You either want it or you don't..: Viikko 40: arkoja lihaksia, vaarallisia maratoneja ja kysymys lukijoille\nViikko 40: arkoja lihaksia, vaarallisia maratoneja ja kysymys lukijoille\nTotaalilepoviikon jälkeen tällä viikolla palattiin taas treenien pariin! Keho on ottanut treenit todella hyvin vastaan ja olen miettinyt, että pitäisiköhän mun tällä (kummallisella) kropalla pitää säännöllisesti näitä totaalilepoviikkojakin.. Esimerkiksi joka kolmas kevyt voisi olla totaalilepo.\nIhan jokaista treeniä ei tällä viikolla tehty normaaliin tapaan, sillä palautuminen ei ollut ihan niin nopeaa kuin mitä se on säännöllisten treenien aikaan - tauon jälkeen kestää aina hetken pidempään. Siispä tämä viikko näytti varsin omituiselta, eli tältä:\nMaanantai: selkä, hauikset, ojentajat. Kesto: 1:02min.\nKeskiviikko: jalat. Kesto: 1:03min.\nTorstai: olkapäät, hauikset. Kesto: 0:51min.\nPerjantai: vatsa, kyljet, ojentajat. Kesto: 0:45min.\nLauantai: lepo (sort of).\nSunnuntai: olkapäät. Kesto: 0:31min.\nIlmojen halki (hiihtohissillä) kävi meikäläisten tie.\nHeti maanantain treenissä huomasi alla olleen lepoviikon vaikutuksen, kun kulmasoutua käsipainolla tehdessä oli tuntuma jotain ihan muuta, kuin mitä se on aikoihin ollut. Tuntui aivan juurikin siinä missä pitikin tuntua. Siinä mietin, että mulla on varmaan niin kestojumissa tuolla selän ja hartioiden alueella kaikki aina, ettei välttämättä treenikään mene niin optimaalisesti oikeaan paikkaan. Että ehkä niitä lepoviikkoja voisi tosiaan enempikin harrastaa.\nTiistaina jäi crossailut tekemättä kiireiden vuoksi. Sille olisi ollut aikaa vasta illalla kaikkien menojen jälkeen ja se ei yksinkertaisesti huvittanut, kun aamulla oli jo suihkussakin käynyt ja toinen moinen ei vaan houkutellut. Ei tekosyitä, vaan itselleni varsin valideja syitä. :D\nKeskiviikkona pääsi sitten vihdoin sinne jalkatreenin pariin, joista olikin tullut tässä välissä erinäisten jalkaongelmien vuoksi taukoa jo kaksi viikkoa. Onnekseni tuon lepoviikon aikana lähti ne kaikki kivut ja kolotukset jaloista pois, viimeisimpänä polvikivut, jotka olivat aika sitkeässä.\nOlisi varmasti kannattanut aloittaa aika pienillä painoilla, mutta päässä huusi, että normipainoilla vaan, antaa mennä! Normipainot tässä tapauksessa tarkoittivat viime jalkatreeniin lisättyä painomäärää.. Splitit vielä meni jotenkuten toistoja vähentämällä, mutta kun tuli boksikyykyn aika, sain hädintuskin itseni nostettua sen kaiken kera kuusi kertaa, eikä varmasti mennyt nätisti. :D Otin nöyrästi painoa pois ja tein seuraavat sarjat sillä, joskin sain edelleen vain kuusi toistoa aikaiseksi. Nätimmin kuitenkin. Ehkä.. Takakyykyn kohdalle treenivihkoon korjasin ennen ensimmäistäkään toistoa pienemmät painot, mutta tuskaa sekin oli. Syväkyykyn kohdille tein samat merkinnät. Ehkä ensimmäinen ja mahdollisesti toinenkin toisto sarjoista oli syvä ja se kaikki muu oli kaikkea muuta.. :D Siis mun jalat oli ihan muussia! Sarjojen välillä niitä kramppasi ja siinä oli aika vaikea ryhtyä kyykkimään, kun pelotti, että pääseekö sieltä enää ylös jos menevät kramppiin kesken liikkeenkin. Sitä ei onneksi tapahtunut kuitenkaan. Treenin jälkeen koin suuria vaikeuksia päästä portaat takaisin yläkertaan ja jaloissa oli välittömästi lihasarkuutta. Seuraavista päivistä puhumattakaan.. Kirjoitin seuraavan pätkän Facebookkiin: Kahden viikon jalkatreenitauko päättyi eilen. Tänään sitten kävelläänkin hitaasti ja irvistellen, kuin oisi tavarat housuissa. Pytylle istahdetaan karjuen ja sieltä noustaan karjuen. Takapuoleen sattuu, vaikka istuisi vain pehmeällä sohvalla. Lattialla tulee itku, kun tajuaa, että sieltä pitää jotenkin vielä nousta. On tää vaan niin <3 — :) feeling alive.\nTiesi siis tehneensä.\nTorstaina olisi ollut taas ojentajienkin vuoro, mutta aristivat edelleen maanantaista, joten jätin tekemättä. Siirsin ne perjantaille, jolloin tein ne vatsan ja kylkien parina. Vatsoista ei pystynyt hoovereita tekemään järkyttävän etureisiaristelun vuoksi, joten jäivät pois ohjelmasta. Perjantain crossailu jäi sekin pois, sillä seuraavana päivänä tulisi liikuskeltua. Lauantai meni siis Kolilla, siitä kohta lisää. Ja tänään sunnuntaina olisi ollut taas jalkojen vuoro olkapäiden lisäksi, mutta eipä ole jalat keskiviikosta palautuneet. Edelleen aristaa etureidet ja pakarat. Ne olisivat voineet ehkä palautua ilman tuota lauantain reissua tuossa välissä, kun ei ollut ihan niin lepopäivä kun olisi sitä ajatellen pitänyt olla.\nEsimerkiksi tällaisia kun menee alas ja ylös, niin ei se ole lepoa se. Tää oli toinen osa näitä,\nolin ihan kuollut kun pääsin ylös. :D\nOli siis Vaarojen Maraton tuolla Kolilla, johon mieheni osallistui. Herätys oli jo ennen neljää aamuyöstä, kun piti ajoissa lähteä ajelemaan paikanpäälle. Itsellä oli tarkoitus vaellella siellä kameran kera ympäriinsä, mutta valitettavasti maisemia ei juuri ollut nähtävissä voimakkaan usvan vuoksi. Jonkin verran tuli kuitenkin käveltyä/kiipeiltyä siellä ja lopun ajasta istuin teetä juomassa hotellin kahviossa. Introvertti -kirja kädessä, niin ei tarvinnut ainakaan hätistellä ihmisiä ympäriltä pois. :'D\nTää oli ihan sairaan siistiä. Pelkään korkeita paikkoja ja tätä en pelännyt yhtään!\nOlin ihan tuhannen fiiliksissä! Tällä mentiin ylös tapahtumapaikalle ja takaisin alas autolle.\nTässä mennään muuten alaspäin, vaikka näyttäisi olevan ylämäki. On jyrkkä alamäki.\nVaarojen maratonhan on polkujuoksutapahtuma, jossa juostaan (tai ne hetket kun voi juosta..) metsässä, juurakoiden keskellä, irtonaisten kivien seassa, kalliolla, pitkospuilla, ja yhdesti jopa ylitetään vesialue soutuveneellä/lautalla. Korkeuseroja on paljon ja erityisen mukavasti viimeiset kolme kilometriä on pelkkää, paikoin jyrkkääkin, nousua. Tapahtumaan liittyvän esittelyvideon voi käydä katsomassa tästä linkistä. Miehen tavoite oli lähinnä suoriutua alle kuuteen tuntiin koko koettelemuksesta ja saapuikin maaliin ajassa 5:50. Eikä ollut tapahtunut mitään loukkaantumisia matkalla, joten hyvinhän se meni! Olin ylpeänä vastaanottamassa uupuneen juoksijan maalissa Gainomaxien kera. Tuon suorituksen jälkeen oli varmasti palkkarinsa ansainnut!\nViimeinen spurtti ennen ihan mutkan takana häämöttävää maalia!\nJa tässä kohtaa tahtoisin kysyä lukijoilta kysymyksen: olisiko kiinnostusta miehen kirjoittamiin raportteihin näistä kisoista, ynnä muihin mahdollisiin juoksuun liittyviin juttuihin? Yleensähän kirjoitan aina näistä jotakin itse, mutta ne on tosiaan kaikkea muuta kuin juoksijan näkökulmia asiaan, saati sitten, että niissä olisi luettavissa mitään itse kokemuksesta. Paitsi katsojan kokemuksesta.. Mieheni voisi siis kirjoitella raportteja kisoista ja kun tuo juoksu on hänen lajinsa niin vahvasti muutenkin, niin aiheesta varmaankin liittyisi satunnaisesti kaikenlaista juttua. Hän voisi olla sellainen satunnainen vieraskirjoittaja. :) Tiedän, että ainakin jotkut lukijoistani harrastavat juoksua, jotkut enemmän ja jotkut vähemmän. Itse luen aina innokkaasti juoksujutut ja kisarapsat toisten blogeista, jotka semmosia kirjoittavat, koska näen sitä lajia niin läheltä, vaikka itse en sitä harrastakaan. Jos kiinnostusta löytyy, niin tästä Vaarojen Maratonista voisi mahdollisesti tulla jonkinlainen rapsa.\nJa koska innostuin asiasta entistä enemmän, voisin tiedustella myös halukkuutta kysymyksien esittämiseen (miehelle siis), joihin hän sitten vastailisi. Olisiko sellaista? Anonyymit lukijat voisivat halutessaan lähettää kysymyksensä sähköpostiini, mikä löytyy profiilini takaa, sekä tuosta sivupalkista vasemmalta. Sinne saa muutenkin lähettää postia, ihan mistä syystä vaan. Vaikka mielipiteitä tästä aiheesta! Mieheni voisi tehdä vaikka itsestään sellaisen esittelypostauksen, johon voisi sitten esittää kysymyksiä. Nämä on kyllä vaan mun suunnitelmia, ei hänen. :D Tuo rapsojen kirjoittaminen oli tosin meidän yhteinen idea, joten ainakin sellaista voisi olla luvassa, jos kiinnostusta niiden lukemiseen löytyy mun lukijoistani. Loput oli mun omia ideoitani, joita en ole häneltä vahvistanut. :')\nJa saa myös sanoa ei. Otan sen huomioon tai olen ottamatta. :D\nOli muuten aikamoinen sumu muuallakin kuin Kolilla. Tällaisessa näkymässä ajettiin sinne.\nSitten viikon ruokajuttuihin. Jotain olikin jo viime postauksessa, jossa kerroin viimeaikojen ruokarakkauksista. Joitain muita tässä:\nMuussia ja parsakaalia.\nMuussia ja parhausvihannessekoitusta pakkasesta.\nKeitettyä perunaa ja parhausvihannessekoitusta.\nPizzaa taas, koska viikonloppu! Samaan tapaan kuin aiemmin, mutta halloum vaihtui miehen pyynnöstä vuohenjuustoon. Oli ihan hullunhyvää!\nJa koska eilinen meni ihan eväspohjalta (rahkaa, riisikakkuja..), teki ihan tajuttomasti mieli perunaa (yllättäen :DD) kun pääsi illalla kotiin! Siispä heitettiin uuniin ristikkoperunat ja syötiin ne ahnaasti naamoihimme (kuva ei ollut kaunis, siksi sitä ei ole nähtävillä.. :D) ja silti mulle jäi karmaiseva perunahimotus. Söin siis vielä iltapalaksi myöhemmin tämän:\nPäivän rahkakiintiö oli täynnä, päivän perunakiintiö vasta tämän myötä.. Iltapalarahka vaihtui siis iltapalaperunaan, taisi tytön tehdä vähän hiilaria mieli. Kerrankos sitä. Tää ei varmaan toistu enää koskaan.\nSiinäpä se viikko sitten. Kertokaahan mielipiteitä ja ajatuksia tuosta miehen kirjoittelusta, ootan intopiukeana! Kyllä niin tykkäisin laajentaa tätä blogia tuohon suuntaan, ja uskon, että monelle ne kirjoitukset olisivat kovasti mielenkiintoisia ja hyödyllisiä. Vai ei? Puhu nyt, tai vaikene iäksi!\nTunnisteet: iltapala, jalkatreeni, juokseminen, juoksu, kasvisruoka, kevyt viikko, lifestyle, lihaskipu, treeniviikko\nMinna 5. lokakuuta 2014 klo 19.35\nOi, tuolta hissistä oli varmaan ihanat maisemat! :) Tuo maraton kuullostaa hurjalta suoritukselta, siis itsessäänkin jo, mutta että tuollaisessa maastossa. Kyllä varmasti loppunousujen jälkeen hapottaa! :D En ole niinkään juoksija tyyppi (tylsää!:D) mutta lukisin kyllä mielellään miehesi mietteitä tuosta! Ja mikä jottei muutakin tekstiä!\nBobby Jean / Heidi 6. lokakuuta 2014 klo 18.42\nHissistä tuli katteltua lähinnä alaspäin ja ihmeteltyä, että miten sitä onkin niin korkealla, eikä pelota yhtään :D Ei ole siis juuri minkäänlaista tietoa miltä maisemat näytti! :D Tosin usva piti ison osan maisemista pimennossa muutenkin.