Tarua ja totta: Kirjablogit ja vastuu\nLähettänyt Taru Väyrynen klo 19.51\nKaisa Reetta 17. helmikuuta 2017 klo 12.49\nVisiosi tarkoittaisi yksinkertaistettuna sitä, että kirjablogit ja kirjabloggaajat olisi valjastettava kirjailijoiden ja kustannusyhtiöiden markkinoijiksi työsopimuksilla.\nTaru Väyrynen 17. helmikuuta 2017 klo 13.03\nHehee, olipa oudosti tulkittu. Ehkä noin voi olla, jos saa kirjoittamisestaan palkkaa tai jotain muuta etua, mutta sitähän voi saada myös kilpailijan kirjojen haukkumisesta. Itse valitsen kommentoitavaksi vain ne kirjat, joita voin vilpittömästi suositella. Muista vaikenen.\nKaisa Reetta 18. helmikuuta 2017 klo 17.03\nTaru, kiitos vastauksestasi. Olen seurannut bloggauksestasi syntynyttä keskustelua myös Facebookin puolella. On hyvä että blogiarvioihin vaikuttavista asioista puhutaan.\nOlen kanssasi samaa mieltä siitä, että negatiivinen palaute täytyy perustella vankasti, mutta kirjan kriittinen tarkastelu ei mielestäni vaadi 'erityisiä' syytä (joiksi mainitset muun muassa sen, että kirja on aiheettomasti hyvin suosittu ja/tai palkittu). Muistanet, että mielipiteen ilmaisun vapaus on aukoton niin kauan, kun bloggaaja kunnioittaa Suomen lakeja ja asetuksia. Tässä suhteessa vaatimus siitä, että kirjabloggaajien tulisi jollain erityisellä tavalla suitsia mielipiteitään kirja-arvioita kirjoittaessaan, on kestämätön. On tietenkin hyvä muistaa, että kritiikkiä voi antaa myös kunnioittavassa, rakentavassa hengessä, ja siihen pyrin itsekin.\nKuka sitten määrittää bloggaajan pätevyyden kirjoittaa lukemastaan? Tekstissä esittämäsi vaatimus on aika hurja jo sananvapauden henkeä vasten tarkasteltuna. Allekirjoitat varmasti itsekin sen, että lukukokemus on aina subjektiivinen, olipa lukija sitten tietyn alan asiantuntija tai ei. Puhtaaseen objektiivisuuteen emme koskaan pääse, vaikka siihen onkin hyvä pyrkiä. Asiantuntevuutta ja pätevyyttä tärkeämpiä ominaisuuksia ovat mielestäni utelias ja avoin mieli.\nTaru Väyrynen 18. helmikuuta 2017 klo 17.34\nEn tosiaan tarkoittanut rajoittaa kenenkään sananvapautta, kysymyksessä oli pyyntö, ja pyyntö sanomisten perustelusta ja harkinnasta. Olen kovin hämmentynyt vaatimattoman pikku kirjoitukseni aiheuttamasta kohusta ja sen kummallisista tulkinnoista.\nKaisa Reetta 18. helmikuuta 2017 klo 18.18\nTaru, miten kirjoitustasi pitäisi sinun mielestäsi tulkita? Millä tavoin olemme tulkinneet sitä väärin? Jo otsikkosi 'Kirjablogit ja vastuu' asettaa kirjoituksesi tiettyyn kontekstiin ja toimii meille muille kirjabloggareille kuin kutsuhuutona osallistua keskusteluun. Sillä keskusteluna minä tätä pidän, en 'kohuna'. Ikävää, jos et koe tarvetta avata ajatuksiasi tämän enempää.\nTaru Väyrynen 18. helmikuuta 2017 klo 19.31\nTarkoitin tasan sitä mitä blogissani kirjoitin, en enempää enkä vähempää. Jos sitä ei siitä ymmärrä, en voi auttaa. Koko sitä väärintulkintojen ryöppyä taas en voi ruveta perkaamaan, sitä on satanut niskaan todella paljon.\nKaisa Reetta 18. helmikuuta 2017 klo 21.15\nTaru, kiitos vastauksistasi!\nViherjuuri 17. helmikuuta 2017 klo 20.53\nYmmärrän pointin: Perusteeton teilaus voi aiheuttaa paljon hallaa mutta kriittisiäkin avosteluja pitää silti voida esittää. En ole välttämättä itse innostunut kaikista arvostelemistani kirjoista, mutta yritän kirjoittaa niistä niin, että lukija voi kuitenkin innostua. Toisin sanoen perustelen, miksi en pitänyt mutta myös, miksi joku muu tai joku tietynlainen lukijakunta voisi pitää teoksesta. Mutta kuten sinäkin, olen jättänyt kirjoittamatta, jos en ole rehellisesti voinut suositella teosta. Tulee mieleen eräs menneiden aikojen elokuvakriitikko: Tiesin aina, että jos hän antaa rainalle viisi tähteä, en tule pitämään siitä. Jos hän taas ei pitänyt elokuvasta, kannatti se takuuvarmasti katsoa :)\nTaru Väyrynen 17. helmikuuta 2017 klo 22.45\nNiinpä, lukijoita on monenlaisia, ja kirja voi olla hyvä jollekin lukijaryhmälle, vaikka ei ole täysin minun makuni mukainen. Jos taas kirjassa on jotain, jonka takia sitä ei voi suositella, jätän sen arvostelematta.\nReta Anna Maria 18. helmikuuta 2017 klo 12.15\nKirjabloggaajana mietin usein sitä, millä tavalla kirjoista kirjoitan, varsinkin jos ne ovat pienkustamoiden (spefi)kirjoja, joita myös luen kohtuu paljon. Tiedostan vastuun siitä, että kirjoittamani arvio saattaa olla ainoa tai yksi harvoista, mitä kirjoista julkaistaan. En kuitenkaan allekirjoita sitä, että minulla olisi velvollisuus kehua kirjaa, varsinkaan jos kehuttavaa ei ole. Turha kehuminen ei palvele mielestäni kirjaa: tulevat lukijat voivat pettyä eikä kirjailijakaan saa sitten palautetta siitä, miten voisi jatkossa kehittyä. Myöskään yleinen kirjallisuuden kenttä ei kehity, jos kirjoja vain hehkutetaan.\nMyös blogi pysyy mielenkiintoisena, jos se ei ole pelkkää hehkutusta (ellei blogin idea ole esitellä omia lempikirjojaan). Luen itse mieluummin hyvin perusteltuja arvioita, joissa esitetään sekä kritiikkiä että nostetaan esiin hyviä puolia, ja itsekin pyrin tähän. Joskus perustelujen kirjoittaminen voi tuntua väsyttävältä, mutta silloin päätän antaa tekstin jonkin aikaa muhia ja kirjoittaa aiheesta sitten, kun jaksan perustella väitteeni. Myöskin "en pitänyt" on mielestäni täysin validi mielipide. Jos ei tykkää jostain kirjasta, silloin ei tykkää. Siihen voi löytyä monenlaisia perusteluita: markkinointi lupasi erilaista kuin mitä sai, elämäntilanne ei sopinut kirjan lukuhetkeksi, tyyli oli sellaista, joka ei kolahda, kirjassa tapahtui jotain, mistä ei pidä, kirja oli genressään keskitasoinen tasapaksu tapaus... Syitä on lukuisia.\nKirjablogit ovat mielestäni nykyään tärkeä osa kirjamaailmaa, sillä niissä tavalliset lukijat saavat ääntään esiin, emmekä enää ole pelkkien ammattikriitikoiden varassa. Ammattikriitikoilla toki on oma paikkansa - he pystyvät laajan asiantuntemuksensa seurauksena sanomaan, onko joku teksti laadukasta vai ei. Tavalliset lukijat ovat kuitenkin niitä, jotka enimmäkseen kirjoja hankkivat ja kuluttavat, joten on mukavaa päästä lukemaan, mitä he tykkäävät tämän hetken julkaisuista. Nimenomaan, mitä mieltä he ovat. Ja aina mielipide ei voi olla positiivinen.\nOlet oikeassa siinä, että negatiivisen palautteen kirjoittaminen julkisesti vaatii vastuunottoa. Mutta niin vaatii positiivisenkin palautteen kirjoittaminen. On mielestäni kyseenalaista kehua jotain, jos ei ole kehuttavaa, mutta samoin myös haukkua jotain aiheettomasti. Toki jokainen bloggaaja tekee päätöksen, mistä kirjoittaa. Olen joskus jättänyt sysihuonon kirjan arvostelematta, sillä on tuntunut pahalta vain haukkua. Mutta joskus aivan loistavakin kirja on jäänyt bloggaamatta, sillä pelkästä hehkutuksesta tulee höttöinen olo. Ehkä tämä on tätä yliopisto-opiskelun vaikutusta, kaikesta pitää olla kriittisesti jotain mieltä.\nTaru Väyrynen 18. helmikuuta 2017 klo 13.54\nKirjoitit: "En kuitenkaan allekirjoita sitä, että minulla olisi velvollisuus kehua kirjaa, varsinkaan jos kehuttavaa ei ole." Et sinä sitä voisikaan täällä allekirjoittaa, sillä tuollaista velvollisuutta en todellakaan asettanut, ja itse kehun vain silloin, kun kehuttavaa on, ja voin kehumiseni myös perustella.\nIhmettelen, miten väärin blogikirjoitustani tulkitaan. Minä todellakin ehdotin vain, että varsinkin negatiivinen kritiikki tulisi antaa huolellisesti perustellen.


lentäminen – Periaatteen Nainen\nOn 07/05/2020 Tekijä Milla/Periaatteen NainenKategoria(t): expatelämä, lentäminen8 kommenttia\nEpävarmuus lienee varminta mitä näillä ajoilla on meille tarjota, ja vaikka yleisesti ottaen siedän sitä – ainakin omasta mielestäni – aika hyvin, niin nyt on toivoisin että olisi sellainen kuuluisa kristallipallo. Omalta osaltani voin todeta nähneeni maailmaa niin paljon, että en voi valittaa vaikka joutuisin viettämään loppuelämäni tässä korttelissa. Mutta lasten puolesta tilanne on erilainen: …\nJatka artikkeliin KUINKA KÄY KAHDEN MAAN LASTEN?\nOn 19/02/2020 Tekijä Milla/Periaatteen NainenKategoria(t): ahistaa, lentäminen, maailmanparannus7 kommenttia\nKaverini tekee tasaisin väliajoin Sitran elämäntapatestin, joka antaa hyvin osviittaa siitä, paljonko oma hiilijalanjälki on. Niinpä taas päätin hoitaa maailmantuskaani sunnuntaiaamuna katsomalla, kuina hyvä ihminen olen; en ole koskenut punaiseen lihaan tai kanaan yli 20 vuoteen, asumme tiiviisti ja maksamme vähän ekstraa ekosähköstä, liikumme lähinnä jalan, emme ikinä yksityisautolla ja julkisillakin alle 100 kilometriä viikossa. …\nJatka artikkeliin JOS EI ME NIIN MITEN MUUTKAAN?


B-sarjaan pudonnut Ruotsi nylki Naisleijonat – Suomen mollivoittoinen EHT sai jatkoa | Yle Urheilu | yle.fi\nRuotsi hävisi torstaina Saksalle, mutta perjantaina joukkue kaatoi Suomen.AOP\nSuomen naisten jääkiekkomaajoukkueen EHT-turnaus Saksassa sai synkkää jatkoa perjantaina, kun Ruotsi vei voiton lukemin 4–1. Torstaina Suomi taipui Sveitsille voittomaalikisassa lukemin 4–5.\nRuotsin Emma Muren aloitti ottelussa maalinteon toisen erän alussa. Hän karvasi kiekon itselleen Suomen puolustusalueella ja pääsi nokikkain maalivahti Meeri Räisäsen kanssa. Pienellä harhautuksella Muren ohitti suomalaisvahdin.\nReilut viisi minuuttia myöhemmin Suomi onnistui tasoittamaan ottelun hyvän pyörityksen jälkeen, kun puolustaja Minnamari Tuominen tälläsi kiekon ohi Sara Grahnin.\nTasatilanne ei kestänyt kauaa, sillä Ruotsi punnersi uudelleen johtoon vain pari minuuttia Suomen tasoitusosuman jälkeen. Michelle Löwenhielm vei keltapaidat 2–1-johtoon tarkalla vedollaan. Pian 2–1-maalin jälkeen Suomi vaihtoi maalille Jenna Silvosen ennen oman pään aloitusta.\nSilvonen piti maalin puhtaana toisen erän loppuun, mutta joutui antautumaan päätöserän alussa. Erica Uden Johansson nappasi irtokiekon mukaan keskialueelta ja polki läpiajoon, josta hän viimeisteli lukemiksi 3–1 ajassa 41.04.\nLoppulukemat 4–1 tyhjään maaliin iski Sabina Küller ajassa 59.36.\nViime keväänä Espoossa pelatuissa jääkiekon MM-kisoissa Ruotsi putosi sarjaporrasta alemmas, B-sarjaan.\nSuomi pelaa EHT-turnauksessa vielä yhden ottelun, kun se kohtaa lauantaina Saksan. Ottelu alkaa kello 18.30 Suomen aikaa.


