suorastaan kutkuttavan koukuttavaa on päästä ihmisten arkeen kiinni. Nenä kiinni ruudussa lukea ja jollaintavoin siis osallistua toisten elämään. Huomaan itse oikein odottavani " jatkoja", kuin kirjaa lukiessa sitä ramppa katsomassa, joko on tullut uusia postauksia, ja miten on mahtanut jatkua edellisessä postauksessa ollut aihe :) Täysin hurahtaneenahan sitä voi itteensä pitää.\nUusimpana tulokkaana omassa lukulistassani on Päivin uusi blogi, joka kertoo niin mukavast perhe-elämästä ja arjesta. Päivi on minulle ennestään tuttu kouluajoilta, joka siis tekee blogin lukemisesta vielä mukavampaa, koska ei olla nähty vuosiin, vaikka asutaankin melkoisen kuitenkin lähekkäin.. No, joskus on pakko mennä käymään, Päivillä nimittäin on eläimiä, joita ei ihan joka kodista löydykkään ;), Päivin blogiin pääset kurkistamaan tästä !\nMutta että niin.. Tiistaissa mennä jolkotetaan, ja tänään kuulemma on luvassa taukoa sateessa ja lämmintäkin pitäs olla, nähtäväks jää.. Sulais ny vaan noi loputkin lumet, muulla niin välii oo..\nMutta hei.. Näihin kuviin ja tunnelmiin!\nLähettänyt Satu klo 8.50 2 kommenttia:\nSataa Sataaa Ropiseee !!!\nNoniin, se on sellanen juttu kuulkaas että lapset on tullut kotiin. Tai no.. yks palaa vasta tänään illalla, tehtyään esnin pelireissun Lohjalle isänsä kanssa. Toivotellaan siis kovasti onnea peliin Jesselle ja koko muullekkin joukkueelle.\nVettä sataa kaatamalla ja siis heräsin heti eloon :) Vesisade on ihan mun juttu. Oon aina ollu sitä mieltä. Mitä harmaampaa,sen kirkkaampi on mieli. Ei oo helppoo hei :) Edellisessä avautumisessani kerroin tästä työkkäri-dilemmasta. No sehän sai sitten melko nopeesti jatkoa ja käänteitä. Jatkoin edelleen soittelua, ja sainkuin sainkin tuon lausunnon meneen eteenpäin, ja nyt sitten odotellaan Kelalta päätöstä. Mutta kukaan ei minulle siis koskaan soittanut, ei yksikään kenelle soittopyyntö lähetettiin. Siitä suivaantuneenta, ja samalla sisuuntuneena marssin sitten itse työkkäriin torstaina ja päätin, että ulos en lähde, ennekuin saan lipun lapun lappua käteeni ja eteenpäin. Tälläkertaa oli vastassa mukava nuori nainen, jolle sitten annoin palautteen jokaisesta kohtaamastani suuresta " vääryydestä " .. Mainitsin vielä erikseen, että missään tapauksessa, en esimerkiksi työntekijäkseni halua tuota aulassa vastaanottanutta hapanta naista.. Tälläkertaa toivettanu kuunneltiin, ainakin siinä suhteessa. Muten sitten taas ............ Täti laittoi minut hakemaan Saloon koulutukseen, joka alkaisi jo ensikuussa. Muuten toki kovin mukavaa, vaan eipä ollenkaan täti ajatellut matkaa, eikä sitä, että meillä ei edes kulje bussit siten, että sinne olisi suotavien aikojen puitteissa mahdollista päästä. Aina siis jotain, ja nyt odotetaa, ja oikeastaan rukoillaan jotain mustia voimia, että menis mönkään. Jo rahallisesti kun tuo 140 km päivä retkeily tulee niin kalliiksi että ei mitään rajaa eikä määrää. Mutta jäädään seuraan tilannetta.\nEilen värjäsin sitten hiukset ja lopen kyllästyin tähän hiusten lähes tupottain irtoamiseen. Jos minulla olisi ohuemmat hiukset, olisin jo varmasti kalju. Hiuksia lähti niin pestessä ja varsinkin taas harjatessakin.. Lavuaariin keräsin vain ne mitkä takertui harjaan, ja tulos on varsin hyvin nähtävissä. Lueskelin sitten googlea ja goolailin yhteyttä noihin käyttämiini\nellereihin, ja niin se vaan yhteys niihinkin löytyi. Jumalalle kiitos googlesta ja vauva- palstoista. Monella, hyvin monella on kyseisten pillerien aikana lähtenyt hiukset päästä. Toki osuutta voi olla Kaapon syntymälläkin, mutta varmasti tuo oman osansa nuo ellerit. Siinä sitten päätin että nyt se sitten saa loppua. Jollei muuta niin koitan pelastaa hiukseni, tai sen mitä nistä on jäljellä ja päätin, että en enään aloita sitä viimeistä laattaa joka minulla on. Viimeinen lumepilleri olisi tänään, mutta jäin senkin sitten ottamatta, koska sillä ei mitään hormonaalista vaikutusta ole. Ja koska niitä menkkojakaan ei edelleen kuulu eikä näy, niin lieneekö tässä edes mitään raskautumisen vaaraa olevan. Siihenkin kun tarvitaan jotain muutakin kun ajatuksen voimaa, ja se mikään muu ei juurikaan edes innosta. Vaihdetaan siis e-pillerit hyvin toimiviin hiuksiin !!!!!!!!!!!!!!!!\nFlunssa on ja pysyy edelleen, ja pikkuiehelläkin se on yhä, ja aina vaan.. Kevät se tekee siis kepposiaan, mutta kai se siitä joskus sekin korjaantuu. Se on ainakin varmaa että lumet sulaa, ja säämies lupas, että ens vikolla ei oo enään lunta. Kauan sitä on sitten odotettukin. Meillä torstaina vieteltiin miehen synttäreitä, tai ei sen kummemmin juhlistettu, mutta pakoonhan ei niitä pääse vaikka nukkuis koko päivän :) Ens viikolla sitten häämöttää oma vanheneminen ja rupsahtaminen taas asteella alaspäin ! Muahah, mutta ei se mitään. Elämä on !\nAjatelkaas, kohta on puut hiirenkorvilla ja sateenkin jälkeen tuoksuu ihanasti sateelta, ja nurmikolta ja kaikelta.. Kesä tulee, oletko valmis?? :)\nMutta hei.. Tää menee ny arkisesti laittaan makaroonilooraa uuniin, ja jää ootteleen lasta kotiin pelireissulta. Niin, ja tänään tehdään kookospalloja, eilen testattiin ja himohan niihin sitten tuli =D\nMutta ihanaa sateista viikonloppua, nauttikaa elosta ja olosta!\nNiin se vaan on että elämä osaa kyllä näyttä taas sen kurasemman puolensa melkoisen auliisti. Jos en edes mainitse sitä, että flunssa on edelleenkin päällä, voin kai mainita sen, että olen saanut kokea taas varsin ala-arvoista kohtelua paikallisessa työvoimatoimistossa. Mun siis piti mennä sinne jo perjantaina, mutta soitin koska olin kuumeessa ja täti toisessa päässä sanoikin, että tulet sitten heti maanantaina aamulla. Kun maanantai aamu sitten tuli, reippaana puin ja lähdin kohti toimistoa, arvasin että siellä on paljon ihmisiä, mutta silti pidin mieleni kohtuullisen avoimena ja positiivisena. Otin jonotuslapun, koska oli käsky mennä ns. päivysty-asiakkaana, ja istuin kiltisti ja odotin.. Kun lähes kaksi tuntia odottelua oli täynnä, pääsin ihmeellise sermin taakse asioimaan asioitani. Ajattelin, että ompa kauheeta alkaa tässä omia asioita selvittämään, kaikkihan kuulee tasan tarkkaan mitä sanoisin ja kertoisin. Noh, päätin kuitenkin hoitaa asian kunnialla loppuun , jotta se ois sitten pois päiväjärjestyksestä. Istuttuani happaman oloisen naisen eteen, joka selvästi jo eleillään viestitti olevansa väärässä työssä, eikä ainkaan asiakaspalveluhenkinen, aloitin asiani, ja kerroin toki myös sen, miksi en jäänyt äitiysloman jälkeen hoitamaan vauvaa kotiin. " Vauva kuoli, joten olin vain tuon 105 päivää" kerroin. Täti ei reagoinut muuten, kuin sanomalla että niin, sinähän olet perhepäivähoitaja, johon vastasin että en kyllä ole, ja niistin.. Tämä oli happamalle tädinpuolikkaalle liikaa, ja kauheeta vauhtia hän alkoi selostamaan kuinka ei haluaisi tartuntaa minulta, ja että minun tulisi tulla kahden viikon kuluttua, 29 päivä uudelleen, jonottamaan samaan paikkaan.Jaaha.. sanoin ja otin vastaan kortin johon tuo oli kirjattuna ylös. Kotiin päästyäni soitin KELAan että mitäs nyt ten sitten.. josta kuulinkin että enpä saa sitten työkkäriltä tuota lausuntoa kelalle,kuin vasta sitten seuraavalla kerralla. Ja siitäkös sitten sulake paloi. Enhän millään voi odotella loppukuuhun, ilman rahaa, ilman lappua toimittaa minnekkään että olen kyseisessä paikassa edes asioinut. VOI PERKELE !!!