\nHienoa, että kiinnostusta löytyy noihin rapsoihin ja ehkä muihinkin, vaikka et juoksija olekaan. En minäkään. :')\njaanaba.fitfashion.fi 5. lokakuuta 2014 klo 19.46\nOnnittelut miehelle! Vastaukseni kysymykseesi on notta todellakin kiinnostaa juoksijan raportit! =D Ja raporttien lisäksi treeneistä kirjoittamiset kans.\nBobby Jean / Heidi 6. lokakuuta 2014 klo 18.43\nMulla oli vähän sellainen mielikuvakin, että sää voisit noista teksteistä tykätä. :D No niitä on tulossa nyt sitten ihan oikeesti!\nMinttu 5. lokakuuta 2014 klo 20.26\nKyllä kiitos juoksurapsoja. Ja etenkin polkujuoksusta, jos miehesi alkaa sitä nyt enemmänkin harrastella. Ja onnea kuuden tunnin alituksesta.\nBobby Jean / Heidi 6. lokakuuta 2014 klo 18.45\nPolkujuoksu taitaa jäädä ehkä vähän satunnaisemmaksi kuin nuo katuversiot, kuten tähänkin asti, mutta eiköhän niitä tule jatkossakin aina silloin tällöin. Kyllähän jokaiselle juoksukaudelle yksi sellainen ainakin mahtuu. ;) Onnittelut menivät perille!\nBigblue 5. lokakuuta 2014 klo 20.32\nLoistava idea jos miehelläsi jaksamista satunnaiseen kirjoitteluun riittää! Täällä luetaan juoksemisesta innolla :)\nJee mää kanssa innostuin asiasta tosi kovin! Kiva, että muutkin! :)\nEikku 5. lokakuuta 2014 klo 20.49\nJoo, minäkin lukisin kyllä mielelläni juoksujuttuja, jos hänellä on aikaa kirjoitella :). Mun miehen veli oli muuten tuolla samaisella maratonilla, aika 5.26. Se on vasta tänä vuonna juossut ensimmäisen maransa, ja nyt niitä on kertynyt suht lyhyessä ajassa jo kai neljä kappaletta.. hiukan hirvittää moinen tahti. On siis kyllä juossut pitkiä lenkkejä jo useampia vuosia.\nHatunnosto miehellesi tuon suorittamisesta, pitää olla pikkuisen tärähtänyt kyllä kun noihin lähtee :D.\nBobby Jean / Heidi 6. lokakuuta 2014 klo 18.47\nAikaa tuntuu olevan, kun ensimmäinen teksti on jo viilausta vaille valmis. Eiköhän jo huomenna ole rapsaa tulossa! :)\nAika hurja kaveri tuo miehesi veli, innostus selkeästi vienyt mukanaan. Onneksi kisajuoksukausi alkaa vedellä viimeisiään näillä leveysasteilla, pääsee rauhoittumaan välillä. ;)\nJa kyllä, pikkasen täytyy viirata päässä. :D\nEmilia 5. lokakuuta 2014 klo 21.06\nJoo, juoksujutut kiinnostaa ja varsinkin raportti tuosta Kolin tapahtumasta olisi jännää luettavaa! :) Ite (ex-)suunnistajana oon kovasti kiinnostunut lukemaan varsinkin noista maastossa juoksemisista.\nBobby Jean / Heidi 6. lokakuuta 2014 klo 18.49\nRapsaa tästä kisasta on luettavissa mitä ilmeisimmin huomenna, eli toiveesi toteutuu! :) Maastojuoksu on kyllä mielenkiintoinen laji. Jos itse juoksisin, juoksisin nimenomaan tällaisia. Kaduilla meno ei oikein ole mun juttu laisinkaan. Vaikka ei juoksu muutenkaan ole, niin sitäkin vähemmän katujuoksu. :D\nStay with me evelyn 5. lokakuuta 2014 klo 22.05\nJoooo juoksu jutskat just jees!!!:)\nJeeeee tulloo tulloo! :D\nMinskuliina 5. lokakuuta 2014 klo 23.33\nJoo todellakin kiinnostaa juoksujutut. Villi idea, jota en sun ajatellut esittävän ikinä! Siipalle onnittelut mahtavasta juoksusta.\nBobby Jean / Heidi 6. lokakuuta 2014 klo 18.50\nTää olikin jännä, että ei ole oikein koskaan tullut mieleenkään, kummallekaan. Ja nyt sitten tuli, täysin yhtäaikaisesti! Aika oli selkeästi kypsä tälle. :')\nMay 6. lokakuuta 2014 klo 12.07\nJoooo kaikki kiinnostaa! :D antaa tulla vaan.\nBobby Jean / Heidi 6. lokakuuta 2014 klo 18.51\nToiveesi on kuultu ja se toteutuu! :D\nNici 6. lokakuuta 2014 klo 12.54\nMuakin kiinnostas juoksujutut. Tän lisäksi hän vois kertoa esim. millasissa erilaisissa maratooneissa on käynyt, tyyliin pari riviä kiinnostavimmista. Ja ensimmäisestä aina kiinnostaa kuulla, miten meni, jäikö matka kesken, tuliko ennätyksiä :D Ja koli aiheena ois tosi mielenkiintonen. Musta säkin kerrot ihan yleispätevästi tässäkin, mut välillä sellaset extrapostaukset ois kivoja.\nBobby Jean / Heidi 6. lokakuuta 2014 klo 18.53\nHei tääkin toive toteutuu, sillä mietittiinkin jo sellaistakin postausta, jossa kävisi läpi ensimmäisestä kisasta lähtien näitä. Ei niistä nyt mitään rapsoja saa aikaiseksi, koska niistä ei voi muistaa enää niin paljoa, mutta muutamalla rivillä pystyy kaikesta kertomaan. Ja datat on tallessa edelleen. :)\nHuomenna pitäisi tulla kunnollista rapsaa tästä viimeisestä kisasta! :)\nNinni (energianurkkaus.fitfashion.fi) 7. lokakuuta 2014 klo 10.29\nKiinnostaa ehdottomasti! :) Ja onnea miehelle hienosta suorituksesta!!\nBobby Jean / Heidi 7. lokakuuta 2014 klo 11.26\nToive toteutettu! ;) Siellä on luettavissa! :)\nElina 7. lokakuuta 2014 klo 13.56\nNo kun kerran kysyit, niin vastaan rehellisesti että ei kiinnosta. En juokse itse enkä ole aiheesta kiinnostunut, ja myös ajattelen että tää on SUN blogi eikä miehesi. :) Mutta jos ja kun miehen postauksia kuitenkin tulee, voin elää asian kanssa ja jättää ne lukematta jos siltä tuntuu. :P\nBobby Jean / Heidi 7. lokakuuta 2014 klo 13.59\nHehe, joo rehellinen pitää olla! Ei kaikkia kiinnosta kaikki jutut. En mäkään lue seuraamistani blogeista niistä lajeista tai aiheista, joista en ole kiinnostunut. Ja niitä kyllä maailmaan mahtuu! Jopa niihin suosikkiblogien antiin. Jättää lukematta vaan niin elämä on helpompaa. :D Sillä jatkossa tää on MUN blogi ja sitten satunnaisesti tuon miehen kanssa! ;)\nRiisipuuro, mikä ei maistu riisipuurolta\nViikko 43: aikaisin paketissa, kevyttä viikkoa koh...\nViikko 42: treenirutiiniparhautta, valoja ja varjo...\nViikko 41: tulevista treenimuutoksista, juusto- ja...\nVieraskynä: Vaarojen Maraton -kisaraportti\nViikko 40: arkoja lihaksia, vaarallisia maratoneja...


Tuirassa järjestetään keskiviikkona 28.4. klo 16–18 ulkokirkkohetki. ”Se on eräänlainen ulkoillen tapahtuva pyhiinvaellus, jossa osallistuja saa mietiskellä virikeaineiston pohjalta ja lopuksi nauttia ehtoollisen”, tiivistää Tuiran seurakuntapastori Kirsi Chen.\nVihkihetki Oulun tuomiokirkossa 21.5.\nOulun tuomiokirkossa voi pitää kätevästi keväthäät vihkihetkessä perjantaina 21.5.2021 kello 14–18.\nKoronatilanne vaikuttaa Oulun seurakuntien toimintaan\nViranomaisten määrittämät koronarajoitukset ovat voimassa 23.5.2021 saakka (päivitetty 14.5.21).\nSurusta valoon -konsertti tuo lohtua sureville\nPyhän Tuomaan kirkossa soivat sunnuntaina 25.4. kello 16 lohdutuksen sävelet surun tielle ja kaipauksen hetkelle.\nMiltä työnteko näyttää koronan jälkeen?\nJohtamisen valmentaja Vesa Nissinen mukaan työelämään syntyy korona-ajan seurauksena uusia käytäntöjä.\nHyväntekeväisyysputiikki DOM kerää äitiyspakkauksia kierrätettäväksi vähävaraisille perheille\nOulun seurakuntien hyväntekeväisyysputiikki DOM Second Hand pilotoi kevään ajan hyväntekeväisyysprojektia, jossa kerätään äitiyspakkauksia kierrätettäväksi vähävaraisille perheille.


Dno KKA: 7115/004/2005\n260 � Aila D�ndar-J�rvisen valtuustoaloite pys�kkikuulutusj�rjestelm�n saamiseksi TKL:n busseihin\nAila D�ndar-J�rvisen valtuustoaloite 10.8.2005:\n�Tasa-arvoisen joukkoliikenteen keskeinen kehitt�miskohde on esteett�myys. Joukkoliikenteen kehitt�misen l�ht�kohtana voidaan samanaikaisesti pit�� helppok�ytt�isyytt� kaikkien potentiaalisten k�ytt�jien kannalta. Joukkoliikenneinformaation laadullinen parantaminen on er�s keskeinen keino joukkoliikenteen helppok�ytt�isyyden kehitt�misess�. Erityisesti n�k�vammaisten kannalta joukkoliikenteen k�ytett�vyyden helpottaminen on toteutettavissa kohtuullisen helposti matkan aikaisen informaation lis�yksell�. Vaikka matkaketjussa ongelmallisia kohtia n�k�vammaisten kannalta on useita, voidaan esteett�myytt� lis�t� ja n�k�vammaisten matkustamismahdollisuuksia parantaa kiinnitt�m�ll� huomiota matkan aikaisen informaation tarjontaan, jonka avulla oikealla pys�kill� tai asemalla poistuminen tulee helpommaksi. Esimerkiksi TKL:n busseissa tulisi matkan edistymisest� ilmoittaa paitsi n�ytt�taulun avulla, kuten joillakin vuoroilla jo nyt tapahtuu, my�skin kova��nisen kautta. T�ten n�k�vammaiset ja heikkon�k�iset tiet�isiv�t, mille pys�kille ollaan kulloinkin tulossa. T�m�n tyyppinen ratkaisu on jo k�yt�ss� mm. Helsingin raitiovaunuissa. �\nTampereen kaupunki on yhdess� liikennelaitoksen ja liikenne- ja viestint�ministeri�n kanssa teett�nyt selvityksen Tampereen kaupungin sis�isen linja-autoliikenteen esteett�myydest�. Selvityksess� tarkasteltiin esimerkkilinjana liikennelaitoksen linjaa 25. Selvityksess� on esitetty konkreettisia toimenpiteit� bussimatkustamisen esteett�myyden lis��miseksi. Selvityksen yhten� kehitt�misehdotuksena matkustajainformaation parantamiseksi linja-autoissa on mm. ett� kokeillaan linja-autoissa automaattista seuraavan pys�kin kuulutusta.\nEsit�n, ett� Tampereen kaupunki ryhtyy tutkimaan mahdollisuutta liitt�� paikannusj�rjestelm��n kytketty matkan edistymisest� ja pys�keist� informoiva kuulutusj�rjestelm� TKL:n busseihin helpottamaan n�k�vammaisten matkustajien orientaatiota ja oikealla pys�kill� tapahtuvaa poisj��mist� sek� edist�m��n esteet�nt� bussimatkustamista.�\nL�hetet��n Aila D�ndar-J�rvisen valtuustoaloite liikennelaitoksen johtokunnalle k�sitelt�v�ksi vuoden 2006 talousarvion laadinnan yhteydess�.\n© Tampereen kaupunki 2005


Blue microphones hinta, alennus ja tarjoukset | Promotheus\nEtusivu / Tuotteet / Blue microphones\nPromotheus tietää jokaisesta alennuksesta, tarjouksesta, mainoksesta ja kuvastosta koskien tuotetta blue microphones. Etsimme parhaat tarjoukset ja kerromme sinulle ensimmäisenä, kun tuote blue microphones on alennuksessa. Täten voit säästää uskomattomia summia viikoittaisista ostoksistasi. Katso, paljonko voit säästää tuotteesta blue microphones tuoreimmista tarjouslehdistä.\nTarkista tuotteen blue microphones hinta suosikkimyyjilläsi\nKatso suosikkituotteitasi, kuten bolle, bonduelle, bonvita, boody, bordeaux, koskevat tarjoukset ja alennukset. Promotheus-sivustolta löydät kaiken samasta paikasta, ja olet vain napsautuksen päässä upeista tarjouksista. Kurkkaa sivustollemme säännöllisesti – parannamme palveluamme jatkuvasti lisäten uusia alennuskampanjoita ja tarjouksia löytääksesi parhaat hinnat!


