YKSITYISHENKILÖN SÄÄSTÄMIS- JA SIJOITUS- VAIHTOEHDOT SEKÄ NIIDEN VEROTUS CASE: HANDELSBANKEN - PDF\nYKSITYISHENKILÖN SÄÄSTÄMIS- JA SIJOITUS- VAIHTOEHDOT SEKÄ NIIDEN VEROTUS CASE: HANDELSBANKEN\nDownload "YKSITYISHENKILÖN SÄÄSTÄMIS- JA SIJOITUS- VAIHTOEHDOT SEKÄ NIIDEN VEROTUS CASE: HANDELSBANKEN"\n1 Saimaan ammattikorkeakoulu Liiketalous, Lappeenranta Liiketalouden koulutusohjelma Yritysten ja taloushallinnon juridiikka Sinnaliisa Tams YKSITYISHENKILÖN SÄÄSTÄMIS- JA SIJOITUS- VAIHTOEHDOT SEKÄ NIIDEN VEROTUS CASE: HANDELSBANKEN Opinnäytetyö 2011\n2 TIIVISTELMÄ Sinnaliisa Tams Yksityishenkilön säästämis- ja sijoitusvaihtoehdot sekä niiden verotus CASE: Handelsbanken, 68 sivua, 1 liite Saimaan ammattikorkeakoulu, Lappeenranta Liiketalous, Liiketalouden koulutusohjelma Yritysten ja taloushallinnon juridiikan suuntautumisvaihtoehto Opinnäytetyö 2011 Ohjaaja: Lehtori Tarja Muikku Opinnäytetyössä tutkitaan yksityishenkilöille tarjolla olevia säästämis- ja sijoitusvaihtoehtoja sekä niihin liittyvää verotusta. Opinnäytetyön toimeksiantaja on Handelsbanken Lappeenrannan konttori. Teoreettisessa tutkimuksessa käydään läpi Suomen rahoitusmarkkinoiden, arvopaperimarkkinoiden sekä pankkijärjestelmän toimintaa. Lisäksi käsitellään säästämiseen ja sijoittamiseen liittyviä käsitteitä, verotuksen pääpiirteitä sekä henkilöasiakkaille tarkoitettuja säästämis- ja sijoitusmuotoja. Empiirisen tutkimuksen tavoitteena on tutkia Handelsbankenin henkilöasiakkaiden sijoituskäyttäytymistä, tietoa eri säästämis- ja sijoitusmuodoista sekä niihin liittyvästä verotuksesta. Lisäksi halutaan selvittää, mitä säästämis- ja sijoitusmuotoja pankin henkilöasiakkaat ovat mahdollisesti käyttäneet. Opinnäytetyö toteutettiin kvantitatiivista tutkimusmenetelmää käyttäen asiakaskyselynä. Handelsbanken Lappeenrannan konttorin henkilöasiakkailla oli mahdollista vastata kyselyyn konttorissa. Vastauksia saatiin yhteensä 56 kappaletta. Tutkimustulokset osoittivat, että Handelsbankenin henkilöasiakkaiden tuntemus eri säästämis- ja sijoitusvaihtoehdoista on kohtuullisen hyvä. Henkilöasiakkaat tuntevat parhaiten pankin tuotevalikoimasta mm. tilisäästämistuotteet, määräaikaistalletukset sekä sijoitusrahastot. Pankin asiakkailla on vähiten tietoa mm. PS-tilien, säästövakuutuksien ja eläkevakuutuksien perusominaisuuksista sekä niihin liittyvästä verotuksesta. Sijoitusmuodon alhainen riski sekä vähäiset kulut ovat asiakaskyselyn mukaan tärkeimpiä sijoituspäätökseen vaikuttavia tekijöitä. Asiasanat: säästäminen, sijoittaminen, verotus, pankkitoimiala\n3 ABSTRACT Sinnaliisa Tams Private Customer s Saving and Investment Instruments and Their Taxation CASE: Handelsbanken, 68 pages, 1 appendix Saimaa University of Applied Sciences, Lappeenranta Degree Programme in Business Administration Specialisation of Corporate and Financial Law Bachelor s thesis 2011 Instructor: Tarja Muikku The purpose of this thesis was to study different investment instruments that are offered to private customers. This thesis was conducted in co-operation with Handelsbanken. The context consists of the study how financial market, securities market and banking work in Finland. Basic concepts of savings and investments, tax procedure and investment instruments have also been considered in the theoretical context. The purpose of the empirical section was to study private customer s investment behavior, their knowledge of different investment instruments and taxes. The aim was also to study which saving and investment instruments private customers had used before. The research method of this thesis was quantitative research. The survey is included in the empirical part. The customers were able to answer the questions while waiting their turn in the bank. The total number of answers was 56. The results of the inquiry revealed that Handelsbanken s private customer s knowledge of different saving and investing instruments is quite good. The most well-known investment instruments are bank account, fixed-period deposit and mutual funds. According to this study long-term deposit, savings insurance and retirement pension insurance are less known investment instruments. Low costs and low risks are the most typical criteria when choosing investment instruments. Key words: savings, investment, taxes, banking\n4 SISÄLLYSLUETTELO 1 JOHDANTO Opinnäytetyön tausta, tarkoitus ja tutkimusongelmat Opinnäytetyön viitekehys PANKKITOIMIALA Pankkijärjestelmän historia ja toiminta Pankkialalla toimijat Suomessa Pankkitoimintaa säätelevät lait Rahoitusmarkkinat Pörssi arvopaperikauppapaikkana SÄÄSTÄMISEEN JA SIJOITTAMISEEN LIITTYVIÄ KÄSITTEITÄ Säästäminen ja sijoittaminen Sijoitusvaihtoehdot Sijoittamisprosessi Sijoituskohteen valinta Sijoitusneuvonta HENKILÖVEROTUS Yksityishenkilön verotuksen pääpiirteet Suomessa Pääomatuloveron alaiset tulot Ansiotuloveron alaiset tulot Korkotulon lähdevero Arvopaperin luovutuksesta suoritettava varainsiirtovero Sijoitustoiminnan kansainvälinen verotus Verosuunnittelu SIJOITUSMUODOT JA NIIDEN VEROTUS Talletukset Sijoitusrahastot Sijoitusrahastotyypit Sijoitusrahaston verotus Osakkeisiin sijoittaminen Osakkeiden hankinta ja kulut Osakkeiden verotus Vakuutussäästäminen Säästövakuutus Eläkevakuutus Pitkäaikaissäästämistilit CASE: SVENSKA HANDELSBANKEN AB (JULK), SUOMEN SIVUKONTTORITOIMINTA TUTKIMUSMENETELMÄT Tutkimusmenetelmä ja tutkimuksen toteutus Tutkimuksen luotettavuus TUTKIMUKSEN TULOKSET Vastaajien taustatiedot Vastaajien säästämis- ja sijoitushistoria Handelsbankenin henkilöasiakkaiden yleinen tietous eri säästämis- ja sijoitusmuodoista Vastaajien käyttämät säästämis- ja sijoitusvaihtoehdot... 59\n5 8.5 Vastaajien sijoituspäätökseen vaikuttavat tekijät Säästämisen tai sijoittamisen tarkoitus Vastaajien tietämys eri säästämis- ja sijoitustuotteiden verotuksesta YHTEENVETO Johtopäätökset Päätäntö LÄHTEET LIITE Liite 1 Pankin asiakaskysely\n6 1 JOHDANTO Yksityishenkilöiden mahdollisuus sijoittaa laajasti eri sijoituskohteisiin tuli mahdolliseksi vasta 1980-luvun puolivälissä. Talletusten korot määräytyivät siihen saakka hallinnollisin perustein eikä osakesijoittamisen mahdollisuuksia juurikaan ollut. Suomen rahoitusmarkkinat ovatkin käyneet läpi suuren muutoksen viime vuosikymmenten aikana. (Kallunki, Martikainen & Niemelä 2002, 16.) Suomalaisten varallisuuden kasvaminen on tuonut sijoittamiseen liittyvät kysymykset entistä tärkeämmäksi osaksi yksityisten henkilöiden taloudenhoitoa. Sijoitusmarkkinoiden kehittymisen ansiosta markkinoilta löytyy kattava valikoima erilaisia säästämis-, sijoitus- ja vakuutussäästämismuotoja. Eläkesäästämisen kysyntä on kasvanut, koska entistä useampi haluaa varautua eläkepäivien varalle ennakkoon. Henkilöasiakkaiden lisääntynyt tietoisuus eri sijoitusvaihtoehdoista sekä kansainvälistyminen ovat mahdollistaneet uusien sijoitusvaihtoehtojen kehityksen. Sijoitusmarkkinoille onkin ilmestynyt uusia säästämismuotoja, kuten tiedotusvälineissä paljon esillä ollut pitkäaikaissäästämistili. Varallisuuden kasvun seurauksena sijoitus- ja omaisuudenhoitotoiminta tulee varmasti kehittymään yhdeksi voimakkaimmin toimivaksi liiketoiminta-alueeksi. (Kallunki ym. 2002, 9.) Finanssialan Keskusliiton keväällä 2010 tekemä tutkimus paljastaa, että kotitalouksien säästämisaikeet ovat lisääntyneet ja entistä useampi varautuu talouden riskeihin säästämällä. Varoja sijoitetaan nykyään entistä enemmän useampaan eri kohteeseen samanaikaisesti. Viime vuosien maailmanlaajuiset talouskriisit ovat vaikuttaneet merkittävästi koko maailman talouteen. Vuonna 2008 osakekurssit putosivat, pörssit sekä yritykset olivat pahoissa vaikeuksissa. Talouden elpymisen ansiosta kuluttajien luottamus on kuitenkin vähitellen palautumassa. Taloudellisen tilanteen vaikutus näkyy kuitenkin edelleen suomalaisten kotitalouksien sijoituskäyttäytymisessä. Tärkeimpänä kriteerinä pidetään säästämis- tai sijoituskohteen turvallisuutta. Suosituin sijoitustuote on edelleen säästö- ja sijoitustileille säästäminen, mutta sekä rahasto- että osakesäästämisen suosio on kasvussa. (Finanssialan keskusliitto 2010.) 6\n7 Sijoitustoimintaan vaikuttaa merkittävästi myös lainsäädännön muuttuminen ja uusien tuotteiden tulo markkinoille. Sijoitustoiminnan osaamiselle on siis tarvetta sekä yksityisillä sijoittajilla että rahoitusalalla työskentelevillä henkilöillä. Taloudelliseen toimintaan liittyvät merkittävästi myös verotukselliset kysymykset. Verotuksen merkitys sijoitustoiminnassa on korostunut, sillä se vaikuttaa merkittävästi säästämisen tai sijoittamisen lopullisen tuoton määräytymiseen. Ennen lopullisen sijoituspäätöksen tekemistä onkin tarpeellista perehtyä tarkemmin sijoituskohteeseen ja sen verokohteluun. 1.1 Opinnäytetyön tausta, tarkoitus ja tutkimusongelmat Opinnäytetyössä tutkitaan yksityishenkilön säästämis- ja sijoitusvaihtoehtoja sekä niihin liittyvää verotusta. Opinnäytetyön toimeksiantaja on Handelsbanken Lappeenrannan konttori. Opinnäytetyön teoriaosuudessa pyritään selvittämään, millaisia säästämis- ja sijoitusvaihtoehtoja on olemassa yksityisasiakkaille. Säästämis- ja sijoitusvaihtoehdoiksi on valittu kaikista yleisimmät kotitalouksien käyttämät sijoitustuotteet, kuten esimerkiksi talletukset, sijoitusrahastot, pörssiosakkeet sekä säästö- ja eläkevakuutukset. Valinta perustuu Finanssialan keskusliiton (2010) toteuttamaan tutkimukseen. Työn empiirisessä osuudessa tutkitaan Handelsbankenin Lappeenrannan konttorin yksityisasiakkaiden tietämystä eri säästämis- ja sijoitusvaihtoehdoista. Tutkimuksen tavoitteena on selvittää, mitä säästämis- ja sijoitusmuotoja Handelsbanken Lappeenrannan konttorin henkilöasiakkaat ovat käyttäneet. Opinnäytetyölle on asetettu seuraavia tutkimusongelmia: 1. Millainen on Handelsbankenin yksityisasiakkaiden tietämyksen taso eri säästämis- ja sijoitusvaihtoehdoista sekä niihin liittyvästä verotuksesta? 2. Mitä säästämis- ja sijoitusmuotoja pankin asiakkaat ovat käyttäneet? 3. Mitkä asiat vaikuttavat pankin asiakkaiden sijoituspäätöksen syntymiseen? 7\n8 Opinnäytetyö käsittelee vain yksityishenkilöiden säästämistä ja sijoittamista, joten yrityspuoli on rajattu kokonaan työn ulkopuolelle. Työssä ei käsitellä ollenkaan metsätalouteen tai asuntoihin sijoittamista. Opinnäytetyö ei ota kantaa siihen, mikä säästämis- tai sijoitusmuoto on henkilöasiakkaalle paras vaihtoehto. Säästämiseen ja sijoittamiseen liittyviä tutkimuksia on tehty jonkin verran suomalaisissa ammattikorkeakouluissa sekä yliopistoissa. Sijoitustuotteiden verotusta on tutkittu aiemmin melko vähän, joten tutkimus voi antaa tärkeää tietoa myös toimeksiantajalle, millaista tietoa pankin henkilöasiakkailla on ylipäätänsä eri säästämis- ja sijoitusmuodoista sekä niihin liittyvästä verotuksesta. Lisäksi tutkimustulokset voivat auttaa pankkia parantamaan omaa asiakaspalvelua. 1.2 Opinnäytetyön viitekehys Luku yksi on opinnäytetyön johdanto. Siinä esitellään opinnäytetyön aiheen valinnan taustaa, tavoitteet sekä aiheeseen liittyvät aikaisemmat tutkimukset. Johdannossa käsitellään myös opinnäytetyölle asetetut tutkimusongelmat. Työn viitekehys on myös tässä luvussa. Luvussa kaksi esitellään Suomen pankkijärjestelmän historiaa ja toimintaa. Lisäksi siinä esitellään, kuinka rahoitusmarkkinat sekä arvopaperimarkkinat toimivat. Kappaleessa esitellään tärkeimmät finanssialalla toimijat Suomessa. Luvussa kolme käydään läpi säästämiseen ja sijoittamiseen liittyviä keskeisiä käsitteitä. Luvussa käsitellään myös sijoitusprosessiin ja sijoitusneuvontaan liittyvää teoriaa. Luku neljä käsittelee yksityishenkilön verotuksen pääpiirteitä Suomessa. Siinä käydään läpi kaksi eri tulolajia: pääomatulo sekä ansiotulovero. Lisäksi neljännessä luvussa käydään läpi sijoitustoiminnan kansainvälistä verotusta sekä sijoittamiseen liittyvää verosuunnittelua. Luvussa viisi tarkastellaan yksityishenkilön säästämis- ja sijoitusvaihtoehtoja sekä niiden verotusta. Käsiteltäviä säästämis- ja sijoitusmuotoja ovat mm. ti- 8\n9 lisäästäminen, sijoitusrahastot, pörssiosakkeet, säästövakuutukset, eläkevakuutukset sekä pitkäaikaissäästämistilit. Luvussa kuusi esitellään tarkemmin opinnäytetyön case-yritys, Handelsbanken. Yrityksen virallinen nimi on Svenska Handelsbanken AB (julk), Suomen sivukonttoritoiminta. Luvussa kerrotaan tarkemmin pankin historiasta sekä pankin säästämis- ja sijoitustuotevalikoimasta. Seitsemäs luku esittelee opinnäytetyössä käytetyn tutkimusmenetelmän. Lisäksi siinä käydään läpi, kuinka tutkimus on toteutettu sekä kuinka luotettavana tutkimusta voidaan pitää. Kahdeksas luku esittelee tutkimustulokset. Tutkimustuloksissa käydään läpi, millaisia tuloksia Handelsbankenin henkilöasiakkaille tehdystä asiakaskyselystä on saatu. Viimeinen luku käsittelee tutkimuksesta tehdyt johtopäätökset. Opinnäytetyön lähdeaineistona on käytetty finanssialaan liittyvää kirjallisuutta, oppimateriaaleja, Internet-lähteitä, pankilta saamaani materiaalia sekä aiempia aiheeseen liittyviä tutkimuksia. Lisäksi ajankohtaista lainsäädäntöä on käytetty teorian tukena. Kuviosta 1 nähdään opinnäytetyön viitekehys. 