\nNo, ajattelin että seuraavana aamuna soitan kyllä päivystysnumeroon joka kortissani on, ja kysyn, voiko tämä oikeasti mennä näin. Puhelimesta vastasikin mukavan tuntuinen nainen, jolle asiani selitin, ja hänkin ihmetteli, miksei tämä flunssakammoinen , enkä edes kovin pahassa flunssassa ole ole tehnyt minusta tuota lausuntoa.. Nainen lupasi soittaa minulle vielä samanpäivän aikana, ja olin iloinen että joku tarttui asiaani. Kun olin viidettä tuntia odottanut puhelua, tajusin, että toimisto on jo kiinni, ja se perkeleen puhelu jäi sitten tulematta. Noh, ehkä täti soittaa huomenna eli tänään ajattelin, ja sain hetkeksi verenpaineeni alas. Aamulla sitten ajattelin, että no, soitanpa vielä kuitenkin itse.. Ja soitin. Kun puheluni neljättä kertaa ohajutui valtakunnalliseen vaihteeseen, alkoi huumorintaju loppua. Eikö tosiaan ole olemassa edes numeroa tuohon omaan toimistooni, johon voisin asioida soittamalla? Ei ole.Ei perkele soikoon ole. Taas selvitin naiselle puhelimessa, siis vissiin kolmelle eri ihmiselle tarinani, Kaapon kuoleman ja sen , että en suinkaan voi odottaa lausuntoa niin kauaa, en saa raha.asioita rullaamaan, ja kuitenkin minulla on lapsiakin ruokittavavana. Nainen taas muka ymmärsi, ja otti minulta soittopyynön. Mihin se soittopyyntö meni, en tiedä.. Ja taas jäin odottamaan puhelua.. Odotin sitä nyt kahdesta suunnasta. Naiselta joka lupasi soittaa minulle jo eilen, ja henkilöltä, jonka piti soittaa minulle tänään. Kello on nyt 19.30 ja kumpaakaan noista puheluista en edelleenkään ole saanut. Tajusin myös sen, että uuteen aikaani, kahden viikon sijasta onkin kolme. Ja jo ennen tätä, olen ollut 10 päivää työnhakijana.. Kuukausi siis yli, pitäisi odottaa lausuntoa, että olen työnhajinan,jotta voisin odottaa jälleen päätöstä rahasta.. SIIS MITÄ HELVETTIÄ????????????????????? Mikä tätä maailmaa vaivaa??? Miks kaikki tehdään hankalaks, ja kenen oikeudella mua ei palveltu koska mä niistin? Enmä voi valita kuitenkaan virastoon menemistä sen mukaan, vuotaako nenä vai ei.Mähän saisin siitä karenssin palkaksi. Vetoaisin siihem että voisin sairastua. Olisihan tuo hapan nainen voinut sen saada jo kaupassakin? Koska en todellakaan kokenut olevani niin tautinen, ettenkö olisi voinut asioida. Toisaalta. jos jälleen olisin soittanut, että en vieläkään tule, olisi se katsottu niin, että en ole motivoitunut. Vittu mitä paskaa. !\nVähän vähempikin määrä vastoinkäymisiä kyllä riittäis.Alkaa oikeesti selkä jo katkeen.. Että huomista päivää sitten ajatellen .. että soittaako joku vai mitä tapahtuu. Tai niinku et joo.. Motivaatio ei ainakaan järeemmin noussut, ja huoli raha-asioista kasvo siis tuplasti. MIKS MIKÄÄN EI MEE NIINKU KUULUIS??\nNo, mut muuten on ihan jees.Kai? Tänään ois tarkoitus laittaa väriä päähän, pitkästä aikaa.. Ja toivoa samalla ettei loputkin hiukset putoo.Sekin ongelma sais jo hilliintyä. Menkkoja ei ainakaan vielä kuulu, ensimmäinen lumepilleri on otettuna. Nään jo kauhukuvan siitä, että kierto on nyt taas niin vituralla että niitä ei tuu enään taas ehkä koskaan?\nVoi Kaaaaaaaapo, auta äitii ja heittele jotain onnen pölyä sieltä pilvistä...\nps. Lumet sulaa kovaa vauhtia!\nSe on kuulkaas ihmiset silleesti, että täällä sataa lunta. Hetken jo ajattelin että Pekka Pouta ois ollu väärässä ja sade jäis tulematta, mutta toisin siis kävi. Sakeena tulee..Mutta sentäs lupasivat että se ei jää enään maahan.. Mun tuurilla sitä tulee siis vielä kinoksittain.\nTasaseen on kulunut aika, flunssa on ja pysyy, ja aika menee tappavan tasaseen tahtiin eteenpäin.Lapsia on jo kova ikävä, ja vanhin poika eilen sitten isänsä kanssa jakokulmista tapeltuaan tulikin meille. Alkaa siis herra Murkku nostella päätään meidän keskuudessa.. Oih ja voih..! No loppu hyvin ja kaikki hyvin, eipä siinä onneksi mitään sen ihmeempää vääntöä sitten kuitenkaan ollut. Tais olla ikävä äitiä, tai ainakin mä kuvittelen niin !\nNeljä elleriä, ja sitten pitäs alkaa taas tapahtuun. Tai taas.. eikai niin voi sanoa kun viimeksi ei edes tapahtunut. Mutta toivossa on hyvä elää. Olen ehkä hivenen jo piristynyt, että ehkä se nuupahtaminen johtui kierron jostain mistälie vaiheesta.. Jännityksellä odotan mitä tuleman pitää. Kohta sitten alkaakin se viimeinen olemassaoleva laatta..JIHUUUUUUUUUUUUUUU!!\nSaa unohtaa muistaa ottaa, muahaaha !!\nHeippa hei vilkutteli Ridge muuten sitten viikolla ruudussa.Ihan oli pakko vahdata tääkin historian kirjoihin merkattava tapahtuma. Hullukshan sitä iha ittensä tuntee, mutta pakko sekin nyt tässä oli mainostaa ja oikeen kuvakin tohon ettiskellä.Niin se vaan maailma muuttuu, kun ei kaunareissakaan oo enää vanhaa tuttuu liuhulettii.. Nyt sit vaan odotellaan että koska, ja kenen kanssa Ridge palaa. Sarjassamme oudot juonenkäänteet. Mistä päästäänkin sitten jo salkkareihin, jotka on kovaa vauhtia menossa Kauniiden ja Rohkeiden vanaveteen. Jos jonkinmoista ja mitä ihmeellisempää juonenkäännettä on alkanut pukkaan, puhumattakaan siitä, että jo käytettyjä juonenkäänteitä aletaan kertaamaan. Kökköö jotenkin. Vaikka, pakkohan sitä siltikin on vahdata.. Kovin on vaan sekin muuttunut ihan alkuajoista. Johan helpotti kun sai siitäkin pauhata aikansa ! Mutta toki.. Blogi ei oo muuttumassa saippuasarjoja arvostelevaks, kunhan nyt tein pienen välikevennyksen tähän harmaaseen lunta tulvivaan sunnuntaihin !\nSitä tarvis alkaa suunnitteleen sitten synttärikakkua.. Eilen tulikin taas tehtyä mokkapaloja ja siihen sekallistunee synttäreinäkin. Mihinkäs sitä koira karvoistaan pääsee. No eihän me sen kummempia synttäreitä edes vietellä, mutta jos keskenämme vaikka sitten keitellään kahvit ja ollaan ja mällistellään suupielet täys kakkua, että voi sitten taas myähemmin alkaa vaikka laihduttaan.\nmietin että mitä Kappeliin ovisi Kaapolle viedä jotain keväistä ja kesäistä.. Jos niitä kynttilöitä siis ei ole tarkoitus poltella kesäisin.. Joku pieni kiva enkelipatsas ois mukava viedä.. mutta osaan aina epäillä, josko nekään siellä tallessa pysyy. Ihmisistä kun on tullut niin törkeitä että hautausmaaltakin varastetaan. Jotenkin ajatuksena siis jo kammottavaa. Kuka voi hyvällä omalla tunnolla kuskata omaisensa haudalle jotain,mikä on viety jonkun toisen haudalta? Ihmettelen vaan..\nMutta niin. unnuntaita vietellään, ja kai se kota jo on perjantai ja ne nasutkin palailee kotiin.. ai onhan ne isänsäkin luona kotona, mutta mutta..\nEi mulla muuta?\nKettu kuittaa.. ja toivoo että lumi ei jää maahan asti.\nLähettänyt Satu klo 8.56 Ei kommentteja:\nVoihan video.. Kyllä on jo lapsia vaan kova ikävä. Onneks on eka viikko jo melkein kulunut lopuun. Kaapokin on ollut mielessä taas muutamana päivänä, ja sitä huomaa taas palaavansa ajatukseen, et hetkinen. vain muutamia kuukausia sitten, olin viimeisilläni raskaana.\nFlunssa on ottanut yliotteen ja joka paikka on täysin tukossa. Tuntuu että sitä tahtia kun toinen korva soi, niin toinen humisee, räkä valuu ja samalla on nokka aivan tukossa. Kuumetta ei oo ollu näkyvissä ja välillä toivoo että tulis edes se, kun olo kuitenkin on kokoajan sellainen kuin sitä olisi enemmänkin.\nMies lähte tänään mäkille hommiin ja tulee huomenna takaisin. Itseni pitäisi vääntäytyä työkkäriin, mutta taidanpa soittaa ja koittaa sopia aikaa muuksi päiväksi, enhän mä edes kuulis mitä mulle siellä puhutaan.\nIllalla tuli jäätävä tarve siivota, VIHDOIN! Sitä on kyllä siis odotettukkin, ja nyt voi taas sanoo että koti erottuu roinan alta, hiukan ehkä vielä vois imuria heilutella,mutta sen suurempaa onneks ei tarvii.\nSen verta olin eilen naapurin kanssa kaupoilla, että kävin ostamassa uutta hoitoainetta.Jos sais jotenkin tän hiuskuontalonsa elvytettyy, koska se tosiaan on yhtäkkiä ihan räjähtänyt käsiin.. Pirun hormoonit. Vosin lahjoitaa ne jonnekin. Latvat on kulahtanu, hilsettä, ja puhumattakaan siitä että niitä hiuksia tosiaankin lähtee.. Huoh! No, mutta kyllä tästä vielä ylös tullaan, ei se siittä kiinni ole.\nAjattelin kun tänään jään yksin, siivoan loppuun ja huollan kukkaset. Ihanaa nähdä kun niihin nousee tollasia pieniä uusia piippoja, ihan kaikki siis ei oo kuollu pystyyn. Ajattelin et voisin päivällä mennä käymään Kaapon haudalla, jotenkin tekee sinne mieli, kun eilen taas havahduin siihen että en oo käyny. En o saanu aikaseks. Kuitenkin huomaan, että aina kun sen suunnalla ajellaan, tulee ajateltua että tuolla seäitin pieni on, ja lähetettyä ajatuksissa isot terveiset.. Kyllä elämä voi sitten olla perseestä.\nAjatella että huhtikuu on jo hyvin alkanut ja eletään jo siis kevättä pitkälti.. Sieltä se sitten tuli, kauan sitä on odotettukkin. Kohta on jo juhannus ja sitten ollaankin pian jo syksyssä.