Isännäl iso vassa, emännäl perä leviä.\nViime sunnuntaina pienet virpojat vierailivat kotiovillamme. Pohjanmaalla trullit tekevät kierroksensa tulevana lauantaina. Muita pääsiäiseen liittyviä perinteitä ovat mm. munien koristelu, pashalla ja mämmillä herkuttelu, rairuohon kasvattaminen ja korttien lähettäminen. Mikä on oma suosikkiperinteesi?\nTästä uutiskirjeestä löydät Kesäjuhlien ilmoittautumisohjeet sekä tietoa tulevista kursseista ja kesän leireistä.\nHilu, Maria ja Leena\nKiitos kaikille Kauniaisten Kevätpäivien osallistujille ja talkoolaisille! Yhdessä tekemällä syntyi hieno tapahtuma, joka säilyy muistossa pitkään. Annathan meille palautetta Kevätpäivistä, jotta tiedämme, mikä meni hyvin ja missä olisi vielä varaa parantaa. Palautelomake.\nKevätpäivien jäljiltä on löytynyt mm. supikkaat, raidallinen villatakki ja poikien housut. Löytötavaroita voi tiedustella Nuorisoliiton toimistosta. Lisäksi kateissa on yksi koululuokan avain. Jos tavaroistanne on löytynyt ylimääräinen mustapäinen avain, palautattehan sen meille. Kiitos!\nLappeenrannan Kesäjuhlien ilmoittautuminen on alkanut. Ilmoittautumislomake. Ilmoittautua voi 10.5. saakka. Katso ohjelma ja hinnat Kesäjuhlasivultamme.\nSUURI KARJALAINEN KARONKKA\nSyksyllä tärähtää! Historian ensimmäinen Suuri Karjalainen Karonkka risteilee Helsingistä Tallinnaan 11.–12.10. Laiva on lastattu huikealla ohjelmatarjonnalla: konsertteja, tanssia, luentoja, elokuvia, kansallispukuja, vunukkanurkka.... Esiintymässä Puhti, Mimmit ja moni muu. Varaa matkasi Matka-Vekasta ja tule mukaan! Lue lisää.\nKansainvälinen tanssin päivä 29.4.\nTiistaina 29.4. vietetään maailmanlaajuista tanssin päivää. Jos järjestätte tuolloin tai edellisenä viikonloppuna tanssiin liittyviä tapahtumia, ilmoittakaa niistä tapahtumasivulla. Lue lisää.\nÄäni auki ja lavalle!\nVielä on muutama paikka jäljellä äänenkäytön kurssille! Ilmoittaudu pikaisesti Nuorisoliiton toimistoon!\nMiten tanssija saa äänensä kuulumaan, kestämään ja toimimaan tanssiessaan? Lauantaina 26.4. Helsingin Karjalatalolla harjoitellaan äänenkäyttöä laulaen, loruillen, lausuen ja improten. Opettajana toimii Puhti-duosta tuttu koreografi, tanssija Reetta-Kaisa Iles. Hinta 40 € (jäsenet 35 €) sis. kahvin ja materiaalit.\nTule valmistamaan suosittu kiilaferesi Karjalatalolle lauantaina 17.5. Kiilaferesi sopii myös ryhmille esiintymisasuksi. Omat kankaat ja ompelukone mukaan. Kouluttajana toimii Marja Toivonen. Hinta 25 € jäseniltä ja 35 € muilta. Ilmoittaudu 25.4. mennessä liiton toimistoon. Lue lisää.\nPerinteinen karjalainen juhlaliivi valmistetaan Soja Muro-Hartikaisen opastuksella Helsingin Karjalatalolla syyskuussa.\nLuovan kirjoittamisen kurssi 19.–21.9.\nSinäkin osaat kirjoittaa! Tältä mieltä virkistävältä kurssilta saat piristysruiskeen syksyyn. Luovan kirjoituksen saloihin johdattaa Helsingissä Maarit Saarelainen.\nKerho-ohjaajille tarkoitetut Lyökäämme käsi kätehen -kansio ja Kehveliohjaajan kansio ovat ladattavissa ilmaiseksi www-sivuiltamme.\nkulu kuori pois,\nminulle mitä tahansa!\n- I. Härkönen, Raja-Karjala 1920\nSalusiinin kesäleirit 28.7.–3.8.\nSalusiinin legendaarisia telttaleirejä järjestetään taas tulevana kesänä Kuutsalon Santarannassa. Ryhmän kanssa tulevalle ohjaajalle leiri on maksuton. Noutopalvelu on mahdollista tarvittaaessa esim. juna- tai linja-autoasemalta. Oma teltta ei välttämätön. Tiedustelut ja ilmoittautumiset: marita.oljakka(at)kymp.net tai 050 3659900 / Marita. Lisätietoa: www.salusiini.fi.\n8–13 -vuotiaiden eräleirillä asutaan teltoissa, istutaan iltanuotiolla ja vietetään iloista eräelämää meren saaressa. Hinta 90 € sisältäen yhteiskuljetuksen Sapokasta.\nYli 13-vuotiaille. Istuskellaan nuotiolla illan pimetessä ja vietetään aikaa yhdessä. Hinta 90 €.\nTule viettämään lomaa perheen kanssa meren äärellä. Leirille voi todella tulla pientenkin lasten kanssa, Santarannan ihanat ja matalat rannat ovat ihanteelliset uintiin ja hiekkaleikkeihin. Hinta aikuisilta 100 € ja lapsilta 10 € / ikävuosi, enintään 220 € / perhe. Leirille voi tulla myös osaksi aikaa tai vain viikonlopuksi.\nLasten teatteritapahtuma ILLUUSIO\nSunnuntaina 27.4. klo 15 Munkkivuoren Nuorisotalo, Raumantie 5, 00350 Helsinki. Karjalan Nuorten lasten teatterikerhot esiintyvät. Tervetuloa sankoin joukoin viettämään iloista teatteripäivää! Vapaa pääsy.


Kello neljän aamukahvi: kesäkuuta 2018\nViime viikolla, ennen kuin suuntasin kotipuoleen, nostin omat perunat ylös. Istutin siis alkukeväällä parvekkeelle kahteen kasvatussäkkiin siikliä ja yhteen ämpäriin annabelleä. Kumpikin kasvoi oikein komeasti, mutta odottelin vain, että ne alkaisivat kukkimaan. Loppumetreillä minulle kuitenkin selvisi, että perunat ovat aivan syötäviä ilman kukintoakin, kun minä luulin, että niissä on jotakin vikaa. Äiti oli unohtanut tästä mainita.\nPerunan kasvatus näin parvekeoloissa oli ihan helppoa, vaikka kovin suurta satoa ei saatukaan. En huomannut juurikaan eroa itse idätetyn tai kaupassa idätetyn siemenen välillä, ja sanoisin, että tuo erikoisistutusmultakin oli aivan turhaa. Tämä ei myöskään ole mitenkään kallista hupia, joten varmasti tulee kokeiltua uudestaankin. Olisi toki voinut nytkin istuttaa vielä toisen erän, mutta ehkä sitten ensi vuonna. Pitäisi keksiä vain jokin isompi laari johon istuttaa, jotta saisi enemmän satoa. Osa perunoista oli jo ihan hyvän kokoisia ja pienemmätkin olisivat varmasti ajan kanssa kasvaneet. Saimme siitä kuitenkin kattilallisen uutta perunaa juhannuspöytään!\nLähettänyt Anna Valta / Kello neljän aamukahvi klo 21.04 Ei kommentteja:\nKeskikesän juhla eli juhannus on nyt iloisesti taputeltu. Tulin viettämään sitä maalle, joten ohjelma oli tietysti simppeli ja supisuomalainen - sauna, ruokaa ja sateen ropinaa. Sää ei tosiaan juhannusaattona liiemmin suosinut, joten äiti grillasi sateessa ja minä värjöttelin sisällä viltin alla. Juhannussauna onneksi lämmitti kehoa ja mieltä, hyvästä ruoasta puhumattakaan. Päivällä keittelin anopin ohjeella ihanaa hummerikeittoa ja iltamyöhään nautiskelimme äidin grilliruokia. Ei siis mitään ihmeelistä, vain perus rauhallinen ja rentouttava juhannus takanapäin.\nLähettänyt Anna Valta / Kello neljän aamukahvi klo 20.40 3 kommenttia:\nKuten ehkä muistatte, istuttelin parveketta varten keväällä taas kaikennäköistä hyödyllistä ja vähemmän hyödyllistä. Nyt on tullut aika näyttää, että mitä sinne parvekkeelle oikein kuuluu.\nAuringonkukista alkoi kaikki taimet kasvamaan, kun sen sijaan 16 kurkun taimesta vain neljä olivat tarpeeksi vahvoja. Chili tuottaa jo hedelmää ja sitrushedelmätkin ovat alkaneeet kypsymään. Basilikoista on saatu jo yksi pesto tehtyä, ja kukat kukkivat kauniina edelleen. Perunasadosta kerron toisella kertaa, sillä se olikin jännittävä projekti!\nKasvien hoidon ohella aloitimme tänä keväänä pitämään eräänlaista kasvikalenteria. Jokaiselle kasville on varattu muutama sivu tilaa, ja sinne on kirjattu perustiedot kuten kylvöpäivä, ulos siirtyminen ja mahdollisen kukinnan alkaminen. Siihen on jätetty tilaa myös muille huomiolle ja toiselle sivulle on nidottu kiinni siemenpussi tai taimen mukana ollut kyltti. Näin voi seuraavina vuosina tarkkailla mitkä siemenet kasvavat, mitkä viihtyvät parvekkeella ja kuinka nopeasti saa satoa. Tähän vihkoon on tarkoitus jatkaa myös seuraavien vuosien parvekeistutukset, ja kerätä tietoa kasvattaaksemme parempia kasveja.\nLähettänyt Anna Valta / Kello neljän aamukahvi klo 15.45 Ei kommentteja:\nEilen illalla teimme taas pienen retken, tosin ihan lähiseudulle. Urbaani retkikokemuksemme sisälsi siis kuvista pois rajatun metroreitin. Minä keskityin kuvaamaan muita maisemia.\nMeillä oli onki, koho siimoineen ja koukkuineen sekä purkillinen matoja. Menimme ihan tarkoituksella iltasella, että olisi vähän rauhallisempaa ja kala ehkä nappaisi syötin. Varauduin kylläkin myös siihen, että mies ei saa meille ravintoa hankittua ja hyvä niin, sillä eihän se kala syönyt. Se oli kuitenkin hauskaa ajanvietettä.\nKun kala-ateria jäi saamatta, kiehautin trangialla vähän sienikeittoa. Lisäksi meillä oli evässämpylät ja loppuillasta keittelin vielä makoisat kahvit. Suloiset sorsat viihdyttivät meitä läsnäolollaan ja lämmin kesäilta laskeutui mailleen. Ah, retkeily on sitten parasta!\nLähettänyt Anna Valta / Kello neljän aamukahvi klo 12.42 Ei kommentteja:\nKaupunki on kauneimmillaan\nTämä viikonloppu on ollut kerrassaan kesäinen ja mahtava! Olemme käyneet ulkona syömässä, appiukon luona grillaamassa, ongella ja kaiken kruunasi rauhallinen iltalenkki koiran kanssa. Kerrankin onnistuin ajoittamaan ulkoilun juuri sopivaan aikaan, kun aurinko oli painumassa mailleen ja maisemat olivat mitä valokuvauksellisimmat. Oli niin ihanaa kulkea rauhakseen koiran kanssa rantoja pitkin ja nauttia tummenevasta kesäyöstä. Se on se hetki milloin kaupunkikin on kauneimmillaan - kesäyö.\nMeri on ollut minulle aina tärkeä ja rakastan sekä sen kohinaa että tyyneyttä. Peilityyni meri on jotain mitä voisin katsella loputtomiin ja sen äärellä jotenkin rauhoitun. Siksi se näkyy myös vahvasti maisemakuvissani ja koko Helsingissä asutun ajan olen aina asunut meren äärellä. En oikeastaan tiedä haluanko enää pois meren läheisyydestä, vaikka se talvisin puhaltaakin kylmän viiman joka soluuni.\nOtin tottakai kuvia myös uljaasta koirastani ja viimein sain meistä myös kauan toivotun yhteiskuvan. Olen halunnut tuollaista kasvot merelle, selkä kameraan -kuvaa siitä asti kun koira tuli taloon. Ei mennyt kuin neljä vuotta ja viimein koitti se hetki kun sain kuvan toteutettua. Se on juuri niin kaunis, herkkä ja rakkauden täyteinen kuin ajattelinkin. Minä ja paras ystäväni kesäyössä.\nLähettänyt Anna Valta / Kello neljän aamukahvi klo 23.12 Ei kommentteja:\nAnna ja suklaatehdas\nViime viikonloppuna kävimme miehen kanssa Vantaalla Fazerin vierailukeskuksessa. Kiusasin menomatkalla miestä, että aion kysyä oppaalta missä ne umppalumpat oikein ovat ja kun karkkimetsä mainittiin, niin kiusaus kävi vielä suuremmaksi. En sitten kuitenkaan kysynyt. Osallistuimme siis opastetulle kierrokselle, mikä oli kyllä ehkä hieman pettymys. Odotin, että pääsen näkemään kuinka suklaata valmistetaan, mutta sen sijaan kierros paneutui vain Fazerin historiaan. Oli sekin toki mielenkiintoista, mutta itse makeistehtaan työhön olisin halunnut enemmän perspektiiviä kuin viiden minuutin videon.\nKierroksella nähtiin historiikkiin liittyvä video, tutustuttiin tehtaan historiaan vanhojen esineiden avulla ja koettiin yli 9000 tyhjästä munankuoresta valmistettu pupu. Vanhat käärepaperit ja tarinan alku olivat kyllä kiehtovia, mutta enemmän jotain konkreettista olisin kaivannut. Niin kuin vaikka sen tehdaspuolen. Lisäksi trooppisessa sisäpuutarhassa näimme Fazerin tuotteissa käytettäviä aineksia kuten chilin, kanelin, inkiväärin ja kaakaopuun, jossa oli ihan oikea kaakaopapu! Paras osuus oli tottakai se paljon puhuttu karkkimetsä, joka oli täynnä karkkia, suklaata sekä lakritsia, ja niitä sai tietysti syödä niin paljon kuin napaan mahtui. Tosin syömisaika oli kyllä liian lyhyt - ei siinä ehtinyt edes kunnon sokerihumalaan.\nVirallisen kierroksen jälkeen kävimme Fazer puodissa, josta ostin ihanan vihon muistoksi ja vähän suolaisia uutuusherkkuja. Jotenkin ei karkkia tehnyt mieli... Aivan lopuksi kyytiä odotellessa kävimme vielä kahvilla ja kahvin seuraksikin valikoitui kakkupalan sijasta jotain suolaisempaa. Voisi sitä huonomminkin lauantaisen aamupäivän viettää!\nLähettänyt Anna Valta / Kello neljän aamukahvi klo 14.58 Ei kommentteja:\nSuhteellisen hyvin varustautunut