Päiväkirjamerkintöjä 2019 - Bigin omat\nPahuksen flunssa senkun jatkuu ja jatkuu..... Niistämään joutuu vähänväliä ja päässä humisee. Onneksi kuiva yskä on alkanut helpottamaan, niin että jotain edistystäkin on sentään tapahtunut. Pahinta tässä on se, että tänään on lähdettävä pitkälle lennolle kohti Bangkokia nuhaisena - taatusti korvat menee lukkoon heti kättelyssä.\nKyllä huomaa, että kunto on viikossa päässyt rapistumaan, kun laukkujen pakkaaminenkin on työn ja tuskan takana. Eilen sain jo pakattua osan, mutta välillä oli heittäydyttävä sohvan syliin huilaamaan. Kuntosalillekkaan en ole viikkoon jalallani astunut.\nJouluaattoa vietettiin perinteisesti tyttären perheessä. No ne perinteiset jouluruoat ei nyt kuuluneet ohjelmaan, vaan Teemu oli kehitellyt muunnetut juhlaversiot tutuista jouluherkuista. Toki pöydässä oli myös papan savustamaa lohta ja Sirkan tekemää graavilohta ja sienisalaattia. Ja tietysti kaksosille pitää löytyä pöydästä papan paistamat piirakat munavoilla, nehän kuuluvat niin arkeen kuin juhlaankin.\nMeinasipa jäädä tänä vuonna lasten piparitalkoot pitämättä mummin flunssan takia. Onneksi isosisko Inka pelasti tilanteen ja niinpä meilläkin saatiin piparintuoksua tupaan, kun keittiössä touhusivat lapsenlapset piparitaikinan kimpussa. Inkalla oli oma ammatillinen näkemyksensä Petruksen kauliman taikinan ulkonäöstä - "ihan on kilpirauhasen näköinen". Paistomestarina touhusi nyt vuorostaan pappa - minä yritin pysytellä nuhanenineni kauempana taka-alalla.\nMistä kummasta minä nyt pahimpaan aikaan kehitin itselleni flunssan - rokotettu ihminen? No eihän ne rokotukset suojele ja varjele kaikelta pahalta. Kamala on ollut tauti muutaman päivän. Ei auttanut perjantainen sauna, viinaa en juonut - viiniä kuitenkin, eikä talossa ollut tervaa, jolla itsensä voitaa. Pahinta on lähteä muutaman päivän päästä pitkälle lennolle korvat valmiiksi lukossa. No ehkä tuo pakollinen joulunajan lepo tuo helpotusta elämään.\nTorstaina vielä habitus oli kunnossa ja käytiin nauttimassa pajutallin joulutunnelmasta kahveineen ja korvapuusteineen.\nEi ajanvirtaa pysty pysäyttämään,\nsen kulkua lainkaan hiljentämään.\nVuodet kasvoihimme juonteita piirtää,\nnuoruusvuodet enää muistoissa siintää.\nTänään on kulunut 50 vuotta siitä,\nkun rakkaudenvaloja vannottiin ja\nJa sitä yhteistä taivalta on kuljettu,\njoka jatkuu ja jatkuu........\nFlunssaa pukkaa - siinä se lymyää jo ihan porraspuulla. Sitä nyt tähän hätään olisi vähiten tarvittu. Reissuunlähtöön on enää viikko ja joulukin tekee tuloaan. Tekemistä olisi ihan riittämiin terveellekin kropalle, pakko on jaksaa painaa vähän huonokuntoisempanakin.\nOnneksi viisumien hankkiminen sujui sutjakkaasti tänä vuonna, lieneekö tullut kokemusta riittävästi vuosien varrella. Taksikyyti Bangkokista Hua Hiniinkin on tilattu ja jopa kotiinpalaamistakin ajateltiin ja tilattiin pirssi hakemaan meidät sieltä lentokentälle. Pieni ongelma tuli maksun kanssa, kun iPadilla annoin luottokorttitietoni. Mitään voucheria ei s-postiin ilmestynyt vuorokauteen, joten maksoin tilauksen omalla fläppärilläni PayPalin kautta. Ja kas kummaa, se ensimmäinenkin yritys oli veloitettu luottokortiltani. Onneksi limusiinipalveluun pystyi lähettämään sähköpostia ja nyt ylimääräinen veloitus on hyvitetty tililleni.\nEilen oltiin Sirkan ja Aukin kanssa Hyvinkäällä ravintola Obelixissa lounaalla. Yhä olen sitä mieltä, että sinne kannattaa mennä syömään - hinta-laatusuhde on kyllä niin kohillaan! Mulle olisi riittänyt mainiosti pelkkä salaattipöytä, mutta enpä tietenkään malttanut olla maistamatta pääruokiakin. Niinpä olo oli vielä niin pönäkkä illallakin, että yksi voileipä riitti korvaamaan illallisen.\nEihän kukaan jaksa aina elää terveellisesti - vai jaksaako? Eilen vihanneslautasen syöminen lounaaksi tökki pahemman kerran ja niinpä keksin ehdottaa, että lähdetään "rekiretkelle" Pirttimäkeen, jossa on maailman jättimäisimmät korvapuustit. Kylläpä olikin jouluinen tunnelma, kun vettä tihutti ja pimeys oli sitä luokkaa, että retkeä olisi luullut yölliseksi hämäräajeluksi.\nJipii - sainpa joululahjan nyt jo etuajassa, kun silmiin osui kauppareissulla hauskat tossut. Näilläpä olisikin mukavaa viipottaa pitkin Hua Hinin merenrantahietikkoa - eipä jalkapohjia kuuma hiekka polttelisi! No eihän meillä mitään joululahjoja toisilleen hankita - nämäkin tulivat ihan arjen tarpeeseen, kun nykyisten tossujen kanta on Rudin (tyttären perheen laradorinnoutaja) nirhaama.\nEipä olisi uskonut, että viisumianomusten vienti Thaimaan konsulaattiin kävisi niin näppärästi, kuin eilisen aamupäivän homma suoritui. No autopaikan löytäminen tietysti tuottaa aina ongelmia, mutta menin papereineni yksin hoitamaan asiaa, kun mies jäi pyörimään autolla nurkille. Jonossa oli ennen minua vain yksi kaveri, joten homma hoitui viidessätoista minuutissa. Ja sinnepä tupsahti sattumalta samalle asialle myös Terhi, joka on Hua Hinin tuttuja jo useammalta vuodelta.\nIltapäivällä kokoonnuttiin pikkujoulu-puurojuhlaan Ristinummelle, jossa systeri oli taas leiponut ja keittänyt herkkuja pöytään. "Vanha jengi" oli taas vauhdissa, puhetta riitti niin, että puheenjohtajaa olisi tarvittu jakamaan puheenvuoroja. Kiitos Pepe ja Harri kekkereiden järjestämisestä!\nKaiken muun hössötyksen keskellä on pakko pikkuhiljaa alkaa eläytymään talvikauteen Thaimaassa. Eihän se reissu vielä mitenkään muuten mielessä polttele, mutta kun aikaa lähtöön on enää parisen viikkoa, on viisumiasiat parasta hoitaa ajoissa. Eilisillan väsäsin papereita kasaan ja tänä aamuna sitten ajeltiin Hesaan Lönkalle Thaimaan lähetystöön.\nKyllä on Helsingin keskusta tehty niiiiin "autoilijan paratiisiksi" - sinne lähetystön kulmille kun yritettiin saada auto parkkiin, niin olihan hikinen homma. Vanhaa muistia ajeltiin pitkin Bulevardia ja ajateltiin siitä sujahtaa lähetystön nurkille. No joku oli siihen raahannut kyltin, että vain taksit saa siitä kääntyä. Pakkkohan siitä oli ajaa Manskulle, mutta sama homma se oli sielläkin, ei saa kääntyä ei! Kun pitkän ajan hortoilemisen jälkeen viimein päästiin oikeaan osoitteeseen, niin eihän siellä ollut ainoatakaan parkkipaikkaa. Minä läksin papereineni hoitamaan asiaa, kun mies jäi sinne pyörimään parkkista haeskellen.\nSamalla asialla oli yksi mies, joka rimputteli lähetystön ovikelloa. Turhaa touhua - oveen oli kiinnitetty lappu, jossa luki lähetystön sulkemispäivät. Tänään sattui olemaan "Constitution day of Thailand" - perustuslakipäivä. No ei se minulle niin suuri harmi ollut, kuin sille miehelle, hän kun oli tullut Hämeenlinnasta saakka viisumia anomaan. Itse otin asian huvin kannalta - näinpähän upean Mannerheimintien ja Kaivokadun jouluvalaistuksessa.\nLanttulaatikko on yksi lemppariherkuistani - no sitäpä piti päästä maistamaan itsenäisyyspäivänä, kun miehen kanssa kaksistaan vietettiin "pikkujoulua". Niin ja olihan meillä pieni viljapossukinkkukin, joka paistettiin omassa uunissa joulun tuoksuja tuomaan. Ikkunoihin viriteltiin jouluvalot ja saunomisen lomassa tuijoteltiin takkatuleen. Muuten iltaa vietettiin perinteiseen tapaan - kuinkas muuten kuin linnanjuhlia seuraten.\nEilen kokoonnuttiin isolla porukalla "alataloon" Teemun herkuilla nautiskelemaan. Olipa taas oikein makuelämys!\nHei kyllä minä vielä ihan täysissä ruumiin- ja sielunvoimissa täällä palloilen, tai ainakin itse niin luulen! Itse lienen syyllinen siihenkin, että kiireisen päiväjärjestyksen olen itselleni eläkepäivikseni luonut. No - kukin taaplaa tyylillään!\nViikko on hujahtanut melkeinpä tässä masinani ääressä istuessa. Olen sentään kuntosalille pakottautunut päivittäin. Viime lauantaina oltiin ystävän synttäreillä ja viivyttiinkin ihan pikkutunneille saakka - jaksaa ne senioritkin sentään juhlia joskus.\nEilen käytiin hakemassa terkkarissa flunssarokotus. Onneksi mies sai minut liikkeelle hyvissä ajoin ennen yleisen rokotuksen alkamista - rokotukseen pyrkivien jono oli piiiiiiiitkä. Meillä homma selvisi alle tunnissa. Samalla otettiin myös itsekustannettava pneumokokkirokotus, kun se antaa suojan keuhkokuumetta ja aivokalvontulehdusta vastaan loppuelämäksi. Samalla reissulla käytiin valokuvaamossa hankkimassa kuvat Thaimaan viisumia varten. On se hullun hommaa, kun viisumiin tarvittavan kuvan pitää olla enintään 6 kuukautta vanha. Mielestäni edellisvuonna otetut passikuvat eivät oleellisesti eroa nyt otetuista kuvista. Harvapa ehtii vuodessa vanheta niin paljon, etteikö häntä vuoden vanhasta kuvasta tunnista.\nMaailman paras paikka - KOTI. No on on! Vaikka viihdytään ihan hyvin maailmalla, tuntuu kotiinpaluu aina mahtavalta. Vaika nytkin paluun jälkeen pari päivää olivat niin sumuisia ja hämäriä, osasi niistäkin nauttia kaiken sen auringonpaisteen jälkeen. Eilisen lumisateen jäljiltä puut ovat saaneet kuurapeitteen ja niitä tässä ikkunani takaa ihastelen.\nElämä on palannut entisille raiteilleen. Kuntosalitreenit aloitettiin eilen. Tänään nautitaan saunan ja takkatuvan lämmöstä. Lienenkö iän myötä viisastunut, kun vaa'alle en ole vielä astunut. Kerrankin olen osannut armahtaa itseni!\nTenerifa - Los Christianos\nOlipa luonto koristellut puut kauniiksi yön aikana. Niitä ihailtiin aamulla anivarhain, kun kuntosalille ajeltiin. Hienoa, että ehdittiin saada tämäkin kokemus ennen etelän maille pyrähtämistä.\nTyöntäyteinen on ollut tämäkin viikko. Eilen aloin pakkaamaan laukkuja - uskomatonta, miten siihenkin kuluu aikaa, vaikka osa tavaroista on aina lähtövalmiina vaatehuoneen hyllyllä.\nHuomisaamuna klo 5:30 tulee taksi noutamaan meitä lentoasemalle. Eipä tuo ajankohta paljon hätkäytä, kun olen muutenkin usein neljän aikoihin hereillä. Toiviottavasti unirytmi korjaantuu tuolla etelän yössä!\nMitähän ne insinöörit vielä keksivätkään ja jopa ihan sellaista, jota ei ole osannut kaivatakaan! Muutaman vuoden vanha puhelimeni alkoi näyttää silloin tällöin ihmeellisiä oikkuja, joten sen kanssa en uskalla maailmalle lähteä. Vaivoin onnistuin saamaan Elisan kautta uuden luurin, joka on iPhonen uusinta mallia. Olipa kännykkä niin kysytty, ettei sitä tahtonut saada millään lyhyessä ajassa toimitukseen.\nKaikkia kännykän hienouksia en ole vielä ehtinyt testaamaan, mutta ainakin sisäänkirjautuminen on mielestäni jotain ihan uutta ja ihmeellistä! Enää ei puhelinta aukaistakaan peukalon painalluksella, joka sekin on ihan hyvä ja turvallinen tapa. Nyt tämä uusi luurini tunnistaa minut kasvojen perusteella, kun sen otan käteeni. Tuskin ainakaan lähialueelta löytyy samannäköistä naamaa puhelinta avaamaan, joten tuosta ihmeellisestä kalikasta on tullut todellakin ihan ikioma härveli.\nMihin ihmeen hornankitaan katosi elämästä yksi viikko? No sinnepä sinne! Silmät soikeina olen istunut fläppärin ääressä aamusta iltaan, mutta riviäkään ei ole ilmestynyt tänne päiväkirjaan. Ihan muualla olen sekopäänä touhuillut.\nNo olinhan minä sentään hunningolla lauantai-iltana, kun naapureilta kävi kutsu "Octoberfest-kekkereihin". Ihan uudenlainen kokemus. Naapuritalossa on iso "piilopirtti" alakerrassa, jossa iltaa vietettiin. Viihteestä vastasi kaksi orkesteria ja volyymit olivat mahtavat. Korvatulpat auttoivat tärykalvojen säilyttämisessä, mutta musiikin voima tuntui tärinänä sohvalla istuessa. Kyllä vanha frouvakin viihtyi ihan mainiosti uudenlaisessa ympäristössä.\nVoi voi - ruska alkaa olla takana ja luonto muuttuu ikävännäköiseksi harmaansävyiseksi syysvaipaksi. Ei ihme, että taivaalla lentää yhtenään lintuauroja kohti etelää. Nekään eivät halua jäädä tänne märkään ja pimeään pohjolaan. Paljon näkee pelloilla isokokoisia valkoisia möykkyjä, jotka eivät selvästikään ole mitään heinäpaaleja. Joutsenethan ne siellä huilailee ja kerää voimia pitkälle lentomatkalleen.\nVielä ei itsellä ole ollut hirveää hinkua muuttaa mihinkään, mutta marraskuussa se kaukokaipuu kuitenkin aina iskee. Sen vuoksi siihen on jo ajoissa varauduttu.\nViikonloppuna oli sentään ihan miellyttävä keli, mutta eihän tuonne kosteaan maastoon voi enää millekään termarikahville sonnustautua. Lauantai-iltana kokoonnuttiin tyttärelle yhteiselle aterialle toisten isovanhempien kanssa. Taas oli Teemu loihtinut joitain uudenlaisia herkkuja maisteltavaksi.\nTaitaapa meillä ikäluokkani nuoruuden auringonpalvojilla ilmaantua iholle "muistutus" rusketuksen hankinnan vaaroista. Itse havaitsin oikeanpuoleisten kulmakarvojen joukossa haavauman jo viime helmikuussa, jota hoitelin hydrokortisonilla. Ilokseni sainkin sen paranemaan, joten kuvittelin sen olevan vain joku ihottuma.