9\n10 Kuvio 1 Opinnäytetyön viitekehys 10\n11 2 PANKKITOIMIALA Tässä luvussa käydään tarkemmin läpi pankkijärjestelmän historiaa ja toimintaa. Lisäksi käydään läpi tärkeimmät lait, jotka säätelevät pankkitoimintaa. 2.1 Pankkijärjestelmän historia ja toiminta Nykyaikaisen pankkijärjestelmän muodostuminen katsotaan alkaneeksi luvulla Suomessa ja useimmissa teollisuusmaissa. Kansalliset rahoitusjärjestelmät syntyivät kansantalouksien kehittymisen ja vahvistumisen seurauksena. Pankkitoiminnan kehitys tapahtui pääosin paikallisesti, minkä seurauksena paikalliset olosuhteet ovat vaikuttaneet eri maiden rahoitusjärjestelmien eroavaisuuksien syntymiseen. (Kontkanen 2009, 10.) Suomalainen pankkitoimiala on kohdannut monia muutoksia vuosikymmenten kuluessa. Rahoitusmarkkinat vapautuivat 1980-luvulla, minkä seurauksena markkinoille tuli myös uusia toimijoita, kuten uusia kotimaisia pankkeja, pankkiiriliikkeitä ja ulkomaisia pankkeja. Talouden ylikuumeneminen ja 1990-luvun alun syvä lama johti pankkikriisin syntymiseen. Pankkikriisin jälkeen pankkirakenne muuttui ja pankkikonttoreiden määrä sekä henkilöstö vähenivät merkittävästi. (Kontkanen 2009, ) Pankkitoiminnan muutoksiin ovat viime vuosina vaikuttaneet kansainvälistyminen, tietotekninen kehitys, kilpailun lisääntyminen, riskien hallinnan kehittyminen sekä asiakkaiden tarpeiden ja käyttäytymisen muutos. Suomalainen pankkitoimiala on muokkautunut nykyiseen muotoonsa fuusioiden, toimialaliukumien ja yhteenliittymien seurauksena. Finanssikonserneja sekä pankki- ja vakuutusalan yhteistoimintasopimuksia on syntynyt markkinoille. Finanssikonserniin kuuluu mm. pankki, rahoitusyhtiö, rahastoyhtiö, vahinkovakuutusyhtiö, henkivakuutusyhtiö ja eläkevakuutusyhtiö. (Kontkanen 2009, ) Pankkitoiminnan keskeisiksi tehtäviksi voidaan erottaa seuraavat kolme pääaluetta: rahoituksen välitys ja siihen liittyvät palvelut, maksuliikennepalvelut sekä sijoitus- ja varallisuudenhoitopalvelut. Finanssialan merkitys on keskeinen koko yhteiskunnan ja kansantalouden kannalta. Toimivat pankki-, vakuutus- ja 11\n12 rahoituspalvelut vaikuttavat kuluttajien ja yritysten arjen sujuvuuden lisäksi myös Suomen kilpailukykyyn. (Kontkanen 2009, ) Pankkitoiminta jaetaan usein kahteen lohkoon: vähittäispankkitoimintaan ja tukkupankkitoimintaan. Vähittäispankkitoiminnalla tarkoitetaan pienten yritysten ja kotitalouksien maksupalvelu-, talletus-, sijoitus- sekä luottotarpeiden hoitamista. Tukkupankkitoiminnalla tarkoitetaan tyypillisesti laajamittaista kaupankäyntiä kotimaisilla tai ulkomaisilla raha- ja arvopaperimarkkinoilla. (Kontkanen 2009, ) Talletuspankki on luottolaitos, joka voi vastaanottaa yleisöltä talletuksia. Talletuspankin toiminnan edellytys on luottolaitoslain perusteella myönnetty toimilupa sekä pankin kuuluminen talletussuojarahastoon. Talletuspankkeja ovat esimerkiksi liikepankit, paikallispankit, säästöpankit ja osuuspankit. Liikepankkien toiminta keskittyy pääasiallisesti koko maahan, kun taas paikallispankkitoimintaa on rajoitetummalla alueella. Paikallispankit muodostavat seuraavat kilpailuryhmät: OP-Pohjola-ryhmä, säästöpankkiryhmä ja paikallisosuuspankkiryhmä. (Finanssialan keskusliitto 2007a.) Investointipankkitoimintaa harjoittavien yhtiöiden toimintaan kuuluu yleinen rahoitusneuvonta, listautumisien ja emissioiden järjestäminen, yrityskaupat sekä fuusiot. Investointipankkitoimintaa harjoittavat yritykset ovat suurimpia pankkeja. Pankkiiriliike on sijoituspalveluyritys, joka tarjoaa omaisuudenhoito- ja sijoituspalveluja asiakkaille. Lisäksi pankkiiriliikkeet välittävät arvopaperikauppoja osakemarkkinoilla. (Finanssialan keskusliitto 2007b; Kontkanen 2009, ) 2.2 Pankkialalla toimijat Suomessa Suomessa toimii 336 pankkia, joista kotimaisia on 312. Pankkien konttoreiden lukumäärä on Ulkomaisten luottolaitosten sivukonttoreiden määrä on 13. Kaikki edellä mainitut luvut perustuvat Finanssialan keskusliiton vuonna 2009 tekemään tutkimukseen suomalaisesta pankkitoimialasta. Suomessa toimivien pankkien lukumäärä on kansainvälisellä tasolla melko korkea, mutta selittyy OP-Pohjola-ryhmään kuuluvien osuuspankkien sekä säästöpankkien ja paikallisosuuspankkien suurella määrällä. (Finanssialan keskusliitto 2009, 3.) 12\n13 Seuraavasta kuviosta (kuvio 2) nähdään finanssialan ryhmien rakenteita. Finanssikonserni on nimitys ryhmittymälle, joka tarjoaa rahoitus-, sijoitus- ja vakuutuspalveluja kuluttajalle. Kuvio 2 Finanssialan rakenteita (Finanssialan keskusliitto 2008, 5.) Kuviosta 2 nähdään Suomen finanssimarkkinoiden suurimpia toimijoita. Kolme suurinta pankkikonsernia ovat OP-Pohjola-ryhmä, Nordea Pankki Suomi ja Sampo Pankki. Näiden kolmen suurimman pankkikonsernin markkinaosuus on 76 prosenttia luottojen perusteella laskettuna. OP-Pohjola-ryhmä on valtakunnallisesti toimiva suomalainen pankkiryhmä, jolla on toimintaa myös vakuutussektorilla. OP-ryhmä muodostuu 238 itsenäisesti toimivasta osuuspankista ja ryhmän keskusyhteisöstä Osuuspankkikeskuksesta. Osuuspankeille ominaista on, että ne ovat itsenäisiä, paikallisesti toimivia ja jäsentensä omistamia pankkeja. 13\n14 Nordea Pankki Suomi kuuluu Nordea-konserniin ja sen pankkitoiminta on täysin integroitu konsernin toimintaan. Nordea Rahoitus Suomi Oy on Nordea Pankki Suomi Oyj:n suurin tytäryhtiö. Konsernilla on tytäryhtiöitä ja sivukonttoreita myös ulkomailla. Pohjoismaat sekä Itämeren alue ovat Nordean päämarkkina-alueita. Konsernin emoyhtiön osakkeet ovat julkisesti noteerattuja Helsingin, Tukholman ja Kööpenhaminan pörsseissä. Sampo Pankki on Danske Bank-konsernin suomalainen tytäryhtiö, joka toimii juridisesti täysin eri yksikkönä. Danske-Bank-konserni on yksi suurimmista pankkiryhmistä Pohjois-Euroopassa. Muita tärkeitä pankkialalla toimijoita ovat mm. Säästöpankkiryhmä, Tapiola, Osuuskauppa SOK:n perustama S-pankki sekä Paikallisosuuspankkiryhmä. (Finanssialan keskusliitto 2007b; Finanssialan keskusliitto 2009.) 2.3 Pankkitoimintaa säätelevät lait Pankkien toimintaa säännellään tarkasti laeilla ja viranomaismääräyksillä. Sääntely pyrkii turvaamaan kuluttajan asemaa. Laki luottolaitostoiminnasta ( /121) muodostaa pankkitoiminnan sääntelyn perustan. Kyseisessä laissa säädetään oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa, toiminnalle asetettavista vaatimuksista sekä niiden noudattamisen valvonnasta. Luottolaitoslaki koskee kaikkea sellaista liiketoimintaa, jossa yleisöltä vastaanotetaan varoja, tarjotaan luottoja ja muuta rahoitusta, välitetään maksuja sekä lasketaan liikkeeseen sähköistä rahaa. Rahoitusvälineiden markkinat-direktiivi, MiFID, astui voimaan vuoden 2007 loppupuolella. Lyhennelmä on sanoista Markets in Financial Instruments Directive. Direktiivin ensisijainen tavoite on edistää EU:n sisämarkkinoiden toimivuutta. Sen säännöksiä sovelletaan sijoituspalveluita tarjoaviin sijoituspalveluyrityksiin ja luottolaitoksiin. (Finanssialan keskusliitto 2007a, 19.) Arvopaperimarkkinalakia ( /495) sovelletaan arvopapereiden julkiseen kaupankäyntiin, niiden liikkeeseen laskuun sekä vaihdantaan. Laissa sääde- 14\n15 tään arvopaperien markkinoinnista, kielletään antamasta harhaanjohtavaa tietoa tai käyttämästä hyvän tavan vastaista menettelyä. Maksupalvelulaissa ( /290) säädetään maksupalveluja koskevasta tiedonantovelvollisuudesta, sopimusehdoista, maksupalvelun käyttäjien ja tarjoajien oikeuksista sekä velvollisuuksista. Aiemmin mainittujen lakien lisäksi talletuspankkien toimintaa säädellään laissa osakeyhtiömuotoisista luottolaitoksista, laissa osuuspankeista ja muista osuuskuntamuotoisista luottolaitoksista ja säästöpankkilaissa. (Finanssialan keskusliitto 2007a; Kontkanen 2009, 26, 116.) 2.4 Rahoitusmarkkinat Rahoitusmarkkinoiden ensisijainen tehtävä on välittää rahoitusta ylijäämäisiltä talouden toimijoilta alijäämäisille toimijoille. Kotitaloudet, yritykset, julkisyhteisöt ja ulkomaiset osapuolet ovat yleensä tärkeimpiä lainanantajia. Pääasiallisia lainanottajia ovat yritykset ja julkisyhteisöt, mutta myös kotitaloudet ja euroalueen ulkopuoliset tahot hakevat lainaa rahoittaakseen hankintojaan. (NASDAQ OMX 2010, 7-9.) Rahoitusmarkkinoiden toinen tärkeä tehtävä on toimia informaation välittäjänä. Sijoittajien olisi vaikeaa verrata sijoituskohteiden tuottoja ja riskejä ilman rahoitusmarkkinoita. Kolmas tärkeä tehtävä liittyy riskien hajauttamiseen, mikä on mahdollista vain osakemarkkinoilla. Yhteen yritykseen sijoitettava summa voi olla pieni osakkeiden pienen yksikkökoon ansiosta, vaikka yrityksen tarve rahoitukselle olisikin suuri. Sijoitettavissa oleva pääoma voidaan tämän takia sijoittaa useaan eri yhtiöön. (Finanssialan keskusliitto 2007; NASDAQ OMX 2010, 7-9.) Kuviosta kolme (3) nähdään Suomen rahoitusmarkkinoiden rakenne. 15\n16 Kuvio 3 Suomen rahoitusmarkkinat (Finanssialan keskusliitto 2007b, 2.) Kuten edellisestä kuviosta näkyy, rahoitusmarkkinat voidaan jakaa suoraan rahoitukseen tai epäsuoraan (välitettyyn) rahoitukseen. Suora rahoitus tapahtuu arvopaperimarkkinoiden kautta, jolloin lainanottajat hankkivat rahoitusta lainanantajilta myymällä näille rahoitusinstrumentteja, kuten esimerkiksi velkapapereita tai osakkeita. Epäsuorasta rahoituksesta on kyse silloin, kun pankkien ja muiden rahoituslaitosten rooli korostuu rahoituksen välittäjänä. (Euroopan keskuspankki 2004.) Rahoitusmarkkinat voidaan perinteisesti jakaa rahamarkkinoihin ja pääomamarkkinoihin. Rahamarkkinat ovat alle vuoden mittaisen lainarahan eli vieraan pääoman markkinoita. Valtiot, pankit sekä yritykset hankkivat sekä lyhytaikaista rahoitusta että hoitavat kassanhallintaa näillä markkinoilla. Pääomamarkkinoihin puolestaan kuuluvat osakemarkkinat sekä yli vuoden mittaisen vieraan pääoman markkinat. Yritykset hankkivat oman pääoman ehtoista rahoitusta juuri osakemarkkinoilta. Rahoitukselle ei sitouduta maksamaan osinkoa eikä sitä tarvitse maksaa takaisin. (Finanssialan keskusliitto 2007b; NASDAQ OMX 2010, 8.) Rahamarkkinat ja pääomamarkkinat voidaan jakaa vielä ensi- ja jälkimarkkinoihin. Yritykset hankkivat rahoitusta ensimarkkinoilla. Näillä markkinoilla yritykset voivat hankkia omaa pääomaa osakeannoilla ja vierasta pääomaa myymällä 16\n17 sijoittajille joukkovelkakirjoja. Jälkimarkkinoilla sijoittajat käyvät keskenään kauppaa ensimarkkinoilla liikkeelle lasketuilla arvopapereilla. Pörssissä tehtävät kaupat ovat jälkimarkkinakauppoja, joissa kaupan osapuolet myyvät osakkeita keskenään, ilman yrityksen osallisuutta kauppoihin. (Finanssialan keskusliitto 2007b; NASDAQ OMX 2010, 8.) 