Venäläisisoäiti saapui Viipuriin - "Emme jaksa enää" - Kotimaa - Uutiset - MTV.fi\nVenäläisisoäiti saapui Viipuriin - "Emme jaksa enää" Kotimaa\nJulkaistu 22.06.2010 16:42\nVenäläinen isoäiti Irina Antonova on saapunut Venäjälle Viipuriin. Hänet vietiin hoitoon viipurilaissairaalaan, kertoi uutistoimisto RIA Novosti verkkosivuillaan.\nSTT tavoitti iltapäivällä Antonovan vävyn Ari Laitasen, kun perhe oli matkalla kohti rajaa. Laitasen mukaan poliisi ei ollut tullut saattamaan, vaan oli vain toivottanut heille hyvää matkaa. Sen sijaan perässä ajoi Venäjän konsuli.Antonova sai hiljattain Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen väliaikaismääräyksen, joka esti hänen käännyttämisensä Suomesta. Käännytyksen estoa perusteltiin Antonovan heikolla terveydentilalla.\nVävyn mukaan isoäiti päätettiin tästä huolimatta viedä Venäjälle, koska perhe ei enää jaksa pitkään vellonutta käännytyskiistaa. Isoäiti pääsi juuri Suomessa sairaalasta, eikä häntä haluttu viedä kotiin odottamaan uutta viranomaisten sanelemaa käännytyspäivämäärää.- Vaikka matka on raskas, se on pakko tehdä. Ajamme Viipuriin asti, jos se suinkin on mahdollista, Laitanen sanoi STT:lle.\nVanhemmat Kiviniemestä: Määrätietoinen, oman tiensä kulkija


– Nils-Aslak Valkeapää: Aurinko, isäni (1988)\nLauantaina työskentelemme 11-17. Sunnuntaina työskentelemme 9-15. Varsinaisen opetuksen ulkopuolella mahdollisesti lisäohjelmaa, esimerkiksi yöllinen tiedonhakumatka Kolin huipuille.\n220 e (sis. opetuksen sekä täysihoidon ja majoituksen Kolin Keitaassa.) Osallistujille lähetetään lasku sähköpostitse.\nIlmoittautuminen sähköpostitse osoitteeseen johannes.setala.keskus@gmail.com\n– viimeistään 7 vuorokautta ennen kurssia 50 € peruutusmaksua vastaan.