\nViime toukokuussa se haavauma ilmestyi taas samaan paikkaan. Hydrokortisonilla sain sen välillä paranemaan, mutta sepä ilmestyikin taas uudelleen muutaman päivän päästä. Silloin aavistelin, ettei tämä mitään ihottumaa ole ja parasta on hakeutua lääkärille sitä arvuuttelemaan. Kesäkuun lopulla siitä "ihottumasta" otettiin koepala ja sain tietää, että kyseessä on aurinkokeratoosi (ihosyövän esiaste).\nSain diagnoosin vuoksi lähetteen Meilahden ihotautien poliklinikalle vasta lokakuulle, kun kyseessä ei ollut kiireellinen tapaus. Sen koepalan ottamisen jälkeen ei kulmakarvoissa näkynyt merkkiäkään mistään keratoosista, mutta enpä sitä varattua aikaa kuitenkaan perunutkaan, vaan olin eilen poliklinikalla ihon tarkastuksessa. Vaikkei keratoosia kulmassani ollut varsinaisesti näkyvissä, jäädytettiin koepalanoton kohta -200 asteisella nestetypellä. Samalla tarkastettiin koko keho, eikä mitään ihosyöpään viittaavaa onneksi löytynyt!\nKylläpä toimi homma todella hienosti - pääsin käsittelyyn jo ennen varattua kelloaikaa, eikä itse toimenpidekään kestänyt kuin alle 10 minuuttia.\nHuh huh! "Silloin on tanssittava, kun levy vielä pyörii". Ja kyllä se on viime päivinä pyörinytkin. Muutamaan kertaan olen ehtinyt harkita jo eläkkeelle jäämistäkin, kun tekemistä on tuntunut kertyneen yli oman kestokyvyn.\nTiistaina piti vaihtaa kännykkään uusi sim-kortti, kun operaattori vaihtui yrityspuolelle. Sain Elisalta tekstarin, että vahvituspalvelu on päättynyt, joten siitä päättelin, että sim-kortti täytyy silloin vaihtaa. Kännykän pyytäessä pin-kodia näpyttelin tietysti oman tutun pin-koodini. Ei kelpaa! Kun luulin näppäilleeni sen väärin, pistinpä sen uudelleen. Ei kelvannut vieläkään. Menin OmaElisaan lukemaan ohjeita, jossa sanottiin, että korttia vaihdettaessa käytetään koodina 0000. Sekin meni pieleen, joten sim-kortti lukkiutui, enkä pystynyt korjaamaan asiaa, ennen kuin olin saanut operaattorilta puk-koodin. Onneksi operaattorilla on chatti-linja, jonne voi murheensa pulputtaa, eikä tarvitse roikkua puhelinlinjalla vuoroaan odottamassa. Eilisaamuna sain sitten viimein puhelimeni toimimaan.\nNyt odottelen vielä parin laitteen sim-korttia, jotka olisi pitänyt jo tulla postissa - lieneekö posti ne hävittänyt, kun ei ne ole ainakaan meidän postilaatikkoon ilmestyneet. Tietoturvaohjelmistot asennan vasta sitten, kun olen saanut uuden kännykkäni, joka sekin tuntuu olevan kovin vaikeasti saatavissa kovan kysynnän vuoksi.\nOma lukunsa on tiedostojen siirto Saunalahdelta Elisan-yrityspuolelle uuteen birgitmummu.fi-kansioon. Aikaa vievää puuhaa, joten on parasta aloittaa työt heti, kun sain armonaikaa vain vuoden loppuun. Muutenkin olisi kosolti hommia, kun isänpäivää ja joulua pukkaa - niidenkin työstämiseen pitäisi löytää jostakin aikaa. Eipä ole vapaa-ajan ongelmia - ei!\nNo nyt voi katsoa syksyn virallisesti alkaneeksi, kun muilla mailla talvehtivat pohjoisen asukkaat lentävät etelään muuttolintujen lailla. Näistä muuttajista yksi on ystäväni Merja, joka "teki välilaskun" torstaina matalaan majaamme. Siinä ehdittiin illan aikana päivittää kuulumiset ja haukkua Trumpit ja Johnsonit.\nEilisen viihdykkeeksi keksittiin lähteä ajelemaan Sammattiin "Kasvihuoneilmiöön". Turha reissu siltä osin, kun viranomaiset olivat sulkeneet putiikin ovet, jota siinä ulkopuolella pöllämystyneenä sitten ihmeteltiin. Eihän siinä auttanut muu, kuin turvautua Turun moottoritien varrella olevan Ykköspesän herkkuihin. Tulomatkalla käytiin Klaukkalan kirppiksellä, josta pääsi kalpeaan kasvihuoneilmiön-tunnelmaan. Ja löysinhän minä sieltä punkkulasit ja yhden kirjan kotiintuomisena.\nAuts ja voih! Ensimmäisen kuntosalipäivän jälkeen oli rintalihakset (kainalot) niin kipeät, että jätinpä tänä aamuna salin väliin ja suuntasin yksin sauvalenkille, kun mies reippaana poikana läksi kuntoilemaan salille. Kyllä ehdottomasti tykkään liikkua tuolla luonnossa paljon mieluummin, kuin rehkiä kuntosalilla ja ennenkaikkea kuntopyörän polkeminen ei innosta yhtään. No pakon edessähän siellä jouluu käymään, kun lenkkipoluilla alkaa olla pimeää ja märkää liikkua. Aamulla sää oli mitä miellyttävin, kun matkaan läksin, mutta tulomatkalla tihutteli hiljalleen vettä. Se lienee kuitenkin hyväksi hipiälle, jos kosteus vaikka oikoisi kesäauringon kaivamat juonteet naamasta.\nNyt kun illat viilenevät ja hämärä hiippii nurkkiin yhä varhemmin, on mukavaa viettää iltaa sisällä kodin lämmössä. Lauantaina saatiin illallisvieraiksi "vanhat" ystävät Asta ja Markku, joiden kanssa tavallisesti vietetään kekkereitä marraskuussa Tenerifalla ja tammikuussa Hua Hinissä. Mukavaa on kuitenkin istua iltaa näin kotimaan tunnelmissakin. Mia ja Teemu liittyivät vielä seuraan myöhemmällä illalla, joten sorinaa pöydän ääressä piisasi.\nKyllä aurinko saa ihmeitä aikaan pienen ihmisen sielulle! Olipa niin kaunis syyspäivä, että minäkin väänsin itseni ulos ovesta iltapäivällä (toki aamulenkki suoritettiin normaaliin tapaan jo aamuvarhaisella) ja lähdettiin kukkaisretkelle lähistön puutarhoihin. Käytiin ensin Vantaan Koivuhaassa olevassa Viherpajassa, joka oli yksi suosikkipaikkojamme muutama vuosikymmen sitten. Eipä ole tullut siellä käytyä ihan viimeaikoina. Pahasti on paikka ränsistynyt aiemmasta loistostaan. No pääsihän siellä sentään tropiikin tunnelmaan yhdessä huoneessa, jossa lämpötila, kosteus ja kasvit toivat mieleen päiväntasaajan tuntuman. Säilytetty oli myös japanilainen puutarha, joka oli aikoinaan paikan vetonaula.\nTuusulan kukkatalossa käytiin ihailemassa syksyisiä kukka-asetelmia ja syksyn eksoottisia ruukkukasveja. Olin jo ostamassa pippurikoisoa, mutta sitten löydettiinkin värikkäämpi koristepaprika ruokapöydän koristeeksi.\nSamalla hankittiin ennen todellisten pakkasten tuloa ulko-oven pielen ruukkuihin kanervat, kun kankaiset kauniit kesäkukkani alkoivat näyttää vuodenaikaan nähden jo hiukan nololta.\nIhme, ettei vieläkään ole minkäänlaista hinkua karata lämpimämpään maailman kolkkaan, vaikka aamuisin joutuukin jo haeskelemaan pitkää kalsaria ja hansikkaita lenkille lähtiessään. Ihan mukavalta tuntuu kulkea tuolla raikkaassa luonnossa, kun aamut ovat onneksi olleet tyyniä ja aurinkoisia. Toisaalta syksyn mukanaan tuomat nivelkivut muistuttavat siitä, ettei talvikaudelle varattuja matkoja ole suunniteltu turhaan. Tulehduskipulääkityksellä olen yrittänyt torjua iltaisin kolotuksia ja "kuumeilua".\nTähän asti olen suhtautunut hyvin skeptisesti Melatoninin apuun nukkumatin etsinnässä. Nyt on pakko myöntää, että pari tuntia ennen aiottua nukkumaanmenoa otetut pillerit toimivat. Ehkä aiempi kokeilu ei tuottanut tulosta liian pienen annostuksen takia. Eihän norsullekkaan kannata käyttää pienen päästäisen annostusohjetta.\nIhmeellinen on elämä - ja mummua viedään kuin pässiä narussa! Kolme viikkoa olen joutunut tuskailemaan nettisivustoni ongelmien kanssa. Saunalahti, jonka serverillä suuri osa sivustoni tiedostoja on pitänyt majaa, sanoi sopimuksen irti kesken kauden. Syyskuun alussa havahduin siihen, että sivuilla olevat kuvat ja painikkeet näyttivät pelkiltä hailakoilta raameilta. Onneksi sain armon aikaa tilanteen korjaamiseksi, kunnes viime keskiviikkona sivut olivat taas murusina.\nOngelman korjaaminen ri todellakaan ollut ihan helppoa, kun sain selittää asiaani Elisan asiakaspalveluun useammalle henkilölle. Niinpä viimein keksin kirjoittaa tarjouspyynnön heidän yritysasiakaspuolelleen, josta eilen soitti mies, joka ymmärsi mistä on kysymys. Tottakai he ottavat minut asiakkaakseen ja hoitavat tarvittavat siirrot, niin ettei minun tarvitse enää niistä huolta kantaa, mutta ensin minun on ilmoitettava toiminimeni kaupparekisteriin.\nOlen jo aiemmin rekisteröinyt yritykseni verottajan rekistereihin, mutta kaupparekisteriin en "BirgitMummu" toiminimeä ollut ilmoittanut. Niinpä sitten eilen sivustostani tuli virallisesti yritys, kun työllä ja tuskalla sen rekisteriin pakersin.\nNyt minulla on Elisalla oma yhteyshenkilö, johon voin olla suoraan yhteydessä kaikissa puhelin- ja tiedonsiirto-ongelmissani!\nKello käy neljää aamuyöllä ja työhuoneeni ikkunasta loistaa jo valo aamun pimeyteen. Taas on kaalissa kihinää ja lyhkäsillä yöunilla mennään. Vaikka illalla on otettu ihan rennosti, eikä telkusta olla kaivettu mitään hiuksia nostattavaa jännitystä, ei unen syliin vaipuminen ota onnistuakseen. "Maajussille morsian" ja "Kokkisota" eivät varmasti herätä niin kiihkeitä tunteita, että nukkumatti niitä säikkyisi. Siispä puolenyön aikaan telkkari kiinni ja nukahtamista odottelemaan. Parin tunnin unien jälkeen olen taas hereillä. Mieskin siinä heräilee ja tuumailee, että pitäisköhän nyt soittaa sinne Elisan asiakakspalveluun, niin ei varmaan olisi ruuhkaa. Yhdessä siinä sitten pohditaan netin teknisiä ongelmia - keskellä yötä!\nIhmeellinen on tämä digitaalinen maailma pienen ihmisen aivojen pohdittavaksi! Eilisaamuna mies ahersi tulostinongelman kanssa, kun miltään vehkeeltä ei saatu paperia tulostimesta putkahtamaan. Hämmästykseni oli suuri, kun päivällä tulostin alkoi yhtäkkiä siinä vieressäni kohisemaan ja sieltähän ne tulivat kolme viikkoa sitten tulematta jääneet paperit, joita en lomallelähtiessä ehtinyt jäädä tulostimesta kaivelemaan. Parempi myöhään, kuin ....\nSiis meillä on ratkiriemukas päivä alkamassa, kun zombina yritän saada jotain järkevää aikaiseksi. No huilataan sitten joskus vanhainkodissa!\nOn se merkillistä, miten mukavuudenhaluiseksi ihminen lomallansa muuttuu! Kotona on ehditty olla jo monen monta päivää ja kuntokuuri olisi pitänyt saada alkamaan, mutta kovin tuntuu nihkeältä. Ruoka- ja juomakulttuuri on sentään saatu raiteilleen, mutta liikunnan osalta on paljon petraamisen varaa. Eilisaamuna oltiin sauvalenkillä ensimmäistä kertaa, mutta tänä aamuna luonto näyttää niin kostealta, ettei tuonne kukaan edes kattiansa ovesta työntäisi. Täytynee hankkia kuntosalikortit, kun ennustettavissa on, ettei kelit tästä eteenpäin suosi ulkoliikuntaa.\nOnnellista on, että kahden viikon reissulla saadut parin kilon rasvat on melkein jo sulateltu. No ehkä ne kilot eivät nyt ihan kokonaan rasvaa liene olleet, vaan nestetasapaino on kotiinpalattua korjaantunut normaaliksi.\n28.8.2019 - 10.9.2019\nVarhainen aamu alkaa valkenemaan. Auringonvalo erottuu juuri ja juuri horisontissa, sitä katselen huoneeni ikkunasta tässä fläppärini ääressä istuessani muiden vielä vedellessä makoisia hirsiä. Pian tohina kuitenkin alkaa, kun koko porukka valmistautuu reissuun lähtöön. Pikaisen aamiaisen jälkeen kamat autoon ja nokka kohti Naantalia, josta "purjehditaan" Ruotsin puolelle Kapelskäriin Finnlinesin "rahtilaivalla".\nYstävät Leena ja Esko tulivat meille eilispäivänä ja heidän kanssaan reissuun lähdetään. Lomanalkajaisiksi saatiinkin viettää mukavaa iltaa patiolla, kun ihmeellinen lämpöilmiö rantautui kuin tilauksesta tätä odotettua seikkailuun lähtöä ilahduttamaan. Päivällä käytiin Koiramäen pajutallissa kaffeella ja komeaa aapiskukkoa ihailemassa.\nKirjoittelen reisussa tätä blogiani sitä mukaa, kun vauhdikkaassa menossa kerkiän ja jaksan. Ehkä sieltä reissusta muutama fotokin tulee otettua.\nMuotoni mun mustenevi joskus tässä digimaailmassa! Sain mobiilipankkiini hyväksyttäväksi syyskuun alussa erääntyvän lisäveron (mätkyt). Mitään uutta verotuspäätöstä en ole postilaatikkooni saanut, eikä "OmaVerostakaan" sellaista löydy. Olen kyllä tietoinen, että lisämaksua on tulossa, mutta aika hurjalta tuntuu maksaa sellaista maksua, kun ei tiedä mihin se perustuu. No pitääpä soittaa verottajalle ja ihmetellä luuriin moista menettelyä!\nKun yritin nyt aamulla päästä omaan verkkopankkiini, sain kolme kertaa vastauksen, että tunnusluku ja salasana eivät täsmää, vaikka olin kirjautumassa mobiiliavaimella, enkä mitään salasanaa ollut siten näytölle tunkemassa. Vasta neljännellä yrittämällä pääsin pankkiin sisään.\nHirvittää mitä tästä kaikesta tuleman pitää - etenkin, kun Thaimaahan ollaan talvella menossa pariksi kuukaudeksi, eikä siellä ole tähänkään asti noiden digitaalisten yhteyksien kanssa ollut helppoa. Huh huh!!!\nMuuten on elo ollut mukavaa, kun kesäiset kelit ovat hellineet ja sen myötä on voitu jatkaa "ulkoruokintaa" termarikaffeilla luonnossa. Lauantaipäivää vietettiin Jarnan ja Hessun mökillä Pusulassa.