\nNappasin taannoin kuvan Jessestä, opettelemassa koulun nokkahuilu- läksyä. Ostakaa makkaraa.. Herättää hilpeyttä, sillä muistan takkuisesti sitä nokkahuilulla itsekkin opetelleeni, mahdoinkohan koskaan muuten edes oppia? Muakva aina huomata lapsien jutuissa samoja asioita, mitä itsekkin on joskus tehnyt samanikäisenä.. Vaikka ei omasta lapsuudesta niin kauheasti vielä olekaan, on siitä kuitenkin sen verran, että voisi kuvitella jo tulleen uudet läksyt ja touhut, mutta hyvä näin :)\nNii i.. torstai se sitten tosiaan juu on. Teetä kiehuun ja eikun vaan alotteleen päivää, jospa se flunssa tästä vielä ymmärtäs taittuu. Kunhan nyt ei vaan ainakaan pahemmaks tajuu kasvaa..Jotenkin tuskasta olla nyt sitten kipeenä, kun muuten hiukan alkaa voimat palaileen taas pätkittäin. Niin, ja kohta jännätään miten käy seuraavien menkkojen.. Viikko ois vielä ellereitä jäljellä ja sitten pitäs.. Mutta saas nähdä kuinka sekasin tää kierto keväästä oikeen on. Empä oo kovin montaa kertaa oottanu menkkoja saapuvaks, mutta kyllä tässä on tullu jo kerta jos toinenkin odoteltua että ne sieltä tulis. Mut aina toki on kiva , että on jotain mitä odotella :)\nMutta mukavaa torstaita..\nSe on sitten maanantai.Ja pääsiäinen senkuin vain jatkuu. Pojat meni menojaan isälle ja me vietellään täällä hiljaiseloa kotona.KOirakin vaihtoi maisemaa ja hiljaisuus laskutu hetkeksi, ennenkuin kissat sitten tajus että jaahas, koira lähti!\nTasasesti on menny, väsymys on ja pysyy ja aattelinkin huomenna lompsii sitten vitamiinikaupoille. Ny saa meinaan lorviminen riittää. Eilen päästiin jo hiukan siivoukse makuun, ja kohta sitten vois jaktaa etä sais lopunkin huushollin kuosiin, kun ei hetkeen oikeen oo toi moppaaminen motivoinut. Eilen meni moni asia mänkään, mutta oli muuten kyllä huppu päivä. Oltiin yhdessä voimin katsomassa Jessen ensimmäistä Jääkiekko turnausta, ja siellähä oli iha urheilujuhlan tuntua ilmassa =D On meinaan tosi hyvä mieli etä sain aikaseksi lähtee, ja kannustinkin niinkuin kunnon äiti tekee. Ihmiset kato etä oonko seonnu ku karjuin pä punasena !! Ai ai.. Mutta niin, hienoo oli, ja tuli syötyy yks kisamakkarakin!!\nJa kunnon äiti ku oon ni ostin sitten vielä kannustuksena RNK - tuubihuivin, mikä muuten on varsin kätevä, sai hiukset hyvin kiinni ja siis ojoon, suosittelen lämpimästi! Väliajalla Jesse sitten tankkas välipalaa, ja otti sitten enegiaa uusiin peleihin, kaikkiaan taisi olla viisi peliä pelattavana! Kyllä äitee on nytten ylpee. Nyt huhtikuussa onkin sitten seuraava koitos, kun Jesse lähtee ensimmäiseen kunon peliin lohjalle iskän kanssa.Vähä jännittää mutta voi vitsit, on se vaan hienoo! Ja oli muuten kauheen hyvä että Jesselläkin oli mailassa se pinkki erkkari, enpä ois muuten varmaan edes tunnistanu kuka Jesse oli, vaikka Jesse tuntuukin olevan kaikkia puolet isompi kaveri! Mutta jatkossakin siis nokka suuntaa kyllä hallille !\nTerhilläkin sitten poikettiin eilen piavisiitillä keskelä yötä, oli muuten avartava kokemus sekin ! =) Takas kun tultiin ni olinki sitten jo valmis kaatuun sänkyyn..Syykin selkeni sitten kun aamula heräsin, on meinaan tullut flunssa kylään. H.U.O.H ! Kauan sitä jo oonkin odotellu, ku lapsillakin oli, vaan ajattelimpa että ohi meni.. Mut ei menny. Tai sitten se johtuu siitä kun palellutin elen varpaat hallilla.. Mene ja tiedä, mutta räkä valuu se on ainaki varmaa. Joten seuraavaks varmaan liittyy joukkoon päänsärky ja kuume, niitä siis odotellessa.\nNo, tänään on sitten luvassa sitä sivouksen viimeistelyy ja ajattelin kohta tehdä vielä mokkapaloja, huomenna meinaan alkaakin sitten taas kaurapuuro maistua.. Mutta pääsiäisen kunniaks viel vois leipoo. Kaupakin on muutaman tunnin tänään auki niin jos vaikka sitten jotain ruokaakin sais massuunsa..Ja sitten meinasin että josko alkaisin lukeen noita Pottereita.. Se olis ainakin niinkun vahvasti tavoitteena, ettei menis ihan lorvimiseks ja herkujen napsimiseks.\nNiin, ja hei. Nyt on sitten jo huhtikuu, että virallisestikkin vissiin voi sanoa että se kevät on nyt siten tullut? Vaikka ulkona ei kyllä siltä tunnu, kauheen kylmä viima on, mutta lunta on jo lähtenyt niin että tiet alkaa oleen hyvin sulana ja ihmiset pyöräilee.Tosin, onhan sitä sanottu että sitä luntakin vielä ois tulossa..Toivottavasti kuitenkaa ei. Niin ja sitä muutes vanheneekin taas tässä kuussa. Vuosi taas lisää.. Niin sitä vaan elämä menee eteenpäin..ja tukka vissiin on alottanu jo mummoutumisen kun putoilee päästä !\nMutta, näihin kuviin ja tunnelmiin.. Huhtikuun kettu kuittaa!\nLähettänyt Satu klo 11.31 Ei kommentteja:\nTunnisteet: aamu, arki, aurinko, flunssa, hymy, jääkiekko, kisat, lapset, peli, rnk, vapaa, väsymys


Miten Aamulehti on muuttanut elämääni\nMuistan painokoneen mahtavan jymyn\nAamulehden toimitus - 05.12.2011 18:30\nTulin Aamulehden palvelukseen 1964, stereotypiaosaston työnjohtaja Eerolaisen kutsusta.\nAloitin stereotypoija-oppilaana, tuohon aikaan lehti painettiin kohopainossa, jolloin tarvittiin kuumavalettuja painolevyjä, kappalepaino oli noin 22 kiloa, jos oikein muistan.\nPaino sijaitsi, kuten lehden toimitus ja latomo Hallituskadun-Kuninkaankadun kulmatalossa.\nKaikki toiminnot ...\nAamulehti ammatinvalinnan ohjaajana\nAamulehden toimitus - 05.12.2011 18:17\nTulin Tampereelle kesäkurssille päästyäni keväällä 1965 ylioppilaaksi. Olen paljasjalkainen maatalon tytär Keski-Suomesta ja siihenastisen elämäni olin viettänyt maaseudun ympyröissä. Isä kun oli sitä mieltä, että meidän lapsien piti tehdä kesällä talon töitä kun talvella koulutettiin. Eli se oli iso juttu ...\nMinua ei olisi ilman Aamulehteä\nAamulehden toimitus - 05.12.2011 18:06\nTätini Kerttu Roininen syntyi Kuopiossa vuonna 1898. Vanhempi veljeni keksi hänelle nimen Kekke-täti.\nHän kävi kauppakoulun Kuopiossa ja toimi Savon Jääkärilehden kirjanpitäjäna ja kassanhoitajana pari vuotta, muutti Tampereelle ja tietääkseni hänet pyydettiin Aamulehteen töihin.\nHän palasi ...\nNäin Aamulehti on vaikuttanut elämääni\nAamulehden toimitus - 05.12.2011 17:57\nLapsuuden perheessäni arvostettiin matematiikan osaamista. Lukutaitokin kuului asiaan, totta kai, mutta kukaan ei osannut kirjoittaa mitään juttuja tai kouluaineita.\nVanhempani eivät lukeneet kirjallisuutta Väinö Linnaa lukuun ottamatta. Sanomalehtiä sitten luettiin senkin edestä. Meille tuli aina kaksi tilattua sanomalehteä: ...\nLöytökoira Lotta muutti meille\nAamulehden toimitus - 02.12.2011 13:53\nAamulehti vaikutti suuresti elämäämme vuonna 1999, kun saimme lehdessä ilmestyneen jutun kautta uuden perheenjäsenen, löytökoira Lotan.\nIsäni lueskeli joka-aamuiseen tapaansa Aamulehteä. Hänen huomionsa kiinnittyi heti collieta muistuttavan koiran kuvaan. Kirjoituksesta selvisi, että koira oli löydetty Tampereen Sarankulmasta Hämeen Autokatsastuksen pihasta ...\nLöysin puolison Seuraa haetaan -palstalta\nAamulehden toimitus - 02.12.2011 11:17\nOli sunnuntaiaamu siihen aikaan kun oli vielä Neuvostoliitto naapurissa, ja Virokin oli Neuvosto-Eesti. Tapani mukaan luin tarkkaan Aamulehden. Olin nuorena jäänyt leskeksi, seurustellut ja salarakaskin oli olemassa. Lukiessani lehteä vilkaisin yksinäisen aamuni iloksi Seuraa haetaan –palstalle. Siellä oli muiden joukossa ...\nHessu tuli taloon\nAamulehden toimitus - 02.12.2011 11:14\nPuolitoista vuotta sitten keväällä Aamulehden Sunnuntain Ihmiset -liitteessä oli juttu ragdolleista. Itselläni on koira, enkä ole koskaan edes ajatellut, että kotonamme tulisi joskus olemaan kissa. Toisin kävi.\nTarina näistä ihanista räsynukkekissoista sulatti sydämeni. Kertomukset, kuinka kissat ovat aina läsnä ...\nLuin lehden pihalla potkukelkan päällä istuen\nAamulehden toimitus - 02.12.2011 11:12\nTämä muisto on vuodelta 1948.\nOlin 1. luokalla koulussa, silloin lehti noudettiin iltapäivällä postista, sain tuoda naapurinkin lehden kun heillä ei ollut lapsia. Olin innokas lukemaan, sarjakuvista aloitin.\nKerran taas tein näin, istuin potkukelkkaan kauniilla säällä noin sadan metrin päähän ...\nAamulehti toimi sytykkeenä feminismilleni\nAamulehden toimitus - 02.12.2011 11:05\n1950-luvun alussa syntyneelle lapselle Aamulehti oli radion lisäksi pääasiallinen tiedon ja viihteen välittäjä. Toki jossakin vaiheessa tilattiin Apu ja Nakke Nakuttaja, mutta Aamulehti tuli joka päivä.\nSunnuntaisin tai siihen aikaan pyhisin lehteä ei kannettu kotilaatikkoon, vaan koko omakotialueen lehdet tuotiin ...\nAamulehti on tullut aina\nAamulehden toimitus - 02.12.2011 10:54\nPoikasena röhnötin lattialla. Sarjakuvat synnyttivät kiinnostuksen lehteen. Varttuneempana aviisi välitti pöytään uutisia sarkahousuista ja mustavalkoisia kuvia paikallisuudesta. Olin joutunut seudulle, missä mää ja sää seikkailivat. Mää oli aina oikeassa!\nLehden luku kiivastui, olin totuuden lähteillä. Partiopoikana suoritimme jäynää äärivasemmiston kesäpaikkaan, ...