2.5 Pörssi arvopaperikauppapaikkana Ostaja ja myyjä kohtaavat markkinapaikalla. Pörssit toimivat osakesijoittamisen markkinapaikkana, jossa sijoittajat ostavat ja myyvät pörssiyhtiön osakkeita. Kauppaa käydään elektronisessa kaupankäyntijärjestelmässä, jossa kaikki välittäjät näkevät saman markkinainformaation. Suomessa järjestäytynyt kaupankäynti on keskittynyt Helsingin pörssiin, joka kuuluu NASDAQ OMX Group Inc:iin. Sijoittajat eivät voi käydä itsenäistä kauppaa pörssissä, vaan ostot ja myynnit tapahtuvat välittäjien kautta. Välittäjät tekevät kauppoja sijoittajilta saamiensa toimeksiantojen perusteella. (NASDAQ OMX 2010, 55.) Helsingin pörssin toiminta aloitettiin vuonna Helsingin pörssi on kokenut paljon muutoksia sen rakenteissa ja toiminnassa olemassaolonsa aikana. Pörssin toiminta oli alussa vilkasta, mutta se tyrehtyi taloudellisesti heikkojen aikojen seurauksena 1860-luvun lopulla. (NASDAQ OMX 2010, 10.) Helsingin Arvopaperipörssi (HAP) perustettiin vuonna 1912, kun kunnollisen pörssin perustaminen nousi ajankohtaiseksi. Vuonna 1984 HAP muuttui voittoa tavoittelemattomaksi osuuskunnaksi, jonka omistajia olivat pörssivälittäjät, yritykset ja elinkeinoelämänjärjestöt. Vuonna 1995 asiakkuus ja omistus eriytettiin, jolloin Helsingin Arvopaperipörssi muuttui osakeyhtiöksi. Pörssitoiminta on kohdannut paljon myllerrystä ja fuusioita viime vuosikymmenten aikana. Vuonna 2008 amerikkalainen teknologiapörssi NASDAQ ja pörssitoimija OMX fuusioituivat. NASDAQ OMX omistaa Pohjois-Euroopan suurimman arvopaperimarkkinapaikan, joka koostuu Tukholman, Kööpenhaminan, Islannin, Tallinnan, Helsingin, Riian ja Vilnan pörsseistä. Tämän seurauksena Helsingin pörssistä tuli NASDAQ OMX-konserniin kuuluva NASDAQ OMX Helsinki. (NASDAQ OMX 2010, 10.) 17\n18 Seuraavassa kuviossa (kuvio 4) on esitetty pörssikurssien kehitys vuodesta 1990 vuoteen 2009 asti. Helsingin pörssin kehitystä seurataan HEXyleisindeksin lukujen avulla. Yleisindeksit kuvaavat päälistan osakesarjojen hinta- ja tuottokehitystä. Kuviosta nähdään myös kansainvälisten osakemarkkinoiden, kuten USAn ja Ison Britannian, pörssikurssien kehitys. Kuvio 4 Pörssikurssien kehitys (Elinkeinoelämän keskusliitto 2010.) Kuviosta 4 nähdään, että 90-luvun lama vaikutti Suomen osakemarkkinoihin merkittävästi. Osakkeet reagoivat taloudellisiin suhdanteisiin usein muita sijoituskohteita voimakkaammin. Ulkomaisten sijoittajien mukaantulo Suomen osakemarkkinoille vuonna 1993 lisäsi osakkeiden kysyntää, minkä seurauksena osakekurssit nousivat. Osakemarkkinoiden kehitykseen vaikutti myös Suomen markan kellutuspäätös, pääomaverotuksen uudistuminen sekä talousnäkymien parantuminen. (Kallunki ym. 2002, ) Vuoden 1998 jälkeen alkanut Helsingin pörssin noususuhdanne selittyy sillä, että listauudistus mahdollisti entistä pienempien yritysten listautumisen pörssiin. Sen seurauksena erityisen moni korkean teknologian yritys listautui pörssiin ja erityisesti teknologiaosakkeiden arvot nousivat rajusti 1990-luvun loppuvuosina. 18\n19 Kuviosta 4 nähdään kuitenkin, että vuonna 2000 pörssikurssit romahtivat kuitenkin voimakkaasti. Kyseessä on ns. IT-kuplan puhkeaminen, joka johtui teknologiaosakkeiden voimakkaasta noususta. Kuviosta nähdään vuoden 2008 maailmanlaajuisen rahoitusmarkkinakriisin vaikutus pörssikursseihin. (Anderson 2004, 143; NASDAQ OMX 2010, 11.) Kuviosta viisi (5) nähdään Suomessa liikkeeseen laskettujen arvopapereiden määrä. Kuvio 5 Suomessa liikkeeseen lasketut arvopaperit (Suomen Pankki 2010.) Helsingin pörssin osakevaihto oli 131 miljardia euroa ja markkina-arvo noin 141 miljardia euroa vuonna Listautuneiden yhtiöiden lukumäärä oli 127 kappaletta. Pörssimarkkinat heijastavat kansantalouden kokoa ja siitä syystä on luonnollista, että NASDAQ OMX:N pohjoismainen markkinapaikka ei ole suurimpia markkinapaikkoja maailman mittakaavassa. (NASDAQ OMX 2010, 12.) Yrityksen listautumisen edellytyksenä on sen riittävä koko, jotta yrityksen osakkeilla on riittävästi kysyntää ja tarjontaa osakemarkkinoilla. Helsingin Pörssissä on kolme varsinaista osakelistaa: 19\n20 - päälista, jonka yritysten liikevaihdon oltava vähintään 35 miljoonaa euroa ja liiketoiminnan vakiintunutta, - I-lista (Investors s List) on tarkoitettu riittävän käyttöpääoman omaaville keskisuurille yhtiöille, joiden liikevaihto on vähintään 4 miljoonaa euroa, - NM-lista (New Market) on kasvuvaiheessa oleville innovatiivisille yrityksille, joiden liikevaihto on vähintään 2 miljoonaa euroa. (Kallunki ym. 2002, 105.) Listayhtiöt ryhmitellään kolmen vaihtoehtoisen markkina-arvoryhmän mukaan: suuret yhtiöt (Large Cap), keskisuuret yhtiöt (Mid Cap) ja pienet yhtiöt (Small Cap). Markkina-arvoryhmien vuosittainen tarkistus perustuu yhtiön osakkeiden marraskuun kaupankäyntimäärillä painotettuun keskikurssiin. Yhtiöt voidaan jakaa markkina-arvoryhmissä edelleen eri toimialoihin Morgan Stanleyn ja Standard & Poor sin kehittämän kansainvälisen GICSluokitusstandardin mukaisesti, joka on laajasti käytetty listayhtiöiden toimialaluokitus ympäri maailmaa. (NASDAQ OMX 2010, 26.) 3 SÄÄSTÄMISEEN JA SIJOITTAMISEEN LIITTYVIÄ KÄSITTEITÄ Seuraavassa luvussa käydään tarkemmin läpi yleisimpiä säästämiseen ja sijoittamiseen liittyviä käsitteitä. 3.1 Säästäminen ja sijoittaminen Säästäminen tarkoittaa yksinkertaisesti rahan käyttämisen lykkäämistä tulevaisuuteen. Henkilön elämäntilanne ja ikä vaikuttavat merkittävästi säästämistarpeisiin. Tavoitteellinen säästäminen kohdistuu tavallisesti isoon hankintaan, kuten esimerkiksi omistusasuntoon. Lisäksi kotitaloudet haluavat säästää turvatakseen kulutusmahdollisuuksia tulojen vaihdellessa ja varautua yllättävien menoerien varalle tulevaisuudessa. (Kivioja, Niiranen & Kontkanen 2007, 11 12; Ossa 2007, 11.) 20\n21 Sijoittamisella tarkoitetaan rahoitusinstrumenttien ostoa, hallussapitoa ja myymistä tarkoituksena tehdä voittoa. Raha pyritään kohdentamaan mahdollisimman tuottavaan sijoituskohteeseen. (Kivioja ym. 2007, ) Sijoittamisessa on kyse, kun henkilö sijoittaa varat kohteisiin kerralla tai suuremmissa erissä tai suoraan riskin sisältäviin kohteisiin. - - Tuoton ja arvonmuutoksen osalta käytetään sanaa sijoittaminen. (Kivioja ym. 2007, 11 12). 3.2 Sijoitusvaihtoehdot Sijoitusmarkkinoiden vapautumisen ja kilpailun kiristymisen seurauksena markkinoita löytyy paljon erilaisia säästämis- ja sijoitustuotteita. Sijoittajalla on valittavanaan runsaasti erilaisia korko-, osake- ja pääomaturvattuja ratkaisuja sekä sijoittamisen väyliä. Sijoituskohteet eroavat toisistaan ominaisuuksien, kulujen, riskin sekä tuotto-odotuksien mukaan. (Kallunki ym. 2002, 87.) Sijoitusvaihtoehdot voidaan jakaa suoriin ja epäsuoriin sijoituksiin. Suora sijoittaminen tarkoittaa sitä, että asiakas päättää kustakin talletuksesta, osakeostosta tai myynnistä itsenäisesti. Näiden arvopapereiden arvot määräytyvät suoraan rahoitusmarkkinoilla. Suoria sijoituksia ovat esimerkiksi talletukset, osakkeet, rahamarkkinasijoitukset ja joukkolainat. (Kallunki ym. 2002, 87 88; Kontkanen 2009, 109.) Epäsuorasta sijoittamisesta on kyse silloin, kun asiakas valitsee itselleen sopivan sijoituskokonaisuuden sekä sitoutuu jättämään päätöksenteon rahastoa hallinnoivan yhtiön ja sen salkunhoitajien vastuulle. Epäsuora sijoittaminen tapahtuu esimerkiksi rahastojen ja sijoitus- tai eläkevakuutusten kautta. (Kallunki ym. 2002, 87-88; Kontkanen 2009, 109.) 3.3 Sijoittamisprosessi Sijoittaminen nähdään jatkuvana prosessina. Sijoittaminen on monivaiheinen prosessi, joka alkaa sijoittajan riskinsietokyvyn tunnistamisella ja päättyy sijoitusten onnistumisen arviointiin. (Kallunki ym. 2002, 13). Sijoittamista tarkastellaan vaihe vaiheelta etevänä prosessina, jonka avainasiana on eri vaiheiden kriittisten tekijöiden tunnistaminen. Sijoittamisen alkupäässä on sijoitussuunnitelma. 21\n22 Ensimmäiseksi on viisainta laatia sijoitussuunnitelma, kun harkitaan sijoitustoiminnan aloittamista. Suunnitelman perusteella tehdään sijoituspäätöksiä ja siirrytään niiden toteuttamiseen. Sijoituspäätöksen toteuttamista seuraa sijoituksien seuranta ja raportointi. Sijoitussuunnitelmassa käsitellään sijoittajan määrittämät sijoitustavoitteet, sijoitusajan pituus, tuottotavoitteet ja sijoituskohteet. Suunnitelmassa huomioidaan myös sijoittamisen riskit ja niiden hallinta. Sijoitusneuvojan vastuullisessa roolissa on tärkeintä tunnistaa sijoittajan riskinsietokyky. Sijoittajan henkilökohtainen elämäntilanne, varallisuuden nykytilanne sekä varojen todellinen sijoitusaika vaikuttavat merkittävästi hänen sijoituspäätökseensä. (Kallunki ym. 2002, 13 15; Anderson & Tuhkanen 2004, ) 3.4 Sijoituskohteen valinta Tässä kappaleessa esitellään tarkemmin aiemmin mainitun sijoitussuunnitelman mukaan tärkeimpiä tekijöitä, jotka vaikuttavat sijoituskohteen valintaan. Sijoituspäätöksen taustalta löytyy aina samat tekijät riippumatta siitä, minkälaista sijoitusta ollaan tekemässä. Sijoitustavoitteet liittyvät merkittävästi sijoittajan henkilökohtaiseen elämäntilanteeseen. Yksityishenkilöiden varojenkäyttö ja sen myötä sijoitusajan pituus ovat usein sidoksissa perheen elinkaaren vaiheeseen. Tarpeet ja tavoitteet ovat täysin erilaisia ihmisen elinkaaren eri vaiheissa. Perhettä perustavan parikymppisen nuoren ja eläkkeellä olevan 70-vuotiaan sijoitussuunnitelmat ovat luonnollisesti hyvin erilaiset. (Kallunki ym. 2002, 41; Anderson & Tuhkanen 2004, ) Varojen todellinen sijoitusaika on tärkeää ottaa huomioon, kun yksityishenkilö suunnittelee sijoittamisen aloittamista. Sijoittajan kannattaa miettiä, milloin raha todennäköisesti tarvitaan muuhun käyttöön kuin sijoittamiseen. Joidenkin sijoittajien elämäntilanteen takia sijoitukset suunnitellaan vain muutamien vuosien tai ainoastaan muutamien kuukausien pituisiksi. Monien sijoitusmuotojen tuottoodotukset ovat riippuvaisia sijoituksen kestosta, joten siitä syystä sijoitusajalla on erittäin suuri merkitys. Mitä pidempi sijoitusaika ja korkeampi vuotuinen tuot- 22\n23 to on, sitä moninkertaisemmiksi sijoitettu omaisuus voi kasvaa. Sijoittajien on kuitenkin usein vaikeaa määrittää etukäteen, kuinka pitkäaikaista sijoitusta he ovat tekemässä. (Kallunki ym. 2002, 44; Anderson & Tuhkanen 2004, 15 24; NASDAQ OMX 2010, 44.) Sijoituskohteen tuotto muodostuu sijoituksen arvonnousuista ja sijoituksen ajanjakson aikana mahdollisesti saaduista tuotoista, joihin sijoituksen omistaminen oikeuttaa. Sijoittajan päätettävissä on se, että hakeeko hän arvonnousua, tietynlaista tulokassavirtaa vai näiden yhdistelmää. (Kallunki ym. 2002, 25.) Talletuksen tuottovaatimus on etukäteen sovittu talletuskorko ja jälkimarkkinakelpoisten sijoitusten tuottovaatimus perustuu markkinoilta saatavan lainan kyseisen hetkeen tuottoon. Riskisijoituskohteissa, kuten osakkeissa, sijoituksen ehdoista ei voida sopia etukäteen. Kun tavoitellaan markkinakorkoja korkeampaa tuottoa sijoitukselle, on hyväksyttävä joko tuottoon tai pääomaan kohdistuva riski. Osakesijoittamisen tärkein motiivi onkin saada sijoitukselle parempi tuotto kuin muista sijoituskohteista. Osakesijoittamiseen kuitenkin liittyy aina pääoman vaihtelun mahdollisuus. Arvon nousu ja lasku saattavat olla hyvinkin suuria lyhyellä aikavälillä, kun taas pitkällä aikavälillä tuoton vaihtelu tasoittuu. (Anderson & Tuhkanen 2004, 15 24; NASDAQ OMX 2010, 44.) Sijoittajan riskinsietokyvyllä tarkoitetaan yleensä sijoittajan kykyä sietää tappioiden todennäköisyyttä. Riskinsietokyvyn tunnistaminen on tärkein vaihe koko sijoitusprosessissa. Itsenäinen sijoittaja määrittää itse oman riskinsietokykynsä, mutta sijoitusneuvojan on selvitettävä huolellisesti, minkä suuruisen riskin sijoittaja on halukas ottamaan. Perussääntönä on, että mitä suurempia tuottoodotuksia sijoittajalla on, sitä suurempi on myös tuottoon liittyvä riski. (Kallunki ym. 2002, 23, 31 33; Ossa 2007, 18; Kontkanen 2009, 107.) Riskinsietokyvyn tunnistamisen jälkeen sijoittaja voi halutessaan päättää sijoitetavan varallisuuden jakamisesta eri kohteisiin. Sijoittaja kohdistaa varoistaan merkittävän osan riskittömiin tai lähes riskittömiin sijoituskohteisiin, mikäli hän ei halua ottaa suurta riskiä. Sijoittamisen riskejä voidaan pienentää myös hajauttamalla. Hajauttamisella tarkoitetaan sijoitusten jakamista ajallisesti pitkälle 23\n24 aikavälille, eri omaisuuslajeihin tai omaisuuslajien sisällä erilaisiin sijoituskohteisiin. (Kallunki ym. 2002, 55.) Kuviossa 6 nähdään eri sijoituskohteiden riski suhteessa niiden tuottoodotuksiin. Kuvio 6 Sijoituskohteiden tuotto ja riski (Handelsbanken 2011b.) Kuviosta 6 nähdään, että pankkitilin voidaan sanoa olevan kaikista vähäriskisin sijoituskohde. Pankkitalletukset mielletään riskittömiksi tuotteiksi, sillä varsinkaan talletussuojan piirissä olevissa talletuksissa ei ole juuri ollenkaan riskiä pääoman menettämisestä talletussuojan enimmäismäärään asti. Rahamarkkinainstrumentteja ovat enintään vuoden pituiset korkosijoitukset. Hyvin vähäriskisiä sijoituksia ovat myös esimerkiksi erilaiset korkoinstrumentit, kuten joukkovelkakirjat ja rahastot. Niiden tuotto on usein sidottu pitkiin markkinakorkoihin. Kuviosta 6 nähdään, että monimarkkinasijoituksiin sekä globaaleihin sijoituksiin liittyy huomattavasti korkeampi riski kuin normaaliin pankkitiliin. Mahdollisuus korkeaan tuottoon on tietenkin huomattavasti korkeampi. (Kallunki ym. 2002, 26 29; Ossa 2007, 18; Kontkanen 2009, 107.) 