\nSadekuurojen lomassa pystyy hyvin vielä nauttimaan Suomen suvesta. Tiistaina oltiin ensimmäistä kertaa tänä kesänä eväsretkellä Porkkalanniemessä, mutta lempipaikkaani Lähteelään ei tohdittu sadekuurojen pelossa lähteä talsimaan, vaan tyydyttiin parkkipaikan lähellä olevaan ruokailukatokseen. Tytöt Inka ja Tinja ja Rudi-koira tekivät meille seuraa.\nHienoa, että löytyy täältä kotiseudulta mukavia paikkoja, joissa ei vielä olla lapsenlasten kanssa käyty. Tänään auton takapenkille istahtivat nuoret neidot, joiden kanssa oltiin sunnuntain iltapäiväkahveilla Koiramäen pajutallissa. Aivan ihastuttava paikka peikkometsineen, kaneineen, kanoineen ja kukkoineen. Siinä kahvitellessa saatiin ihailla myös lentokoneiden "vatsoja", kun laskeutumisreitti sattui tänään olemaan ihan siinä matalalla päidemme yläpuolella.\nVIELÄ ON KESÄÄ JÄLJELLÄ ..... tänäänkin auton lämpömittari näytti 23 astetta, kun termarikaffeelle ajeltiin Pääkslahden rannalle. On se vaan kummaa, että se syksyn tunne hipii tajuntaan jo elokuun puolella, vaikka ilma olisi kuinka kesäinen hyvänsä. Eipä näkynyt ketään järvessä pulikoimassa tuollakaan, vaikka sään puolesta sitä olisi voinut kuvitella.\nElämä on alkanut palata normaaleille urillensa, kun kansa on aloittanut arkisen aherruksensa. Enää ei kuljeta aamulenkillä keskellä katua, kun työhönmenijät ja koululaiset siellä sukkuloivat ajopeleineen. Jonkun turvafirman mieskin ilmestyi jo kotiovellemme hälytysjärjestelmää kauppaamaan - keväällähän niitä luulisi menevän paremminkin kaupaksi. No tämä meidän miespä keksi kertoa, että ei me sellaisia laitteita tarvita, kun ollaan niin paljon poissa kotoa, eikä meillä ole mitään varastettavaakaan! Myyjä meni moisesta lohkaisusta niin hämilleen, että vastasi tuohon vain "asia selvä", eikä jäänyt asiaa sen enempää inttämään.\nPäivät miltei karkaa käsistä ja iltaisin tuntuu, että juurihan minä täältä sängyn pohjalta olen kömpinyt ylös. Lapsiperheen arkea on eletty - me kaksi vanhaa varista! Vielä pari päivää ollaan varavanhempina ja vastataan tästä suurperheestä.\nViime lauantaina ajeltiin kahdella autolla Lammille, kun koko porukka ei yhteen autoon mahtunut. Kätevää olisi omistaa sellainen pikkubussi, johon nämä melukylän lapset voisi sulloa, kun liikkeelle lähdetään, koiraakaan unohtamatta. Kylläpä tulikin valittua oikea päivä visiitille, kun voitiin viettää aikaa aurinkoisella pihamalla; eilinen sunnuntaipäivä olikin sitten jo huonompi sateineen ja pilvineen.\nEilen meillä alettiin elää suurperheen elämää, kun tytär ja vävy lensivät lomalle Duprovnikiin. Onhan se miehelle hiukan haasteellista, kun keittokattilasta pitää riittää syötävää seitsemälle hengelle normaalin kahden hengen talouden sijaan. Helppoahan näiden hoitaminen muuten on, kun ovat kaikki ihan omatoimisia. Eikä poikien kuskaaminen harrastuksiin ole mitenkään vastenmielistä, kun muutenkin huristellaan autolla sinne tänne.\nIltaisin on sitten matkailtu maailmalla iPadilla ja karttakirjoilla, kun syyskuulle aiottu automatka siirrettiinkin jo elokuun loppupuolelle. Laivaliput Ruotsiin on jo tilattu ja parin yön hotellivaraukset tehty. Suunnitelmat ulottuu nyt Tansakaan saakka, mutta loput mennään fiiliksellä. Eikä kotiinpaluupäivää ole lyöty vielä lukkoon - mennään minne tuuli kuljettaa ja palataan sitten, kun siltä alkaa tuntumaan.\nPerjantai-iltana kokoonnuttiin joukolla viettämään tyttäremme Mian synttäreitä ja herkuteltiin Teemun valmistamilla hampurilaisilla ja synttärisankarin itsensä valmistamalla kakulla.\nVielä on kesää jäljellä, vaikkakin aamut ovat jo syksyisen viileitä. Aamulenkille lähtiessä jouduin jo kaivamaan hansikkaat käsiin, kun lämpötila jäi alle kymmenen asteen. No päivällähän tarkenee käydä vielä termarikaffeella, kun aurinko lämmittää eväsretkeläisiä. Lauantaina leipäsiään syötiin Myllylammella. Elien sunnuntaina vietiin nuoret neidit korvapuustikahveille Pirttimäkeen.\nElämän kohokohtia # Seitsenkymmenluvun alkupuolella nuoripari Ahokkaan perheeseen odotettiin uutta perheenjäsentä. Helteisenä elokuun ensimmäisen päivän iltana ystäviä ja sukulaisia oli kokoontunut isännän synttäri-mansikkakakkua nauttimaan Konalan kaksioon. Hyvin jaksoi emäntä suurine massuineen hoitaa tarjoomukset ja mukavaa oli istua iltaa isolla joukolla. Aamuvarhaisella tuli lähtö Naistenklinikalle. Olisihan tuo saanut tapahtua jo vieraiden lähdettyä, niin olisi se synttärilahja-prinsessa ilmestynyt maailmaan saman vuorokauden aikana. Nyt olin kymmenen tuntia myöhässä sen hankkeen kanssa. No onhan siinä se etu, että nyt niitä synttäreitä voidaan viettää parinpäivän putkena!\nVoi että osaa olla taivaallisen hyvää - Lidelin paistopisteestä ostoskärryyn sujautetut korvapuustit!!! Todella harvoin, tuskin koskaan olen näihin sortunut, mutta eilen oli spesiaalipäivä, kun niitä Koskenmäen rannalla nautittiin kahvin kanssa. Kun lounaaksi miehen valmistamaa tonnikalasalaattia nautittiin oman kotipöydän ääressä, oli termari-päiväkahville keksittävä jotain mussutettavaa. No ehkä pala ruisleipää olisi ollut paljon terveellisempää, mutta kuka nyt jaksaa olla aina vahtimassa eväidensä kalorimäärää. Ehkä palaan ruotuun taas sitten ensi viikolla - tämä loppuviikko menee pienen juhlakauden merkeissä, kun perheenjäsenillä on merkkipäiviä.\nOn se hyvä, että nuo helteet jo hellittivät! Kyllä se on selvästi vanhuuden merkki omalla kohdallani, kun tuollaisia suustani päästelen. Joskus historian hämärissä ei auringon paahtava kuumuus mitenkään häirinnyt elämää - pikemminkin päinvastoin! Sinne vaan tantereelle heittäydyin jokaista auringonsädettä pyydystämään, oli sitten miten kuumaa tahansa. Nyt tuo viikonlopun helle ottikin mehut naisesta, eikä aurinkoon tehnyt mieli mennä istuskelemaan - puiden varjossa eväitämme nautimme Eriksnäsin rannassa.\nTänään olikin sitten jo niin viileää, että hyvin jaksoi istua marjapuskissa verkkareihin pukeutuneena. Onneksi tuohon säätilaan tuli yli kymmenen asteen korjaus, että voitiin hoitaa kesän vitamiinisato talteen ennen kuin linnut olisivat pistelleet mustaviinimarjat poskiinsa.\nEhdinpäs heittää talviturkin, ennen kuin Jaakko heitti kylmän kiven vesiä jäähdyttämään! Pitäisiköhän tuokin kansanviisaus päivittää nykypäivään? Ei ole tainnut noihin vanhankansan viisauden aikoihin olla ilmastonmuutoksesta vielä tietoakaan, kun jo heinäkuussa vesien jäähtymisestä on horistu. Kyllä ainakin tänä viikonloppuna nuo rantakivet ovat koko maassa ilmatieteenlaitoksen mukaan pikemminkin kuumia kiviä.\nEi ihan hellelukemiin päästy parin päivän mökkireissulla Outokummussa. Sitäkin kuumempaa oli saunan lauteilla, josta pujahdettiin useaan otteeseen vilvoittavaan veteen.\nKivaa oli mökkeily ystävien, Leenan ja Eskon kanssa rauhallisella rannalla, kun kesä oli vielä kukkeimillaan. Kiitokset emännälle ja isännälle mukavasta seurasta ja maukkaista pöydän herkuista!\nVähiin jäi viikonloppuna liikuntaharrastukset, kun lauantaiaamuna sängystä nousu ei sujunutkaan gasellin notkeudella. Ei käynyt edes mielessä aamulenkille lähtö, niin kipeeltä tuntui ristiselkä. Olisiko jokapäiväinen runsas liikkuminen ollut liikaa fysiikalle? Viime viikolla mittariin kertyi 79 tuhatta askelta, josta kertyi kilometrejä 58. Keskimääräinen päivän taapertaminen tuosta laskettuna on 8,2 km. Ei mikään kovin huono suoritus!\nSunnuntaina hoidettiin liikkuminen autolla, kun käytettiin lapsenlapsemme Inka lounaskahvilla Loviisassa.\nOn asioita, joita ei ajanhammas pysty nakertamaan. Se todettiin taas eilisiltana, kun istuttiin iltaa nuoruudenaikaisten ystäviemme, Erjan ja Riston kanssa ja juttu kulki yhtä hauskasti, kuin muutamaa vuosikymmentä sitten. Kyllä nämä ystävien tapaamiset ovat sitä elämänsuolaa, jotka antavat potkua elämän arjen keskelle.\nVaikka ulkona olikin eilen lämmintä ja aurinkoista puolen päivän aikaan, päätettiin kattaa lounas-voileipäpöytä sisätiloihin, kun oli sovittu Sirkan ja Aukin kanssa visiitistä. Juuri kun alkukesän siitepölyryöpystä on selvitty, ovat koivut alkaneet varistaa runsain mitoin siemeniään ja pation pitäminen siistinä alkaa olla haasteellista. Sen lisäksi meillä on vielä riesaa meteliä pitävistä varsinaisista "laululinnuista", kun talon nurkalla olevaan jalokuuseen on harakkapariskunta perustanut kotinsa. Että osaavatkin pitää pahaa meteliä ja ruikkivat valkoisia jätöksiään pihakeinun selkänojalle. Pitäisiköhän keksiä joku variksenpelätin huitomaan keskelle patiota?\nLaatuaikaa lapsenlasten kanssa - eilen tyttöjen vuoro olla auton takapenkin matkaajina. Kauniissa aurinkoisessa säässä tehtiin kiertoajelu "isolla kirkolla" Kaivarin rannassa, Eirassa ja Kauppatorin laidassa. Lounaskaffeelle ajeltiin Vuosaareen, Kahvila Kampelaan.\nRentouttava lomapäivä eilen, joskin miehen oli ponkaistava aamulla anivarhaisella siirtämään autoa toiseen parkkipaikkaan! Hiljalleen ajeltiin Otepäähän ja Pyhäjärven maisemiin, jossa vuosia sitten on vietetty mukavia hetkiä eri kokoonpanoissa ystävien kanssa. No pitihän meidän tietysti pistäytyä Latvian puolella Valgan kylässä siellä nimeltämainitsemattomassa alkomahoolipuodissa, jossa hinnat ovat ihan muusta maailmasta, kuin omassa Alkossamme. Jotain pientä viinipönikkää oli ihan pakko saada takakontin täytteeksi!\nKolea ilma oli varmaan syynä, kun kävelykadulla meno oli todella hiljaista. Tämän hienon kadun tunnelman haluaisin kokea lämpimänä viikonlopun iltana, kun kansaa on liikkeellä nauttimassa katusoittajien musisoinnista ja kuppiloiden herkullisista viileistä juomista.\nUusi matkustajakokemus laivamatkalla Tallinnaan. Eipä valittukaan tavanomaista reittiä isolla laivalla Helsingin keskustasta, vaan uusi yhteys Vuosaaresta Muugaan, joten vältyttiin kahden suurkaupungin ikäviltä ruuhkilta. EckeröLinen rahti/matkustajalaivaan mahtuu vain 366 matkustajaa, eikä laivaan pääse kuin omalla autolla. Miellyttävän rauhallinen tunnelma oli laivalla - ei karaokea eikä bingoa. - MUTTA perillä Muugassa kohdattiin vanha neukkumeininki! Laivalta valtatielle pääsy kesti 50 minuuttia, kun satama-alueella jostain ihmeen syystä viritetty liikennevalo viivästytti matkaan pääsemistä. Ikinä en ole nähnyt moista viritystä - vihreä valo paloi 5 sekuntia, jolloin vain yksi auto pääsi luiskahtamaan liikenteen sekaan ja varmemmaksi vakuudeksi oli odotettava vielä puomin nousemista, jota oli vahtimassa yksi virkailija. Syy tähän menettelyyn ei meille ehtinyt aueta pitkällä miettimiselläkään!\nPerillä Tartossa saatiin taas ihmetellä majapaikkaan pääsyä, kun navigaattori ilmoitti, ettei sinne pääse ihan pihaan saakka. No sinne lähelle nyt joka tapauksessa tungettiin ja mies jäi autoon kytikselle, kun itse läksin etsimään jotain luukkua, josta asunnon avaimet olisi saatavissa. Talo oli remontissa ja huputettuna, joten mitään respan kylttiä ei sieltä ollut löydettävissä. Yhden rapun etsiskelin neljänteen kerrokseen saakka - tuloksetta (tulipahan hyötyliikuntaa mittariini). Mies soitti majoittajalle ja sai ovinumeron, jolle sitten toiveikkaana suunnistin. Voi itku - respassa jouduin täyttämään sisäänkirjoituslomakkeet meidän kummankin osalta (miksi ihmeessä - heillähän oli jo tarvittavat tiedot jo bookingin-varauksessa). Vähän epäilyttävältä tuntui koko majoituspaikka, kun (varovsti arvioituna) porraskäytävät eivät ihan vastanneet omaa mielikuvaa paikasta.\nJotain syötävää ja juotavaa piti vielä käydä hankkimassa varastoon, kun aamiaistarjoilusta ei ollut ihan tarkkaa kuvaa. Kassalla hemmetin varashälytin alkoi piipata, kun ostoksia olin hihnalta pakkaamassa kassiin. No tämähän tästä täydellisestä päivästä enää puuttui! Ihan ystävällinen naisvartija tuli tekemään tarkastusta. Kun vaatteitani "harjattiin", kävi ilmi, että caprieni saumassa oleva varashälytin oli poistamatta! Hemmetti - olin unohtanut leikata sen pois caprit hankittuani. No nytpä vartija saksi sen pois, joten varassyytteitä ei ainakaan se läpyskä enää aiheuttaisi.\nEhkä uusi päivä näyttää paremmat kasvonsa - nyt lähdetään syömään, päivän kurjaa karmaa uhmaten!\nKesäksi ne tätä luonnehtii, vaikkei lämpötila ainakaan aamuisin siihen oikeuttaisi. Oli miten oli, ulkomaille ei kaikesta huolimatta lähdetä höntyilemään! Paitsi nyt huomenna lähdetään parin päivän reissulle Tarttoon, muta sitähän ei miksikään ulkomaanreissuksi lasketa.