Veloena: Kädet irti, tylsyys!\nHalauksia, Veloena klo 28.4.09\n“Projektiivinen, psykologillekin, superjee.”\nLuulen tietäväni, että kaltaisesi, joiden mielestä testit ja kokeet psykologille ovat superjee, pärjäävät niissä aina hyvin. Osaat huijata psykologeja, eli vaikka saisit mainintoja jostain yliaktiivisuudesta, loppuarvio aina kuitenkin on “hyvä” tai “suositeltava”.\nTapasin viikonloppuna vanhan koulukaverin, joka puhui lakkaamatta (lue: ja minä olin hiljaa lakkaamatta). Tiedän hänen olevan lahjakas (tosin ei mielestäni niin paljon minua enemmän, että oikeuttaisi olemaan äänessä jatkuvasti), tai sanoisinko samalla tavalla lahjakas, kuin “systeemi edellyttää”. Siinä hänen monologiaan kuunnellessani näin elävästi minun ja hänen eron. Hän oli (ja on sitä edelleen) kilpahevonen, joka eli tentistä toiseen, tavoitellen huippusuoritusta, parasta sijaa. Minä, lukioon mennessäni, ja todetessani, että se ei sitten ole mitään 8-4 -opiskelua, aloin kysyä: “miksi?”. Putosin vähän kyydistä. Sen sijaan, että olisin nauttinut kilpailun jännityksestä tenteissä, kysyin taas: “miksi?”, ja huomasin yhä uudelleen, että en tällä valmistautumisella taaskaan saa kiitosta.\nMyöhemmin oivalsin, että tuo vertaus kilpaurheiluun ei ole voinut olla sattumaa. Sillä järjestelmä pyrkii valitsemaan parhaat tekijänsä, joilla on paineensietokykyä, ja jotka haluavat voittaa. Onneksi se on helppoa, koska on näitä kaltaisiani, jotka edelleen kysyvät: “miksi?”\n28. huhtikuuta 2009 klo 20.29\nMinusta on aika ikävää lukea, että sinun mielestäsi osaan huijata psykologeja. Jep, epäilemättä tiedät tän paremmin kuin minä... tai sitten vain haluat pahoittaa mieleni, kenties?\nHöpsis, en minä edellisessä testissä saanut mitenkään ylistävää psykologin lausuntoa - itse asiassa siihen kaatui fysioterapeutiksi hakeminen.\nSe ei siltikään vie mitään pois siitä, että on aivan mahtavaa olla täysillä läsnä jossakin tilanteessa. Minusta on kyllä aika kummallista, että yhdistät sen kilpailemiseen, koska en pääse itse ainakaan tuollaiseen tilaan, jos minut asetetaan toisia vastaan mittelemään jossain tietyssä taidossa. Olen kaikissa harrastuksissani inhonnut eniten sitä, että on koetettu painostaa kilpailemaan siitä ja tästä ja tuosta. Ei minua kiinnosta kenenkään peittoaminen vaan asioiden täysillä ja kunnolla tekeminen sitten kun olen todennut ne sellaisiksi, joihin haluan sitoutua. Mutta tietenkään en ole mikään pylväspyhimys siinä mielessä että jos haluan jonnekin, jättäisin hakematta, koska sit joku toinen ei pääse. Ei, kyllä minulla on oikeus tahtoa jonnekin ja oppia jotakin, ja kukaan muuhan ei tule minulle hankkimaan sisäänpääsyä oppilaitokseen, jonne haluan. Aivan kuten minäkään en voi hankkia paikkaa kellekään toiselle. Kilpailuun an sich, ilman mitään muuta kuin kilpailun jännite, en sen sijaan ole ikinä tahtonut lähteä.\nMusta tämä tällainen omana itsenään tarkkailluksi tuleminen ei ole sikälikään taitolaji, että eihän ihmisiä voi verrata, ei heitä voi asettaa kokonaisina persoonallisuuksina mihinkään jonoon. Tai jos asetetaan, on se aika keinotekoista. Toki monissa tilanteissa niin pitää tehdä käytännön syistä, mutta en itse osaa mieltää sitä kilpailuksi. Sehän on vähän kuin kilpailluttaisi sinfonioita keskenään ja sitten järjestäisi ne jonoon... tosi ehdoton järjestys, vai kuinka? :D Se on ihan liian mielivaltaista, jotta siihen voisi suhtautua mitenkään vakavasti, puhumattakaan siihen valmistautumisesta.\nToki tenttihurma voi olla etu jossain tilanteissa etenkin jos vertaa tenttijännitykseen ja siitä lukkoon menemiseen, mutta toisaalta olettaisin, että yhteiskunta tekee enemmän ihmisillä, jotka nauttivat tasaisuudesta ja arjesta eivätkä ole yhtä levottomia kuin minä saatan olla. Minä kysyn sitä miksiä heti kun meno tasaantuu. Ja siitäkään ei kiitosta heru... useimmiten.\nJuha, harmillista ettet ottanut koulutoverisi kanssa suunvuoroa sinnikkäästi. Jos antaa toisen vain puhua ja puhua, kannattaako siitä ottaa nokkiinsa ja heijastaa toiseen omaa pettymystään? Ehkä hän vain haki sinuun yhteyttä tai oli innoissaan asioistaan? Harvemmin kuitenkaan ihmiset jäsentävät puhumistaan oikeutuksen kautta. (Se kai iskee päälle lähinnä kun on jo joutunut konfrontoinnin kohteeksi.) Ehkä hän ajatteli, ettei sinulla ole mitään kerrottavaa, tai ettet luota häneen, jos olit hiljaa kaiken aikaa? Ehkä hän olisi kuullut kuulumisiasi kovinkin mieluusti, mutta ei osannut kysyä? (Eivät ihmiset aina osaa, eikä se silti useimmiten tarkoita, etteivät he haluaisi kuunnella tai että heistä heillä on oikeus jyrätä toinen ja tämän puheenaiheet.)\nTotta kai on aivan kroonisia päällepuhujiakin, mutta yleensä kyse ei ole siitä. Ja päällepuhujatkin aika usein talttuvat, jos heille sanoo siitä, että on vaikeaa saada suunvuoroa. Voihan sitä aina sanoa: "joo mutta tämä on vielä kesken tää mun juttu, odota vielä hetki, haluat varmaan kuitenkin kuulla sen loppuun?" Joskus käytän itse myös kosketusta - se on aika tehokas. Kyllä hellällä kosketuksella saa aivan ihmeesti suunvuoron. ;)\nSaatan itse joskus alistua kuuntelijaksi ja sitten ärtyä siitä, että toinen vain selittää omiaan. Mutta yhä enenevässä määrin pyrin kyllä muistamaan, että olen itse ensin ollut vaimea ja vaiti ja kuunteluoppilaana, vain hyväksynyt (hiljaa nuristen) sen roolin. Miksi ihmeessä hyväksyä se, kun siitä tulee aika paljolti paha mieli? Ja itse asiassa - paha mieli yleensä kaikille, myös sille, joka puhuu puhumistaan ja miettii, että miksi tuo toinen ei nyt sano oikein mitään ja näyttää vain jotenkin vaikealta.\nKuulostaa musta siltä että sulla on möykky entisen koulukaverisi suhteen. Yleensä möykyt mun kokemuksen mukaan ratkeaa parhaiten niin että tutustuun siihen ihmiseen tarkemmin ja oppii huomaamaan, millä tavoin hänkin on vain pieni, epävarma lapsukainen, joka kamppailee ihan samojen vaikeuksien kanssa kuin muutkin: pidetäänkö minusta, saanko olla tällainen, jne.\n29. huhtikuuta 2009 klo 9.45\n"Välillä iskee kauhu - en saisi olla näin innokas, näin leikkisä. Voiko olla oikein kokea, että on rakastumassa? Tämähän on valintakoe.."\nSinähän olet kuin shampanjaa! Tuollainen on varmasti valintakokeen pitäjän mielestä ihana "koeteltava", ihminen joka pistää itseään likoon ja on niin ilmeisen INNOSTUNUT koko jutusta! Itse ainakin ajattelisin noin, jos siis olisin siellä toisella puolella pöytää. Ja miksei hyvä hieroja voisi olla myös sellainen, joka osaa piristääkin ihmisiä, itse piristyisin tuollaisen ihmisen lähellä. Ja jos osaa olla välitön valintakokeessa niin voi osata olla sitä asiakkaankin kanssa! Oikeasti, minusta tuntuu että pärjäsit hyvin siellä kokeessa. :) Heh, jännittää melkein puolestasi!!\n29. huhtikuuta 2009 klo 12.03\nEn tietenkään arvostellut tässä sinua. “Psykologin huijaamisella” tarkoitan sitä, että pahimmillaan psykologi leikkii hakijoiden/haastateltavien kanssa magaaberia leikkiä, jossa hän tulkitsee ja näkee kaiken, ja hakija/haastateltava ei saa koskaan uutta yritystä. Jos on liian tietoinen tästä ja samalla tartuttaa psykologin tarkkailun itseensä, menee varmasti metsään; saa merkinnän: “kontrolloi/jännittää liikaa”.\nHuijaaminen oli tietysti väärä sana. Tarkoitus oli sanoa: “esiintyä siten, että psykologille jää tilanteesta positiivinen käsitys”. Ymmärrän periaatteessa psykologien käyttämistä tuollaisissa tehtävissä, mutta silti väitän, että on ihmisiä, jotka aina alisuoriutuvat näissä tilanteissa.\nYstäväni puhekoneesta: Totta kai tiedän, että sen takana on jotain, ainakin isänsä geenit (oli täysin samanlainen). Olen tuntenut hänet aivan lapsuudesta lähtien, ja joskus aivan äskettäin yhdistänyt hänen nykyiseen luonteeseensa erään tapauksen, jolloin olin yllyttänyt muita heittämään häntä lumipalloilla ollessani 8-vuotias. Ihminen ilmeisesti kantaa luonnettaan lapsuudestaan, tai sitten kahden ihmisen välinen dynamiikka muovautuu hyvin nuorena. Jos toisella ihmisellä on mielestäni alentunut kyky asettua toisen asemaan (tai alentunut kyky olla kiinnostunut toisen ihmisen tekemisistä) kuinka paljon pitää tällaista sietää/ymmärtää? Olen tämän talven aikana joutunut käymään tätä keskustelua itseni kanssa koskien erästä toista ihmistä.\nSe, miksi siitä kirjoitin, on tämä minun “tyly” huomioni, että tämä meidän yhteiskuntamme toiminnallaan pyrkii valitsemaan vaativampiin tehtäviinsä kilpailuhenkisiä, empatiaan kyvyttömiä, itsekeskeisiä ja sosiaalisesti kehittymättömiä ihmisiä korostaen heidän nopeaa oppimiskykyään jne.\nTosiaalta kyllä varmaan on niin, että johtajilla ja kenraaleillakin pitää olla joku kaveri, jotta heidän sisällään oleva terässydän välillä ehkä löisikin.\n29. huhtikuuta 2009 klo 19.48\nSuklis: no ainakin aika hyvin ravistunutta kamaa :D\nJuha: Varmasti on ihmisiä, joita psykologi pelottaa! Joskus kuulin sellaisestakin, että erääseen suureen yritykseen palkattiin mieluummin henkilöstöneuvojaksi filosofi, koska oli huomattu, että ihmiset uskalsivat puhua hänelle työpaikkakiusaamisista ja väsymyksistä yms. kun taas psykologille he eivät avautuneet, ilmeisesti pelossa joutua diagnosoiduksi ensi minuuteilla. Kaipa psykologien pelko on aika paljon hulluksi leimatuksi tulemisen pelkoa...\nTietysti jos kokee itsensä vähän hulluksi jo valmiiksi ja pitää muitakin kaikkia omilla viehättävillä tavoillaan vähän hulluina ja omituisina, psykologeissa ei ole mitään pelättävää ;). En osaa sanoa, miten yleinen sellainen näkökanta on, mutta itse jotenkin ajattelen about silleen, että ei ole yhtä oikeaa tapaa olla ihminen tai psyykkisesti siedettävän terve. Siksi oletan, että opintopsykologi ymmärtäisi sen, että eri ihmisten kohdalla motivaatio näyttäytyy eri tavoin. Kyllähän he nyt ovat perehtyneet juuri sellaisiin asioihin kuin tenttijännittäminen ja lukkoon meneminen.\nMun kokemukseni mukaan hoitoalalle pyrittäessä korostetaan aika kovasti tuota empaattisuuden testaamista. Se on aika erilainen maailma, luojan kiitos, kuin vaikkapa monet myyntityöt. Ainakaan näissä kokeissa psykologit eivät hymähdä, jos puhuu ihmisten kuuntelemisesta ja kuulostelemisesta ja yrityksestä hahmottaa tilannetta sekä toisen asemasta käsin että kokonaiskuvana, ei vain omista lähtökohdista kiinni pitäen. Joskus kun olen hakenut esim. myyntitöitä jossain kumman "apua en saa mitään töitä" -paniikissa, sen sijaan tuollaisen asian korostamiseen, että asiakkaan oikeutta olla haluamatta tuotetta pitää myös kunnioittaa, on suhtauduttu aika pilkallisesti. "Se ei ole kovin myyvää", on sanottu. "Mutta eettistä ja sen takia pidemmän päälle parempaa yrityskuvaa rakentavaa", olen vastannut, mutta heh, eihän minua ole tietenkään otettu niihin paikkoihin.\nTuo oppimiskyvyn korostus on jännä juttu. Musta ainakin on kauhean tärkeää, että oppimiskyky ymmärretään tosi laajasti. Mikä voisi olla tärkeämpää kuin kyetä oppimaan asioita työtovereistaan ja asiakkaistaan suorassa vuorovaikutustilanteissa, oppia mukautumaan heidän pieniin sanattomiin vihjeisiinsä? Luultavasti sillä on yleisen työssäjaksamisen kannalta paljon enemmän merkitystä kuin sillä, omaksuuko uuden hypoteesin kolmessa vain viidessä sekunnissa...\nOlen kyllä samaa mieltä siinä, että tarpeeksi näitä asioita ei korosteta noin ylipäänsä yhteiskunnassa. On hurjaa, ettei näitä asioita esimerkiksi opeteta koulussa omana oppiaineenaan. Ne ihan ehdottomasti ansaitsisivat sellaisen statuksen. Ei sen tarvitsisi olla mitään numeerisesti arvioitavaa, mutta kylläkin pakollista. Tuntuu todella käsittämättömältä, että oletetaan kaikkien lapsien saavan kotoaan eväät tasapainoiseen kanssakäymiseen ja vuorovaikutukseen, kohteliaisuuteen ja ystävällisyyteen. (Sinäkin mainitsit tuosta ystävästäsi, että hänen kommunikaatiotyylinsä on suoraan isältään peritty - näiden juttujen jättäminen perheen varaan vaan rakentaa liikaa epätasa-arvoa.) Kun kuitenkin nuo taidot - pidän niitä enemmän taitoina kuin persoonallisuuden piirteinä, koska niitä voidaan opettaa ja oppia - tuntuvat parhaalta henkivakuutukselta sen suhteen, että voi jatkossa saada uusia tuulahduksia maailmoista, joista ei tiennyt, oppia toisilta relevantteja näkökantoja. Jos joku käyttäytyy jotenkin kivisydämisestä, eihän hänelle jää montaakaan ystävää, jotka voisivat sanoa, että minusta sinä nyt teet itseäsi ehkä onnettomaksi kun toimit näin ja näin. Ja jos kukaan ei sano, kuinka ihminen tuosta noin vain havahtuisi?\nTämä onkin mielenkiintoinen kysymys: "Jos toisella ihmisellä on mielestäni alentunut kyky asettua toisen asemaan (tai alentunut kyky olla kiinnostunut toisen ihmisen tekemisistä) kuinka paljon pitää tällaista sietää/ymmärtää?" En oikein usko, että tuohon voi löytää yleispätevää vastausta... Musta tuntuu, että toi pitäminen on ehkä väärä sana tähän juuri siksi. Ei ole mitään määrää, joka PITÄISI sietää. On vain määrä, jonka on halukas sietämään. Ja sitä rajaa ei kai voi asettaa kukaan muu kuin itse. Ihmiset asettavat sen hurjan erilaisiin kohtiin. Tietysti sietokykyään voi koettaa myös venyttää, mutta lempeästi ja vain silloin ja sillä lailla, että se tuntuu hyvältä ja motivaatio säilyy.\nJos joltakulta saa jatkuvasti jääkylmää palautetta tai tulee jyrätyksi, miksi sitä kannattaisi sietää? Jos kyseessä on läheinen, voi koettaa ottaa asian puheeksi, ja jos se ei auta, voi ottaa etäisyyttä. Ja jos kyseessä on esim. työtoveri, voi asiasta aloittaa puhumalla vaikka luottamusmiehen kanssa. Tai esimiehen. Tai vaikka työterveyslääkärin... Joka tapauksessa, ei kannata jäädä jyrätyksi yksin. Ei minusta huonoa kohtelua kannata palkita sietämällä sitä hiljaa kärsien. Äh, tottahan nämä ovat monesti aika kimurantteja kuvioita, esim. kiukuttelija voi olla lähisukulainen. Mutta en siltikään usko, että se pitäisi-sanan raahaaminen mukana tuottaisi järkeviä vastauksia. Enkä nyt tarkoita, että niin tekisitkään, ehkä se oli vain ajattelematon sanallistus. Mutta joskus huomaan, että mulle auttaa, kun kysyn sen sijaan, että mitä mun pitäis nyt tehdä/sietää/uskaltaa, kysynkin mitä tahtoisin tai mitä olen nyt valmis, tässä hetkessä ja näillä voimavaroilla, sietämään. (Pitäen mielessä toki sen, että on väärin myös opettaa ihmiset siihen, että siedän mitä vaan, koska sitten kun huono päivä tulee, sanon ihan taatusti äkäisesti takaisin tai lannistun ja nurisen itsekseni, jos he käyttävät hyvänä päivänä annettuja valtuuksia.)\nJotenkin ainakin itse huomaan helposti meneväni välillä sellaiseen alistuvaan rooliin, joka on ihan perseestä, vain sen takia, että musta tuntuu, että pitää sietää ja ymmärtää vaikka mitä. Jos se synnyttää enemmän kiukkua ja päänvaivaa kuin iloa, eikö sen tavallaan voi ajatella osoittuneen huonosti asetetuiksi rajoiksi? Ja sitten tälle aina jostain hemmetin kivenkolosta esiin putkahtava vastakysymys: No mutta, eikö toisaalta ole velvollisuuteni ihmisenä ja ystävänä edes yrittää vinksauttaa tätä ihmistä jotenkin lempeästi fiksumpaan suuntaan, sillä kuka sen tekee, ellen minä?\nOlen viime aikoina koettanut antaa palttua tälle jälkimmäiselle kysymykselle, ainakin silloin kun huomaan, ettei toinen ihminen ole lainkaan kiinnostunut siitä, että hänelle kerrotaan varovasti, että hän satuttaa toisia ympärillään jollakin tavalla (johon yleensä ei olisi niin vaikeaakaan pureutua muutospäättäväisyyden vallassa). Enhän ole kuitenkaan terapeutti, en saa rahaa tuosta työstä ja minulla ei ole mitään ammatillista tukiverkkoa, työnohjausta tms. johon nojata niinä hetkinä, kun tuntuu, että toinen ihminen on sietämätön energiasyöppö, joka vetää mukaansa uppeluksiin.\nEn tiedä, se tuntuu vähän kylmältä tavallaan, mutta toisaalta, huomaan kyllä, että jaksan paremmin ja pystyn paremmin kohtaamaan vähän helpommat ihmiset muissa ihmissuhteissani, jos en antaudu sietämään hampaat irvessä jotakuta, joka käyttäytyy aika vahingoittavasti. On kuitenkin tosi tyypillistä, ainakin mulle, että jos joku käyttäytyy törpösti ja koetin sietää sietämistäni, se pyörii ajatuksissa paljon enemmän kuin miellyttävät kohtaamiset ja alkaa sen takia vähitellen syödä jaksamista, itseluottamusta, itsekunnioitusta, iloa.\nUuh, tuo, mitä sietää, on mielenkiintoinen ja hankala kysymys, koska siinä karahtavat vastakkain halu ja taipumus auttaa ja toisaalta halu asettaa rajansa siten, että kuuntelee myös itseään ja omaa levon ja ystävällisen kohtelun tarvettaan. Luultavasti aika harvalla on ihan optimaalinen tasapainotus näiden kahden pyrkimyksen välillä... ainakaan asiaa hurjasti työstämättä. Ehkä se vähitellen alkaa hahmottua silti, jos sitä jaksaa tutkia sinnikkäästi ja uteliaana ja erehdyksilleen lempeänä...\n30. huhtikuuta 2009 klo 9.09