24\n25 3.5 Sijoitusneuvonta Vain viranomaisvalvonnassa olevilla luottolaitoksilla tai siihen toimiluvan saaneilla sijoituspalveluyrityksillä on oikeus tarjota sijoitusneuvontaa. Sijoitusneuvonnasta on kyse silloin, kun pankki tai sijoituspalveluyritys antaa asiakkaalle suosituksen yhdestä tai useammasta rahoitusvälineeseen liittyvästä liiketoimesta. Mahdollinen suositus tulee antaa kyseiselle henkilölle soveltuvana. Sijoitusneuvojan tärkein tehtävä onkin huomioida mahdollisen asiakkaan yksilölliset olosuhteet, kuten mm. sijoitustavoitteet sekä riskinottokyky. (Kontkanen 2009, ; Finanssivalvonta 2010.) Pankin tai sijoituspalveluyrityksen on noudatettava laissa säädettyjä menettelytapoja tarjotessaan sijoituspalveluita. Tärkeimpiä toimenpiteitä sijoituspalveluiden tarjoamiseen liittyen ovat mm. asiakkaan tunnistaminen, asiakasluokittelu, tiedonantovelvollisuus, selonottovelvollisuus, toimeksiantojen käsittely sekä asiakasraportointi. Sijoitusneuvojan on annetta asiakkaan päätöksenteon tueksi riittävästi tietoa palveluntarjoajasta, kuluista sekä niiden määräytymisperusteista ja tuotteisiin liittyvistä riskeistä. (Kontkanen 2009, ; Finanssivalvonta 2010.) Pankin tai sijoituspalveluyrityksen henkilöasiakkaalle annettavaan sijoitusneuvontaan liittyy laajempi selonottovelvollisuus kuin esimerkiksi tuotteiden yleiseen esittelyyn. Sijoitusneuvoja ei saa suositella asiakkaalle sijoituspalveluita tai rahoitusvälineitä, mikäli tarvittavat tiedot ovat puutteelliset. (Kontkanen 2009, ; Finanssivalvonta 2010.) Pankkitoiminnan käsikirjassa määritetään (Kontkanen 2009, 131.) pankin selonottovelvollisuuden täyttyvän, kun selvitetään riittävät tiedot asiakkaan 1. taloudellisesta asemasta - asiakkaan säännöllisen tulon lähteet ja määrä - asiakkaan omaisuus, kuten likvidit varat, sijoitukset ja kiinteistöt - asiakkaan säännölliset taloudelliset sitoumukset 2. kyseistä sijoituspalvelua tai rahoitusvälinettä koskevasta sijoituskokemuksesta ja -tietämyksestä 25\n26 - asiakkaan jo tuntemat palvelu-, liiketoimi- ja rahoitusvälinetyypit - asiakkaan rahoitusvälineitä koskevien liiketoimintojen luonne, volyymi ja yleisyys sekä ajanjakso, jonka kuluessa liiketoimet on toteutettu - asiakkaan koulutustaso ja ammatti 3. sijoitustavoitteesta - miten kauan asiakas haluaa pitää sijoituksia hallussaan (sijoitushorisontti) - asiakkaan riskinottohalukkuus ja riskiprofiili - sijoituksen tarkoitus (Kontkanen 2009, 131.) 4 HENKILÖVEROTUS Säästämis- ja sijoitustoimintaan liittyvät merkittävästi myös verotukselliset asiat. Tässä luvussa käydään tarkemmin läpi yksityishenkilön verotuksen pääpiirteitä. 4.1 Yksityishenkilön verotuksen pääpiirteet Suomessa Luonnollisen henkilön ja kuolinpesän tulot jaetaan ansiotuloiksi ja pääomatuloiksi. Tällöin kyseessä on eri tulolajit ja sen vuoksi ansiotuloina ja pääomatuloina verotettavat tulot lasketaan erikseen. Jako ansiotuloihin ja pääomatuloihin on verojärjestelmän kannalta keskeistä. Molempien tulolajien perusteella maksettavat verot lasketaan yhteen, ja niistä vähennetään maksetut ennakkoverot, jolloin saadaan selville lopullisessa verotuksessa, joutuuko verovelvollinen maksamaan jäännösveroja vai saako hän palautusta. Ansiotuloista ja pääomatuloista myönnetään myös vähennyksiä, kuten esimerkiksi luonnollisia vähennyksiä ja korkovälityksiä. Verovelvollinen on saattanut suorittaa tulon hankkimiseksi menoja, jotka ovat vaikuttaneet tulon syntymiseen. (Tomperi 2007, ) Verot lasketaan yhteisöverokannan, pääomatulojen verokannan sekä luonnollisten henkilöiden ansiotulojen valtion tuloverotusta varten progressiivisen tuloveroasteikon mukaan. (Tomperi 2007, ) 26\n27 4.2 Pääomatuloveron alaiset tulot Pääomatuloa on varallisuuden tuottama tulo, joista maksetaan 28 prosentin vero vuonna Säästämiseen ja sijoittamiseen liittyvät tulot ovat pääosin pääomatuloa. Pääomatuloa on mm. korkotulo, osinkotulo, vuokratulo, voitto-osuus, henkivakuutuksen tuotto, metsätalouden pääomatulo, maa-aineksista saadut tulot ja luovutusvoitto. (Tuloverolaki 32.) Pääomatuloista tehtäviä vähennyksiä ovat pääomatulojen hankkimisesta ja säilyttämisestä aiheutuneet menot, jälkimarkkinahyvitys, tulonhankkimisvelan kurssitappio, osakaslainan takaisinmaksusta aiheutuneet maksut, vapaaehtoisen yksilöllisen eläkevakuutuksen ja pitkäaikaissäästämissopimuksen maksut sekä korkomenot. (Ossa 2007, ) Pääomatulolajin alijäämä syntyy, kun pääomatuloihin kohdistustuvat vähennykset ylittävät pääomatulojen määrän. Alijäämähyvitykset vähennetään ansiotulosta valtiolle suoritettavasta tuloverosta. Alijäämähyvitys on pääomatulon veroprosentin (28 prosenttia) suuruinen osuus samana vuonna syntyneestä pääomatulolajin alijäämästä vuonna Enimmäismäärä on kuitenkin 1400 euroa. (Ossa 2007, ) Yritysverotus ja tilinpäätössuunnittelu oppikirjassa (Tomperi 2007.) on havainnollistava laskukaava verotettavan pääomatulon saamiseksi: Veronalaiset pääomatulot - Tulon hankkimisesta ja säilyttämisestä johtuneet menot (TVL 54 ) = Puhdas pääomatulo + Pääomatuloksi luettava verovuonna nostettu osakaslaina (TVL 53a ) - Pääomatuloksi luetusta osakaslainasta verovuonna takaisin maksettu määrä (TVL 54c ) - Pääomatuloista vähennettävä tulolähteen tappio (TVL 59 ) - Asunto- ja opintovelkojen sekä veronalaisen tulon hankkimisesta johtuneiden velkojen korot (tulonhankkimisvelka). Jos korko johtuu osinkotulon hankkimisesta, se saadaan kuitenkin vähentää, vaikka osinko olisi verovapaata tuloa (TVL 58 ) 27\n28 = Verovuoden pääomatulo - Pääomatuloista vähennettävä pääomatulolajin tappio (TVL 60 ) = Verotettava pääomatulo (Tomperi 2007, 25.) 4.3 Ansiotuloveron alaiset tulot Kaikki muut tulot ovat ansiotuloa, josta veroa maksetaan valtiolle progressiivisen verokannan mukaan sekä tasaveroa kunnalle ja seurakunnalle. Ansiotuloja ovat mm. (Tuloverolaki ) - palkka- ja eläketulot - jaettavan yritystulon ansiotulo-osuus - yhtymän osakkaan tulo-osuuden ansiotulo-osuus - metsätalouden puhdas tulo. Seuraavasta kuviosta 7 nähdään vuoden 2011 valtion tuloveroasteikko. Tuloverolain (1535/1992) perusteella valtiolle ansiotulosta suoritettava tulovero määräytyy progressiivisen tuloveroasteikon mukaan seuraavasti: Kuvio 7 Progressiivinen tuloveroasteikko (Verohallinto 2010c.) Ansiotuloista voidaan vähentää sen hankkimisesta ja säilyttämisestä aiheutuneet menot. Menoihin perustuvia vähennyksiä kutsutaan yleisesti luonnollisiksi vähennyksiksi ja ne pienentävät verotettavan tulon määrää. Luonnollisia vähennyksiä ovat esimerkiksi palkkatulosta tehtävä tulonhankkimisvähennys, palkka- 28\n29 tulon hankkimisesta tai säilyttämisestä johtuneet menot, matkakustannukset, työttömyyskassamaksut sekä työmarkkinajärjestöjen jäsenmaksut. (Verohallinto 2011.) Puhdas ansiotulo lasketaan vähentämällä ansiotulosta luonnolliset vähennykset. Valtionverotuksen verotettava ansiotulo ja kunnallisverotuksen verotettava tulo saadaan vähentämällä verovuoden ansiotuloista ja kunnallisverotuksen verovuoden tulosta aikaisemmilta vuosilta vahvistetut ansiotulolajin tappiot. (Tuloverolaki 30.) 4.4 Korkotulon lähdevero Luonnollinen henkilö ja kuolinpesä ovat velvollisia suorittamaan korkotulon lähdeveroa Suomessa tuloverolain mukaan. Korkotulon lähdeveroa on suoritettava seuraavista korkotuloista: talletusten, joukkolainojen, vaihtovelkakirja- ja optiolainojen korot sekä indeksilainojen tuotot. Osaketalletustilien tuotot ovat myös korkotulon lähdeveron alaisia, vaikka niiden tuotot ovat riippuvaisia osakekurssien kehityksestä. (Laki korkotulon lähdeverosta /1341.) Lähdeverollisia korkoja ei lueta pääomatuloiksi. Korkotulon lähdeveron suuruus on 28 prosenttia talletukselle tai joukkovelkakirjalainalle maksetusta korosta vuonna Koron maksaja eli useimmiten talletuspankki perii samalla lähdeveron, kun korko maksetaan saajalle. (Laki korkotulon lähdeverosta /1341.) 4.5 Arvopaperin luovutuksesta suoritettava varainsiirtovero Arvopaperin omistusoikeuden luovutuksesta on suoritettava varainsiirtovero, jonka suuruus on 1,6 prosenttia kauppahinnasta. Arvopapereita vaihdettaessa tapahtuu kaksi luovutusta, jolloin kummankin luovutuksensaajan on suoritettava vero oman saantonsa osalta. Varainsiirtoveroa ei kuitenkaan makseta arvopaperipörssissä tehdyistä kaupoista. (Verohallinto 2010a.) Osakkeen tai muun arvopaperin luovutuksensaajan tulee maksaa varainsiirtovero oma-aloitteisesti sekä antaa ilmoitus varainsiirtoverosta kotikuntansa vero- 29\n30 toimistolle kahden kuukauden kuluessa luovutussopimuksen tekemisestä. (Verohallinto 2010a.) 4.6 Sijoitustoiminnan kansainvälinen verotus Lähtökohtana on valtioiden pyrkimys ulottamaan verotusvaltansa mahdollisimman laajaksi. Verotuksen kansainvälinen ulottuvuus määräytyy kahden periaatteen eli asuinvaltioperiaatteen ja lähdevaltioperiaatteen pohjalta. Asuinvaltioperiaate tarkoittaa sitä, että henkilö on velvollinen maksamaan veronsa siinä valtiossa, missä asuu. Lähdevaltioperiaatteen mukaan verotuksen tulee tapahtua siinä valtiossa, missä tulo syntyy. Kansainvälinen kaksinkertainen verotus onkin tästä syystä kansainvälisen vero-oikeuden suurimpia ongelmia. (Niskakangas 2009, 97.) Sijoitustoiminnan verotukseen vaikuttaa se, tehdäänkö sijoitus Suomeen vai ulkomaille. Kansainväliseen vero-oikeuteen kuuluu erityisesti kansainvälisen kaksinkertaisen verotuksen poistaminen ja kunkin valtion alueellisen verotuksen määrittäminen. Kansallinen verolainsäädäntö muodostaa lähtökohdan kansainvälisissä verotustilanteissa. (Kivioja ym. 2007, 188.) Rajoitetusti verovelvollinen tarkoittaa sitä, että henkilöä ei voida pitää Suomessa asuvana. Rajoitetusti verovelvollisen saamista tuloista, kuten esimerkiksi osinko- ja korkotuloista, peritään lopullinen lähdevero, jolloin tuloista ei voida tehdä ollenkaan vähennyksiä. (Kivioja ym. 2007, 188.) Toisesta valtiosta saatavan osingon verokohtelu riippuu siitä, onko Suomi solminut osingon verotusta koskevan verosopimuksen kyseisen valtion kanssa. Osinko verotetaan Suomessa samalla tapaa kuin suomalaisesta yhtiöstä saatu osinko, mikäli valtioiden kesken on tehty osingon verotusta koskeva verosopimus. Tässä tapauksessa veronalaiset määrät lasketaan samojen sääntöjen mukaan. Muusta kuin EU-valtiosta tai verosopimusvaltiosta saatu osinko luetaan aina kokonaisuudessaan veronalaiseen ansiotuloon. (Verohallinto 2011.) 30\n31 4.7 Verosuunnittelu Verosuunnittelun avulla voidaan alentaa maksettavia veroja ja sen seurauksena saavuttaa taloudellisesti edullisia vaihtoehtoja. Verovelvollinen joutuu miettimään sijoituksesta saatavan juoksevan tulon ja luovutusvoittojen verokohtelua, varallisuusveroa, varainsiirto- ja kiinteistöveroa sekä mahdollisesti perintöveroja tehdessään verosuunnittelua. (Manninen 2000, ) Verotuksella on merkitystä sijoittajien käyttäytymiseen, ja verot voidaankin nähdä yhtenä kustannustekijänä, kun vertaillaan eri sijoitusmuotojen veroseuraamuksia. Verotuksella on tärkeä merkitys sijoittamisen lopulliseen tuottoon ja siitä syystä sijoittajan on syytä tutustua sijoittamisen verokohteluun viimeistään sijoituspäätöstä tehdessään. Verosuunnittelun avulla on pyritty perinteisesti saamaan verovapaita tuloja, joita tuloverojärjestelmässämme on kuitenkin vain vähän. Tulojen jakaminen ansiotuloksi ja pääomatuloksi on myös merkittävää verosuunnittelun kannalta. (Manninen 2000, 17 18; Ossa 2007, ) Verosuunnittelu voidaan jakaa lyhyen ja pitkän aikavälin suunnitteluun. Lyhyen aikavälin verosuunnittelu on yleensä yhteen verovuoteen vaikuttavaa suunnittelua. Lyhyen aikavälin verosuunnitteluun liittyy esimerkiksi pyrkimys pienentää luovutusvoiton verotusta myymällä tappiollisiksi osoittautuneita osakkeita tai muuta sijoitusomaisuutta samana verovuonna kuin voitollinen myynti on tapahtunut. Pitkän aikavälin verosuunnitteluun liittyviä ratkaisuja voivat olla esimerkiksi omaisuuden siirtäminen mahdollisimman alhaisilla veroilla jälkipolville. Lisäksi sijoittaja voi myös miettiä, sijoittaako omissa nimissä vai yhtiön kautta. (Manninen 2000, 17 18; Ossa 2007, ) 5 SIJOITUSMUODOT JA NIIDEN VEROTUS Tässä kappaleessa esitellään tarkemmin eri säästämis- ja sijoitusmuotoja ja miten niihin liittyvät verotusasiat tulee huomioida. Opinnäytetyö ei ota kuitenkaan kantaa siihen, mikä sijoitusmuoto on sijoittajalle paras vaihtoehto. 