\nOlen kasvanut Aamulehden kainalossa\nAamulehden toimitus - 02.12.2011 10:53\nAamulehti on syntynyt 78 vuotta minua aikaisemmin. Sen jälkeisen ajan olen saanut tamperelaisena kasvaa Aamulehden kainalossa. Lapsuuden kodissani lehti putosi joka aamu luukusta. Omassa kodissani on riittänyt viikonloppunumero, sillä monissa työpaikoissani sen on voinut myös lukea.\nAamulehti on luonut ...\nAamulehti on loistava verenpainelääke\nAamulehden toimitus - 01.12.2011 15:08\nAamulehti on parantanut terveyttäni. Kärsin luontaisesti liian matalasta verenpaineesta. Lehdestänne olen löytänyt vaivaani jopa kaksi MM-tason kaukoparantajaa, Matti Mörttisen (MMö) ja Markus Määttäsen (MMä).\nAamulla, kun paineet ovat alimmillaan, rykäisen pumppuun kierroksia vetämällä 150–200 palstamillimetriä (pmm) MMö:ä, päivällä tarpeen mukaan ...\nMainos vei meidät vihille\nAamulehden toimitus - 01.12.2011 14:50\nMinä ja puolisoni jouduimme mainoksen uhreiksi – ihanalla tavalla!\nAamulehdessä oli 29. lokakuuta ilmoitus, että Aleksanterin kirkossa pidetään Hääyö 11.11.11. Aamukahvipöydässä luin lehteä ja näin tämän mainoksen.\nVinkkasin pöydän toiselle puolelle, että mitäs mieltä olet, eikä Maikki kauheasti pistänyt hanttiin. ...\nLehti auttoi selviytymään tsunamin kauhuista\nAamulehden toimitus - 01.12.2011 14:46\nOlin lomamatkalla Phuketissa tapaninpäivänä 2004, kun tsunami iski Thaimaan rannikolle. Olin yksi pelastuneista.\nMuistan edelleen lämmöllä Aamulehteä, joka otti minuun tuolloin yhteyttä. Kun lehden toimittajat soittivat minulle, sain heiltä samalla kipeästi kaipaamaani lisätietoa kaaoksen keskelle.\nMinun selviytymistarinani kerrottiin lehdessä. Näin ...\nUutinen isästä 50 vuoden takaa\nAamulehden toimitus - 01.12.2011 14:40\nOtsikko Morossa kertoi 27. lokakuuta 2011, että tamperelaisen autotallin seinistä oli remontin yhteydessä löytynyt tuhat vanhaa Aamulehteä. 50 vuotta sitten julkaistujen lehtien kerrottiin olevan esillä Aamulehden 130-vuotisjuhlanäyttelyssä.\nKävin pyhäinpäivänä penkomassa kellastuneita lehtikasoja Rupriikissa ja yllätyksekseni löysin etsimäni, eli 16. lokakuuta ...


Suomi kuntoon! | katrikomi\n« Moninainen tasa-..\nMaaseutu - yhtey.. »\nYksi keskustan viidestä suuresta tavoitteesta Suomelle on 200 000 uuden työpaikan synnyttäminen ja talouden saaminen kahden prosentin kasvu-uralle. Näistä jälkimmäisen tavoitteen uskomme saavuttavamme keskustan esittämillä toimenpiteillä jo seuraavalla hallituskaudella, kuten myös merkittävän osan lisätyöpaikoista.\nTavoitteiden saavuttaminen edellyttää erityisesti yrittäjyyden vahvistamista, sillä hyvinvointiyhteiskuntamme nojaa yksityisen sektorin työpaikkojen tuomiin verotuloihin sekä viennistä saataviin tuloihin.\nKokoomuspolitiikkojen puheissa on näytetty rajusti punaista elvytyspolitiikalle. Valtion tehtävä ei pääministeri Stubbin mukaan ole synnyttää uusia työpaikkoja.\nTässä keskustalla ja kokoomuksella on näkemysero. Toki on niin, että työpaikat syntyvät kasvuhakuisten yrittäjien kautta ja valtio tarvitsee tiukkaa menokuria, mutta keskustan mielestä valtiolla tulee olla nykyistä vahvempi rooli investointikyvyn palauttamisessa. Me poliittiset päättäjät emme voi vain seurata sivusta, kun yritykset ilmoittavat irtisanomisista ja työttömyys pahenee.\nKeskustan yrittäjyyttä tukevista kärkihankkeista yksi on kasvurahasto, joka tuo helpotusta yritysten rahoituksen pullonkauloihin. Suomessa on ongelmana erityisesti innovaatiovaihetta seuraavan teollistamisen ja kaupallistamisvaiheen rahoittaminen. Myös perheyritysten kasvua mahdollistavista rahoitusinstrumentista on pula. Lisäksi palveluinnovaatioihin on vaikeampi saada rahoitusta kuin teknologiavetoisille aloille.\nToinen iso ratkaisu on toimeliaisuutta ja kilpailua rajoittavan sääntelyn purkaminen, joka usein muodostuu yritysten kasvunkin tulpaksi. Näitä norminpurkuehdotuksia keskusta on esittänyt julkaisussaan Työtä ja tervettä järkeä – 101 ehdotusta normien purkamiseksi, byrokratian keventämiseksi ja lainsäädännön joustavoittamiseksi. Esimerkkeinä oikeanlaisista toimenpiteistä olisivat esimerkiksi First North - listattujen yritysten kohtelu osinkoverotuksen osalta listaamattomien yritysten mukaisesti sekä monien lupa- ja valvontakäytäntöjen keventäminen.\nAivan oleellista on, että työllistämiselle ja työn tekemiselle luodaan paremmat edellytykset koko Suomessa. Liikenne- ja muita investointeja on tehtävä tasaisesti eri puolille maata, sillä esimerkiksi bio- ja luonnonvaratalouden sekä turismin pyörät lähtevät kirjaimellisesti pyörimään pienten teiden varsilta, kasvukeskusten kannalta maamme syrjäisimmistä osista.\nKeskusta on esittänyt lisärahoitusta perustienpitoon ja yksityisteihin toistuvasti vaihtoehtobudjeteissaan. Koko maan kilpailukyvyn kannalta on katastrofaalista, kuinka tiestömme rapautuu. Me eteläsavolaiset kansanedustajat olemme tälläkin vaalikaudella pyrkineet talousarvioaloittein ja ministereihin vaikuttaen edistämään oman alueen hankkeita. Esimerkiksi Mikkeli-Juva -väli tulee saattaa kokonaisuudessaan kuntoon mahdollisimman pian ja Parikkala-Syväoro -rajanylityspaikan kehittäminen polkaista kunnolla käyntiin. Vaikuttamistyöstä on toki tuloksia tullutkin, kun vt 5 on saanut rahoitusta Mikkelin pään remonttiin, vt 23 osittain Varkaus-Karvio-välille ja Savonlinnan ohitustien kolmas vaihe sekin osittaista rahoitusta.\nBudjetin ulkopuolisen liikennerahaston perustaminen on keskustan ratkaisu merkittävien liikennehankkeiden taloudelliseen ja sujuvaan läpivientiin jatkossa.\nYrittäjyyden edistämisessä myös yrittäjyysasenteen kehittämisellä on olennainen merkitys. Tässä asiassa ollaan menty eteenpäin ja eri ikäisille suunnatussa yrittäjyyskasvatuksessa tunnen erinomaisia eteläsavolaisiakin käytäntöjä.\nOppilaitoksilta, kaupungeilta ja maakunnilta toivon intoa yhteistyöhön ja rohkeutta satsata yrittämisen olosuhteisiin myös opiskelujen jälkeen, jotta startupit syntyisivät maakuntaan. Alkavat yrittäjät, niin nuoret kuin iäkkäämmät, kaipaavat edullisia tiloja, rahoitusneuvontaa ja samanhenkistä joukkotukea.


Singapore rajoittaa VTL-rokotekäytävämatkailua - Finnair keskeytti lipunmyynnin kohteeseen | lentoposti.fi\nSingapore otti VTL-rokotekäytävän (Vaccinated Travel Lane) käyttöön Suomen ja Singaporen välillä 29. marraskuuta 2021 kello 23.59. Tuolloin matkailijoilta poistui myös karanteenivaatimus. Määräyksiä kiristettiin kuitenkin 23. joulukuuta 2021 alkaen.\nSingaporen terveysministeriön päätökselle omikron-tapausten seurauksena VTL-rokotekäytäviä pitkin saapuvien matkustajien määrää rajoitetaan. VTL-lennoille ei saa tehdä uusia varauksia 23.12.2021-20.1.2022 välisenä aikana. Matkustajat, joilla on jo tehty varaus voivat matkustaa aiempien ehtojen mukaisesti.\nMaahansaapumisen yhteydessä VTL-käytäviä käyttäviltä otetaan koronavirustesti, jonka lisäksi matkustajien tulee ottaa itsenäisesti antigeenitesti tulopäivän jälkeisenä päivänä sekä neljäntenä, viidentenä ja kuudentena päivänä. Tulokset on raportoitava viranomaiselle. Lisäksi kolmantena ja seitsemäntenä päivänä koronavirustesti tehdään valvotusti testikeskuksessa.\nVTL-keskeytyksen lisäksi Singapore rajoittaa 20. tammikuuta 2022 alkaen tilapäisesti VTL-lipunmyyntiä edelleen. Singaporen siviili-ilmailuviranomainen rapottaa lippujen myyntiä 50 prosentilla aiemmin mahdollisesta määrästä.\nOmikronvirusmuunnosta on havaittu jo yli 110 eri valtiossa pääosin Afrikassa ja Euroopassa. Singaporen terveysviranomaisten mukaan maassa oli 25. joulukuuta 546 vahvistettua omikrontapausta. Niistä 443 tuli maahan rajojen ulkopuolelta ja 103 oli paikallisia tapauksia.\nFinnair kertoo sulkeneensa lipunmyynnin Singaporen lennoilleen ajalle 22.12.2021-20.1.2022. Asiakkaat, joilla on olemassa oleva varaus, voivat kuitenkin matkustaa. Lentovaraukset Singaporen kautta muihin kohteisiin ovat myös edelleen mahdollisia, edellyttäen että jatkolentoja koskevat edellytykset täyttyvät.\nFinnair lentää Singaporeen neljän viikkovuoron verran ja kesäaikataulukaudella 2022 Finnairin tavoite on lentää Singaporeen päivittäin. Kaikki Finnairin lennot toteutetaan VTL-lentoina. Suomalaisyhtiö muistuttaa, että matkustaja on itse vastuussa ajankohtaisten kohdemaata ja mahdollista kauttakulkumaata koskevien matkustusrajoitteiden selvittämisestä.