Joutsan Seutu | Letkalla juhlittiin nuorisoseuraliikettä: Samuli Huikolle Hermannin arvonimi\nSuomen nuorisoseuraliike juhli juhannuksen alla 140-vuotista historiaansa. Tapahtuma huomioitiin myös Rutalahden Nuorisoseurassa, jonka kesäkahvilan avajaisissa juhannuksen aatonaattona tarjottiin ilmaiset kakkukahvit 140:lle ensimmäiselle asiakkaalle.\nJuhlassa myönnettiin myös Hermannin arvonimi Samuli Huikolle, joka on toiminut pitkään ja ansiokkaasti Rutalahden Nuorisoseuran toiminnassa.\nRutalahden kesäohjelmaan kuuluu myös Metallinilmaisinlöytöjä Rutalahdesta -näyttely Letkaliiterillä. Näyttelyssä Kirsi Kautolan löytämät Rutalahden historiasta kertovat löydöt ovat nähtävillä Letkaliiterillä kahvilan aukioloaikoina.\nYläkuva: Juhlassa myönnettiin Hermannin arvonimi Samuli Huikolle (oik.). Arvonimeä luovuttamassa olivat Rutalahden Nuorisoseuran varapuheenjohtaja Paula Pyhälä-Liljeström (vas.) ja puheenjohtaja Pirjo Onnela. Kuva: Juha Lindroth.\nJuhlakahveja tarjoilivat nuorisoseuran kesätyöntekijät Liisa Karhila ja Anni Strömberg. Kuva: Maija Lindroth.\nTagged with → Letkaliiteri • rutalahden nuorisoseura • Rutalahti\nKatso video: Joutsansalmessa edelleen rekan romuja vuoden 2017 onnettomuudesta Pääkirjoitus: Tapahtumia tuorein voimin


Habibullo ennustaa pienoisjääkautta | Roskasaitti\n7.8.2014 · by Risto Jääskeläinen\t· in Ilmastotiede.\t·\nPulkovan observatorion johtaja Habibullo Abdussamatov vetosi tämän vuoden heinäkuussa pitämässään ICCC9-esitelmässään Las Vegasissa auringonvarmaan todistajaan(LinkkiPDF), nimittäin itse aurinkoon:\nWhat we are seeing now in the solar cycle 24 and the quasi-bicentennial cycle had been predicted by me in 2003-2007, long before the cycle 24 began .\nThese forecasts have been confirmed by the Sun itself and by stabilization of both the temperature and the Ocean level for the past 17 years\nwhich are the result of TSI fall since 1990 and a sign of the upcoming beginning Grand Minimum of TSI approximately in 2043 ± 11.\nSuomeksi: Se mitä nyt näemme aurinkojaksossa 24 ja näennäisesti kaksisataavuotisessa syklissä, sen ennustin vuosina 2003…2007, paljon ennen kuin jakso 24 alkoi. Näme ennusteet on vahvistanut aurinko itse ja lämpötilan ja meren tason vakaantuminen viimeisinä 17 vuotena. Nämä ovat seurausta auringon kokonaissäteilyn (TSI) alenemisesta vuodesta 1990 alkaen ja alkumerkki tulevalle TSI:n suurelle minimille likimäärin vuosina 2043 ± 11.\nAbdussamatovin eräs peruste, jolla hän vähentää ihmisperäisen hiilidioksidin ennustettaan häiritsevää vaikutusta, on nähtävissä kuvassa 2. Maan pinnasta aina n. 5 km korkeuteen vesihöyry on ilmakehässä merkittävämpi tekijä ja ajanjaksoina, jolloin auringon lisääntyvä säteily aiheuttaa ilmaston lämpenemistä, lisääntyvä vesihöyrypitoisuus peittää hiilidioksidin vaikutusta.\nKuvassa 3 näkyy aurinkomme säteilyn ja muunkin aktiivisuuden tulevaisuus astrofyysikko ja aurinkotutkija Habibullo Abdussamatovin esittämänä. Ja lopulta kuvassa 4 näemme ennusteen tulevasta maapallon lämpötilahistoriasta.\nMitäpä tähän sanoisi? Abdussamatovin ennuste poikkeaa selvästi ilmastotieteen ennusteesta, joka on monessakin mielessä hyvä asia. Mitä poikkeavampi tieteen tulos on, sitä enemmän siinä on uutta informaatiota, jota voi pitää tieteen arvon mittarina. Tämä tietenkin vain silloin, kun tulos pitää kutakuinkin kutinsa. Tätähän emme vielä kaikilta osin tiedä tässä tapauksessa, vaan ainakin tämä syklin 24 kohtalo näyttäisi menevät ennusteen mukaisesti ja tulevaa auringon hiljaisempaa jaksoa pidettäneen astrofysiikassa odotettuna. Toisekseen ennustettujen tulosten selvä erottuminen helpottaa heikommaksi osoittautuvan hypoteesin hylkäämistä.\nAbdussamatovin ennustama säteilytehon aleneminen vaikuttaa aika isolta. Jos tuollainen aleneminen totetuu, niin varmasti siinä pallommekin jäähtyy, vaikka miten hiiliä polttelisimme. Esityksessään Abdussamatov mainitsee myös jäähtymistä edistävät takaisinkytkennät, kuten albedon muutokset. Ja tässä voisi jo ollakin toinen, lievempi todiste, että olemme menossa Pulkovan miehen viittoittamaa tietä. Nimittäin globaalin merijään laajuus on tätä kirjotettaessa niukasti yli satelliittiajan keskiarvonsa. Verrattuna ilmastotieteen ennustamaan merijään häviöön tässä on iso albedoero, vaikka siis ollaankin vasta vain keskiarvossa.\nPilvethän sitten ovat albedon kannalta jäätä tärkeämpiä, mutta niiden vaikutuksen arviointi on paljon vaikeampaa, koska myös pilvien esiintymiskorkeus vaikuttaa niiden säteilytaseeseen. Viime vuosikymmeninä pilvisyys on ollut keskimäärin alenevaa.\nNyt ei kannattaisi Suomen kaupungeista hävittää kaikkea lumikalustoa, sillä ilmasto saattaa vielä kylmetäkin. Ei sillä, että minulla olisi varsinaisesti mitään lämpiämistä vastaan.\nhttp://en.wikipedia.org/wiki/Khabibullo_Abdusamatov(Linkki) Englanninkielisen Wikipedian henkilöartikkeli.\nhttp://climateconferences.heartland.org/iccc-9/(Linkki) The Heartland Instituten ICCC-9-sivu.\nAvainsanat: Abdussamatov, auringon aktiivisuus, ICCC, pienoisjääkausi\n← Eestin mies kaataa kasvihuonetta\nAurinko nouseekin Oulusta? →\n2 responses to “Habibullo ennustaa pienoisjääkautta”\nKari Ylihakola 7.8.2014 19:27 · · Vastaus →\n”Nyt ei kannattaisi Suomen kaupungeista hävittää kaikkea lumikalustoa, sillä ilmasto saattaa vielä kylmetäkin”. Taisivat osa kunnista ja kaupungeista hävittää osan kalustostaan ja samalla vähentää esim. lumenaurauskuluja budjetista kahden leudon talven jälkeen!\nEi minullakaan olisi mitään sitä vastaan, että meillä olisi vaikka läpi vuoden + 20 °C\nristoi 7.8.2014 20:00 · · Vastaus →\nKiitos taas kommentistasi. Jos maltat odottaa n. 12 tuntia, niin aiheeseen on tulossa mielenkiintoinen ja Suomeakin koskeva jatkoartikkeli, ellei esteitä ilmene.


Tulosta sivu - parren lattian korjaus\nKeskusteluaiheet => Maidontuotanto ja lihanaudat => Aiheen aloitti: karvankasvattaja - 24.04.16 - klo:15:23\nOtsikko: parren lattian korjaus\nKirjoitti: karvankasvattaja - 24.04.16 - klo:15:23\nOtsikko: Vs: parren lattian korjaus\nKirjoitti: Oksa - 24.04.16 - klo:19:54\nKirjoitti: karvankasvattaja - 24.04.16 - klo:20:43\nKirjoitti: navettapiika - 24.04.16 - klo:21:29\nMeillä nykästiin jotakin pikabetonia, oli valmiina säkissä ja vettä lisukkeeksi.. On se aika hyvin tuolla kylmäpihatossa pysynyt. ::)\nKirjoitti: Make - 24.04.16 - klo:21:30\nEi kannata tehdä kerralla kauhean isoa satsia. Saattaa ehtiä jämähtämeen ennen levitystä. ::)\nKirjoitti: JD6630 - 24.04.16 - klo:22:41\nEI mitenkään henkilökohtaisesti, mutta tuollainen on erittäin surullista luettavaa :-\_\nKirjoitti: sjk - 25.04.16 - klo:06:59\nKirjoitti: junttieinari - 25.04.16 - klo:07:09\nKirjoitti: BACKSPACE - 25.04.16 - klo:07:48\nKukan niitä muutamaksi vuodeksi hankkii kun ei ole muutamaksi kymmeneksikään vuodeksi hankittu ;D Eteenkään jos joutuu omaa rahaa laittamaan.\nMutta vanhoja mattoja löytyy kyllä kasoittain. Ja jos vanhat matot eivät kiinnosta, niin lopettaneilla tiloilla on lavakaupalla myös uusia mattoja jotka on vähennyksiin ostettu, mutta mitä ei kuitenkaan olla viitsitty laittaa paikoilleen :'(\nKirjoitti: Oksa - 25.04.16 - klo:07:52\nKirjoitti: karvankasvattaja - 25.04.16 - klo:08:21\nKirjoitti: lypsyukko - 25.04.16 - klo:08:50\nKirjoitti: junttieinari - 25.04.16 - klo:08:54\nMeijeri lähettää sulle 10 000€ lisärahaa vuodessa noin karkeasti laskien. ::)\nKirjoitti: Oksa - 25.04.16 - klo:08:59\nKirjoitti: maidontuottaja - 25.04.16 - klo:08:59\nKirjoitti: lypsyukko - 25.04.16 - klo:09:01\nLainaus käyttäjältä: junttieinari - 25.04.16 - klo:08:54\nJa eläinlääkärin palkkiot pienenee vuodessa vielä jollain 1000:lla ;D\nKirjoitti: Oksa - 25.04.16 - klo:09:02\nelikkä; laittaako kuntainliitto mulle rahaa?? ei käyny viime vuonna kuin kerran ja maksoi sen 160!\nKirjoitti: maidontuottaja - 25.04.16 - klo:09:06\nMatot on ollut paras investointi ja nyt se yks mulkku voi olla kommentoimatta.\nKirjoitti: lypsyukko - 25.04.16 - klo:09:11\nLainaus käyttäjältä: Oksa - 25.04.16 - klo:09:02\nOk! No hyvin siis menee.\nSuhteutin ajatuksen omaan navettaan. Esim. vedin polkemat on onneksi taakse jäänyttä elämää - KAIT ? Tosin onhan viime vuosina utarerakenne parantunut paljon, mutta saattaa matotkin tuota vähentää. Hiertymät , niveltulehdukset ym. oli vaan ajoittaisia vieraita ja poistonkin syitä, eipä ole onneksi mattojen aikana ollut.\nMutta mulla lähtötilanne ei ollutkaan hyvä, eikä varsinkaan kiitettävä, joten parannukset siksi sitten suurempia kuin kiitettävissä olosuhteissa jo entuudestaan elelevillä lehmillä.\nKirjoitti: BACKSPACE - 25.04.16 - klo:09:31\nMulla on sellainen olo, että osa meijereistä on tukenut näitä hyvinvointiin liittyviä investointeja :-X\nKirjoitti: navettapiika - 25.04.16 - klo:09:58\nLainaus käyttäjältä: BACKSPACE - 25.04.16 - klo:09:31\nEipä ole vielä tielle sellaista osunut.. Mutta nuo matot..huonot on huonompia kuin se betoni kuivikkeella ja paremmat maksaakin sitten oikeasti. Meillä on tuo liukkaus. Montaa on kokeiltu, mutta toimivaa ei ole löytynyt. :'(\nKirjoitti: karvankasvattaja - 25.04.16 - klo:09:58\nValiolta saa lainaa osuuspääomaa vastaan..ei ne "anna" sitä rahaa.\nKirjoitti: lypsyukko - 25.04.16 - klo:10:00\nEi tosiaankaan tuotantoneuvoja tuollaista mainostellut. Käski kysellä TE-keskuksesta tuohon aikaan kun oli puhetta. En kysellyt, maksuun tuli ;D\nKirjoitti: BACKSPACE - 25.04.16 - klo:10:04\nLainaus käyttäjältä: karvankasvattaja - 25.04.16 - klo:09:58\nTarkka sanamuotoni olikin "osa meijereistä"\nKirjoitti: navettapiika - 25.04.16 - klo:10:06\nLainaus käyttäjältä: BACKSPACE - 25.04.16 - klo:10:04\nJa mikähän tämä "osa meijeri" sitten on?? Tietäs harkita vaihtoa. ???