31\n32 5.1 Talletukset Talletuksille ominaisia piirteitä ovat niiden sopimusluonne ja vakioehtoisuus. Niitä tarjotaan lähtökohtaisesti rajoittamattomalle asiakaskunnalle siten, että tietyntyyppiset talletukset ovat ehdoiltaan samanlaisia kaikille asiakkaille. Eri pankkien tarjoamat talletustuotteet ovat kuitenkin perusominaisuuksiltaan varsin yhdenmukaisia. Eroavaisuudet liittyvät tuotteiden talletuskorkoon, tilin käytöstä perittävät palkkioihin ja tiliin liittyviin palveluihin. (Kontkanen 2010, ) Tilisäästäminen on suosituin sijoitusmuoto juuri helppoutensa ja turvallisuutensa ansiosta. Moni suomalainen säilyttää varojaan käyttötilillä, joka on tarkoitettu ensisijaisesti päivittäisten raha-asioiden hoitamiseen. Käyttötilille maksettava korko vaihtelee pankeittain, mutta jää yleensä hyvin alhaiseksi. (Kontkanen 2010, ) Tavallisen käyttötilin vaihtoehdoksi pankeilla on tarjottavana yleensä määräaikaistilejä. Asiakas voi valita pankin kanssa itselleen sopivan määränajan pituuden. Sijoitusaikaa vastaavan markkinakoron suuruus vaikuttaa tilille maksettavan koron määräytymiseen. Talletuksen summa, talletusaika sekä vallitseva markkinatilanne vaikuttavat tallettajalle maksettavan koron suuruuteen. Pankkien koron perusteena ovat euribor-korko, kiinteä korko tai pankkien omat primekorot. (Kontkanen 2010, ) Asuntosäästöpalkkiotili (ASP) on tarkoitettu ensimmäistä omistusasuntoa varten säästäville vuotiaille henkilöille. Ensiasunnon hankkija muodostaa pankin kanssa sopimuksen, jonka ehtojen mukaan hän sitoutuu säästämään vähintään 10 prosenttia asunnon hinnasta. Säästötavoitteen saavutettuaan asunnon hankkija saa pankilta edullista korkotukiluottoa, jos asunnon hankintahinta on säädetyissä rajoissa. ASP-tilille säästävä saa normaalin talletuskoron lisäksi erityisen lisäkoron, jonka suuruus vaihtelee pankeittain. Talletuskorko sekä lisäkorko ovat säästäjälle verovapaita. (Valtion ympäristöministeriö.) Talletuksien verotus Kotimaisten tilien korkotuloista peritään korkotulon lähdevero, jonka määrä on 28 prosenttia. Kotimaisten talletustilien korot ovat lähdeveron alaisia korkotuloja 32\n33 siitä riippumatta, onko tuotto riippuvainen esimerkiksi rahamarkkinoiden tai osakekurssien kehityksestä. Talletustilien korkotuloja ei ilmoiteta veroilmoituksessa eikä tulonhankkimisesta aiheutuneita menoja voi vähentää verotuksessa. Pankki perii lähdeveron samalla, kun korko maksetaan säästäjälle. (Pörssisäätiö 2010, 10.) 5.2 Sijoitusrahastot Sijoitusrahasto on sijoituskohde, jonka varoja sijoitetaan useisiin erilaisiin rahoitusvaihtoehtoihin, muun muassa osakkeisiin, korkoinstrumentteihin sekä muihin arvopapereihin. Sijoitusrahaston sijoitustoimintaa hallinnoi erillinen rahastoyhtiö, joka voi hoitaa useita eri rahastoja. (Pörssisäätiö 2009, 7.) Sijoitusrahaston toiminta-ajatus perustuu siihen, että rahastoyhtiö kerää ensin sijoittajien varat yhteen ja sijoittaa ne useisiin eri kohteisiin. Rahastoyhtiö voi sijoittaa sijoitusrahaston varoja muun muassa osakkeisiin, korkoinstrumentteihin ja joukkovelkakirjoihin, jotka yhdessä muodostavat sijoitusrahaston. Rahastoyhtiö ei kuitenkaan ole sijoitusrahaston omistaja, vaan rahaston varat ovat siihen sijoittaneiden henkilöiden, yhteisöjen ja säätiöiden omistuksessa. (Pörssisäätiö 2009, 7-12.) Rahastopääoma muodostuu sijoitusrahaston rahasto-osuuksista. Sijoitusrahaston pääoman suuruuteen vaikuttaa se, miten paljon sijoittajat myyvät ja lunastavat rahasto-osuuksiaan. Lisäksi pörssikurssien sekä korkotason muutokset vaikuttavat pääomaan. (Pörssisäätiö 2009, 7-12.) Sijoitusrahaston tuotto perustuu rahaston sijoitusten tuottoihin, osinkoihin sekä sijoituskohteiden arvonnousuihin tai laskuihin. Sijoitusrahastot voidaan jakaa tuottoprofiilinsa perusteella joko tuottorahastoihin tai kasvurahastoihin. Tuottorahastot jakavat vuosittain voittoa rahasto-osuuksille voitto-osuuksina, mikä vastaa osakkeiden osingonjakoa. Kasvurahaston voitot sen sijaan lisätään rahasto-osuuden arvoon, jolloin vuotuista voittoa ei jaeta. (Pörssisäätiö 2009, 7-12.) Sijoitusrahasto tarjoaa siihen sijoittajalle monia etuja, joista tärkein on varmasti sen helppous. Rahastosijoittaminen on yksinkertaisempaa kuin suora osakesi- 33\n34 joittaminen ja sijoituksen kehitystä on helpompaa seurata. Sijoitusrahastoihin sijoittajat hyötyvät ammattimaisesta salkunhoidosta, sillä sijoittajan ei tarvitse itse seurata markkinoita. Sijoitusrahasto hajauttaa sijoituksia useisiin eri kohteisiin pyrkimyksenä vähentää mahdollisia riskejä. Rahastosijoittamisen muita etuja ovat mm. hyvä viranomaisvalvonta, helppo rahaksi muutettavuus sekä säästöt kaupankäyntipalkkioissa. (Pörssisäätiö 2009; NASDAQ OMX 2010, 47.) Rahastosijoittamiseen liittyy erillisiä kuluja. Tyypillisimmät kulut, joita rahastoyhtiöt rahastosijoittajilta perivät, ovat mm. merkintä-, lunastus- ja hallinnointipalkkiot. Merkintäpalkkio on kotimaisissa rahastoissa keskimäärin yksi prosentti osuuden arvosta. Korkorahastojen merkintäpalkkio on pienempi kuin osakerahastojen. Rahastoyhtiö veloittaa rahastosijoittajilta vuosittain hallinnointi- ja säilytyspalkkion, jonka suuruus määritetään prosentteina rahaston arvosta. (Pörssisäätiö 2009; NASDAQ OMX 2010, 47.) Sijoitusrahastotyypit Finanssialan kirjallisuus (Ossa 2007, 15 16; Pörssisäätiö 2009.) jakaa sijoitusrahastot seuraaviin pääluokkiin: korkorahastot, osakerahastot, yhdistelmärahastot ja erikoisrahastot. Sijoitusrahastotyypit käydään seuraavaksi hieman tarkemmin läpi. Korkorahastot jaetaan lyhyen ja pitkän koron rahastoihin. Lyhyen koron rahastot eli rahamarkkinarahastot sijoittavat euromääräisiin rahamarkkinainstrumentteihin ja muihin korkoa tuottaviin arvopapereihin. Sijoituskohteita voivat olla pankkien liikkeelle laskemat sijoitustodistukset ja valtion, kuntien ja eri yhtiöiden lyhytaikaiset velkasitoumukset ja joukkolainat. Rahaston sijoitusten keskimääräinen juoksuaika on enintään yksi vuosi. Pitkän koron rahastot eli joukkolainarahastot sijoittavat valtioiden, julkisyhteisöjen tai yritysten liikkeelle laskemiin joukkovelkakirjalainoihin, joiden juoksuaika on yli 12 kuukautta. Osakerahastot sijoittavat nimensä mukaisesti osakkeisiin. Osakerahasto sijoittaa osakkeisiin esimerkiksi sijoituskohteiden maantieteellisen sijainnin tai sijoituskohteina olevien yrityksien koon tai toimialan perusteella. Sijoitusalueena voi 34\n35 olla esimerkiksi kotimaa, euroalue, Eurooppa, Pohjoismaat, koko maailma tai niin sanotut kehittyvät markkinat, kuten esimerkiksi Venäjä, Latinalainen Amerikka tai Aasia. Osakerahastojen painopiste kohdennetaan useasti joko arvoosakkeisiin tai kasvuosakkeisiin. (Ossa 2007, 15 16; Pörssisäätiö 2009.) Yhdistelmärahastot sijoittavat sekä pörssiosakkeisiin että korkoa tuottaviin kohteisiin. Näin pyritään yhdistämään korko- ja osakerahastojen hyvät puolet. Salkunhoitaja voi markkinatilanteen mukaan muuttaa osake- ja korkosijoituksien jakaumaa salkussa. (NASDAQ OMX 2010, 49.) Erikoisrahastot ovat esimerkiksi johdannaisiin sijoittavia vipurahastoja tai Hedge fund-rahastoja, jotka tavoittelevat positiivista tuottoa kaikissa markkinaolosuhteissa. Johdannaisia käytetään lisätuottojen hankintaan sekä myös arvopapereihin liittyvien riskien hallintaan. Johdannais-instrumenttien avulla vipurahaston osakeriski voi kasvaa kaksinkertaiseksi, jolloin rahaston arvo reagoi osakekurssien muutoksiin kaksinkertaisella voimakkuudella. Vipurahastojen osuuden arvo voi heilahdella lyhyellä aikavälillä huomattavan paljon, mutta pitkällä aikavälillä vipurahastot pyrkivät saamaan osakemarkkinoita korkeamman tuoton ottamalla selkeästi suurempia riskejä kuin muut osakerahastot. (Anderson & Tuhkanen 2004, ; NASDAQ OMX 2010, 49.) Kuviosta 8 voidaan nähdä eri sijoitusrahastotyyppien riski- ja tuottoakselit. 35\n36 Kuvio 8 Rahastojen riski- ja tuottoakseli (Jokela, Lammi, Lohi & Silvola 2009, 110.) Kuviossa 8 nähdään rahamarkkinarahastojen, obligaatiorahastojen, yhdistelmärahastojen, erilaisten osakerahastojen ja johdannaisrahastojen tuoton ja riskin suhde Sijoitusrahaston verotus Sijoitusrahastojen tuotot muodostuvat kertyneen säästön arvonnoususta tai arvon alenemisesta. Tuottorahastojen kerryttämä tuotto jaetaan osakkeenomistajille, jotka maksavat voitto-osuudestaan veroa vuosittain. Kasvurahastoihin liittyy tuoton verotuksen lykkääntymisetu, jonka ansiosta tuotto kasvaa rahastossa verovapaasti korkoa korolle. (Kivioja ym. 2007, 101; Pörssisäätiö 2009, 28; NASDAQ OMX 2010, 148.) Sijoitusrahasto-osuuksien tuotot ovat veronalaista pääomatuloa, joista peritään 28 prosentin vero (v. 2011). Vero pidätetään tuotosta sen maksun yhteydessä. Rahastoyhtiö antaa sijoitusrahasto-osuuksien ja niistä saatujen tuottoosuuksien tiedot suoraan verottajalle, jolloin ne näkyvät valmiina esitäytetyssä veroilmoituksessa. (NASDAQ OMX 2010, 148.) Kasvurahastojen osalta arvonnousu verotetaan vasta säästöjen nostovaiheessa. Kasvurahasto-sijoittajien saama tuotto muodostuu rahasto-osuuden myynnistä saatavasta myyntivoitosta, joka on veronalaista pääomatuloa. Sijoitusrahaston tuotto-osuuksien vaihto kasvuosuuksiksi ja päinvastoin on verovapaata, mikäli se tapahtuu saman sijoitusrahaston sisällä. Siirto saman tai eri rahastoyhtiön hallinnoimaan rahastoon ei kuitenkaan ole verovapaata, koska siirtäminen tapahtuu osto- ja myyntitapahtuman kautta. (Kivioja ym. 2007, 101; Pörssisäätiö 2009, 28; NASDAQ OMX 2010, 148.) Vähennyskelpoiset menot Sijoitusosuuksien tuotosta saa vähentää tulon hankkimisesta ja säilyttämisestä johtuneet kulut sekä vähennyskelpoiset korkomenot, joita ovat esimerkiksi tulon hankkimista varten otetun lainan sekä oman asunnon lainan korot. Vähennys- 36\n37 kelpoisia kuluja ovat 50 euron suuruisen omavastuun ylittävältä osalta olevat omaisuuden hoitomaksut. Jos menot ovat suuremmat kuin pääomatulot, säästäjä voi vähentää 28 prosenttia alijäämästä ansiotulonsa verosta. (Kivioja ym. 2007, ) Luovutusvoitto lasketaan vähentämällä luovutushinnasta todellinen hankintameno ja hankinnasta aiheutuneet kulut. Luovutusvoitto on pääomatulon alaista verotettavaa tuloa. (Kivioja ym. 2007, ) Hankintameno-olettamaan vaikuttaa osuuksien myyntihinta ja osuuksien omistusaika. Tämä tarkoittaa sitä, että vähintään 10 vuotta omistettujen rahastoosuuksien hankintamenoksi oletetaan 40 prosenttia myyntihinnasta ja lyhyemmän aikaa omistettujen 20 prosenttia myyntihinnasta. (Kivioja ym. 2007, ) 5.3 Osakkeisiin sijoittaminen Osakeyhtiön liikkeelle laskemaa oman pääoman ehtoista arvopaperia kutsutaan osakkeeksi. Osakepääoma muodostuu osakeyhtiön perustajien yritykseen sijoittamista varoista. Osake on siis osuus osakeyhtiöstä. Osakkeen nimellisarvo voidaan määrätä joko yhtiöjärjestyksessä tai sille lasketaan kirjanpidollinen vasta-arvo jakamalla osakepääoma osakkeiden lukumäärällä. (Anderson & Tuhkanen 2004, ; Kivioja ym. 2007, 65.) Noteeratut osakkeet ovat arvopaperipörssissä julkisen kaupankäynnin kohteena olevia osakkeita. Julkisella kaupankäynnillä tarkoitetaan sitä, että osakekauppaa käydään pörssissä, jossa sille muodostuu markkinahinta. Pörssi- eli listayhtiöillä on velvollisuus tiedottaa osakkeensa arvoon vaikuttavista asioista. Noteeraamattomat osakkeet ovat puolestaan osakkeita, jotka eivät ole julkisen kaupankäynnin kohteena. (Anderson & Tuhkanen 2004, ; Kivioja ym. 2007, 65; NASDAQ OMX 2010, 23.) Sijoittajasta tulee samalla pörssiyhtiön omistaja sijoittaessaan suoraan pörssiyhtiön osakkeisiin. Lähtökohtaisesti kaikki osakkeet tuottavat yhtiössä yhtäläiset oikeudet. Sijoittajalla on osakeomistuksensa perusteella oikeus osallistua yhtiö- 37\n38 kokoukseen. Yhtiökokouksissa käsiteltävissä asioissa kukin osake tuottaa yhden äänen, ellei yhtiöjärjestyksessä ole toisin määrätty. (Pörssisäätiö 2007.) Laskemalla liikkeelle osakkeita yritys saa uusia omistajia, jotka sijoittavat varojaan yrityksen toimintaan. Osakkeenomistajat voivat saada yhtiön voitoista osinkoa, jolloin myös osakkeenomistajan varallisuus kasvaa. Yhtiö voi