Keskustelu - Pelossa elävä keskittyy matkimiseen | Historia, kulttuurit ja yhteiskunta | Tiede\nPelossa elävä keskittyy matkimiseen\nklo 17:01 | 14.3.2010\n[size=150:34kulo4b]Pelossa elävä keskittyy matkimiseen[/size:34kulo4b]\nPelkäävä ihminen tai kansa vain matkii muita, eikä luo mitään omaa tai 'uutta'.\nPelon varaan rakennettu elämä ei ole kunnon elämää, ei elämän makuista, vaan kokoaikaista laskelmointia ja kilpailua kaikkien kanssa, sekä sen seuraamista, mitä muut tekevät, jota sitten kopioidaan ja jäljitellään. Pelosta elävä ihminen, perhe, yritys tai yhteiskunta elää elämänvalhetta, "rotan elämää". Ihmisiä ei ole tarkoitettu rotiksi.\nNuoret ovat toivomme, jos he eivät ehdi saada pelon mallia ja sen tartuntaa itseensä. Perusturva on oltava kaikilla. Se päättäjien olisi taattava, ei romutettava. Silloin meillä ei ole 10 vuoden päästä 5000 nuorta ajautumassa ammattirikollisuuteen Suomessa. Perusturva antaa rohkeutta yrittää, uskallusta tehdä ja luoda uutta ja erilaista. Myös perusturvan tunne on tarttuva.\nKumpaa kansalle tarjotaan?\nViha kumpuaa pelosta. Se muuttuu helposti tuhoavaksi vihaksi. Sekin on tarttuvaa. Tuhoava viha kohdistuu usein niihin, jotka "eivät ole ja elä kuten minä" tai omaan itseen ja lähimmäisiin. Miten ihmisten luottamus saadaan takaisin, jos he ovat ehtineet sisäistää pelon varassa elämisen? Näitä ex-pelon maita löytyy joka puolelta, läheltä ja kaukaa. Onko jossain näistä maista pelko selätetty niin, että mekin voisimme oppia siitä jotain vai onko meidänkin mentävä tämä kantapään kautta? Tarvitseeko Suomi terapiaa?\nPelko ei ole läpäissyt vielä koko yhteiskuntaamme, koko Suomea. Sen voi vielä pysäyttää ja muuttaa luottamiseksi ja uskaltamiseksi, mutta se vaatii täyskäännöstä monen asian suhteen. Maan johto toimii laillaan. Kansa toimii myöskin omalla laillaan. Kansa on hakenut suunnanmuutosta pitkään ja turhaan. Keitä maan johto kuuntelee? Pelkästään EU:ta? Mihin päädytään?\nMillaiseen elämään ja elämänlaatuun luulette pelkän matkimisen ja jäljittelyn, plus pelkän kilpailun johtavan yksityisellä ihmisellä, perheellä, yrityksellä tai koko yhteiskunnalla? Istummeko kohta kaikki jokaisen liikenevän minuutin katsomoissa seuraamassa julkisesti toisiaan vastaan kilpailevia, veikaten suosikkia tai naureskellen koko 'viihteelle'? Missä koirakilpailussa sinä juokset ja millä numerolla?\nMaassa 10 viimeisen vuoden ajan toteutetun politiikan jälkeen on mahdotonta saada ihmiset puhaltamaan yhteen hiileen. Ensin on saatava ihmisten luottamus takaisin. Siinä sitä onkin työsarkaa.\nGeorge W Bush oli huono malli ja matkittava koko kahden viihdekautensa ajan. Sillä oli ja on kuitenkin vaikutuksensa. Kuinka kauan?\nPelon lamaannuttama ihminen tai yhteiskunta ei ole kovin tuottava tai luova. Siksi valtaapitävien motto 'Vihatkoot, kunhan pelkäävät' on hölmöläisten haluama linja.\nklo 17:10 | 14.3.2010\nEpätietous kaikissa mahdollisissa muodoissa ja kaikilla mahdollisilla tasoilla, syövyttää yhteiskuntaa. Epätietoudesta lahkoontunut ristiriitainen (yhteis)kunta on haavoittuvainen, mikä merkitsee huonovointisuuden kasvamista kaikilla mahdollisilla tasoilla, ja polku johtaa pääsääntöisesti anarkiaan. Historiassa on esimerkkejä, niin pieniä kuin suuriakin.\nklo 17:19 | 14.3.2010\nPelko on tapa hallita ihmisiä. Valtionjohdot käyttävät tätä hyväkseen. Varsinkin mainitsemasi joukkomurhaaja George W. Bush.\nklo 17:33 | 14.3.2010\nTodistettavasti se on erittäin huono hallintamenetelmä kun tarkastelee historiaa. Kaikki sellaiset ovat historiassa ennemmin tai myöhemmin romahtaneet. Useinmiten pelottelija pelkää enemmän kuin pelotettu. Hitlerin Juutalaisviha perustui Lutherin ihmisvihaan, joka pelkäsi että hänen väärennöksiä ja vääristynyttä oppia ei hyväksytä, mikä johti siihen että kaikki kirjoitus ja lukutaitoiset tapettiin ('noidat' jotka tunsi 'taikamerkit'), ja henkiin jääneet pakotetiin terrorilla ja väkivallalla sen kaikissa mahdollisissa muodoissa uskomaan että ovat jotain mitä ei voi olla, tai uskomaan että ovat jotain mitä ei ole olemassa.


Etuuskäsittelijöitä hyvinkää avoin työpaikka | tyopaikkoja.fi\nSähköverkkoasentaja vakituiseen työsuhteeseen, Hyvinkää Haemme asiakkaallemme sähköverkkoasentajia vakituisiin työsuhteisiin Hyvinkäälle ja Tuusulaan. Tehtävässä työskentelet yksin ja osana työryhmää sähköverkon rakentamis-, kunnossapito- ja viankorjaustehtävissä. Työ on liikkuvaa Keski-Uudenmaan alueella ja useat asennuksista vaativat kiipeämistä korkeisiin paikkoihin. Työkohteiden välillä kuljet...\nSairaanhoitaja Varahenkilöstö Vuodeosastolinja, 2 paikkaa\nSairaanhoitaja Varahenkilöstö Vuodeosastolinja, 2 paikkaa, HUS, Hyvinkää Haemme joukkoomme Hyvinkään sairaalan vuodeosastolinjan varahenkilöstöön kahta sairaanhoitajaa: yhtä vakinaiseen tehtävään ja toista sijaisuuteen 26.5.2019-31.8.2020. Vuodeosastolinjaan kuuluvat sisätautien ja keuhkosairauksien, kirurgian sekä neurologian vuodeosastot. Sairaansijoja on tällä hetkellä yli 160. Varahenkilöstö o...\nRakennusmies (nokkamies, työmaapalvelut), Hyvinkää\nHR Yhtiöt - Hyvinkää, Uusimaa, 01300 (2 päivää sitten)\nEtsimme nyt asiakkaallemme motivoitunutta, töihin osallistuvaa nokkamiestä rakennustyömaalle (työmaapalvelut) Hyvinkäälle. Hakemallamme henkilöllä on vähintään muutama vuosi kokemusta rakennusalalta, positiivinen asenne työntekoon sekä hyvät organisointi- ja ongelmanratkaisukyvyt. Kokemus esimiestehtävistä on eduksi. Edellytämme; - voimassa olevaa työturvallisuuskorttia - suomen kielen taitoa - hy...\nReuna Keijo - Hyvinkää, Uusimaa (2 päivää sitten)\nHenkilökohtainen avustaja, Reuna Keijo, Hyvinkää Haetaan henkilökohtaista avustajaa UIMAHALLIKÄYNTEIHIN (1krt/vko), kuntosalille, jumppaan sekä päivittäisten asioiden hoitamiseen (kaupassakäynti ym). Työtunteja 20 t/vko, työpäivät pääsääntöisesti ma-ti ja to-pe, joskus lauantaisin. Uimahallikäyntien vuoksi tehtävään haetaan hyväkuntoista miestä, joka jaksaa työntää pyörätuolia. Avustettava siirtyy...\nBarona HoReCa - Hyvinkää, Uusimaa (3 päivää sitten)\nTarjoilija keikkatyöhön, Hyvinkää Haemme reipasta ja iloista tarjoilijaa Hyvinkäälle keikkaluonteiseen työhön Edellytämme sinulta hygieniapassia, tarjoilijan koulutusta tai aikaisempaa työkokemusta sekä positiivista ja reipasta asennetta. Työvuoroja on eri ravintoloissa tarpeen mukaan. Työajat vaihtelevat 07-23 välillä ma-su. Sinulla on mahdollisuus tehdä myös baariapulaisen, baarityöntekijän ja t...\nAalto Henkilöstöpalvelut - Kanta-Häme, Kanta-Häme(3 päivää sitten)\nVarastotyöntekijöitä, Hyvinkää/Riihimäki Aalto Henkilöstöpalvelut on voimakkaasti kasvava henkilöstötalo. Olemme osa kansainvälistä OTIGA Groupia. Olemme yksi Pohjoismaiden nopeimmin kasvavista henkilöstöpalvelualan yrityksistä. Etsimme ammattitaitoisia varastotyöntekijöitä Hyvinkään/Riihimäen aluielle. Tarjoamme - Vastuullisia ja mielenkiintoisia työtehtäviä - TES:n mukaisen palkkauksen Edellytäm...\nThis role suits you who are interested in change management and agile operating models! We are looking for a coordinator to work in our clients global change management project in a close cooperation with the project team. Read more and apply today! Kuvaus You are offered • A chance to see a major change management project from the inside • An opportunity to gain experience in a big, international...\nUKKO Work - SLP Rent Oy - Hyvinkää, Uusimaa (3 päivää sitten)\nRullasuksien kokoonpanija, UKKO Work - SLP Rent Oy, Hyvinkää PERUSTIETOJA TÄSTÄ TYÖPAIKASTA: - Työn aloitus onnistuu heti, viimeistään kesäkuun alussa - Kevyttä teollisuustyötä - Sijaitsee Hyvinkäällä - Työt jatkuvat Elokuun loppuun saakka - Erinomainen kesätyöpaikka esimerkiksi opiskelijalle - Palkkaus: Kumiteollisuuden TES TIETOJA ASIAKASYRITYKSESTÄ: - Perustettu 1926 - Valmistaa maailman parhai...