Tietopankki - Kestävä kehitys - Videot | CGI FI\nUPM:n biofuel-tuotannon vaatimukset toiminnanohjaukselle\nUPM hakee kasvua biofuel-liiketoiminnalleen. Uusi tuotantolaitos ja mm. lainsäädännölliset vaatimukset luovat haasteita myös toiminnanohjaukselle, kertoo kehitysjohtaja Markku Purmonen. UPM:n kumppani toiminnanohjausratkaisussa on CGI. Tutustu myös CGI:n kestävän kehityksen palvelut toiminnan- ja valmistuksenohjaus


Tapahtumat → Fuksisauna\nAjankohta: 15.9.2014 klo. 17:00\nPaikka: Opinkiven sauna\nFuksisauna tulee jälleen! Sauna on lämmin, seura kuumaakin kuumempaa, pelit villejä, ruoka mukana tuotua ja musiikki pääosin hyvää.\nSyksyn ensimmäinen saunailta järjestetään maanantaina 15.9. klo 17.00 alkaen. Paikkana on seminaarinmäellä sijaitseva Opinkiven sauna. Tämä tapahtuma on suunnattu ekslusiivisesti fukseille - lämpöä luvassa kuitenkin myös koko jäsenistölle 9.10. järjestettävässä Stimppasaunassa! :)\nSaunalla voi paitsi saunoa, myös hengailla, jutustella, tutustua uusiin kanssaopiskelijoihin, nauttia halutessaan erilaisia virvokkeita ja herkutella nyyttäripöydän antimilla. Saunominen (tai mikään muukaan) ei ole pakollista, saa siis ehdottomasti myös tulla vaan hengailemaan ja nauttimaan rennosta meiningistä!\nVoi myös olla mahdollista, että tulee tilaisuus päästä tutustuttamaan psykan vaihtareita suomalaisen saunakulttuurin saloihin!\nOmaa peflettiä ei tarvitse, mutta pyyhe ym. saunatarvikkeet (tyyliin shampoo ja mahdolliset saunajuomat) sekä jotain pientä naposteltavaa nyyttäripöytään kannattaa napata matkaan. Tule siis rohkeasti paikalle ihmettelemään stimppahenkeä ja rentoutumaan laatuseurassa ekojen viikkojen hälinän keskellä! :)\nMILLOIN: maanantaina 15.9. klo 18:00\nILMOTTAUTUMINEN: Ei tarvitse ilmottautua :)


Todellisuus täydentyy – Kulttuuri- ja ict-poimintoja\nkolme dee skannerista\nAugmented reality on todellisuutta -seminaari keräsi matkailualan toimijoita Haaga-Heliaan 18.10.2011. Charles Woodward kertoi VTT:llä rakennetuista augmented realityn eli lisätyn, laajennetun tai täydennetyn todellisuuden sovelluksista. Niiden lisäksi voidaan puhua myös mixed realitysta eli sekoitetun todellisuuden sovelluksista, joihin kuuluu myös vuorovaikutus.\nMarkkeripohjaisissa sovelluksissa kamerapuhelin laitteen päällä tarjoaa osoitteen, valikon tai muuta lisätietoa. Kaupalliset sovellukset saavat tulta kamerakännyjen ja tablettien myötä samalla kun sisällöntuotanto helpottuu.\nTäydentyvän todellisuuden sovellusten ideana on koukuttaa katsojaaa ja saada tämä jakamaan näkemänsä kavereiden kanssa. Kun saa kännyyn ilmestyvään keikkuvan pullon pysymään pystyssä viisitoista sekunttia, saa etukupongin, jonka voi jakaa kavereille tai käyttää lähiravintoloisssa, joiden sijainnin saa kännyynsä näkyviin.\nVepsäläisen sovelluksessa markkeri heitetään asunnon lattialle ja kuvataan. Tämän jälkeen katalogista voi valita asuntoon huonekaluja, jotka tulevat näkyviin oikeaan perspektiiviin ja kokoon.\nValtran traktorikomponentit opitaan paremmin laajennetun todellisuuden sovelluksesta kuin pelkästä paperidokumentista.\nSkanskan uudessa pääkonttorissa käytettyä historian kuvaamista täydentyvän todellisuuden avulla voitaisiin soveltaa myös historiallisten rakennusten visualisointiin. Tekniikkaa käytettiin jo musiikkitalon rakennusvaiheessa. Billnäsin valtuuston jäsenet ymmärsivät uusien rakennusten suunnitelmia paremmin täydentyvän todellisuuden kuin perinteisten menetelmien avulla.\nVirtuaali- ja reaalimaailman ihmiset voivat viestiä keskenään: videoneuvotteluhuoneessa voi istua avatar toiselta paikkakunnalta.\nDavid Black Blipparilta kertoi sovelluksista, joissa mikä tahansa reaalimaailman olento voi laukaista yhtäkkisen kohtaamisen. Netissä voi kokeilla Blipparin tarjoamia elintarvikepakkausten täydentyvän todellisuuden efektejä tai katsoa täydentyvän todellisuuden mahdollisuuksia videoilta.\nCallum Rex Reid Digicavesta näytti, miten hänestä skannattu kolmiulotteinen kuva ilmestyi täydentyvään todellisuuteen. Vastaavalla tavalla voisit saada orkesterin olohuoneeseesi, oopperan työpöydällesi tai formulakisat sohvallesi.\nMaailma ei ole kaksiulotteinen. Maailmaa on myös inhimillisen havaintokyvyn rajojen ulkopuolella. Jos 1860-luvulla haluttiin valokuvata kohde eri puolilta, sitä varten asetettiin rinkiin parikymmentä kameraa. Tulevaisuudessa täydentyvän todellisuuden silmälaseja käytetään ehkä samalla tavalla kuin silmälaseja nyt. Parisataa videosilmälasiparia tulisivat halvemmiksi kuin videoprojektori.\nMarkus Gråsten kertoi täydentyvän todellisuuden hyödyistä matkailualan yrityksille. Mobiililaitteella löytää vaivattomasti tietynlaiset ravintolat lähettyviltä ja paikallisen taksin numeron. Lentokentällä tavanomaisin kysymys koskee lähtöporttia. Tämän kertova sovellus toimii lentokentän langattomassa verkossa ilman GPRS-yhteyttä. Lontoon Streetmuseum tarjoaa täydentyvässä todellisuudessa historiallisia katunäkymiä.\nWord Lens -käänöspalvelut eivät tarvitse edes nettiyhteyttä: kamerakännyssä vieraskielisen tekstin sisältö näkyy valitulla kielellä. Raunioiden luona voi olla näyttöjä, joista näkee rakennuksen ennen sen raunioitumista.\nEsimerkki osallistavasta mainonnasta ovat Lynxin putoavat enkelit.\nKännyllä voi ostaa tavaroita klikkaamalla hyllyillä olevia kuvia, jolloin tuotteet tuodaan kotiin. Vaatteita voi sovittaa ottamalla ensin kuvan itsestään ja klikkaamalla sitten ilmassa roikkuvia vaatteita. Sovitukset voi jakaa Facebookissa kavereiden kanssa.\nTeemu Moilanen Haaga-Heliasta johdatti meidät ryhmissä miettimään täydentyvän todellisuuden sovelluksia. Tulevaisuus ei synny, se tehdään.\nRyhmätöiden tuloksina saimme mm. joulupukin Korvatunturille tauoitta, käyntikortit, jotka kertovat haltijansa osaamisesta ja kansainväliset messut, joissa kävijä voi tutustua Suomeen täydentyvän todellisuuden avulla.\nKirjoittaja Eija KallialaJulkaistu 2011-10-18 Kategoriat ICTAvainsanat augmented reality, innovaatio, matkailu, täydennetty todellisuus, virtuaalimaailma\nEdellinen Edellinen artikkeli: Juhani Ahoa Virossa\nSeuraava Seuraava artikkeli: Raudanluja vennyminen


Antakaa lisää voita tai vähemmän leipää - Valeäiti\n04 touko 2017 6 Ruuhkavuosibussi, Tänään ajattelin ruuhkaa\tPermalink\n”I feel thin, sort of stretched,\nlike butter scraped over too much bread.”\nOllaan syvällä. Lainaan elokuvahahmoa, toista kaltaistani hobittia. Mutta kun se lause jäi jo silloin vuonna 2001 päähän. Että tuoltahan se juuri tuntuu! Voiraukka. Sitä vaan raavitaan ja raavitaan, eikä silti riitä.\nMinä olen nyt taas se oman elämäni voi, oma elämäni on se leipä. Iso leipä. Kaikki on ihanaa ja innostavaa, mutta kaikkea on liikaa. Alan tunnistaa taas niitä oireita, joissa venytän itseäni ihan turhaan koko leivän päälle.\nTällä kierroksella osaan onneksi pysähtyä ja miettiä mistä se johtuu. Ei ole vaikea keksiä syitä:\nOlen päivätöissä. Ihan täyspäiväisesti. En tunnu tekevän siellä juuri mitään.\nSen lisäksi käytän 1-3h päivässä blogiin ja podcastiin, vaikka en tekisi juuri mitään.\nIstun erään yrityksen hallituksessa. En tee sen eteen juuri mitään.\nIstun erään hankkeen ohjausryhmässä. En tee sen eteen juuri mitään, vaikka perääni kysellään jo sähköpostilla.\nRakennutan taloa. Tämän eteen en todellakaan tee yhtään mitään, kaikki kunnia Insinöörille.\nAsun jossain. En tee sen eteen mitään. Pyykit lentää lattialle sängyltä joka ilta, kunnes ne puetaan sieltä päälle tai laitetaan takaisin pyykkiin (lattia ei yllättäen ole kovin puhdas).\nMinulla on lapsia, kai joku mieskin. Heitä pitää rakastaa ja hoivata. Nähdä ja koskettaa. Tässä pysyn juuri ja juuri perässä.\nMinulla on surkea selkä, jota pitäisi hoitaa. Päivittäin. En tee sen eteen juuri mitään.\nIhan selkeä voi-syndrooma. Liikaa hommia, ja kaikista huono omatunto koska yhdenkään eteen en tee juuri mitään. Todellisuudessa teen ihan helvetisti koko ajan. En vain osaa ajatella tekeväni yhdessäkään asiassa tarpeeksi. Huokailen päivittäin työlistojani, saamattomuuttani ja tulevia kiireitä. Nukun huonosti, syön huonommin, en liiku ollenkaan ja kaipaan aktiivisesti passiivista hömppäaikaa.\nKaikki listan asiat ovat pieniä, mutta tuntuvat isoilta. Yhdessä ne ovat valtava ruuhka, tuke omassa hyvinvoinnissani. Päivässä ei kirjaimellisesti juuri nyt ole ylimääräisiä tunteja. Yhden kaverikyläilyn järkkääminen on liikaa. Yksi podcast jakso on liikaa. Työmatkan pituus on liikaa. Koko kalenteri romahtaa kaikesta yli puolen tunnin hommasta.\nKatson listaa uudestaan. Tunnistan asiat, joista saan iloa. Mitä teen silloin kun aikaa ei ole, kurkkua kuristaa ja väsyneet silmät meinaavat vähän tirauttaa? 7,2,5,1. Tässä järjestyksessä, vaikka ne tulivat ulos näppikseltä ihan toisessa järjestyksessä. Näille raivaan aikaa N Y T. Nämä asiat paremmin hoitamalla ratkeaa myös kohta 8. Muille kohdille saattaa kohta lähteä ystävällinen, mutta päättäväinen erokirje. Laitan siihen kuvitukseksi tämän saman upeasti kuvitetun lainauksen:\nEdellinen: Leffatähtijalat helposti (teille, mulle ei)\nSeuraava: Erakkoja, parisuhteen saloja ja sinkkumutseja\nMä niin tunnistan itseni, valitettavasti. Kun tekee ihan pirusti asioita, mutta silti tuntuu ettei tee tarpeeksi. Täysipäiväinen työ, ostettiin juuri asunto jossa laitettavaa riittää, mies tekee vuorotyötä ja aikaa pitäisi olla hänellekin. Liikunnasta en halua nipistää ja se vie voimia ja aikaa. Syön paskasti. Kehonhuolto ihan päin honkia. Tämä näkyy kolmantena stressiflunssana tänä vuonna…ja kaiken hyvän lisäksi hain (ja pääsin) opiskelemaan maisterintutkintoa töiden ohessa. Aikataulu: se kaksi vuotta mikä menisi vaikka istuisin täysin koulun penkillä. Ja mainitsinko, että yritetään myös vauvaa? :'D\nNiin ja siis sama sulle, mitä olen tässä itselleni yrittänyt hokea: ole armollinen, sun ei tarvitse tehdä kaikkea. Maailma pyörii edelleen radallaan vaikka ne kotityöt jäisikin vähemmälle tai töitä tekisi vähemmän. Meillä on vaan yksi elämä, joka pitää elää niin, ettei vanhana tarvitse katua 🙂\nHei sata roolia, hallituksia, putkiremontti, isot myyntitavoitteet, strategian muutos, nelikymppisen fysiikka pettää ja sen sellaista. Mulla on sulle superhyvä vinkki tämän hallintaan – joka on auttanut mua fokusoimaan ja pakottamaan itseni laittamaan eri rooleille aikaa kalenteriin. https://bestself.co/products/self-journal\nI'm with you! Mennään vaikka lounaalle niin näytän omani…\nKiitos, olin niin armollinen että jätin koko blogin oman onnensa nojaan 😀\nhahaa mulla on toi jo 😀 Täysin täyttämättä! Mun ongelma ei ole kyllä toi listojen tekeminen vaan ihan vaan se tekeminen. Ja kun duuni on kalenterin määrämä, toi ei kauheasti auta, olen huomannut. Mutta muuten: tsempit sinne!