käyttää myös jakamatta jätetyn voiton esimerkiksi investointeihin kasvattaakseen yhtiön arvoa. (Pörssisäätiö 2007.) Osakkeiden kurssit vaihtelevat tarjonnan ja kysynnän mukaan. Osakkeiden tuottoa on vaikeaa arvioida etukäteen, mutta osakkeet pyritään hinnoittelemaan osakemarkkinoilla niin, että niistä saatava tuotto vastaa niihin sisältyvää riskiä. Osakkeiden hinnanvaihteluun ja kaupankäyntiin liittyvät riskit ovat tyypillisimpiä osakesijoittamisen riskejä. Lisäksi on mahdollisuus menettää koko sijoitettu pääoma, mikäli osakeyhtiö ajautuu konkurssiin. (Kallunki ym. 2002, 94; Kontkanen 2009, 120.) Osakkeiden hankinta ja kulut Osakekaupassa käytetään ns. arvo-osuusjärjestelmää, johon kuuluvat kaikki pörssiyhtiöt. Sijoittajan omistamat pörssiyhtiöiden osakkeet kirjataan arvoosuuksina arvo-osuustileille. Sijoittajat eivät voi olla suoraan yhteydessä pörssiin, joten kaupankäynnissä on käytettävä välittäjäyrityksiä. Sijoittajat antavat osto- tai myyntitoimeksiantonsa välittäjäyrityksille, jotka hoitavat osakekaupankäyntiä. Osakevälittäjinä toimivat pankit ja pankkiiriliikkeet. (NASDAQ OMX 2010, ) Sijoittajan on tehtävä välittäjän kanssa yleissopimus ennen varsinaisen toimeksiannon antamista. Yleissopimuksessa sovitaan mm. arvo-osuustilin käyttämisestä, rahaliikenteen hoitamisesta sekä yksittäisten toimeksiantojen hoitamisesta. Välittäjä hoitaa toimeksiannon syöttämisen elektroniseen kaupankäyntijärjestelmään tarjoukseksi. Osto- ja myyntitarjoukset sitovat sijoittajaa toimeksiannossa määriteltyjen ehtojen mukaisesti. Pörssiarvopapereiden myynneistä tai vaihdoista ei tarvitse maksaa varainsiirtoveroa. (NASDAQ OMX 2010, ) 38\n39 Välittäjäyritykset, arvo-osuusrekisterin pitäjät ja pörssi perivät palkkioita tarjoamistaan palveluista. Sijoittajien tekemistä kaupoista peritään kaupankäyntipalkkio, jonka suuruus lasketaan yleensä prosentteina tehdyn kaupan euromäärästä ja maksetaan välittäjäyritykselle. Kaupankäyntipalkkioiden lisäksi sijoittajille aiheutuvia kuluja voivat olla arvo-osuuksien säilyttämisestä ja siirroista aiheutuneet kulut, jotka maksetaan arvo-osuusrekisterin pitäjälle. Tietoa mahdollisista kuluista saa parhaiten arvo-osuusrekisterin pitäjiltä eli pankeilta, pankkiiriliikkeiltä ja arvopaperikeskukselta. (NASDAQ OMX 2010, 56 57, ) Osakkeiden verotus Osakesijoituksista saadaan tuottoa osinkoina. Osingon verotus riippuu siitä, onko osinko peräisin julkisesti noteeratusta yhtiöstä vai listaamattomasta yhtiöstä. Ratkaisevaa on se, että yhtiö on julkisesti noteerattu sinä päivänä, kun yhtiökokous on tehnyt päätöksen osingonjaosta. Julkisesti noteeratulla yhtiöllä tarkoitetaan yhtiötä, jonka osakkeet ovat olleet kaupankäynnin kohteena: - OMX Nordic Exchange Helsinki Oy:n pörssilistalla tai Prelistalla, - muulla säännellyllä markkinalla Euroopan talousalueella, - muulla viranomaisen valvonnassa olevalla markkinalla Euroopan talousalueen ulkopuolella, - monenkeskisessä kaupankäynnissä Euroopan talousalueella tai sen jälkeen sillä edellytyksellä, että osake on otettu kaupankäynnin kohteeksi yhtiön hakemuksesta tai sen suostumuksella. (Tuloverolaki /1535) Julkisesti noteeratun yhtiön maksamasta osingosta 70 prosenttia on verotettavaa pääomatuloa ja 30 prosenttia verovapaata tuloa. Julkisesti noteeratulta yhtiöltä saatu osinkoa katsotaan aina pääomatuloksi. Pääomatulon vero on 28 prosenttia vuonna Osakkeisiin sijoittaja maksaa siis saamastaan osinkotulosta veroa 19,60 prosenttia (28/100 x 70). (Verohallinto 2011.) Muista kuin julkisesti noteeratuista yhtiöistä saatu osinko jaetaan verotuksessa pääomatuloksi ja ansiotuloksi. Osinko katsotaan pääomatuloksi siihen määrään 39\n40 asti, joka vastaa osakkeen matemaattiselle arvolle laskettavaa 9 prosentin vuotuista tuottoa. Yhtiön edellisenä vuonna päättyneen tilikauden taseen perusteella määritetään matemaattinen arvo. Yhtiön nettoverallisuus jaetaan ulkona olevien osakkeiden lukumäärällä, jolloin saadaan yhden osakkeen matemaattinen arvo. (Verohallinto 2011.) Listaamattomilta yhtiöiltä verovuoden aikana saadut pääomatulo osingot ovat verovapaita euroon asti. Ylimenevästä osasta verovapaata tuloa on 30 prosenttia ja veronalaista pääomatuloa 70 prosenttia. (Verohallinto 2011.) Jos osinko ylittää osakkeen matemaattiselle arvolle lasketun 9 %:n tuoton, ylitettävä osa verotetaan ansiotulona. Ansiotulo-osingosta verovapaata tuloa on 30 prosenttia ja veronalaista tuloa 70 prosenttia. Veronalaisen ansiotuloosingon veroprosentti määräytyy progressiivisen veroasteikon mukaan ja siihen vaikuttavat verovelvollisen kaikki ansiotulot. (Verohallinto 2011.) Myyntivoittojen verotus Myyntivoitto on tuotto, joka syntyy, kun osakkeet myydään hankintahintaa korkeammalla hinnalla. Sekä kotimaisista että ulkomaisista arvopapereista saadut myyntivoitot ovat veronalaista tuloa. Ne katsotaan pääomatuloksi ja verotetaan siten pääomatuloverotuksessa 28 prosentin verokannalla (v. 2011). Osakkeiden hankintahinta voidaan määrittää kahdella tapaa: hankintamenoolettaman tai todellisen hankintahinnan mukaan. Vähintään kymmenen vuotta omistettujen osakkeiden hankintameno-olettama katsotaan 40 prosentiksi myyntihinnasta ja lyhyemmän aikaa omistettujen 20 prosentiksi. Myyntivoitto voidaan laskea myös siten, että luovutushinnasta vähennetään hankinnasta aiheutuneet kulut. (NASDAQ OMX 2010, 146.) Pienten myyntivoittojen verotus muuttui vuodesta 2006 alkaen. Tuloverolain 48 pykälän ( /1535) mukaan luonnollisen henkilön tai kuolinpesän saama omaisuuden luovutusvoitto ei ole veronalaista tuloa, jos verovuonna luovutetun omaisuuden yhteenlasketut luovutushinnat ovat enintään euroa. 40\n41 5.4 Vakuutussäästäminen Vakuutussäästäminen on säästämistä tai sijoittamista henkivakuutustuotteeseen tulevaisuutta varten. Esimerkiksi säästövakuutukset, eläkevakuutukset ja kapitaalisopimukset ovat vakuutussäästämistuotteita. Vakuutussäästämisessä on kaksi erilaista tuottotapaa: laskuperustekorkoinen ja sijoitussidonnainen. Laskukorkoperusteisessa sijoituksessa tuotto muodostuu vakuutusyhtiön maksamasta laskuperustekorosta ja sen lisäksi maksettavista asiakashyvityksistä sekä lisäkoroista. Vakuutusyhtiö maksaa lisäkorkoa sen mukaan, miten sen oma sijoitustoiminta on menestynyt ja tuottanut. Laskuperustekorko sovitaan vakuutusyhtiön kanssa etukäteen ja takaa vähimmäistuoton asiakkaan vakuutussäästöille. Sosiaali- ja terveysministeriö päättää suurimman sallitun laskuperustekoron. (Anderson & Tuhkanen 2004, ; Kontkanen 2009, 134.) Seuraavasta kuviosta 9 nähdään, kuinka tuotto muodostuu laskuperustekorkoisessa sijoituksessa. Kuvio 9 Laskuperustekorkoinen sijoitus (Jokela ym. 2009, 103.) 41\n42 Kuvio 9 havainnollistaa, kuinka laskuperustekorkoinen sijoitus muodostuu. Asiakkaat maksavat maksuja vakuutusyhtiöön, joka sijoittaa maksut eri sijoituskohteisiin. Kuviosta nähdään, kuinka vakuutuksen kokonaistuotto muodostuu laskuperustekorosta sekä lisäkoroista. Sijoitussidonnainen vakuutussijoitus tarkoittaa sitä, että vakuutuksenottaja valitsee tarjolla olevista sijoituskohteista itselleen mieluisimmat. Sijoituskohteina käytetään useimmiten erilaisia sijoitus- tai muita rahastoja. Vakuutusyhtiöiden tarjoamasta rahastovalikoimasta löytyy yleensä myös valmiiksi tasapainotettuja yhdistelmärahastoja tai rahamarkkinarahastoja, jotka vähentävät asiakkaan riskiä merkittävästi. (Jokela ym. 2009, ) Vakuutuksenottajan sijoitettavien varojen arvo sidotaan hankittujen rahastoosuuksien arvoon eli kurssiin. Sijoitussidonnainen tuotto määräytyy sijoituskohteiden arvonkehityksen perusteella ja tuotto on täysin markkinoista kiinni. Niiden suosio perustuu pääosin niiden parempaan tuotto-odotukseen, mutta riski sen saavuttamisessa on olemassa. Sijoitussidonnaiset vakuutukset sopivat niille, jotka seuraavat aktiivisesti rahastokursseja, tekevät rahastomuutoksia suhdanteiden mukaan ja joiden sijoitusajanjakso on suhteellisen pitkä. Seuraava kuvio toimii esimerkkinä sijoitussidonnaisesta tuottotavasta. (Jokela ym. 2009, ; Kontkanen 2009, 134.) 42\n43 Kuvio 10 Sijoitussidonnainen tuottotapa (Jokela ym. 2009, 105.) Yllä olevasta kuviosta nähdään, kuinka sijoitussidonnainen tuotto muodostuu vakuutuksenottajalle Säästövakuutus Säästövakuutus on pitkäaikaiseen säästämiseen sopiva valinta. Asiakas voi maksaa säästövakuutukseen tietyn kertamaksun tai tehdä suunnitelman säännöllisestä säästämisestä. Vakuutusyhtiö säilyttää asiakkaan maksamia vakuutusmaksuja niiden kerryttäessä samalla tuottoa asiakkaan hyväksi. Säästövakuutuksessa sovitaan, kuinka kauan vakuutus on voimassa. Säästöt palautetaan vakuutuksenottajalle, mikäli hän elää säästöjen erääntymishetkellä. Vakuutusehdoista selviää, onko säästövakuutuksen ennenaikainen nostaminen mahdollista. Säästön ennenaikainen nostaminen ei ole useinkaan taloudellisesti kannattavaa, sillä vakuutusyhtiöt voivat periä siitä nostoprovisioita. (Jokela ym. 2009, 95; Kontkanen 2009, 135.) 43\n44 Jos vakuutuksen ottaja kuolee vakuutusaikana, jäävät vakuutuksen säästöt vakuutusyhtiölle. Säästövakuutuksiin liitetään yleensä henkivakuutus kuoleman varalta, joka kattaa tietyn osuuden säästösummasta. Kuolemanvaraturvan määrä voi vastata suurin piirtein vakuutuksen rahastoarvoa tai olla määritelty jopa suuremmaksi. (Jokela ym. 2009, 95; Kontkanen 2009, 135.) Säästöjen tuotto muodostuu joko siten, että vakuutusyhtiö sijoittaa parhaaksi katsomallaan tavalla asiakkaat varat ja maksaa säästöille korkoa. Toinen vaihtoehto on se, että vakuutusyhtiö sijoittaa säästöt asiakkaan toiveiden mukaisesti ja niiden tuotto riippuu täysin sijoituskohteiden arvon kehityksestä. Vakuutukseen säästäminen on helppoa ja vaivatonta, sillä sijoitusammattilaiset huolehtivat sijoituskohteiden ja omaisuuden hoidosta koko vakuutusajan. (Jokela ym. 2009, 95; Kontkanen 2009, 135.) Vakuutusyhtiön perimiä kuluja aiheutuu mm. vakuutusten myynnistä, sopimusten ja muutosten käsittelystä, rahaliikenteen hoidosta sekä varsinaisen säästöpääoman hallinnoimisesta. Vakuutusyhtiöillä on useita vaihtoehtoja liikekulujen perimiseen. Jokaisesta asiakkaan maksamasta vakuutusmaksusta voidaan periä tietty prosentti, joka kattaa vakuutusyhtiön kulut koko sopimuskaudella. Toinen vaihtoehto on, että liikekulut voidaan periä kertyneestä säästöstä jatkuvina, pienempinä erinä esimerkiksi vuosittain. (Jokela ym. 2009, 95, 98 99; Kontkanen 2009, 135.) Finanssialan Keskusliitto kiinnitti huomiota vuonna 2005 siihen, että kuluttajien on vaikeaa vertailla keskenään yksilöllisten eläkevakuutuksien kuluja ja tämän seurauksena henkivakuutusyhtiöiden tulisi ilmoittaa tuotteidensa kustannukset yhdenmukaisella tavalla, jotta kuluttajat saavat vertailukelpoista tietoa tarjolla olevien vaihtoehtojen kustannuksista. (Jokela ym. 2009, 95, 98 99; Kontkanen 2009, 135.) Säästövakuutusten verotus Säästövakuutuksessa sijoituksen tuotto verotetaan pääomatulona (28 %, v. 2010) kuten myös muidenkin sijoitusten tuotto. Perinteiselle säästövakuutukselle vuosittain kertyvää tuottoa verotetaan vasta vakuutusajan päättyessä. Sijoi- 44\n45 tussidonnaisissa vakuutuksissa rahastoja voi siirtää sijoituskohteesta toiseen ilman että siihen mennessä kertynyt tuotto joutuu pääomaverotuksen kohteeksi. (Pörssisäätiö 2010.) Jos vakuutuskorvaus maksetaan vakuutuksen ottajan lähiomaiselle, tuotosta menee pääomavero ja vakuutuksen säästösummasta lahjavero. Lähiomainen voi kuitenkin saada verovapaasti 8500 euroa säästösummasta kolmen vuoden välein. Kuolemantapauksessa vakuutuskorvaus on verovapaata tuloa, mutta se verotetaan perintöverotuksessa. Kuolemantapauskorvaus on verovapaata euroon asti ja puolison saamasta korvauksesta aina vähintään puolet. (Pörssisäätiö 2010.) Eläkevakuutus Eläkevakuutuksen käyttötarkoitus on eläketurvan täydentäminen. Vapaaehtoisessa eläkevakuutuksessa vakuutuksen ottaja maksaa vakuutusmaksuja, joiden perusteella vakuutusyhtiö maksaa eläkettä sovitussa eläkeiässä. Jatkuvamaksuisessa eläkevakuutuksessa sovitun eläkeiän on yleensä oltava vähintään 62 vuotta. Maksetut vakuutusmaksut ja niille kertyneet tuotot määräävät vakuutuksesta saadun eläkkeen suuruuden. Eläkevakuutuksen tuotto määräytyy joko perinteisellä laskuperustekorkoisella tai sijoituskorkosidonnaisella tavalla. (Jokela ym. 2009, 131.) Eläkkeen maksaminen sidotaan