\nAdecco Finland Oy, Hyvinkää - Hyvinkää, Uusimaa (3 päivää sitten)\nLaatukoordinaattori kesäharjoittelija, Adecco Finland Oy, Hyvinkää, KONEelle, Hyvinkää Etsimme isolle kansainväliselle asiakkaallemme koneistotuotantoon Laatukoordinaattoriharjoittelijaa määräaikaiseen noin 4 kk mittaiseen työsuhteeseen. Haethan tehtävää mahdollisimman pian, sillä tehtävä alkaa heti sopivan henkilön löydyttyä. Tehtäviisi kuuluu Koneistotehtaan laadunhallintaan liittyvät erilaiset ...\nEtsimme nyt asiakkaallemme kesäksi toimeen tarttuvaa ja omatoimista PAISTOPISTETYÖNTEKIJÄÄ Paistopistetyöntekijän työhön kuuluu esivalmistettujen leipomotuotteiden paistaminen sekä tuotteiden esillepano marketin sisällä toimivassa paistopisteessä. Työssä vastaat siitä, että asiakkaiden kaipaamat uunituoreet suolaiset ja makeat tuotteet ehtivät ajoissa valmiiksi, esillepano on houkutteleva eivätkä ...\nOletko oppimishaluinen, motivoitunut ja kiinnostunut ostamisen maailmasta? Omaatko lisäksi kaupallisen tai teknisen koulutuksen sekä SAP on sinulle ennestään tuttu? Etsimme nyt asiakkaallemme Konecranesille ostajaa osaksi Suomen varaosatiimiä! Etenemme haussa heti sopivien henkilöiden haettua paikkaa, joten lähetäthän hakemuksesi mahdollisimman pian. Kuvaus Tässä tehtävässä tulet työskentelemään v...\nSairaanhoitaja Kirurgia, HUS, Hyvinkää Haemme joukkoomme Hyvinkään sairaalan vuodeosastolinjaan sairaanhoitajaa toistaiseksi voimassa olevaan työsuhteeseen. Vuodeosastolinjaan kuuluvat sisätautien ja keuhkosairauksien, kirurgian sekä neurologian vuodeosastot. Sairaansijoja on tällä hetkellä yli 160. Sijoituspaikkana on kirurgian vuodeosasto 4B, jossa hoidetaan mm. ortopedisia, traumatologisia ja p...\nBarona HoReCa - Hyvinkää, Uusimaa (8 päivää sitten)\nBaariapulainen Hyvinkäälle, Hyvinkää Haemme reipasta ja innokasta yöeläjää baariapulaisen keikkatyöhön. Haemme Hyvinkään keskustassa sijaitsevaan ravintolaan baariapulaista viikonloppu yövuoroihin. Työtehtäviin kuuluu lasien vieminen tiskiin, puhtaiden lasien tuominen, pöytien siistiminen, lipunmyynti yökerhoon jne. Työhön opastetaan. Edellytämme sinulta reipasta ja pirteää asennetta ja mahdollisu...\nRaudoittaja, Hyvinkää Aalto Henkilöstöpalvelut on voimakkaasti kasvava henkilöstötalo. Olemme osa kansainvälistä OTIGA Groupia, Olemme yksi Pohjoismaiden nopeimmin kasvavista henkilöstöpalvelualan yrityksistä. Haemme raudoittajia asiakasyrityksemme työmaille Hyvinkäälle. Sinulla voi olla raudoituskokemusta niin työmaalta kuin tehdasympäristöstäkin. Työt alkavat heti sopivan henkilön löydyttyä. Toi...


Menestyvät järjestöt -teema-aamu: Innostavan kampanjan ABC | Communiké\n14.11.2017 klo 8.30-11, Helsinki\nOnnistunut kampanja ei ole vain kampanja vaan luonteva osa järjestön ympärivuotista vaikuttamisviestintää. Kampanja herättää ajattelemaan ja innostaa toimimaan.\nSe houkuttelee yhteistyökumppaneita mukaan ja näkyy laajalti, pienelläkin budjetilla. Onnistunut kampanja nostaa koko järjestön profiilia ja vaikuttavuutta; se räväyttää järjestön vaikuttamisteemat hetkeksi kaikkien silmille. Tule oppimaan mitä siihen vaaditaan.\n– onnistuneen kampanjan kulmakivet: kuinka kampanja erottuu infohälyn massasta?\n– kuinka saat kampanjan teemoille näkyvyyttä myös perinteisessä mediassa\nKouluttajina ovat Radical Soulin Salla Saarinen ja Communikén Heidi Korva.\nCase-esimerkkinä avataan Ihmisoikeusliiton Stop – Päätepysäkki syrjinnälle -kampanja, jonka synnystä, tekemisestä ja kasvamisesta kertoo Ihmisoikeusliiton pääsihteeri Kaari Mattila.\nHuom! Jos olet hankkinut lipun Menestyvät järjestöt 2018 -tapahtumaan, saat koulutuksen hinnasta 100 euron alennuksen!\nJos et vielä ole ostanut lippua, voit hankkia sen täältä.\n14.11.2017 klo 8.30–11\nAamiainen tarjolla klo 7.45 alkaen hotellin aamiaisaulassa.\nHotelli Helka, Saarni-sali, Pohjoinen rautatiekatu 23, Helsinki\n190 € (+ alv. 24 %)\n90 € (+ alv. 24 %) niille, jotka ovat ostaneet lipun Menestyvät järjestöt 2018 -tapahtumaan.\nHintaan sisältyy Hotelli Helkan hotelliaamiainen, joka on tarjolla klo 8.00 lähtien hotellin aamiaisravintolassa.\nHuomasithan, että toinen Menestyvät järjestöt -teema-aamu järjestetään joulukuussa? Tutustu tarkemmin joulukuun koulutukseen!\nViimeinen peruutuspäivä on kahta viikkoa (14 vrk) ennen tilaisuutta. Mikäli osallistuminen perutaan tämän jälkeen (3–13 vrk ennen tilaisuutta), laskutamme 50 % tilaisuuden hinnasta. Kaksi (2) arkipäivää ennen tilaisuutta tai sen jälkeen tehdyistä peruutuksista veloitamme koko osallistumismaksun. Osallistujan vaihto koulutukseen on maksutonta.\nMenestyvät järjestöt -teema-aamut ovat helmikuun päätapahtuman ”sisartapahtumia”, joissa keskitytään yhteen aihepiiriin. Teema-aamut ovat kaikille avoimia, mutta helmikuun päätapahtumaan lipun jo hankkineet saavat teema-aamujen hinnasta 100 euron alennuksen.


Yhdysvaltain republikaanien johto puhuu kasvosuojusten käyttöpakon puolesta | Yle Uutiset | yle.fi\nTrumpin presidienttiehdokkuuden nimityskokouksen paikkakunnalla Floridassa julistettiin maskipakko.\n30.6.2020 klo 00.13\nSenaatin republikaanijohtaja Mitch McConnell saapui republikaanien tapaamiseen 24. kesäkuuta kasvosuojus kasvoillaan.AOP\nYhdysvaltain republikaanisen puolueen johto on entistä enemmän kasvomaskin käyttöpakon kannalla, kun presidentti Donald Trump on kaihtanut maskipakkoa. Trump on myös kieltäytynyt käyttämästä kasvosuojusta julkisesti.\nKoronavirustartunnat ovat viime aikoina olleet voimakkaassa nousussa joissain republikaanijohtoisissa osavaltioissa.\nSenaatin republikaanijohtaja Mitch McConnell sanoi senaatin maanantaisessa kokoontumisessa, että kasvomaskin pitäminen ei saisi leimata ketään.\n– Yksinkertaisen kasvomaskin käyttämisessä ei ole kyse itsensä suojaamisesta, vaan kaikkien suojaamisesta, McConnell sanoo.\nEdustajainhuoneen republikaanijohtaja Kevin McCarthy totesi, että kansalaisten pitäisi noudattaa terveysviranomaisten suosituksia maskien käyttämisen suhteen ja noudattaa turvaetäisyyksiä tartuntojen leviämisen välttämiseksi.\n– Ihmisten pitäisi käyttää kasvomaskeja, McCarthy sanoi CNBC:n haastattelussa maanantaina.\nEtelä-Carolinan osavaltion republikaanisenaattori Tim Scott tviittasi yksiselitteisen kehotuksen.\n– Rohkaisen kaikkia käyttämään kasvomaskia!\nRepublikaanien kokouspaikkakunnalle maskipakko\nPresidentti Trump on antanut erilaisia syitä siihen, miksi hän ei ole käyttänyt kasvomaskia julkisissa tilaisuuksissa. Huhtikuussa Trump sanoi, että hän ei voi kuvitella käyttävänsä kasvomaskia, kun hän tapaa “presidenttejä, pääministereitä, diktaattoreita ja kuninkaallisia”.\nTrumpin vastahakoisuus kasvosuojuksen käyttämiseen saattaa jälleen mutkistaa republikaanien tulevan suurkokouksen järjestämistä.\nFloridalainen Jacksonvillen kaupunki on määrännyt, että kasvomaskia on pakko käyttää tietyissä tilanteissa. Pahenevan koronavirustilanteen vuoksi kasvosuojusta on maanantaista lähtien käytettävä julkisilla paikoilla liikuttaessa ja sisätiloissa, jos turvavälien pitäminen ei ole mahdollista.\nRepublikaanipuolue järjestää Jacksonvillessa elokuussa suurkokouksen, jossa se nimeää Donald Trumpin presidenttiehdokkaakseen. Kokous siirrettiin aiemmin tässä kuussa Jacksonvilleen Pohjois-Carolinan Charlottesta siellä säädettyjen turvaetäisyysvaatimusten vuoksi.\nTrumpin vaalitilaisuudet jatkuvat – Viranomaiset pitävät kokoontumisia terveysriskinä sekä osallistujille että presidentille\nkoronavirusUlkomaatYhdysvaltain republikaaninen puolueDonald TrumpYhdysvaltojen politiikkaYhdysvaltalaiset poliitikotYhdysvaltain presidenttiYhdysvaltain senaattiosavaltiot