Kirjoittaja Aihe: Evankeliumi ei minkään tai kenkään mukaan (Luettu 48201 kertaa)\n« Vastaus #15 : 01.01.17 - klo:14:54 »\nOli edellä puhetta, että juutalaiset ovat Raamatun tuhteen pilkunviilajia. Tämä ei ole ikiaikainen totuus, vaan aiemmin sitä viilailtiin useinkin. Mm. Jeremiaan kirjaa on viilattu yli 40 kertaa ajanmukaisemmaksi.\n« Viimeksi muokattu: 01.01.17 - klo:15:16 kirjoittanut seppos »\n« Vastaus #16 : 01.01.17 - klo:17:14 »\nSanokaa ' vanhat körtit', kuuluuko herännäisyyteen raamattutunneilla tai -piireissä .\nPitivätkö, tai pitävätkö körttipapit muita opetuspuheita kuin saarnoja ja seurapuheita ?\n« Vastaus #17 : 01.01.17 - klo:20:08 »\nRippikoulutunteja ja kinkereitä lienevät ainakin pitäneet.\nKuinka vanha asia mahtaa raamattupiirien pitäminen olla? Minkä liikkeen piiristä lähtenyt? Onko suomalainen tapa kokoontua vai ulkomailta tullut?\n« Vastaus #18 : 01.01.17 - klo:20:15 »\nKäsittääkseni ja tietääkseni raamattupiirit ovat evankelikaalisten ja ja uudelleenkastajain tuontitavaraa, sitä missä ovat mielestään meitä parempia ja kelvollisempia. Aikaisemmin kokoontumisia on ollut kulkuyhteyksien takia vaikea järjestää. Ompeluseurat ovat aika vanhoja ja vanhempia kuin raamattupiirit.\n« Vastaus #19 : 01.01.17 - klo:20:25 »\nLainaus käyttäjältä: Pena - 01.01.17 - klo:20:08\nKuinka vanha asia mahtaa raamattupiirien pitäminen olla? Minkä liikkeen piiristä lähtenyt?\nLiekö niitä raamattupiirejä kovin monessa paikassa nykyään. Ei varmaan.\nKörttifoorumi lienee niitä harvoja paikkoja Suomessa, jossa on raamattupiiri.\nHuomautan, että lainaus Penalta on vilpillinen eikä alkuparäisen muotoinen Seppos\nHyvähän se olisi, jos tämä raamattupiirikäytäntö tuotaisiin täältä körttiporukasta muuallekin.\n« Viimeksi muokattu: 01.01.17 - klo:20:56 kirjoittanut seppos »\n« Vastaus #20 : 01.01.17 - klo:20:34 »\nLainaus käyttäjältä: seppos - 01.01.17 - klo:20:15\nevankelikaalisten ja ja uudelleenkastajain tuontitavaraa, sitä missä ovat mielestään meitä parempia ja kelvollisempia.\nMe körttifoorumiliaset ja körtit emme ole noita uudestikastajia tai evankelikaalisia huonompia. Päinvastoin.\nVain paremmalla on rahkeita halveksia huonompaa. Samanarvoinen tai huonompi ei näitä rahkeita omaa.\n« Vastaus #21 : 01.01.17 - klo:20:52 »\nLainaus käyttäjältä: karjalaisenkyösti - 01.01.17 - klo:20:34\nTuo oli virheellinen tulkinta tekstistäni. Emme halveksi ketään emmekä ole ketään parempia, vetoan vain normaaliin kaupalliseen käytäntään. Jotta tuotteella olisi menekkiä sen pitää erottua toisesta olemalla jossain parempi. Hengenliike on tässä tuotteeseen verratavissa ole kokonaisuus. Tämä on erityisesti jälkeenpäin markkinoille tulleen huoli. Körteillä ei mene hyvin eikä liike kasva kun se on muita huonompi.\n« Viimeksi muokattu: 01.01.17 - klo:20:58 kirjoittanut seppos »\n« Vastaus #22 : 02.01.17 - klo:12:12 »\nLainaus käyttäjältä: Viisveisaaja - 30.12.16 - klo:20:42\nMiksi pitää vääntää joistain kirjoituksista niin paljon pilkulleen tulkintaa?\nMiksi ei painosteta siihen Henkeen mikä kirjoitusten takana on?\nNiin no minä uskon kyllä, että jokainen panostaa siihen Henkeen juuri, siihen henkeen jonka uskoo kirjoitusten takana luuraavan. Vaan kun juuri käsitykset siitä hengestä ovat niin kovin erilaisia!\nJa sitten jokainen perustelee sitä omaa käsitystään Hengestä rääppimällä kirjoituksista esiin juuri ne kohdat jotka sitä omaa käsitystä vaikuttaisivat tukevan. Kirjoituksista löytyy kyllä jotakin ihan minkä tahansa näkemyksen tueksi.\nSe, että halutaan närppiä jostain kirjoituksista parhaat palat, ei ole ongelman ydin. Ei me oltaisi sen yksimielisempiä, vaikka mitään kirjoituksia väänneltäväksi ja pilkulleentulkittavaksi ei olisi olemassakaan.\nKai koetan ajatella, että saatan erehtyä, siinä kuin kaikki muutkin, mutta että ei se niin vaarallista. Käsitysten muuttuminen on hidasta, ja joskus ollaan niin kaukana toistemme lähtökohdista, ettei edes kannata keskustella. Jolloin joku ajatus "yhdessä oppimisesta" vaikkapa sitten Raamattua yhdessä lukemalla on aika toivoton, ainakin jos lukijat ovat yhtä itsepäisiä inttäjiä kuin minä. Ehkä fiksummilta ja kypsemmiltä tyypeiltä onnistuu. Ja tämän takia on hyvä että on eri kirkkokuntia ja seurakuntia ja suuntauksia, että jokainen löytäisi jonkun porukan, jonka kanssa on jotain yhteistä pohjaa. Eikä se haittaa, vaikka "ne toiset on ihan väärässä"\nOis kiva kuulla jokusen kirjoittajan oma evankeliumi!\nOlikohan tämä että "saatan erehtyä mutta se ei ole vaarallista" evankeliumi öppiksen eli jonkin mukaan? (Huomasin tänään, että sveitsinsaksan sana öppis tarkoittaa "jotakin".)\n« Viimeksi muokattu: 02.01.17 - klo:12:17 kirjoittanut öppiäinen »\n« Vastaus #23 : 02.01.17 - klo:12:15 »\nMistäs tarpeeton viesti poistettiinkaan? Muistelen joskus osanneeni.\n« Viimeksi muokattu: 02.01.17 - klo:12:20 kirjoittanut öppiäinen »\n« Vastaus #24 : 02.01.17 - klo:12:38 »\nLainaus käyttäjältä: Riitta-mummi - 31.12.16 - klo:09:59\nOlisiko perinpohjainen ' pilkunviilaaminen' juutalaista perua. Heillähän on rabbien ylläpitämä tutkimiskulttuuri. Jo pikkupojat käyvät talmud-koulua, jossa lakia opetetaan.\nMinulla on kyllä se käsitys, että pilkunviilausta esiintyy missä tahansa, missä uskontoon (tai miksei muuhunkin oppirakennelmaan) liittyy pyhänä pidetty kirja. Kai se on jokin yleisinhimillinen tapa koettaa selviytyä omien epävarmuuden tunteidensa keskellä. Turvaa ja varmuutta haetaan.\nJos ei ole sitä pyhää kirjaa niin sitten jollain muulla konstilla. On sitä tabut ja myytit ja määräykset osattu suullisestikin siirtää.\n« Vastaus #25 : 02.01.17 - klo:14:12 »\nAjatus nousi mieleen kun eräät lukevat Raamattua kuin lakikirjaa. Nimenomaan juutalaiset tulkitsevat raamattua lakina. Sitten myös he jotka koettavat kiertää lakia.\nSitä tekevät asianajajat ammatikseen. Kts. oikeudenkäynnit.\nOikeassaolemisen pakko , siitä kai on kysymys.\nSaatan taas erehtyä\n« Vastaus #26 : 02.01.17 - klo:15:23 »\nVanha hauska esimerkki siitä, että luetaan kuin piru Raamattua on "Alussa loi Jumala taivaan ja maan ja tervasi sen sisältä ja päältä". Itse asia ei niin hauska olekaan. Ymmärrän sen valittujen jakeiden irrottamisena lyömäaseiksi henkilökohtaisen tai pienen ryhmän edun tavoitteluun.\n« Vastaus #27 : 02.01.17 - klo:15:42 »\nJos sinulla ei ole aikaa syventyä ajatuksen kanssa tähän tekstiin, niin hyppää yli. Ilman syventymistä siitä aiheutuu vain vahinkoa ympäristölle.\nVoidaan sanoa niin, että tietokone ymmärtää vain kahta eri merkkiä, ykkösiä ja nollia.\nKun sanot tietokoneelle, että\n"Pyydä 2 lukua, laske ne yhteen ja tulosta summa näyttöruudulle", joudut antamaan koneelle nuo ohjeet antamalla valtavan määrän ykkösiä ja nollia peräkkäin. Itseasiassa joudut kertomaan koneelle monta muuta asiaan liittyvää seikaa, kuten yleensä sen, että mihin paikkaan tulosteet tulevat näyttöruudulla, minkä kokoisena/värisenä ne tulevat ym. Ykkösten ja nollien rivistä tulee valtavan pitkä ja ykköset ja nollat pitää olla juuri tietyssä järjestyksessä. Jos vaikkapa kahdessadas numero pitää olla ykkönen, mutta se onkin vahingossa laitettu nollaksi, voi olla, että kone ei edes aloita työtään.\nPilkunviilausta tuollainen tietokoneen kanssa kommunikointi sanoo joku. Ja se jos mikä kait sitä pilkun viilausta on.\nVaan, jos haluaa tulla ymmärretyksi, niin ainut vaihtoehto on se, että tavalla tai toisella kone saa ne ykköset ja nollat, oikean määrän niitä ja oikeassa järjestyksessä itselleen.\nMeillä on siis kaksi peluria:\n1) Toimija (esim. tietokone tai Raamatun lukija)\n2) Ulkopuolinen seuraaja (, joka seuraa "toimijan" touhuja).\n"Ulkopuolisen seuraajan" mielestä "toimija" on pilkunviilaaja ja itseään hän kutsuu kohtuutta harrastavaksi olennoksi.\n"Toimija" mieltää itsensä tiedonjanoiseksi tai tietoa tarvitsevaksi olennoksi ja "ulkopuolisen seuraajan" hän mieltää ymmärtämättömäksi valittajaksi.\nOtan toisen toisen esimerkin, joka tuskin on paras mahdollinen.\nSairastun ulkomailla ja saan lääkepurkin. Osaan vähän sen maan kieltä, mutta lääkkeiden käyttöohjeiden kanssa tulee ongelmia. Koska en kunnolla ymmärrä kaikkia sanoja ja koska vaaratekijöitä on useita, en uskalla heti käyttää lääkettä. Minun on välttämättä saatava selvitettyä muutaman sanan merkitys sekä muutaman avainvirkkeen merkitys, ennen kuin uskallan lääkkeen nauttia.\nKoen itseni tiedonjanoiseksi siksi, koska pelkään vahinkoa, joka seuraa, jos toimin väärin.\nKuin saan selville sen, minkä haluan, minua rupeaa vielä kiinnostaman se, että missä lääke on valmistettu. En tätä tietoa enää samalla tavalla tarvitse, mutta koska se kiinnostaa, selvitän myös sen itselleni.\nUlkopuolinen tarkkailija, jolla ei samaa vaivaa ole, ei ymmärrä, että miksi viilaan pilkkua. Hän myös ajattelee, että on saman tekevää, missä tuo lääke on valmistettu. Hän ajattelee, että koska se on hänelle samantekevää, pitää sen olla samantekevää myös minulle. Hän haluaisi laittaa minut samaan tiukkaaan muottiin tämän asian suhteen, jossa hän itsekin on. Hän tiedostamattomasti pyrkii paheksunnallaan saamaan minut samaan tiukkaan muottiin, jossa hän itsekin tässä asiassa on.\nMe ihmiset olemme erilaisissa elämäntilanteissa, kunkin informaation saantitarve on erilainen. Se tieto, jota minä tarvitsen, ei ole tarpeellista toiselle. Minä en nyplää pitsiä, joten en tarvitse mitään tietoa aiheesta. Se, joka sitä nyplää, tarvitsee paljonkin yksityikohtaista tietoa asiasta.\nEli se, mikä toisesta näyttää pilkun viilaamiselta, tosiasiassa on toimintaa, jossa henkilö yrittää saada itselleen tarpeellista määrää informaatiota.\nJos luen Helsingin-Sanomia tai Raamattua, haluan ymmärtää, mitä siinä olevat lauseet tarkoittavat. Ei minulle riitä se, että ymmärrän kaikki kirjaimet tai ymmärrän jokaisen sanan. Minä haluan ymmärtää sen, mitä siinä lukee. Minun näkökulmastani katsottuna ei ole kysymys mistään puilkun viilaamisesta, vaan kyseessä on halu ymmärtää, saada sellainen ymmärryksen taso, joka juuri minun tarpeisiini riittää.\n« Vastaus #28 : 02.01.17 - klo:15:51 »\nIkävää on se, että ihminen joutuu tiedon tarpeensa johdosta halveksituksi.\nJos edes yrittäisimme ymmärtää sen tosiseikan, että ihmiset ovat erilaisuudestaan ja erilaisten elämäntilanteidensa johdosta toisistaan poikkeavissa informaatiotarvetilanteissa, niin maailma olisi edes hitusen verran parempi kaikka asua.\nJäisi moni turha tietämättömyydestä ja suoranaisesta tyhmyydestä johtuva tuomitseminen väliin.\nMeidän tulisi vähentää turhaa nipottamista ja ennemminkin pyrkiä avartumaan: ei se naapuri ole minua yhtään huonompi, vaikka se ei satukaan pitämään saman värisistä vatteista, kuin minä.\nLuultavasti tämä puheeni menee, kuin vesi hanhen selkään ja mikään tällä saralla ei muutu, vaan sama kauhistelu "pilkun viilaamisesta" jatkuu eri muodoissaan eri ketjuissa.\n« Viimeksi muokattu: 02.01.17 - klo:15:55 kirjoittanut karjalaisenkyösti »\n« Vastaus #29 : 02.01.17 - klo:16:02 »\nLainaus käyttäjältä: karjalaisenkyösti - 01.01.17 - klo:20:25\nPyydän anteeksi, että vahingossa käyttäydyin vilpillisesti.\nVoisitko SeppoS korjata asian sinne oikeaan kohtaan ja kirjoittaa, että tuo lainaus oli sinulta, eikä Penalta.\nTällöina sia ei enää näytä niin vilpilliseltä.\n« Viimeksi muokattu: 02.01.17 - klo:16:13 kirjoittanut karjalaisenkyösti »