siihen, että vakuutettu on elossa eläkeiän täyttäessään. Eläke maksetaan aina vakuutetulle eli edunsaajalle, eikä tätä määräystä voi kiertää. Tarkoituksena on varmistaa, että eläkevakuutus toimii nimenomaan eläketurvan täydentäjänä. Vakuutettu saa ensimmäisen eläke-erän eläkeiän täyttämiskuukautta seuraavan kuukauden alusta. (Jokela ym. 2009, 132; Kontkanen 2009, ) Eläkkeen maksaminen päättyy, mikäli vakuutettu kuolee. Tämän seurauksena vakuutuksen rahasto jää vakuutusyhtiölle. Lähes jokaiseen eläkevakuutukseen kuitenkin liitetään henkivakuutusmuotoinen turva vakuutetun kuoleman varalta. Kuolintapaussumma määritetään vastaamaan edunsaajien kannalta sitä mene- 45\n46 tystä, joka aiheutuu eläkevakuutussäästöjen jäämisestä vakuutusyhtiöön. (Jokela ym. 2009, ) Eläkevakuutuksen takaisinostomahdollisuutta on hyvin voimakkaasti rajoitettu. Takaisinoston rajoittamisella pyritään estämään, ettei verotuksellisesti suosittavaa eläkevakuutusta käytetä väärin. Vanhoissa eläkevakuutuksissa takaisinostomahdollisuutta ei ole välttämättä lainkaan. Uusissa eläkevakuutuksissa takaisinosto sallitaan vain poikkeustilanteissa. Vakuutusalalla takaisinoston on sovittu olevan mahdollista vain seuraavissa tapauksissa: - vakuutettu on ollut pitkäaikaisesti työtön, - vakuutetun puoliso on kuollut, - vakuutetun avioliitto on purkautunut, - yritysten ottamissa vakuutuksissa sallittua, jos vakuutetun työsuhde yritykseen päättyy. (Jokela ym. 2009, 133.) Eläkevakuutusten verotus Verolainsäädännön muutoksen seurauksena eläkevakuutusten verokohtelu muuttui vuoden 2010 alusta. Eläke ja muut suoritukset, jotka saadaan vapaaehtoisesta yksilöllisestä eläkevakuutuksesta, ovat veronalaista tuloa. Kaikki tai sen jälkeen otettujen vapaaehtoisten yksilöllisten eläkevakuutusten perusteella maksettavat eläkkeet ovat pääomatuloa. (Verohallinto 2010b.) Ennen otettujen vapaaehtoisten yksilöllisten vakuutusten perusteella maksettavat eläkkeet voivat olla sekä ansio- että pääomatuloa. Ansiotulosta vähennettyjen vakuutusmaksujen ja niiden tuoton perusteella määräytyvä eläke on ansiotuloa. Muilta osin eläke katsotaan pääomatuloksi. Eläkkeen tulolaji ilmoitetaan kuitenkin vakuutusyhtiöiden vuosi-ilmoituksissa. (Verohallinto 2010b.) Euroopan talousalueen vakuutusyhtiöstä otetun eläkevakuutuksen maksut voidaan vähentää samalla tapaa verotuksessa kuin suomalaisesta yhtiöstä otetun vakuutuksen maksut. (Verohallinto 2010b.) 46\n47 Eläkevakuutuksen maksujen verovähennysoikeus Henkilön itselleen tai puolisolle otetun vapaaehtoisen yksilöllisen eläkevakuutuksen maksut ovat vähennyskelpoisia verotuksessa. Niiden maksujen vähennyskelpoisuus edellyttää, että vanhuuseläkkeen maksamisen alkamisikä on sama tai myöhempi kuin työntekijän eläkelain mukainen vanhuuseläkkeeseen oikeuttava ikä. Eläkevakuutus maksujen vähennyksen enimmäismäärä on 5000 euroa. Maksut vähennetään aina vakuutetun pääomatuloista. (Verohallinto 2010b.) 5.5 Pitkäaikaissäästämistilit Laki pitkäaikaissäästämistilistä on ollut voimassa vuoden 2010 alusta. Pitkäaikaissäästämistili, lyhyesti PS-tili, syntyy asiakkaan tehdessä säästämissopimuksen esimerkiksi pankin, rahastoyhtiön tai sijoituspalveluyrityksen kanssa. Säästämissopimuksessa määritetään, mihin varoja sijoitetaan, minkälaisen riskin säästäjä on valmis ottamaan sekä kuinka maksuja maksetaan. Vain luonnolliset henkilöt voivat solmia PS-sopimuksia ja siitä syystä esimerkiksi työnantaja ei voi tehdä PS-sopimusta työntekijänsä puolesta. (Veronmaksajain Keskusliitto 2010.) Säästäjä maksaa rahatalletuksia sopimuksessa määritetylle PS-tilille, josta palveluntarjoaja sijoittaa varoja sopimuksessa sovitulla tavalla erilaisiin sijoituskohteisiin. PS-tilille sijoitettuja varoja on mahdollista sijoittaa edelleen esimerkiksi osakkeisiin tai sijoitusrahasto-osuuksiin. PS-tilin tuottoa ei veroteta säästämisaikana, vaan vasta varoja nostettaessa. (Veronmaksajain Keskusliitto 2010.) Säästäjä omistaa PS-sopimuksen varat, mutta niiden nostaminen on pääsääntöisesti mahdollista vasta, kun säästäjä on saavuttanut eläkeiän (tällä hetkellä 63 vuotta). Säästöjen nosto ennen eläkeikää ei ole mahdollista ilman korotettuja veroseuraamuksia. Säästöjen ennenaikaisen noston erikoistilanteita ovat kuitenkin mm. vähintään vuoden kestänyt työttömyys, työkyvyttömyys, puolison kuolema sekä avioerotilanne. (Veronmaksajain Keskusliitto 2010.) Pitkäaikaissäästöihin liittyviä maksuja ovat mm. tilinhoitomaksut, nostomaksut, sopimuksen siirto- ja irtisanomismaksut. Palveluntarjoajat määrittävät pitkäai- 47\n48 kaissäästämistileihin liittyvät kustannukset. Seuraavasta kuviosta 11 nähdään eri palveluntarjoajien perimiä maksuja. (Verohallinto 2009; Veronmaksajain Keskusliitto 2010.) Kuvio 11 Pitkäaikaissäästöihin liittyviä maksuja eri palveluntarjoajilta (Taloussanomat.) Kuviosta 11 nähdään, millaisia pitkäaikaissäästämistileihin liittyviä maksuja eri palveluntarjoajat perivät. Kuviossa on vertailtu mm. Aktian, Evlin, Nordean, OP:n, Sampo Pankin, Säästöpankin sekä Tapiolan tarjoamien pitkäaikaissäästämistuotteiden mahdollisia kuluja, joita he perivät henkilöasiakkailtaan. Pitkäaikaissäästämistilien verotus 48


20 inspiroivaa lainausta naisille, jotka rakastavat olla naimattomia - Lainausmerkit\n20 Kick-A $$ -lainausta naisille, jotka rakastavat olla naimattomia\nIhmiset näyttävät aina säälittävän naisia, jotka ovat yksittäinen . Helvetti, jotkut yksinäiset naiset jopa sääli itseään !\nNaimattomuus ei ole kuolemantuomio , se on todella palkitsevaa. Ajattele sitä, voit keskittyä yksinomaan olemaan paras versiosi itsestäsi, mitä voit olla, ja tekemään juuri sitä, mitä haluat ja tarvitset.\nSinä ei ole sinkku ikuisesti - tai ehkä sinäkin. Ketä kiinnostaa! Sinun täytyy omaksua nykyinen yksittäinen tila ja nauti siitä. Tämä on ainoa elämä, jonka saat!\nNämä 20 inspiroivia lainauksia voi auttaa muistuttamaan miksi lentäminen yksin sellainen potku .\nLiian siunattu ollakseen stressaantunut. Liian siunattu ollakseen stressaantunut. '/>\nJoskus 'Minä olen sinkku' tarkoittaa 'Olen draamaton, vähemmän stressaantunut ja kieltäydyn tyytymästä vähempään. '\nOle varma siitä, mitä työskentelet. Ole varma siitä, mitä työskentelet. '/>\n'KYLLÄ ... Olen sinkku. Ja sinun on oltava vitun hämmästyttävä muuttaaksesi sitä. '\nAseta AINA itsesi etusijalle. Aseta AINA itsesi etusijalle. '/>\n'Syvin suhde, joka meillä on koskaan, on suhde itseemme.'\nLuo oma onnesi. Luo oma onnesi. '/>\n'Ole sellaisen kanssa, joka tekee sinut onnelliseksi.'\nItserakkaus on paras laji. Itserakkaus on paras laji. '/>\n'Olen ollut sinkku jonkin aikaa ja minun on sanottava, että se menee hyvin. Kuten ... se toimii. Luulen, että olen yksi. '\nÄLÄ KOSKAAN laskeudu. ÄLÄ KOSKAAN laskeudu. '/>\n'Naimattomuus on parempi kuin olla väärässä suhteessa.'\nTilasi ei määritä sinua. Tilasi ei määritä sinua. '/>\n'Single-ei ole tila. Se on sana, joka kuvaa henkilöä, joka on tarpeeksi vahva elämään ja nauttimaan elämästä ilman riippuvuutta muista. '\nOlet seksikäs ja tiedät sen! Olet seksikäs ja tiedät sen! '/>\n'Naimattomuus tarkoitti sitä, ettei kukaan halunnut sinua. Nyt se tarkoittaa, että olet kaunis, seksikäs ja viettää aikaa päättääksesi kuinka haluat elämäsi olevan ja kenen kanssa haluat viettää sen. '\nSyleile sängyn joka tuumaa<3. Syleile sängyn joka tuumaa<3. '/>\nParasta sinkussa olemisessa on nukkuminen. Voit nukkua koko sängyn. Vasen. Aivan. Keskellä. Missä vain.'\nViiniä niin paljon kuin haluat. Viiniä niin paljon kuin haluat. '/>\n'Sinulla ei tarvitse olla kahta ihmistä, jotta sinulla olisi kaksi viinilasia.'\nSingle ei tarkoita, että olet yksin Single ei tarkoita, että olet yksin '/>\n'En halua, että minut leimataan yksinäiseksi vain siksi, että olen yksin.'\nHemmottele itseäsi matkalla ... tai kahdella. Hemmottele itseäsi matkalla ... tai kahdella. '/>\n'Luo seikkailuja itsellesi.'\nOle nirso ja kärsivällinen. Ole nirso ja kärsivällinen. '/>\n'Pysy yksin, kunnes joku todella täydentää elämääsi tavalla, joka tekee paremmaksi olla naimaton. Jos ei, se ei ole sen arvoista. '\nOta aikaa selvittääksesi mitä haluat. Ota aikaa selvittääksesi mitä haluat. '/>\n'Arvosta naimattomuutta, koska silloin kasvat eniten ja tuon kasvun myötä opit tietämään, mitä etsit.'\nParempi itsesi ensin. Parempi itsesi ensin. '/>\n'Jos olet naimaton, keskity olemaan parempi sinä sen sijaan, että etsit ketään, joka on parempi kuin entinen. Parempi houkuttelet paremman seuraavaksi. '\nRakasta itsenäisyyttäsi. Rakasta itsenäisyyttäsi. '/>\n'Yhden sukupuolisuhteen sijasta heillä olisi oltava' itsenäinen omistus ja toiminta '. '\nSinun päivittäinen rutiinisi Sinun päivittäinen rutiinisi '/>\n'Herätä. Potku perse. Toistaa.'\nKyllä, olet naimaton, ja se on todella hienoa. Kyllä, olet naimaton, ja se on todella hienoa. '/>\n'Kyllä, olen tällä hetkellä sinkku. Ei, se ei tarkoita, että minussa on jotain vikaa. '\nSinkku ja ylpeä! Sinkku ja ylpeä! '/>\n'S.I.N.G.L.E = vahva, itsenäinen, havaittavissa, antelias, rakastava, valaistunut.'\nOle oma vitun ystävänne<3 Ole oma vitun ystävänne<3 '/>\n'Vittu hyvää ystävänpäivää. Olet naimaton ja upea. ''\nJos etsit parasta lainausmerkit ja meemit jaettavaksi ihmiset joita rakastat (tai haluat vain tuntea itsesi innoittamaksi) ... älä katso enää! Suloisin rakkaus lainauksia , inspiroivia sanontoja ja hilpeät suhteet , olemme saaneet sinut katettua.\njousimies naisen kuvaus


Roland KF-10-KS käyttöohje (13 sivut)\nRoland KF-10-KS käyttöohje\nOnko sinulla kysyttävää tuotteesta Roland KF-10-KS tai tarvitsetko apua? Esitä kysymyksesi täällä. Anna selkeä ja kattava kuvaus asiasta ja kysymyksestäsi. Mitä yksityiskohtaisemmin kuvaat asiaasi ja kysymystäsi, sitä helpompi muiden Roland KF-10-KS omistajien on vastata kysymykseesi oikein.\nTietoja Roland KF-10-KS\nKatso Roland KF-10-KS käyttöohjeet täältä ilmaiseksi. Tämä opas kuuluu luokkaan Digitaaliset pianot, ja sen on arvioinut 1 ihmistä keskimäärin arvosanalla 6.2. Tämä opas on saatavana seuraavilla kielillä: Englanti. Onko sinulla kysyttävää tuotteesta Roland KF-10-KS tai tarvitsetko apua? Esitä kysymyksesi täällä\nRoland KF-10-KS – tekniset tiedot\nÄänten lukumäärä (toistossa) 265\nÄänten lukumäärä (soitettaessa) 6\nKoskettimiston herkkyyden tasojen määrä 5\nDemokappaleiden määrä 30\nTemprointien lukumäärä 10\nTemperointityypit Arabic, Equal, Just Major, Kirnberger I, Kirnberger II, Kirnberger III, Meantone, Pythagorean, Werckmeister\nViritystaajuus 415.3 - 466.2Hz\nTuotteen leveys 1396mm\nTuotteen syvyys 337mm\nTuotteen korkeus 782mm\nPenkin leveys 440mm\nPenkin syvyys 300mm\nPenkin korkeus 520mm\nPenkin paino 4500g\nPedaalin mitat (LxSxK) 292 x 216 x 95mm\nPedaalin paino 2100g\nYhteensointuva istuin sisältyy ✓