\nKyllä täällä Klaukkalan seitsämäntoistatuhannen asukkaan taajamassa tuo kesälomakausi näkyy selvästi. Mihin lieneekään piiloutunut heinäkuuksi työikäinen väestö, kun kovin on hiljainen tämä meidänkin kulmakunta. Tämän aamun lenkilläkin vastaan tuli vain muutama auto, yksi koiranpissattaja ja törmäsinpä sattumalta "vanhaan" ystäväämme Tinkkuun, joka oli aamutakissaan noutamassa aamupostia. Niin - ihan yksin aamulenkkiä taivalsin, kun miehen selkä ei sitä tänä aamuna kestänyt - onneksi pääsee tänään "niksauttajalle", aika on varattu "Kunto Karppiselle", kuten niin monta kertaa aiemminkin. On se ihme, miten voikin moinen vaiva iskeä aina heinäkuussa!\nKuva viime sunnuntailta meidän patiolta ukkoskuuron jälkeen\nNo nytpä löytyi meidän vitriinistä aarteita, jotka on sinne unohtuneet vuosikymmeneksi (ainakin)! Joskus vuosia vuosia sitten on tullut hankittua kissapulloja jostain matkoilta, joiden sisältö on jäänyt käyttämättä. Niinpä päätin laittaa yhden kissan jääkaappiin jäähylle ja testata miltä tuo sisältö mahtaisi näin pitkän säilytysajan jälkeen maistua. Yllätys yllätys - viini ei maistunutkaan etikalta, niinkuin olin epäillyt, vaan lähinnä tuli mieleen Moscatel, jota Alkon sivu luonnehtii meripihkanruskeaksi, makeaksi, sitruksiseksi, appelsiininkuoriseksi, rusinaiseksi, hunajaiseksi, kevyen kukkamaiseksi ja teemäiseksi. Epäilen, että alunperin viini on ollut ihan tavallista valkkaria, joka on nyt vanhetessaan parantunut.\nNyt rupesi kunto kohenemaan! Eilisaamuna oltiin ensimmäistä kertaa testaamassa Klaukkalan Tornimäkeen rakennettuja kuntoportaita, vaikka portaat ovat olleet käytettävissä jo maaliskuun alusta alkaen. Noiden 338 portaan kiipeäminen ylös mäelle (51 metrin korkeusero) on vaivansa väärti - niin upeat maisemat sieltä ylhäältä avautuu. Alaspäin portaita ei tultukaan, vaan jatkettiin sauvojen kanssa matkaa mäenpäältä jatkuvalle kuntoradalle. Onhan tuolla kuntopolulla paljon parempi kulkea, kuin tallata kovaa asfalttia. Sieltä meidät nyt kesäaamuisin tavoittaa!\nKaunista on katsella suven suloisuutta, kun sen tekee ikkunalasin takaa. MITÄ - siellähän paistaa aurinko ihan kirkkaalata taivaalta, eihän silloin voi jäädä neljän seinän sisälle mätänemään!!! Niinpä - kun unohtaa ottaa huomioon siellä ulkosalla puhaltelevan kylmän tuulen, voi kuvitella nauttivansa tästä ihanuudesta.\nViime viikon perjantaina oltiin termarikaffeella Tuusulanjärven rannalla. Kotoa lähtiessä ajattelin reteesti jättää villatakin kotiin, kun ikkunani takana paahtoi täysillä aurinko. Eihän siitä eväsretkestä mitään tullut riepottelevan tuulen takia. Kesken eväsleivän mussuttelun oli siirryttävä autoon lämmittelemään ja jatkamaan kesken jäänyttä ateriaansa.\nLauantaina ajeltiin leppoisasti kohti ystävien Astan ja Markun kesäpaikkaa Sysmässä. Matkalla pyörähdettiin Vääksyssä, jolle kanava antaa oman kesäisen leimansa. Vahingossa eksyttiin kahvittelemaan Vintage-kahvilassa, kun etsittiin ABC-huoltsikkaa. Uusi mukava kokemus matkan varrella.\nSysmässä järveltä puhalteli vilpoinen tuuli, joten aikaa vietettiin sisätiloissa hyvän ruoan, juoman ja saunomisen merkeissä. Kauniista järvimaisemasta nautittiin mielyttävässä lämmössä ikkunalasin takaa sitä katsellen.\nKiitokset Asta ja Markku hyysäyksestä ja mukavasta seurasta!\nOnneksi ei eilisillaksi ennustettu kova vesisade sitten toteutunutkaan, kun suunnattiin Taaborinvuorelle kesäteatteriin "Rosvoja" katsomaan. Muutaman pisaran malliksi vain heitteli ja eihän siellä voinutkaan kastua, kun katsomo on katettu. Todella upea oli spektaakkeli omassa kotikunnassa, Nurmijärvellä, liikkuneista joutomiehistä, jotka ryöstelivät alueen torppia ja kartanoita. Mahtava joukko esiintyjiä, mukaansatempaava hieno musiikki ja taitavat tanssiesitykset - siinä meidän eilisillan puitteet!\nVoi aamujen aamu! Kesäisen pilvisessä säässä lähdettiin heti kahdeksan jälkeen aamulenkille. Vähän oli vielä viileää, mutta hyvin siellä tarkeni pikkuhameessa. Kun palattiin lenkiltä takaisin kotiovelle, huomasi mies, että oli ottanut epähuomiossa taskuunsa auton avaimet ja kotiavaimet olivat siellä lukitun oven takana. No eipä hätää, kun tilanteeseen on varauduttu ja piilossa on vara-avain. No voi pihkura, kun sekin oli luistanut seinän rakenteen väliin, eikä sitä saanut sieltä mitenkään ongituksi esille.\nOnneksi makkarin sivuikkuna ei ollut lukittuna, joten siitä voi onnistua pääsemään sisään. Ja arvata saattaa, kumpi meistä on se, joka joutuu siitä pienestä ikkkunasta itsensä sisään pujottelemaan! Melkoinen temppu oli jo se, että minut saatiin siihen ikkunalaudalle ängettyä, kun se oli niin korkealla, ettei siitä ihan harppaamalla mentykään. No kyllähän tuo pujottautumishomma tällaiselta käärmenaiselta onnistuu!\nKaiken huippu tässä hommassa oli se, että se ulko-ovi ei ollutkaan sitten lukossa, kun mies sitä tempaisi. Itse olin vasta tulossa ovelle miestä sisälle päästämään, kun hän jo seisoi tuulikaapissa. Juu - oli oikein mukava liikunnallinen aamu meillä!\nKun toinen juhannuspäivä oli tuulinen ja kolea, hurautettiin porukalla Lieksan Nurmijärvelle Annukan baariin perinteiselle päiväkaffeelle. Sieltä ajeltiin vielä Nurmekseen Bomban talolle. Tullessa napattiin Lieksasta pizzat ja kreikkalainen salaatti, joten päivän kokkauksesta selvittiin tosi vähällä vaivalla.\nAamulla koottiin kamppeensa ja käännettiin auton nokka kohti etelää. Väärässä oltiin, kun kuviteltiin, että kaikki juhannuksen viettäjät ovat palanneet kotikonnuilleen jo eilen. Välillä tiellä kulkijoita oli ihan ruuhkaksi asti.\nJuhannsta on vietetty (ei niin perinteisesti) ilman toppatakkia!! Joku ihmeellinen ilmiö oli laskeutunut tähän kohtaan Suomen maata - miltei helteessä on hikoiltu koko juhannus. Eilis iltana tuohon hikoiluun tuli kuitenkin muutos, kun voimakas puuskainen tuuli viilensi tienoot. Saunomisen lomassa voitiin istuskella saunan patiolla mukavasti ilman hyttysten hyrinää, kun nekin kaikkosivat säätilan muutoksen myötä. Tänä aamuna olikin sitten jo niin viileää, että aamiaista syötiin sisätiloissa.\nEilen oltiin Ruunaan Neitikoskella katsomassa, kun taiturimaiset nuoret miehet laskivat kuohuvassa koskessa tukin päällä seisoen. Huh - ei se ihan kaikilta onnistu! Makkaran paistaminen piti jättää väliin, kun tulien tekeminen oli kiellettyä. Termarikahvi ja kotitekoinen pulla kuitenkin maistuivat hyttysistä huolimatta.\nNaapurimme Merjan terassilla on istuskeltu iltamyöhään. Aivonystyröitäkin on joutunut käyttämään, kun kaksi saksalaisvierasta eivät ymmärrä suomea ja kommunikointi on jouduttu hoitamaan saksaksi ja englanniksi.\nKohta kansa rientää sankoin joukoin pois kaupungeista laiturinnokkaan Suomen suvea ihailemaan. Niinpä mekin suuntaamme huomisaamuna kohti Pohjois-Karjalaa juhannusta viettämään.\nKotiseudulla on saatu nauttia näistä kesäisistä keleistä, kun on päivittäin käyty luonnossa lounaskaffeella. Tänään saatiin mukaan myös kaksoset, joiden kanssa oltiin Salmissa makkaraa paistamassa.\nHuh huh - onneksi alkaa tämäkin viikko olla pulkassaan! Herra Murphy on lymyillyt meidän nurkissa koko viikon ja tuntuu, ettei mikään ota onnistuakseen. Enpä ole paljoa tänne nettiin päässyt kirjoittelemaan, kun vika Carunan sähköverkossa aiheutti isoja ongelmia nettisivujeni palvelimelle. Siispä olen opetellut olemaan lomalla, kun en pystynyt oikein töitänikään tekemään!!!! No toisaalta pakkoloma on varmaan ollut hyväksi kunnolle, kun lopen uupuneena olen jopa heittäytynyt sohvalle unen vietäväksi keskellä päivää. Onhan se luksusta ihmisen elämään!\nSuunnittelin keinuttavani itseäni tuolla pation keinussa viinilasista valkkaria siemaillen saunan lämpiämistä odotellessa. Kyllähän se varmaan onnistuisi, jos pukisin ylleni toppatakin tai turkin - eihän tuo 16 asteen lämpötila paljon houkuttele kesäiltaa ulkosalla viettämään. Onneksi on vielä takkapuita jäljellä, joten taidetaan viettää iltaa saunatuvassa!\nNytpä moni blogini lukija on varmaan kuvitellut, että se eukko on kuollakupsahtanut tai sillä on niiiiiin hirvittävän tylsää loman jälkeen, ettei sen rahkeet riitä kirjoitushommiin. Ehei - tämä muija on päinvastoin nauttinut riemurinnoin kotonaolosta ja suomalaisesta ihanasta alkukesän luonnosta.\nOlisipa kotimaan aamut koko kesän yhtä lämpimiä, kuin viimeviikkoiset aamut, niin mihinkään ulkomaille ei tarvitsisi lähteä hötkyilemään. Mukavaa on ollut lähteä lenkille, kun anivarhain on ollut jo niin lämmintä, että pikkuvaatteissa on ovesta ulos pyyhälletty kesän vihreyttä ihastelemaan.\nViime kesän tapaan päiväkaffeelle on lähdetty johonkin lähiympäristön järven tai kosken rannalle. Ja kylläpä ruisleipä ja kuksasta ryystetty kahvi ovat suurta herkkua!\nYstävät Leena ja Esko kahden yön visiitillä meillä. Kun vierailun ajaksi oli tilattu poutaa ja kesäkeliä, niin mikäpä oli istuskellessa patiolla ensimmäisistä kesäpäivistä nauttimassa.\nEilen ajeltiin Fagerviikkiin, jossa halutaan ainakin kerran kesässä käydä ihastelemassa vanhoja puutaloja ja rehevää luontoa. Paluumatkalla poikettiin Inkoon satamaan lounaskaffeelle ja käytiin hankkimassa Four Season-kalakaupasta illallisen alkupaloiksi lohishatobrianit. Ja omalla patiolla savustettiin lohta myös pääruoaksi.\nEilen vietettiin toiseksi vanhimman lapsenlapsen Tinjan valmistujaisia. Kolmen vuoden urakka takana, graafisen suunnittelijan pätevyys saavutettu - sitä kannatti juhlia. Kuvat puhukoot puolestaan.\nOnneksi eilen aamupäivän sateen jälkeen tuli aurinko esiin ja kuivatti pation kalusteet, että voitiin istuskella siellä talkoojuomia nautiskellen taloyhtiön porukan kanssa. Tehtiin me sitä ennen hommiakin - niin no, taisin itse enemmänkin olla "piälysmiehenä" ja räpsiä kuvia touhuavasta väestä.\nEikä siellä patiollakaan kauan istuskeltu, kun tuuli pelotteli porukan sisätiloihin. Viinin ja kaljan kyytipojaksi oli Ilari valmistanut herkullisia leipiä. Me tehtailtiin jo iltapäivällä voileipägrillillä leipäkuutioita suolapaloiksi.\nVoi tätä siitepölyn määrää! Kotiinpalattua oli patio surkean näköinen, kun siitepölyä oli paksut kerrokset joka paikassa. Mies hoiteli painepesurilla lattian ja kalusteet, tämä kätevä emäntä tempaisi ja pesi rätin kanssa ikkunalaudat. Viime keväästä muistui mieleen, ettei niitä ikkunalautoja kannata puhdistaa kuivaharjauksella, ellei halua tuottaa itselleen "keuhkopöhöä". Edellisvuotiset kangaskukkasetkin kaivoin esiin - nyt kukkii meidän patio kauniisti, kun kukkanuppujen aukeamista ei tarvitse odotella!\nLähdettiinpä reissuun katselemaan Kreetan alkavaa kesää. Matkapäiväkirjaa kirjoittelen, jos jaksan ja viitsin. Kreeta alkaa olla jo niin tuttu juttu, että valokuvia on kosolti aikaisemmilta reissuilta. No ehkä muutaman otoksen nyt kuitenkin innostun tänne laittamaan.\nKreeta - Platanias\n28.4. - 26.5.2019\nViittä vaille valmis lentoon. Tänään fiilisteltiin vielä alkavassa Suomen suvessa ja ihailtiin puihin puhkeavaa vihreyttä Myllylammella, jossa käytiin eväskaffeilla.\nTänä iltana pitäisi osata mennä nukkumaan jo yhdeksän aikoihin, kun aamulla herätys helähtää jo kolmen aikaan. Taksi on tilattu hakemaan meidät kentälle neljältä. Epäilen vahvasti, ettei se untenmaille meno kovin helposti tapahdu. No voihan sitä ottaa neljän tunnin tirsat sitten koneessa - mutta sekin saattaa jäädä haaveeksi!\nLoma lähestyy - mistä sen pystyy huomaamaan? No ainakin siitä, etteivät päivän tunnit tahdo riittää kaiken sen tekemiseen, mitä aamulla herätessään on kuvittellut saavansa aikaan. Kun on lähdössä lomailemaan neljäksi viikoksi, on edeltävinä viikkoina kiristettävä työtahtia ja painettava niska limassa saadakseen tehtyä loman aikaiset hommat etukäteen. HULLUN HOMMAA!\nOn siinä töiden lomassa pakko hengähtääkin ja yrittää nauttia tästä ihanasta luonnon heräämisestä ja aurinkoisista päivistä. Viime kesän tapaan on mies pakannut reppuun kahvitermarin ja pientä purtavaa luontoretkeä varten. Hyvää on tehnyt silmille katsella sinivuokkojen, valkovuokkojen ja leskenlehtien kukittamaa maisemaa näyttöruudun töllöttämisen sijaan. Päiväkahveja on siten juotu Nukarinkoskella, Keravajoen varrella, Myllykoskella ja Salmissa. Huomenna jos sää suosii, ajetaan evästelemään lempparipaikkaamme Porkkalanniemeen.\nEttä se tuntuu mukavalta tuo kevään tulo. Miten tylsää olisikaan, jos meillä olisi ympäri vuoden samanlainen ilmasto? Varsinkin, jos aurinko ei suostuisi näyttäytymään kuin muutamana päivänä ihan keskellä kesää. No nyt sitä herkkua on kuitenkin saatu maistaa useana päivänä. Kesäkalusteet on levitelty patiolle ja kiirastorstaina sain keinutella jo pihakeinussa pikkumekossa.