Mummo Mutikaisen blogi: 2018\nMummo käy oopperassa\nMummon lapsuusvuosien sarjakuvassa hienostorouva Klaara rakasti uupperaa. Mummo päätti olla yhtä fiini ja mennä oopperaan Tallinnaan, jossa liput ovat kohtuuhintaiset. Pääsipä samalla etelänmatkalle, koska Tallinna on 70 km etelämpänä kuin Porvoo.\nSyysmyrsky nosti aallot vaahtopäisiksi. Laiva keinui, mutta mitäpä ei kulttuurin vuoksi kärsisi. Mummo kuvitteli olevansa 1800-luvun nälkävuosien ameriikanmatkaaja Atlantilla. Edessä piikaihmisen tulevaisuus sellaisena kuin Hiski Salomaa sen laulussa kuvaili, tiskaamassa astioita ja lakaisemassa luudalla lattioita ressa yllä amerikkalaisessa kitsissä ja hellu laitettuna kotiin aamuyön tunteina.\nEstonia-teatterin talo on kaunis päältä ja sisältä. Mummo nostaa ylpeänä nokkaansa. Katsokaa kaikki, tämä on suomalaisen Viivi Lönnin suunnittelema pytinki! Tutun näköinen mies tuossa aulassa. En nyt muista nimeä, mutta täytyypä käydä tervehtimässä. Tuttuus on yksipuolista, mutta mies on julkkis ja tervehtimiseen tottunut. Jorma Hynninenhän siinä, ehkä jo Porvoon keikka mielessä.\nYleisö on viimeisen päälle tyylikästä. Naisten kengänkorot 12-senttiset ja miehillä musta puku eikä kravattia. Arkisesti pukeutuneet ovat kaikki suomalaisia.\nOopperan nimi on Faust, mutta sisällöstä mummo ei pääse kärryille. Silmän ja korvan ruokaa on kumminkin yltäkylläisesti. Miesnäyttelijät kaikki adoniksia, joilla vaatetus paljastaa enemmän kuin peittää. On siinä mummoikäiselle ihmettelemistä.\nVäliaikakahvin ja leivosten kuvaaminen vaatisi puolet tämän jutun palstatilasta. Aineen ja hengen kulttuuri on tässä entisessä neukkutasavallassa hämmästyttävä. Semmoinen veljeskansa meillä.\nKippis kansanterveydelle oli 28.11. 2018\nRokottamistilaisuus on todellista tasa-arvoisen ja kaikille kuuluvan terveydenhoidon riemujuhlaa. Näinä viikkoina halulliset saavat influenssarokotuksen ihan ilman edestä. Yhteiskunnalle se tulee tyyriiksi. On ostettava rokotusaineet ja kertakäyttöpiikit, järjestettävä paikat ja maksettava ilmoitukset. Lopputulos jää kumminkin plussan puolelle. Säästetään sairaalavuorokausia ja vältetään jälkitaudit ja keuhkokuumekuolemat.\nMummo menee kiltisti rokotuspaikalle. Saa numerolapun ja istuu odottamaan. Iloisesti hymyilevä kipusisko huutelee numeroita ja osoittaa rokotettaville mihin mennä. Joku kulkee rollaattorin kanssa, joku käyttää kävelykeppiä kuin Mannerheim, mutta moni pääsee käsittelyyn ihan omin voimin.\nOdotustilassa on monipuolinen otos porvoolaista ikäväestöä. On köyhää ja rikasta, resupekkaa ja herrasmiestä, lihavaa ja laihaa. On 60-vuotishääpäiväänsä viettäneitä aviopareja, jotka tukevat lempeästi toisiaan. On mummoja, joilta vaari laulun mukaan myrsky-yönä hukkui meren sinilaineisiin. On ukonkäppyröitä, jotka haaveilevat löytävänsä netistä hehkeän kumppanin, kun naapurin Kallekin löysi.\nKansa riisuu itseään sen verran, että saa pläntin paljasta nahkaa esille. Tämän rokotuksen seurauksena ei synny samanlaista jälkeä kuin lapsena saadusta isorokkorokotuksesta. Se eli ja kupli ja jätti käsivarteen merkit, jotka vähästäkin lihomisesta suurenivat kahvikupin kokoisiksi. Niitä piti peitellä puuterilla, kun kesällä kukallisen kretonkimekon hihat olivat lyhyet.\nNyt passaa odottaa, kumpi voittaa, pyörryksiin tainnutettu rokotusvirus vai ärhäkkä ja salaperäisiä teitä Suomeen rantautuva murhanhimoinen taudinaiheuttaja. Mummo toivoo hartaasti, että rokotuksessa hänen käsivarteensa joutunut virus pääsee voitolle.\nLähettänyt ml dieckmann klo 3.57 Ei kommentteja:\nMummo muistaa sen päivän. Maalaistalo täynnä touhua. Väkeä keittiössä, ruisleivän haju ilmassa. Parimetriset leipälaudat levitettyinä tuolien ja pöytien varaan. Leivinuunissa paloivat metriset halot. Leivinpöydälle nostettiin taikinaa. Leipojat ottivat siitä sopivan kokoisen mötikän, taputtelivat littanaksi, painoivat sarvella keskelle reiän, nostivat laudalle nousemaan.\nUuniin mahtui 12 leipää. Niitä tarvittiin nyt, sillä Suomi oli sodassa. Idän ikuinen vihollinen pommitti Helsinkiä, ja sen piippalakkipäiset sotilaat tulivat rytisten pitkin Karjalan kannasta. Niiden oli määrä marssia kahdessa viikossa Helsinkiin.\nSamaan suuntaan matkasivat evakot. Moni sai sentään hevoskyydin reessä kotinsa tavaroitten kanssa. Jouluun mennessä sotaa pakoon lähtenyt väki sai katon päänsä päälle. Evakkoja oli 400 000, ja isänmaa osoitti kaikille jonkinlaisen kodin sen tilalle, joka lähtiessä sytytettiin palamaan, niin kuin poltetun maan taktiikkaan kuuluu.\nMummon isä siis lähti puolustamaan maata. Reppuun sullottiin flanellisia ja villaisia vaatteita, sillä ennustettiin kovia pakkasia. Tavalliset tumput olivat kehno ratkaisu sotaan menevälle. Naiset kutoivat ampumiseen soveltuvia etusormikäsineitä.\nMummon isä ei joutunut kauan tekemään sotatöitä, niin kuin Antti Tuuri niitä hommia nimittää. Jouluaattona pääsi Lundin talon sotasairaalaan, taloon, jonka kaupungin johto pian pistää maan tasalle. Kranaatinsirpaleitten repimä jalka oli amputoitava. Katsomaan tullut vaimo kysyi hoitajilta, mihin jalka joutuu. ”Näsin hautausmaalle”, hoitajat vastasivat.\nRaju joulukuun alku Suomelle. Edessä yhtä raju talvi.\nVeteraanituvan viimeinen tilaisuus 18.7. 2018\nMies on vielä nuori, vaikka on jo vaimo ja lapsiakin. Elämä on rikkaana edessä. Eletään 30-luvun lopun onnekkaita vuosia.\nÄkkiä onnellisuus loppuu. Vihollisen pommikoneet lentävät Suomen kaupunkien ylle ja pudottavat tappavan lastinsa. Sotajoukot marssivat itsenäisen Suomen maaperälle. Tykit avaavat tulen ilman sodanjulistusta.\nSuomi on sodassa. Myös tämä mies lähtee puolustamaan maata. Sitä puolustustaistelua hän ei kauan ehdi käydä. Jo ennen joulua hän makaa tykkitulen tekemän kuopan pohjalla ja katsoo kuopan reunalla kohoavaa mäntyä. Kaatuuko se päälle vai kestää? Kauanko minä itse kestän?\nMies on sitkeätä lajia ja kestää. Pääsee JSP:lle, sieltä kuorma-auton lavalle ja muutaman päivän kuluttua sotasairaalaan. Siinä vaiheessa kranaatinsirpaleet ovat tehneet jalassa niin paljon tuhoa, että kuolio on väistämätön. Sen voittaa vain, jos uhraa koko jalan.\nMies menettää jalkansa. Onni että vain sen. Onni, etteivät lapset menettäneet isäänsä niin kuin moni muu suomalaislapsi. Isänmaa menetti hameenhelmansa ja toisen käsivartensa, Karjalan kansa kotinsa. Kaikki joutuivat aloittamaan uudenlaisen elämän, kaikilla sama tunne kuin raajansa menettäneellä sotainvalidilla. Sama haamusärky jokaisella, sama ikuinen kipu.\nSuomalaiset kestivät sen kivun ja jaksoivat nostaa maan uuteen kukoistukseen. Sotainvalidit pitivät huolen toisistaan myös niinä aikoina, jolloin heidän panostaan isänmaan hyväksi ei arvostettu. Kohtalotoverien yhteisö antoi voimaa.\nNyt on viimeinenkin heistä saanut levon, eikä tätä tupaa enää tarvita. Toivottavasti ei koskaan. Että Suomi saisi elää rauhassa tässä maassa, jonka itsenäisyyden he lunastivat.\nLähettänyt ml dieckmann klo 9.14 Ei kommentteja:\nVerisiä tarinoita Vaasa-kuninkaista\nHerman Lindqvist, Villit Vaasat WSOY 2018\nTakavuosina saivat menneistä ajoista kiinnostuneet nauttia ruotsalaisen Herman Lindqvistin historiakatsauksista televisiossa. Nyt Lindqvist on julkaissut tiilikiven kokoisen kirjan tarinoita Ruotsi-Suomen Vaasa-sukuisista kuninkaista.\nEnsimmäinen Vaasa nimeltä Kustaa vapautti Ruotsin tanskalaisten hirmuvallasta, eikä aivan syyttä. Tanskan Kristian murhautti muitten hirmutekojensa ohella Tukholmassa 90 vastustajaansa. Kustaa Vaasan äiti ja muut sukulaiset kuuluivat uhrien joukkoon.\nKustaa Vaasa loi Ruotsista toimivan valtakunnan, mutta verojen kokoamisessa ja verilöylyjen järjestämisessä hän oli tanskalaisten veroinen. Hän fundeeraili suunnitelmiaan Siljan-järven maisemissa, joissa suomalaiset pitkien matkojen hiihtäjät hikoilevat Vaasa-hiihdossa. Siellä on yhä jäljellä luhtitalon yläkerran huussi, jonka reiästä Kustaa pakeni tanskalaisia, ei kylläkään hiihtäen vaan hevosen reessä.\nKustaa-kuninkaan pojat noudattivat hallitsemisessa isän veristä linjaa. Heidän keskinäisissä kahinoissaan moni menetti päänsä ja Eerik XIV järkensä. Myöhemmät Kustaa Vaasan jälkeläiset kasvattivat valtakuntaa, ja suomalaiset hakkapeliitat saivat siinä puuhassa haudan kaukana vieraalla maalla. Kustaa II Adolfin sotilaat ryöstivät surutta Eurooppaa. Moni Suomen kirkkojen ehtoollismalja ja saarnatuoli on 30-vuotisen sodan aikaista ryöstösaalista, samoin kirkon kallein aarre Sifridus-kalkki.