Mini kasvihuone taipuisaa - Kasvihuone, ISTUTTAMINEN, pistokkaat - Konekustannukset ja lehtileikkeitä : 9 produits - Culture Indoor\n> Konekustannukset ja lehtileikkeitä>Kasvihuone, ISTUTTAMINEN, pistokkaat>Mini kasvihuone taipuisaa\nTällä osastolla löydät mini taipuisaa muovia kasvihuoneet, pieni käytäntöjä ja ne mahdollistavat hyvän itämisen tai pistokkaita.\nAutoPot EASY2PROPAGATE laajennusmoduuli\nEasy2Propagate laajennus voit hallita mitä kasvaa ja miten se on kasvanut alkuvaiheessa kasvin.\nEasy2Propagate laajennus voit hallita mitä kasvaa ja miten se on kasvanut alkuvaiheessa kasvin. Päivitys Kit avulla voit liittää olemassa olevaan AutoPot sprinklerijärjestelmä täydentäen joustavuus easy2Propagate AutoPot ja koetellun tekniikan, erittäin tehokas ja vähän huoltoa. mitat Easy2Propagate laajennus sisältää: 1x easy2Propagate kirkas kansi 4 aukot säädettiin 1x liitin 16mm-6mm T voit liittää easy2Propagate AutoPot suurempiin kastelujärjestelmiä. 1x Liitin 6mm T voit...\nAutoPot EASY2PROPAGATE COMPLETE SYSTEM SPREAD\nTäydellinen sarja easy2Propagate on täydellinen tuotantolaitos.\nTäydellinen sarja easy2Propagate on täydellinen tuotantolaitos. Kaikki mitä tarvitset alkaa kasvaa suuressa mittakaavassa on mukana. Kastelujärjestelmät AutoPot: täydellinen sarja Easy2Propagate joilla on todistettavasti toimiva, erittäin tehokas ja vähän huoltoa. ulottuvuus s Täydellinen pakkaus sisältää easy2Propagate: 1x easy2Propagate kirkas kansi 4 aukot säädettiin 1x 25ltr FLEXITANK voit kantaa oman vesihuollon yhdellä silmäyksellä. 1x adapteri napsahdusliittimiä 16mm-6mm...\nRhizoponics 30ml root stimulaattori Platinium Ravinteet\nParas root stimulaattori Euroopassa, et mene takaisin hyväksymä maa-, uskomattomia tuloksia, antautumaan ... Rhizoponics 700% juuren massa- ja enemmän, vertailla ja ostaa 30ml tehty 60 ja 90 litraa ravinteiden ratkaisuja, esimerkiksi juuri Biobizz mehu, 250ml: 62,5L, Rhizotonic 250ml Canna: 50L\nRhizoponics Parhaat juuri stimulaattorin Hyväksymä maatalousministeriön Rhizoponics: Ylläpitää aktiivisuus kasvuhormonin (auksiinit) mukana juurien kehittymistä. Et mene takaisin, on Rhizoponics hyväksymä maa-, uskomattomia tuloksia, antautumaan ...! 700% juuren massa- ja enemmän! Tämän pienen pullo 30ml, testaa parhaan Platinium Ravinteita lannoite kasveja edulliseen hintaan! Kehittää ajoissa ja menestyksekkäästi juurtuminen on suuri haaste vihannesten tuotantoon. Kaikki stressi...\nPlatina - Mini Greenhouse Propagator 12, itävyys,...\nKehittämä Platinum Hydroponika, kellon vaeltaa s olennaista juurtumista ja itää säilyttää tasaisessa lämpötilassa ja kosteusolosuhteissa.\nKehittämä Platinum Hydroponika, kellon vaeltaa s olennaista juurtumista ja itää säilyttää tasaisessa lämpötilassa ja kosteusolosuhteissa. Varustettu pyörivä ilma, se on erittäin hyödyllistä vähitellen totuttaa oman taimia tai pistokkaat ilmanotto. Mitat: 28 x 25 x 32 cm Mini Greenhouse Hydroponika Platinum Saatavana 12, 30 ja 84 pistokkaat vaihtoehdoista: Tray vain Seu Dome\nPlatinium - Serre Propagator 30, itävyys, tonkia, eteneminen\nKehittämä Platinum Hydroponika, tämä kasvihuone katsella on välttämätöntä juurtumista ja itää säilyttää tasaisessa lämpötilassa ja kosteusolosuhteissa.\nKehittämä Platinum Hydroponika, tämä kasvihuone katsella on välttämätöntä juurtumista ja itää säilyttää tasaisessa lämpötilassa ja kosteusolosuhteissa. Varustettu pyörivä ilma, se on erittäin hyödyllistä vähitellen totuttaa oman taimia tai pistokkaat ilmanotto. Mitat: 40 x 30 x 31 cm\nPlatinium - Maxi Serre Propagator 84, juurtuminen,...\nKehittämä Platinum Hydroponika, tämä kasvihuone katsella on välttämätöntä juurtumista ja itää säilyttää tasaisessa lämpötilassa ja kosteusolosuhteissa. Varustettu kahdella pyörivällä tuuletusaukot, ne ovat hyödyllisiä vähitellen totuttaa oman taimia tai pistokkaat ilmanotto. Mitat: 90 x 40 x 32 cm Maxi Greenhouse Hydroponics Platinum. Saatavana 12 , 30 ja 84 pistokkaat vaihtoehdoista: Tray vain Seu Dome\nPlatina - Mini Greenhouse Tray 12, taimipöytä, pistokkaat\nTray mini kasvihuone Platinum 12\nKasetin 12 mini kasvihuone kehittämä Platinum Hydroponika, osoittautuu tippakaukalon, helposti puhdistettavia muovia. Mini kasvihuone Tray Platinum 12 jää käytettäväksi vain kiilata oman taimia tai pistokkaat (niiden pikku ruukkuihin tai niiden kuutioiksi juurtuvat tyyppi LDR, Helppo Plug and Root Riot) tai liittyy Dome Platinium 12 (lisävaruste) erityisesti kehitetty vastaamaan tätä tasanne.Mitat: 25 x 22 x 6 cm.\nPlatina - alusta 30 kasvihuone, taimi tarjotin, leikkaus\nTray kasvihuone Platinum 30.\nKasetin kasvihuoneen 30 kehittämä Platinum Hydroponika, osoittautuu tippakaukalon, helposti puhdistettavia muovia. Kasetin kasvihuone Platinum 30 jää käytettäväksi vain kiilata oman taimia tai pistokkaat (niiden pikku ruukkuihin tai niiden kuutioiksi juurtuvat tyyppi LDR, Helppo Plug and Root Riot) tai liittyy Dome Platinium 30 (lisävaruste) erityisesti kehitetty vastaamaan tätä tasanne. Mitat: 37 x 31 x 6 cm.\nPlatina - alusta kasvihuone max 84 tarjotin taimet,...\nTray Max kasvihuone Platinum 84.\nKasetin kasvihuoneen 84 Max kehittämä Platinum Hydroponika, osoittautuu tippakaukalon, helposti puhdistettavia muovia. Kasvihuoneilmiön Tray Max Platinum 84 jää käytettäväksi vain kiilata oman taimia tai pistokkaat (niiden pikku ruukkuihin tai niiden kuutioiksi juurtuvat tyyppi LDR, Helppo Plug and Root Riot) tai liittyy Dome Platinium 84 (valinnainen ) erityisesti kehitetty vastaamaan tätä tasanne. Mitat: 80 x 37 x 6 cm.