\nPerinteistä pääsiäisajan lounasta syötiin isolla porukalla Lammilla pitkäperjantaina. Mukavaa oli, kun kaikki lapsenlapset istuivat mummojen ja pappojen kanssa yhteisessä pöydässä. Ilmakin oli niin lämmin, että yhteistä aikaa voitiin viettää pihapiirissä.\nOsaa se koirakin ottaa nokkiinsa, kun tuntee tulleensa kaltoinkohdelluksi! Eilen aamupäivällä tyttärentytär Inka soitti papalle hädissäään, että tyttären perheen koira RUDI ei voi ollenkaan hyvin. Kun hän oli lenkillä koiran kanssa, niin Rudipa ei jaksanutkaan kävellä, vaan istahti välillä lepäämään ja uikutti, niin kuin sillä olisi jotain tuskia. Siitä paikasta syöksytiin katsomaan, mikä siellä "alatalossa" on hätänä. Niinpä katsottiin parhaaksi, että käydään kysymässä apua eläinlääkäriltä. Klaukkalassa lääkäri olisi pystynyt ottamaan potilaan vastaan vasta parin tunnin päästä, joten Inka ja pappa läksivät viemään koiraa Nurmijärvelle ja itseni oli mentävä hammaslääkäriin, johon minulla oli varattu aika.\nKoirarukka joutui kunnon syyniin verikokeineen ja röngenkuvineen. Totesivat siellä, että ainakin nestevajausta oli ja pistivät nesteytykseen. Mitään elimellistä vikaa eivät löytäneet, mutta epäilivät, että koira on syönyt ehkä jotain sopimatonta. No kotona tuskin onnistuu saamaan ruokavalioon kuulumatonta evästä, mutta lenkkipolun varreltahan voi löytyä näin keväällä mitä tahansa. Kipulääkitys auttoi pahimpaan tuskaan ja Rudi voitiin ottaa mukaan, kun säikähdyksestä selvinneinä ajeltiin Bemböölen kahvituvalle lounassämpylöitä nauttimaan aurinkoisessa pihapiirissä.\nTänä aamuna, kun mies meni käymään "alatalossa", ei koira tullutkaan tervehtimään entiseen tapaansa, ei edes houkuttelemalla, vaan pysyi tiiviisti Inkan jalkojen juuressa. Siis koko lääkäriinvientihomma oli Rudin mielestä papan syytä, josta oli syytä osoitta mieltä mokomallekkin raakalaiselle!\nVIHDOINKIN! Nyt olen IF:in kahleista vapaa. Kaikesta IF-vakuutusyhtiön sekoilusta suivaantuneena vaihdoin vakuutusyhtiön OP-Pohjolaan.\nViimeinen niitti tapahtumketjussa oli autovakuutuksen hinnan korotus autonvaihdon yhteydessä. Kun lähetin heille kyselyn, miksi vakuutusmaksu oli noussut yli 42% vaikka bonuksiin oli tullut 5%:n korotus. Vastauksena sain ylimalkaisen viestin: "Kyseisen auton vakuutuksen perusmaksussa on tapahtunut korotusta edellisen auton vakuutuksen ostoaikaan verrattuna." Niinpä aloin tutkia uudempaa vakuutuskirjaa vähän tarkemmin. Totta tosiaan - perusmaksut olivat nousseet yli 100%! No jopa onkin hieno oivallus! Helppoa on paukutella henkseleitä ja kehua, että meilläpä bonuksia maksetaan 80%, kun jättää kertomatta, että perusmaksu on kakasinkertaistettu. No ehkä ne olettaa, ettei sitä vakuutuksenottaja huomaa.\nOnneksi maassa on muitakin vakuutusyhtiöitä ja tyytymättömyytensä voi ilmaista omilla kantapäillään! Yli vuoden kestäneen taistelun voin nyt jättää taakseni ja laittaa vihdoin kirjan kannet kiinni tämän sotkun tiimoilta!\nLapsenlapsemme Inka tuli tiistaina pääsiäislomalle kotiin, joten meidän ei tarvinnutkaan kantaa täkkejämme ja tyynyjämme "alataloon", kun hän voi hoitaa aikuisen virkaa ja olla lastenvahtina vanhempien lähdettyä pienelle lomalle. Meidän Eki on kuitenkin hoitanut muonituspuolen, hän kun on luonnostaan meidän huushollin keittiövastaava. Onhan se vähän haastavampi homma, kun meitä istahtaa nyt ruokapöydän ympärille seitsämän henkeä - ruokaa keitetäänkin kookkaammalla kattilalla kuin mihin on kahdestaan ruokaillessa totuttu. Ja ollaanhan me vietetty aikaa tämän "lapsikatraan" kanssa muutenkin, iltaisin hipsitään omaan kotiin nukkumaan ja aamuisin tullaan taas katsomaan, että kaksoset saavat aamiaisensa ennen kouluun menoa. Sunnuntaina palataan taas normaaleihin rutiineihimme.\nEipä tule kesä keikkuen, pikemminkin raahustaen yrittelee! Aamuisin kun lämpömittari huitelee pakkasen puolella, ei tee mieli oveansa raottaa ja aamulenkin joutuu suorittamaan sisätiloissa. Siinä sitä parketilla tossua kulutetaan!\nViikonloppu oli sentään aurinkoinen ja lämmintäkin oli kymmenisen asteen verran. Kevään ensimmäiset terassikahvit juotiin lauantaina (korvapuustien kera) Koiramäen pajutallissa, josta käytiin ostamassa ulko-oveen koristekranssi jouluisen koristeen tilalle - jopa olikin jo vaihtamisen aika! Sunnuntaina mies pakkasi reppuun kahvitermarin ja eväsleivät ensimmäistä luontoretkeä varten. Hyvältä maistui eväät Nukarinkoskella, eikä peppukaan jäätynyt, kun katoksessa istuttiin solukumisten peflettien päällä. Veikkaan, että vähiin jää luontokahvittelut tällä viikolla, sen verran huonolta vaikuttaa ennusteiden mukaan tulevat päivät!\nTämän vuoden ensimmäinen reissu Eestiin. Haikaratkin olivat palanneet pitkältä muuttometkaltaan Egyptistä pesimäpaikoilleen. Ja käytiinhän me tietysti Latvian puolellakin, kun siinä lähellä, Pärnussa, yövytttiin. Ainatsissa pyörähdettiin juomaostoksilla.\nKuten odottaa saattoikin, oli Pärnussa Rüütli-kadulla vielä tähän aikaan todella rauhallista, muutama sielu vaelteli ilta-auringon paisteessa kadulla. Keväinen tunnelma oli kuitenkin, kun lämpöasteita oli reilusti päälle kymmenen. Eipä ollut vielä kadulle ilmestyneet terassit. Mukavassa, tunnelmaltaan keski-eurooppalaisessa ravintola-Edelweisissa käytiin illallisella.\nAlexmajan juniorisviitissä hyvin nukutun yön jälkeen jaksaa taas lähteä kohti Tallinnaa. Hyvin täytti odotukset tämäkin pieni lomanen\nKeväinen aurinko aiheuttaa kummallisia mielitekoja. Eilen saatiin päähänsä, että voitaisiin lähteä eteläiseen naapurimaahan katsomaan, joko haikarat ovat palanneet talvireissultansa pesimispaikoilleen. Siispä ajelemme torstaina Pärnuun yhdeksi yöksi ja takapenkkiläisiksi tulevat systerini Pepe ja ystävänsä Pirjo. Sääennusteen mukaan luvassa on ihan mukavaa keliä, aurinkoista ja lämmintä jopa 10 astetta. No eihän se mikään terassikeli vielä ole, mutta ei haittaa. Käydään syömässä Edelweisissa, kun se on siinä meidän asumuksen lähellä. Pieni lomanen onkin jo paikallaan!\nKevättä rinnassa? No on on! Ihan piti lähteä sitä kevään ihmettä ihastelemaan Inkooseen, kun siellä meren rannikolla on tuo lumitilanne hiukan erilainen, kuin täällä sisämaassa. Ja olihan ne pellot jo paljaana, eikä lunta näkynyt enää kuin vähän metsän reunassa. Lauantain lounasta nautittiin Inkoon sataman kuppilassa, mutta terassi ei ollut vielä käytössä, joten jouduttiin tyytymään sisätiloihin. Käytiin siinä matkanvarrella olevassa kalasavustamossa ostamassa tänään savustetut pari kookasta meriahventa illan ateriaksi.\nViime torstaina toteutettiin sitten se "asialistalla" ollut lounas systerin porukan kanssa Tuusulassa Unkalla. Hyvinhän tämä ruokavalion (pastanjauhanta) noudattaminen pyörähti käyntiin tälläkin viikolla!\nHuh miten vilkkaasti viikot vilahtaa - no hyvä niin, kun sen kevään pitäisikin keikkuen jo alkaa pikkuhiljaa rantautua tänne pohjolan perukoillekin. Eipä ole vielä menemistä tuonne meidän patiolle saunan jälkeen vilvoittelemaan, ellei satu välttämättä hinkumaan lumessa pyörähtelyn perään.\nMinustako ikiliikkuja?? Taitaa olla hyvää vauhtia tulossa sellainen. Oikeanpuoleinen polvi on alkanut taas piruilemaan ja paras lääke siihen on liikunta. Kun istua kökötän tuossa työpytäni ääressä vähän pitmpään, alkaa polvi muistuttaa olemassa olostaan. Kipu hellittää, kun lähden siitä kipittämään pitkin parkettia. Niinpä edes älykelloni ei tarvitse muistuttaa liikunnan tarpeesta, kun kerran tunnissa on noustava kävelemään. Näyttäähän se älyttömältä, kun frouva lenkkeilee sisätiloissa, mutta onneksi muuta yleisöä ei ole maisemissa, kuin tuo rakas aviomieheni, joka kyllä huomauttelee, että parkettiin tulee pian polku moisen ravaamisen ansiosta.\nMikähän siinä onkin, että Thaimaasta helmikuun lopussa palattuaan kuvittelee, että täällä meillä Suomessa alkaa jo kevät. HÖH - allakankin mukaan silloin eletään vielä talviaikaa ja nallekarhutkin pötköttelee vielä talvipesässään! Tämän nallekarhun päähän on tullut varmaan tekovika, tai sitten se on viskattu ihan väärään paikkaan maapallolla, kun kesäkelejä kaihoilee.\nMuutama kaunis aurinkoinen kevätpäivä sentään saatiin viikonloppuna, jolloin ajeltiin Lepsämänjoen varteen katsomaan joko lintujen muuttoruljanssi on alkanut. Ympäristökeskuksen mukaan Aikaisin keväällä Lepsämänjokilaakso on kevättulvien vuoksi hyvä kohde lintujen tarkkailuun. Uudenmaan lintupaikkaoppaan mukaan Lepsämän tulvalla on havaittu noin 90 lintulajia. Näin keväisin Lepsämän pellot muuttuu järviksi, jossa muuttolinnut levähtää matkallaan pohjoiseen. Olihan siellä noita muuttajia, joutsenia ja hanhia, ihan sadoittain.\nLauantaina laitoin nupissani olevan kontrolloijan off-asentoon ja piipahdin miehen mukana Picnic kahvilaan lounaalle. Eihän se tähän nykyiseen ruokaohjelmaani mitenkään kuulu, mutta MÄNKÖÖN! Suussasulavaa oli paahtopaistipatonki ja eikähän tuo 6-viljan patonki nyt ihan pahimmasta päästä herkkuja ole, vaikka sisältääkin hiilareita!\nHUI - Meillä kummittelee! Herkkäunisena havahduin aamuneljän aikaan siihen, että makkarin oven taakse, eteiskäytävään syttyi pieni valo. Meillä on siellä pikkupöydällä liiketunnistimella toimiva pieni valaisin, joka osoittaa seinään päin, ettei se reagoisi ihan pieniin liikkeisiin. Aika kammottavaa, jos olisi heikkohermoinen! No pitihän minun siitä sängyn lämpimästä sylistä kiivetä tarkastamaan, mitä siellä eteisessä oikein tapahtuu. No eihän siellä tietenkään mitään silmin havaittavaa näkynyt! Kummallista on se, että seinän ja valaisimen välissä on vain parin sentin mittainen rako, joten kovin pieni kulkija täytyy olla, että aiheuttaa valon syttymisen. Eihän se voi olla haamukaan, kun ei sillä ole sellaista olomuotoa, johon valaisin reagoisi. Siis meillä ihan muuten vaan öisin kummittelee!\nLiikunta on lääkettä! Taas kerran tuli sekin asia todistetuksi, kun onnistuin selättämään alkavan flunssan. Tänä aamuna herättyä olo oli pöpperöinen ja nenä valui valtoimenaan - niistää sai koko ajan! Jo eilen joka paikkaa särki niin, että jouduin ottamaan kipulääkkeen. Niinpä sitten päätin, että kuntosalille lähden, olipa olo millainen tahansa. Kertaakaan en tarvinnut siellä salilla kolviani niistää ja sinne jäi sitten se nuhakin. Olen varma, että jos olisin jäänyt aamulla sitä nuhaani kotinurkkiin potemaan, minulla olisi nyt mahtava nuha. Että sellaista se liikunta teettää!\nVoiko tämä olla tottakaan? Alkaako ikä painaa, joka siten heikentää turnajaiskestävyyttä, vai ilmeneekö harjoituksen puuttetta juhlinnan kestävyydessä? Outokummun reissun jälkeen nukuin kuin normaali-ihminen kahdeksan tunnin yöunet! Eipä se tuntunut edes riittävän, kun pakko oli sunnuntaipäivänä kömpiä sohvan syliin ja ottaa tunnin tirsat. Luulin, että se viimeistään vaikuttaa seuraavan yön nukkumiseen - mitä vielä! Kun tänä aamuna heräsin, totesin nukkuneeni taas yhdeksän tunnin unoset.\nSaattaapi olla, että liikuntaa on tullut harjoitettua kolmen viikon ajan ihan liikaa ja se on vienyt mehut naisesta. Ehkä kuusi kertaa viikossa kuntosalitreeniä on liioittelua ja lepopäivät siinä välissä olisivat paikallaan?\nNo nytpä jäi tällä kolinreissulla muikut syömättä Alamajalla. Ei ollut ravintola auki, joten ajeltiin sieltä sitten Joensuuhun, jossa syötiin metsästäjänleikkeet lounaaksi.\nMukavasti vierähti kolmen päivän reissu ystävien, Leenan ja Eskon, luona Outokummussa. Hyvää ruokaa, hyvää juomaa ja mukavaa seuraa.... mitä muuta ihminen voi elämältä kaivata?\nIhan ihmeellinen viikko - vähänpä lounasta oman pöydän ääressä ehditään nauttimaan. Mitähän moinen herkuttelu painokiloihin aiheuttaa? Eilen lounasta tarjosi "Espoon folkkaritalo" - ei ihan jokapäiväinen lounaspaikka! Tänään ajellaan Outokumpuun, jossa arvatenkin Leena ja Esko ovat pistäneet pöydän koreaksi. Onneksi varauduin tähän visiittiin löysillä vaatteilla. Huomenna on suunnitteilla lounasretki Kolille, jossa "Alamajalla" on toivottavasti tarjolla paistettuja muikkuja!\nKun sovitulle joululounaalle Sirkan ja Aukin kanssa ei silloin joulukuussa onnistuttu pääsemään, hoidettiin asia nyt sitten maaliskuussa. Eilen oltiin heidän kanssaan lounaalla Hyvinkäällä Obelixissa.\nEilinen ilta vierähtikin sitten vakuutusasioiden parissa, kun vihdoin ja viimein sain pitkän taistelun jälkeen tililleni IF:istä korvauksen. Asioiden hoidosta suivaantuneena lähetin heille palautetta, joka on katsottavissa täällä vakuutuskorvaus.