\nVaasojen aika loppui, mutta myös seuraavien sukujen kuninkaat osasivat hekin sekä käydä sotia että verottaa. Bernadotte-sukua edustava naapurimme Kalle Kustaa on rauhan miehiä ja antaa hallituksen hoitaa verotushommat.\nTämän kaiken ja paljon muuta kertoo Lindqvistin kirja niin mukaansatempaavasti, että ”Villit Vaasat” on vuosikymmenen parasta historiafanin ajanvietettä. Jos nyt niin verinen kirja käy ajanvietteestä.\n”Suomen kunniakkaan armeijan sotilaat. Rauha on solmittu maamme ja Neuvosto-Venäjän välillä”, kirjoitti Mannerheim päiväkäskyssään tasan 78 vuotta sitten. Sadanviiden päivän sota oli loppunut. Moni oli menettänyt henkensä tai terveytensä, kotinsa ja kaiken omaisuutensa. Moni palasi sotatantereelta invalidina. Mummon isä tuli ilman toista jalkaa. mutta Suomen valtiolla oli sentään antaa tilalle puinen.\nEntä kaikki lesket ja orvot, evakot ja hermoraunioiksi säikähtäneet? Tai pommien uhrit, joista sen ajan eläneet muistavat sodan ensimmäisenä päivänä Helsingin pommituksessa menehtyneen kahdeksanvuotiaan kiharapäisen Armin.\nMitähän netti tästä sodasta kertoo? On siellä ihan asiallista tietoa mutta myös tällaista:\n”Dosenttitutkimuksen mukaan sota johtui siitä, että fasistinen Suomi provosoi rauhaa rakastavaa neuvostokansaa hyökkäämään itsensä kimppuun. Lopulta sankarillinen puna-armeija sai vapautettua 10 prosenttia valkobandiittien hallitseman Suomen pinta-alasta.”\nSietääpä varoa provosointia, ettei sieltä tulla rankaisuretkelle.\nValkobandiittien vallasta vapautettu 10 % tarkoittaa Karjalaa. Kymmenesosa Suomea pääsi nauttimaan neuvostokomentoa, mutta alueen asukkaat olivat epäkiitollisesti lähteneet lätkimään, vaikka pakkasta oli neljäkymmentä astetta. Heille ei kelvannut Stalinin hoiva. He jäivät sinne mihin valtio heidät sijoitti.\nMummon kotiin oli majoitettu monta evakkoperhettä. Uunissa paistui sotavanikan ohella karjalanpiirakoita, ja miet ja siet kaikuivat.\nKaikuivat vielä kauan, sillä välirauhan tultua Karjalaan pääsi vasta, kun alkoi se paljon puhuttu jatkosota. Mutta se onkin sitten jo ihan eri tarina.\nLähettänyt ml dieckmann klo 6.52 Ei kommentteja:\nMummo päätti katsastaa kotiseudun luontopolut. Aloitti Sikosaaresta. Aurinko paistoi matalalta. Linnut pysyttelivät piiloissaan, vaikka vastaantuleva bongari väitti kolmannen sillan luona olevan parvittain viiksitimaleita. Yksikään ei näyttäytynyt.\nSikosaaren luontopolku oli ihan jees. Komeita rapakivilohkareita, jotka kyltin mukaan olivat 1650 miljoonaa vuotta vanhoja. Ne tunnistaa rapakiveksi punaväristä ja kuppimaisista kuopista. Jääkausi on kuulemma kuljettanut sellaisia keski-Eurooppaan asti.\nMatka tuntui pitkältä, ja mummo päätti oikaista rannan kautta. Siisti jees-polku vaihtui kivikkoiseksi esteradaksi. Oli muhkuraisia kuusen juuria, kaatuneita puita, risukkoa ja niljakkaita jään peittämiä plutikoita. Mummon mielestä jääkausi olisi saanut viedä keski-Eurooppaan kaikki hänen kulkuaan vaikeuttavat rapakivilohkareet. Ei vienyt. Siinä lojuivat henkensä edestä taistelevan kansalaisen kiusana.\nPolku loppui. Kulkuväylänä oli pelkkä ryteikkö. Oli kaiken sortin risua, puskaa ja silmille tulevaa kuusenoksaa. Vasemmalla oli kalliota, mutta sinne ei päässyt kiipeämään edes nelinkontin. Oikealla lirisi puro. Mummo pelkäsi putoavansa mustaan mutaan, jossa huutelisi apua kuin Joukahainen, jonka Väinämöinen on laulanut suohon suolivöistä.\nKulku kävi yhä vaivalloisemmaksi. Mummo tarkisti, että puhelimessa oli virtaa, jos olisi soitettava pelastuslaitos apuun. Koetti keksiä, millä lailla selittää sijaintinsa. Murehti sitä, että jos hän nyt tässä muutaman asteen pakkasessa uppoaa mutaan, yllättääkö hypotermia ennen pelastusryhmän saapumista?\nÄkkiä edessä oli tuttu tie. Ei enää ikinä luontopolkuja! Hengenvaarallisia ovat kaikki, mummo ajatteli.\nMummo käy oopperassa ...\nKippiskansanterveydelle oli 28.11. 2018 Rokot...\n79 vuotta sitten Mummo muistaa sen päivän. Maalais...\nVeteraanituvan viimeinen tilaisuus 18.7. 2018 Mies...\nHengissä ryteiköstä Mummo päätti ...


Mökkikäyttöön perämoottorillinen avo- tai pulpettivene. Saa olla muunmerkkinen kuin Yamarin. Mielellään nelitahtikone mutta kaikki huomioidaan. Ostan myös veneeseen sopivan trailerin.\nParas aika tavoitella: Älä epäröi, soita tai meilaa heti!\nNettivene ID 848954


Kansatieteen päivät 2016: Liikuttava tieto – Illuusioita\nSuomen Kansatieteililijöiden yhdistys Ethnos ry järjestää joka toinen vuosi pienen tieteenalamme tärkeimmän kotimaisen konferenssin, Kansatieteen päivät. Tänä keväänä järjestämisvuoro oli Turussa, jossa Turun yliopiston ja Åbo Akademin etnologian ja kansatieteen oppiaineet isännöivät ja emännöivät päiviä viime torstaina ja perjantaina.\nAiheena oli Liikuttava tieto? Kulttuurinen ymmärrys ja vuoropuhelu. Kollegani kanssa olimme järjestäneet työryhmän, jossa keskusteltiin etnologian monista mahdollisuuksista yhteiskunnalliseen tutkimukseen. Kuin juuri sopivasti teemaan istuen kollegani kutsuttiin ministeriöön asiantuntijaksi, joten vedin työryhmän yksin. Meillä oli neljä esitelmää, joista yksi oli omani.\nOma työryhmäni onnistui hyvin: esitelmät olivat valtavan mielenkiintoisia, ne keskustelivat niin keskenään kuin yhteiskunnan eri ongelmakohtien kanssa, yleisöä riitti ja kysymyksiä sateli. Olisin voinut valmistautua paremmin, mutta keskiviikkona iltapäivällä oli projektin deadline, joten tulin Kansatieteen päiville melkoisen uupuneena ilman kunnon valmistautumista.\nOmasta väsymyksestäni huolimatta innostuin ja motivoiduin Kansatieteen päivien ansiosta jälleen kerran. Tieteenalamme on niin pieni, että useimmat tuntevat toisensa. Päivillä tapaakin aina tuttuja, ja on kiva vaihtaa kuulumisia. Kaikilla on aina uusia projekteja ja uusia näkökulmia, ja keskustelut ovat vilkkaita. Ja aina tutustuu myös uusiin ihmisiin! Tälläkin kertaa juttelin pitkään vaikeiden aiheiden tutkimuksesta erään uuden tuttavan kanssa, mutta vaihdoin kuulumisia myös monen vanhan tuttavan kanssa.\nErityisen voimakkaan innostuksen tunteen valtaan pääsin kollegoideni ansiosta. Olin erityisen ylpeä tänä vuonna jyväskyläläisten ystävieni panoksesta. Meikäläiset esiintyivät päivillä monin tavoin edukseen, pidimme hyviä esityksiä ja puhuimme tärkeistä asioista. Meidän oppiaineellamme menee hyvin!\nSen tajuaminen aiheuttikin valtaisan motivaatiopuuskan. Oli ilahduttavaa kuunnella esityksiä tutkimuksesta, joka vaikuttaa, joka ei nöyristele vaan esittää oman näkökulmansa kautta uutta tietoa maailmastamme. Jos vielä muutama vuosi sitten minusta tuntui, että etnologit ja kansatieteilijät kipuilivat sen kanssa, että meillä ei olisi ollut tilaa yhteiskunnassa, niin nyt sellaisesta vaatimattomuudesta ei ollut tietoakaan. Etnologisen tiedon paikka ja erityisyys nähtiin, sitä nostettiin aktiivisesti esiin ja sen kautta parannettiin maailmaa monessa eri projektissa.\nMitä se liikuttava etnologinen tieto sitten on? Se on kulttuurista, ihmisten arkea käsittelevää tietoa, joka kuvaa merkityksiä ja merkitysrakenteita. Etnologisen tiedon avulla näkymättömästä voidaan tehdä näkyvä, voidaan huomioida kokemus ja sen kerronta tai käsitellä aiemmin vaiettuja aiheita sensitiivisesti. Etnologin katse on ihmisessä ja ihmisen toiminnasta tai siitä syntyneissä jäljissä, ihmisen paikasta osana yhteiskuntaa ja kulttuuria.\nOlen aiemmin kirjoittanut ainakin vuoden 2012 ja 2014 Kansatieteen päivistä. Vuonna 2012 päivät järjestettiin meidän laitoksellamme. Vuoden 2008 Kansatieteen päivät olivat ensimmäinen konferenssi johon osallistuin tohtorikoulutettavana – tosin vain kuunteluoppilaana silloin.\n← Hetkiä maanantaissa