\nToisen palautteen kirjoitin samalle yhtiölle autovakuutusta koskevassa asiassa. "Autovakuutuksemme oli katkolla neljä kuukautta, kun luovuimme vanhasta autostamme ulkomaille lähtiessämme marraskuussa. Uusi vastaavanlainen auto ostettiin helmikuun lopussa ja ajoneuvovakuutukset astuivat taas voimaan samana päivänä.\nMiten on mahdollista, että ainakin neljä vuotta vakuutusmaksu on pysynyt suunnilleen samana (vaikka bonukset ovatkin kasvaneet) ja nyt autonvaihdon yhteydessä vakuutusmaksu on noussut 42,4%?" Saa nähdä reagoiko yhtiö mitenkään tähän palautteeseen.\nKun ikkunasta katselee ulos, voisi kuvitella, että kevät on jo koittamassa. Toisin on, kun nenänsä ulos ovesta tökkää - melkoisen viileältä tuntuu viima! Eikä tuolla liukkailla kaduilla liikkuminenkaan herkkua ole. Kovin on askel lyhyt ja varovainen, ei tietoakaan mistään sauvakävelystä. Pakko on kuluttaa parkettia kotona (ilman sauvoja), jos lenkille mielii!\nKun eilinen lauantaipäivä oli kirkkaan aurinkoinen, lähdettiin lenkille autolla ja käytiin lounaaksi mussuttamassa sämpylät ja kahvit ABC:llä, samalla kun tankattiin auto. Kaunista oli luontoa katsella - auton sisäpuolella!\nKun tällaista kotonaviihtyvää sorttia ollaan, niin naistenpäivääkin vietettiin ihan arkisesti kotinurkissa. Mies kävi päivällä hakemassa kaksoset koulusta autolla ja tuossa ne papan paistamia piirakoita mussuttivat pöydän ääressä suurella ruokahalulla. Perjantai kun sattui olemaan, vietettiin iltaa saunatuvassa hyvän ruoan ja juoman parissa. Hua Hinin helteetkin muistui mieleen, kun saunan lauteille kapusi. Onneksi täällä kotona löytyy paikka, jossa tuskainen hiki kaikkoaa minuutissa, kun saunatuvan ovesta itsensä lykkää lumiselle patiolle. Eipä siellä vielä moneen viikkoon istuta vilvoittelemassa!\nNAISTENPÄIVÄ! Jotenkin olisi hassua, että mies toisi aamulla kahvit sänkyyn, juoksisi kukkakauppaan ruusuja ostamaan ja ojentaisi aamutuimaan salaa hankkimansa suklaarasian.\nOlen siinä onnellisessa asemassa, että minulla on naistenpäivä ympäri vuoden, eikä vaan sinä tiettynä maaliskuisena päivänä. Mitä se sitten tarkoittaa? Mielestäni meillä vallitsee tasa-arvo ja asioista päätetään yhdessä. Jo se, että mies hoitaa keittiöhommat ja minä rahatalouden, kotiin liittyvät sopimusasiat, sosiaaliset suhteet ja oman pikku bisnekseni, tekee meistä tasa-arvoisia. Siten itselleni jää aikaa keskittyä siihen, minkä parhaiten hallitsen.\nJos tänne syntyisi uudelleen, niin haluaisiko vaihtaa sukupuolta? Vastaus on ehdoton EI, olettaen että putkahtaisi läntisen maailman tanterille. Samaa voisi kysyä myös vastakkaiselta sukupuolelta. Luulen, että enemmistö miehistä ei missään nimessä haluaisi syntyä naisena, ei ainakaan, jos olinpaikka sattuisi olemaan tuolla islamilaisessa maailmassa. Siellä jos missä naisena oleminen on suuri haaste ja tuskin mitään parannusta on odotettavissa moneen sukupolveen.\nIkkunan takana paisteli kirkas aurinko ja taivas oli kirkkaan sininen, ihan kuin Hua Hinissä konsanaan, kun istuin masinani ääressä hommiani tekemässä. Mutta, mutta.... aamuvarhaisella kuntosalille lähtiessä tuuli puhalsi luihin ja ytimiin - liukastakin oli ovelta autolle taivaltaa, kun jäätikön päälle oli satanut yöllä uutta lunta. Katalan liukupolun oli luonto järjestänyt. No kevättä kohti tässä luultavasti mennään ja kesäkin sulattaa lumet varmaan porraspielistä.\nNe kesäkelit tuli kuitenkin varmistettua, kun varattiin jo eilen lentoliput Tapaninpäiväksi Bangkokin lennolle. Eihän siihen ole kuin yhdeksän kuukautta ja rapiat, kun palataan Hua Hiniin hellettä tuskailemaan. Tuntuu kyllä hiukan hätiköidyltä tuo lentolippujen varaaminen näin varhaisessa vaiheessa, mutta onpahan ainkin varmistettu, että saadaan itselle mieluiset istumapaikat koneessa - nekin pystyi jo varaamaan.\nKun taas viime yönä haahuilin kolmen tunnin nokosten jälkeen valveilla, niin ajattelinpa käyttää yön tunnit hyödykseni ja opiskelin videon upottamista sivulleni uudella ohjelmalla.\nSiinä tuli samalla muisteltua tammikuista päivää Hua Hinissä, jolloin minusta tuli virallisesti VANHUS. Vielä ei tuo ikääntyminen ole kauhistuttanut, vaikka viime päivinä on media ollut pullollaan uutisia vanhusten huonosta kohtelusta. Viisautta lienee ravata kuntosalilla ja sauvalenkeillä ja yrittää pitää itsensä sen verran kunnossa, että pystyy päättämään omasta elämästään itsenäisesti.\nKun suuri osa ystäväpiiriä on facebookin ulkopuolella, ajattelin kopioida sieltä omalta seinältäni pikkusiskoni Pepen rustaaman onnittelurunon ja kuvakollaasin tänne. Myöskin sen uunituoreen videon voi katsoa täältä.\nOlipa hieno talvisää eilen kuin tilauksesta, kun harvinaiseen ajankohtaan (maaliskuussa) vietettiin laskiaissunnuntaita. No ei me sentään pulkalla, eikä kelkalla lasketeltu Järvenpäähän, jossa systeri oli luvannut keitellä laskiaissoppaa. Autolla sinne hurautettiin, eikä laskiaissoppakaan ollut hernekeittoa, vaan maailman parasta lohisoppaa. Kätevänä emäntänä systeri oli leiponut sopan kaveriksi sämpylöitä ja perunarieskoja. Kuohujuomatkin siinä nosteltiin synttäreiden kunniaksi, kun muutamat meistä olivat saaneet ikäänsä uudet numerot tammikuussa, jolloin meillä ei ollut tilaisuutta "juopotella ja syöpötellä" yhdessä. Kiitokset Pepe ja Harri oivallisesta kestityksestä!\nOnhan se ylellistä, että vävyllä on ruoanlaittotaito hyppysissä ja intoa seisoa lieden ääressä tuntitolkulla, kun valmistaa lauantain ateriaa isolle porukalle. Eilen vietettiin iltaa tyttären perheessä ja syötiin itsemme ähkyksi Teemun valmistamilla herkuilla. Tarjolla oli tällä kertaa meksikolaista ruokaa.\nKyllä todella hehkutan liikunnan merkitystä - mitenkään muuten ei olisi mahdollista, että kahden kuukauden loman aikana painoa oli tullut lisää vain kaksi kiloa. Kun joka päivä mittariin karttui käveltyjä kilometrejä vähintään kymmenen, ei päivän aikana nautitut kalorit pulskistaneet frouvaa tuon enmpää. Nuokin ylimääräisenä tulleet kilot on nyt kulutettu kolmen päivän aikana kuntosalilla riekkumalla. No ehkä siinä on osa ollut nestettä, joka haihtui elimistöstä pohjolan pakkasiin tullessa.\nOlisi luullut, että kuntosalin kahden kuukauden tauko olisi vaikuttanut kuntoon ja kipeyttänyt lihakset heti ensimmäisen liikuntakerran jälkeen. Niinpä ei vaan tapahtunut! Vähän on jäykkää köpöttely aamuisin heti sängystä noustua, mutta päivän mittaan olo vertyy huomattavasti. Tulisipa nyt jo kevät, että pääsisi tuonne luontoon sauvailemaan!\nIhanhan tämä työstä käy, kun selvittelee kahden kuukauden aikana kertynyttä postiaan, vaikka "postinhoitaja" on jo karsinutkin pois turhat mainoslehtiset. Kun on poissa kotoa vuodenvaihteessa, löytää kotiinpalatessaan postinsa joukosta sellaista postia, joka vaatii vähintään tarkastustoimenpiteitä. Paljonhan näistä voi siirtää verkkopalveluun, joka kuitenkin jäi vielä lähtökiireessä tekemättä.\nOnhan se tietysti kätevää, kun nykyisin voi tehdä miltei kaiken netissä - pystyy hoitamaan pankkiasiat, vakuutusasiat, veroasiat, reseptien uusinnat sun muut "kotisohvaltansa". Eipähän tarvitse arkistoida papereita mappeihin, kun tiedot säilyy bittiavaruudessa.\nOn asialla tietysti kääntöpuolensakin - mitä tehdä esim. pitkällä ulkomaan matkalla, jos nettiyhteys ei toimikkaan tai jos kännykkä tai fläppäri hajoaa? Kyllä se ainakin pienen paniikin aiheuttaa! Kokemusta on!\nAuts! Unirytmi on nyt frouvalla ihan pielessä. Thaimaassa alkoi viimeisellä viikolla varhaiset aamuheräämiset ja nyt pakkaa sekoittaa vielä entisestään viiden tunnin aikaero, joten illalla on pakko painaa päätä tyynyyn iltauutisten aikaan. No sepä taas aiheuttaa sen, että silmiä raotellaan aamuyöllä kolmen aikoihin. Siitäpä se nukkumisen oravanpyörä sitten kehittyy.\nRaju on ilmastonmuutos, kun sieltä Hua Hinin helteestä lennähtää tänne pohjolaan! Eipä mennyt vuorokauttakaan, kun jo kurkku kipuili ja iltapäivällä olo oli todella hutera ruumiinlämmön noustua yli 37 asteen. Onneksi aamulla olo oli normaali, joten kuntosalille ängettiin jo kuuden aikaan.\nIlman omaa autoa on nyt eletty neljä kuukautta. Nyt kun aiotaan pysyä näissä kotinurkissa, ilman sitä autoa elo kävisi todella hankalaksi. No siellä Espoon Volkkarilla oli se uusi biili meitä odottamassa, joka käytiin eilen hakemassa. Taas olisi paljon uutta tekniikkaa opiskeltavana, auton tekniikka kun on vielä entisestään kehittynyt edelliseen kaaraan verrattuna.\n28.12.2018 - 25.2.2019


CRC, Sivu 1 :: Race.Fi\nEdellinen « Race.FiWebshopCRCSivu 1\nCRC, Sivu 1\nCRC Bräkleen jarrucleaneri puhdistaa mitä vaan, ja kuuluu jokaisen tallin perusvarustukseen. Lika todellakin irtoaa ja räteillä ym. räveltäminen on historiaa.\nCRC 5-56 monitoimiöljy 250 / 335 ml tarjouksessa 4.99 €\nCRC monitoimispray on jokaisen tallin perusvarastoon kuuluva tuote. Irroittaa jumittuneet pultit, voitelee mitä vaan ja toimii vaikka poratessa leikkuunesteenä.\nCRC FIX renkaanpaikkausaine 650ml 8.99 €\nRenkaanpaikkausaine, paikkaa vuodot ja täyttää renkaan muutamassa sekunnissa. Muodostaa sisäpinnalle ohuen kumikalvon joka pysäyttää vuodon.\nCRC valkoinen asennusrasva 1kg 49.00 €\nAsennusrasva EP-lisäaineistuksella (extreme pressure). Tarkoitettu kohteisiin missä halutaan estää metalli-metalli kontaktit ensikäynnistyksessä. Akseleille, laakereille, hammastuksille jne.\nCRC Super Adhesive Grease vesivaseliini 5.95 €\nSitkostettu rasva. Erinomainen tarttuvuus metallipintoihin. Kestää vesipesua, kosteutta ja likaa.Erinomaiset korroosionsuojaominaisuudet.\nCRC Quickleen liuotinpuhdistusspray 8.70 €\nHuolto- ja korjaustöiden liuotepuhdistaja. Nopea ja tehokas puhdistaja.Puhdistaa ja poistaa rasvan kaikilta metallipinnoilta, moottoreista ja työkaluista. Poistaa rasvan, öljyn ja lian.\nCRC Multipurpose grease 4.90 €\nCRC Multi Grease yleisrasva on EP (korkeapaineen kestävä) litiumsaippuapohjainen erityyppisten rulla-ja liukulaakereiden rasva soveltuen kaikkiin tavanomaisiin pyörintänopeuksiin.Kemiallisesti vaikuttavat EP-lisäaineet takaavat rasvan toimivuuden iskukuormituksissa sekä tärinälle altistuvissa voitelukohteissa.\nCRC Metal-free Paste keraaminen voitelutahna 14.90 €\nKiinnileikkautumisen estoaine korkeissa lämpötiloissa.Keraaminen asennustahna -40°C - +1400°C lämpötiloille. Estää kierteissä tapahtuvaa tartunta- ja värähtelykulumista.Suojaa jarruosia kiinnipalamiselta ja estää myös jarruosien vinkumisen. Sopii myös ABS-jarruille. Ei aiheuta galvaanista korroosiota.\nCRC Brake Lube jarrurasva tarjouksessa 9.90 €\nMetalleja sisältämätön jarruosien voiteluaine jota voidaan käyttää myös alumiini osiin. Varmistaa tärkeiden jarruosien vapaan liikkumisen samalla taaten parhaan mahdollisen hidastuvuuden. Kestää vesirasitusta ja korkeita lämpötiloja. Ei valu jarrusatula- eikä rumpujarru rakenteista. Estää korroosion. Ei saa käyttää jarrupalojen kitkapintaan eikä itse levyyn.\nCRC Chain Lube ketjuöljy 9.90 €\nVoiteluspray. Tarttuu erinomaisesti metallipintoihin. Muodostaa kestävän voitelukalvon. Voitelee, vähentää kitkaa ja kulumista. Kestää vesirasitusta, suolavettä, jopa kuumaa vettä. Suojaa korroosiolta.\nCRC 2-26 Electro kontaktispray 9.90 €\nMonitoimiöljy sähkölaitteille. Estää vedestä, kosteudesta, kondensaatiosta ja korroosiosta johtuvat sähköiset ja elektroniset toimintahäiriö.\nGasket Remover tiiviste- ja maalinirrotusspray 405mlTiivistejäänteiden poistaja. Irrottaa tiivisteliimat, kitit, teipit jne.. Liuottaa hartsit, rasvan, öljyn sekä tervan. Irrottaa maalit ja lakat.\nCRC Rost Flash irroitusaine 9.90 €\nCRC Rust flash irroitusaine Pikajäädyttävä ruosteenirrotusaine Nopeavaikutteinen irrotusöljy:Kun tuotetta suihkutetaan kiinniruostuneeseen pulttiin, ruoste jäätyy (-40°C) ja murtuu muodostaen pieniä halkeamia. Vaikuttava aine tunkeutuu näitä halkeamia pitkin nopeasti kohteeseen ja osat irtoavat toinen toisistaan helposti. Rost Flash irrottaa kaikki kierteitetyt osat, saranat ja liukuvat osat toisistaan. Rost flash ei sisällä silikonia tai happoja\nPakoputken paikkausnauha korjaa reiät ja repeämät pakoputkessa. Kätevä pikakorjaus kun pakoputkea ei haluta tai ole aikaa vaihtaa kokonaan.\n» Master Power, Sivu 1\n» Laajakaista seosmittarit tarjouksessa -10 € 13. - 21.4.2017\n» Powerflex camber mitta\n» Lambda-anturit, Sivu 1\n» Powerflex polyuretaanipuslilla alusta kuntoon!\n» Sparco penkit, Sivu 1\n» Vanteet & tarvikkeet, Sivu 2