Taivaanvahti - Ursan havaintojärjestelmä: /observations/browse/pics/2931546/#Kuvat ja kertomukset\n2000-01-02 00:00 == 2019-02-21 14:11\n14.1.2019 klo 19.25 - 19.40 - Hyvinkää (III)\nHieman pilvisyyttä lipui kuun editse jonka ympärille muodostui värikäs kehä.\n4.1.2019 klo 22.20 - 23.15 - Pelkosenniemi, Pyhätunturi (II)\nRevontulien kuvausreissulta Luostolta mökille palatessa piti vielä pysähtyä Pyhätunturilla katsastamaan pilvitilanne ja näkyiskö tulia, no pilviä oli ja tuletkin näkyi kirkkaasti pilvistä huolimati. Hienoja muotoja suoraan yläpuolella. Vajaan tunnin sai loimottelua kuvailla kunnes vankempi pilvimassa peitti näytöksen.\n4.1.2019 klo 19.27 - 21.00 - Sodankylä, Keski-Luosto (V)\nRevontuliennusteet tapissa, Pyhätunturilla taivas ummessa, Sodankylän kamerassa tähtitaivas...siispä sinne suuntaan. Luostontietä ajellessa pysähdys Koparan risteyksen kohdalla, tähtitaivas...jatketaan eteenpäin, pysähdys Rykimäkerossa niin ikään tähtitaivas, vielä päätös ajella Keski-Luostolle. Torvisen majan parkkipaikalle rattaat parkkiin ja ulos, tähtitaivas ja reposkaari joka meni yli etelän puolelle. Hieman näyttää pilvistyvän lännen puolelta, tuleeko tähän suuntaan ei näyttäis pysyvän siellä suunnilla. Kamerat jalustoille ja koe kuva, koko taivas vihreänä. Odoteltiin hieman ja alkoi nä...\n28.12.2018 klo 22.10 - 23.25 - Pelkosenniemi, Pyhätunturi (IV)\nRevontuliaktiivisuus koholla...mökillä taivas aivan tukossa...revontulikyttääjissä kommentti Pyhällä huikee näytös päällä..kampetta niskaan ja rattaat alle..pilvessähän se varmaan on siellä Luoston tien varressa kuten aiemmin illalla. No rattaat rallatti ja perille päästyä ihmetys kun tähdet näkyy ja reposet loimottaa! Jalustaa suoraksi ja kameraa repusta..koe kuva tieltä, koko taivas vihreänä. Siirtyminen viereiselle havaintopaikalle johon edellispäivänä jo käytiin tallomassa polku. Suuntaukset ja valotukset kohilleen ja kamerat laulamaan. Melko pitkillä valotuksilla mennään..toteamus, oisko...\n21.12.2018 klo 19.54 - 20.10 - Pelkosenniemi, Pyhätunturi (II)\nKV - pilareita Pyhätunturin lumetuksen yhteydessä havaittuna.\n4.11.2018 klo 19.50 - 21.50 - Hyvinkää, Ahdenkallio (III)\nKirkas tähtitaivas ja revontuliennusteet kohillaan niin olihan sitä lähdettävä katselemaan josko jotain näkyisi. Havaintopaikalle päästyä loimotteli pohjoinen taivas vihreänä. 2 kaarta joista toinen nousi yli ison otavan. Hetkittäistä aktiivisuutta alemman kaaren alapuolella. Ylempi kaari nousi lähemmäs seniittiä jonka aikana näytti näkyvän myös SAR kaari. jonkun ajan kuluttua ylempi kaari hiipui ja taivaalla näkyi läiskiä. Alempi kaari loimotteli kirkkaana ja näytti siltä että show oli taputeltu kunnes 21.26 paikkeilla kaari alkoi aktivoitumaan tarjoten upeita säteitä ja erilaisia muotoja. ...\n21.10.2018 klo 09.58 - Hyvinkää, Kytäjä (I)\nVihtijärven aamukuvauksista ajelu Kytäjän suuntaan josta havainto puolikkaasta 22 rinkulasta.\n7.10.2018 klo 20.15 - 23.50 - Hyvinkää, Ahdenkallio (IV)\nPitihän sitä lähteä reposkytikselle kun aktiivisuus oli kohillaan. Ensimmäinen nätti esitys klo.20.30 tietämissä joka peittyi lännen puolelta lipuviin pilviin. Auton keula kotia kohti ja seuraamaan tilannetta. Klo. 22.30 vilkaisu pihalla osoitti että taivas oli seljennyt sadekuuron jäljiltä joten uudestaan havaintopaikalle. Himmeä kaari..ei taida tuosta aktivoituvan. Kamerat kuitenkin asemiin ja odottelemaan. Klo.23.00 aikoihin alkoi toinen aktiivisempi vaihe. Vajaa puoli tuntia komeaa katseltavaa jonka jälkeen hiipui ja oli aika pakata kamppeet autoon ja liukastella kotio kohti unten maille ...\n29.9.2018 klo 08.54 - Hyvinkää, Kytäjä (IV)\nAamuisella kuvausreissulla havaittu sumukaari josta ohessa pari kuvaa.\n22.9.2018 klo 16.44 - Hyvinkää (IV)\nNopeasti ohi menevän sadekuuron yhteydessä näkyi kirkas sateenkaari josta kuva kotipihalla otettuna.\n16.9.2018 klo 08.23 - 08.50 - Hyvinkää, Kytäjä (IV)\nAamun kuvausreissulla näkyi heikohkosti muutamia sumukaareja. Paluumatkalla kotia päin Kytäjän kartanolle johtavan tien varressa oli varsin kirkas sumukaari näkyvillä josta ohessa muutama kuva.\n16.9.2018 klo 06.44 - 07.10 - Hyvinkää, Kytäjä (III)\nAamuisella kuvausreissulla havaittu Maanvarjo josta ohessa muutama kuva.\n24.8.2018 klo 22.10 - 22.55 - Kotajärvi, Kemijärvi (IV)\nVihdoinkin pääsi kuvaamaan ukkosta pimeällä. Lähestyvää ukkosta Ranuan suunnilta odoteltiin mökkilaiturilla. Aluksi kaukaisia välähdyksiä rintaman lähestyessä joka näytti hiipuvan mutta lähemmäs päästyä voimistui salamointi. Pääasiallisesti pilvisalamointia mutta ruudulle osui muutama kirkas salama. Välillä laiturilla seistessä maisema valaistui hyvinkin kirkkaasti. Kamera reakoi triggerin avustamana hyvinkin kaukaisiin välähdyksiin. Näytti että salamointi jää pelkkiin pilvisalamoihin kunnes näkökentän täytti toisaalla erittäin näyttävä monihaarainen salama, tottakai kamera oli suunnattu tois...\n24.8.2018 klo 06.45 - 10.00 - Kotajärvi, Kemijärvi (II)\nKomeaa halostelua aamupäivään Kemijärvellä. Ensin 22 rinkula Kemijärven keskustassa havaittuna, myöhemmin Kotajärvellä veneillessä havaintona useampi halomuoto. Ruksin joitakin muotoja, jos meni väärin tai lisättävää ylläpito korjatkoon.\n22.8.2018 klo 17.20 - 18.15 - Kemijärvi (IV)\nVeneen kiinnitystä laiturilla tarkistaessa havaitsin ensin sivuauringon. Kameran haettuani ja siirryttyäni läheiselle Sallan vanhalle ratapenkalle oli havaittavissa useampi halo joista tunnistan 22 rinkulan ja sen sivuauringon joukossa jotain muutakin joista ylläpito saa ruksia tunnistukset. Myöhemmin Kotavaaran näkötornilla kuvattu 22 rinkula.\n20.8.2018 klo 20.10 - 20.45 - Kemijärvi, Lehtola (III)\nIllan ukkosen jälkeen näkyi sateenkaari ja pätkä vasenta kaarenpäätä sekä hieman pidempi kaaren oikea pää !\n18.8.2018 klo 18.40 - 19.37 - Kemijärvi, Kotajärvi (II)\n12.8.2018 klo 00.55 - 00.57 - Kemijärvi, Puikkola (II)\nRauhallinen revontulivyö näyttäytyi melko kirkkaana yöpilvikuvausten lomassa. Muutamia säteitä joista ei kuvia. Ihan mukava reposkauden avaus omalta osaltani .\n12.8.2018 klo 00.17 - 01.30 - Kemijärvi, Puikkola (IV)\nLaaja-alainen ja kirkas yöpilvinäytelmä Kemijärven yössä !\n3.8.2018 klo 01.34 - 02.16 - Hyvinkää, Ylentola, Ahdenkallio (IV)\nPuolenyön maissa kävin pihalla katselemassa jos vaikka yöpilviä ois näkyvillä ja ihan mukavanlainen esityshän pohjoistaivaalla oli havaittavissa. Auto tallista ja vermeet mukaan ja koordinaatit Ylentolaan pellonreunaan. Matkalla itäisellä taivaalla näkyi melkoista välkettä. Jospa vaikka yöllinen odotettu ukkonen tulisi lähemmäs ja sais salamakuvia. No ukkonen pysytteli kaukana eikä salama kuvaus onnistunut. Muutama ruutu hienosta yöpilvinäytelmästä ja suunta kohti Palvan peltoaukeata Ahdenkalliossa. Salamojen jatkaessa välkettään kamerat raksuttivat kuvaa yöpilvistä kennolle. Vartin yli kaht...\nEtsitty havainnot aikavälillä 1.1.2000 klo 00.00 - 21.2.2019 klo 14.11.


Kuvan koneet eivät liity tapaukseen.\nNorwegian-lentoyhtiön kone lensi minimimiehityksellä New Yorkista Tukholmaan 26. tammikuuta, kertoo Aftonbladethttp://www.aftonbladet.se/nyheter/article20356966.ab norjalaisen Dagbladetin tietojen mukaan. Osa koneen henkilökunnasta kieltäytyi nousemasta koneeseen lumimyrskyn takia.Koneen kapteeni päätti lentää siitä huolimatta, että neljä matkustamohenkilökunnan jäsentä jäi matkasta pois. Norjan ilmailuviraston mukaan lento saattoi olla määräysten vastainen ja se tutkii asiaa parhaillaan.– Kapteeni on vastuussa lennon turvallisuudesta ja tekee lentoa koskevat päätökset. Henkilökunnan pitäisi luottaa kapteenin arviointikykyyn. Ohjeiden noudattamatta jättäminen on vakavaa, Norwegianin tiedotuspäällikkö Charlotte Holmbergh Jacobsson http://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Charlotte%20Holmbergh%20Jacobssonsanoo.Norwegianin lentopäällikkö Tomas Hesthammar http://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Tomas%20Hesthammarkertoi Dagbladetille, että henkilökunnan määrä täytti minimivaatimukset. Viittäkymmentä matkustajaa kohden on oltava yksi matkustamohenkilökunnan jäsen. Lennolla oli 196 matkustajaa ja viisi henkilökunnan jäsentä. Norwegian on luvannut jättää asiasta julkisen selvityksen.”Matkustajat olivat levottomia”Lennon matkustajat kertoivat kokemuksistaan Aftonbladetille.– Minä ja äitini järkytyimme kuullessamme, että osa henkilökunnasta ei uskalla lentää, ja melkein jäimme koneesta. Eräs tyttö itki eikä olisi halunnut lentää, mutta henkilökunta rauhoitteli matkustajia hyvin, 19-vuotias Frida Karlsson http://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Frida%20Karlssonkertoo.– Matkustajat olivat selvästi levottomia. Kapteeni kertoi kuitenkin monta kertaa, että lento on täysin turvallinen, eikä hän ole ikinä suostunut lentämään, jos olosuhteet ovat epävarmat, Jannicka Mäkk http://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Jannicka%20M%C3%A4kksanoo.– Henkilökunta teki väärin ja pelästytti matkustajat turhaan, Robert Amaya http://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Robert%20Amayakommentoi.


Maailmanloppu tulee taas 21.12.2012 - Uuninpankkopoika Saku Timonen\nTälläkin kertaa tieto on ihan varma, koska se perustuu mayaintiaanien ikivanhaan kalenteriin. Aiheesta on tehty menestyselokuva, jossa maailmanloppu tuleekin kuulemma komealla rytinällä. Jehovan todistajilla oli aiemmin tapana ennustaa maailmanloppua. Sen piti ylhäältä saadun varman tiedon mukaan tapahtua ainakin vuosina 1881, 1914, 1925 ja 1975. Kun sitä ei kuitenkaan kuulunut, he lopettivat sen ennustamisen kokonaan uskottavuusongelmien takia.\nPaavi Sylvester II oli aikoinaan ihan varma, että maailmanloppu tulee 31.12.999. Hänen yllytyksestään kristikansa luopui suurin joukoin maallisesta omaisuudestaan, pukeutui säkkiin ja ripotteli tuhkaa päällensä. Moni kiipesi korkealle vuorelle katsomaan aitiopaikalta, kuinka maa halkeaa ja vesi nousee. Rooman Pietarinkirkko oli vuosituhannen vaihtuessa täynnä itkevää kansaa ja paavi itse piti messua. Että kohta rysähtää. Ei kuitenkaan rysähtänyt, mikä olikin nolompi juttu. Kaikki muistamme viime vuosituhannen vaihteen hädän, jolloin tietokoneiden piti tulla hulluiksi ja pudottaa kaikki lentokoneet, laukaista ydinaseet ja mikä pahinta, nollata kaikki pankkitilit. Apokalyptisiin näkymiin innostuneilla on usein merkillinen päähänpinttymä, jonka mukaan Maailmankaikkeuden Luoja käyttää kymmenjärjestelmää ja on mieltynyt tasalukuihin.\nTämä uusin uskomus perustuu kuulemma mayaintiaanien vanhaan kalenteriin, jonka on tulkittu päättyvän päivämäärään 21.12.2012. Tästä on viisaasti päätelty, että se tarkoittaa tietenkin maailmanloppua. Tuskin sitä kalenteria oikeasti osaa kukaan nykyisin lukea, mutta vaikka osaisikin ja vaikka se päättyisikin vajaan kolmen vuoden päähän, niin minulla on siitä ihan oma teoriani. Se perustuu inhimillisiin tekijöihin ja järkisyihin. Mayat nimittäin laativat kalenterinsa jo kai pari tuhatta vuotta sitten, ja he yksinkertaisesti kyllästyivät hakkaamaan sitä kiveen sen pitemmälle. He tuumasivat, että johan tuossa on päiviä aika pitkälle tulevaisuuteen, tehdään sitten tuonnempana lisää. Kalenterintekijät kuitenkin katosivat historian melskeisiin ja kalenteri jäi jatkamatta.\nTässä kalenterissa kuulemma on kaikki tärkeät tapahtumat Kennedyn murhaa myöten, vai sekoitanko minä nyt mayakalenterin ja Nostradamuksen sekavat ennustukset? Ei se mitään, niin sekoittavat monet muutkin. Jokin aika sitten satuin katsomaan Jim-kanavalta ns. tiededokumenttia, jossa oli aivan uskomaton keitos juuri tästä tulevasta päivämäärästä. Siinä sekoitettiin sujuvasti ainakin mayakalenteri, muinaiset egyptiläiset pyramideineen, astrologia, Nostradamus,temppeliherrat ja vapaamuurarit. Vain Rotarit ja Lions-klubi puuttuivat, mutta kaikki muinainen viisaus yhdessä todisti vedenpitävästi, että loppu tulee että paukahtaa juuri 21.12.2012. Asiaa todistivat hurahtaneet höpsistit ja tärähtäneet tuulimyllynlämmittäjät sekä ennen kaikkea tutkivat kirjailijat, jotka juuri sattumoisin ovat julkaisseet aiheesta kirjan, joka kannattaa ostaa.\nTämähän on viihdettä ihan sieltä parhaasta päästä, mutta valitettavasti jotkut ottavat tämän todesta. Vielä enemmän on niitä, jotka aprikoivat, että asiassa saattaa olla jotain perää. Itse odotan kyseistä päivämäärää mielenkiinnolla. On mukava nähdä, millainen pamaus siitä syntyy. Onpahan mitä vanhana muistella. Älkää kukaan kuitenkaan tehkö mitään peruuttamatonta juuri ennen maailmanloppua, koska se tälläkin kertaa siirtyy myöhemmin ilmoitettavaan ajankohtaan.


Aurinkosuojakalvo Audi A3 sedan - EVOFILM\nHome › Aurinkosuojakalvo Audi › Audi A3 sedan\nIkkunan tummennuskalvot Audi A3 sedanin kaikkiin vuosimalleihin.\nValmiiksi leikatut aurinkosuojakalvot autoihin Audi A3 sedan, vuosimallit 2014 ja uudemmat. Audi A3 sedaneissa on viisi ikkunaruutua kuljettajan takana (B-pilarin takana), joista kolme ruutua tavaratilassa ja kaksi ruutua takaovissa. Lisäksi kaksi ikkunaruutua etuovissa.\nOsta aurinkosuojakalvot Audi A3 sedanin etuikkunoihin alennettuun hintaan! (Alennus on voimassa, kun tilaat aurinkosuojakalvot muihin kuljettajan takana oleviin ikkunoihin). Kun hankit ikkunoiden tummennuskalvot kaikkiin laseihin, Audi A3 sedanisi on mukavampi, turvallisempi ja viileämpi.\nEVOFILM® on laadukas irrotettava ja liimaton ikkunan tummennuskalvo, joka on valmistettu pehmeästä PVC-muovista. Pehmeät ja kestävät EVOFILM®-aurinkosuojakalvot eivät taitu tai rypisty. Niitä ei myöskään tarvitse pienentää, muotoilla tai yhdistellä kaarevaan ikkunalasiin asennettaessa. EVOFILM®-kalvon voi onnistuneesti irrottaa ja laittaa takaisin Audi A3 sedaniisi.\nEVOFILM® toimitetaan valmiiksi leikattuna eri Audi A3 sedaneihin sopiviksi, joten asennus on nopeaa ja vaivatonta. EVOFILM®-aurinkosuojakalvon kiinnityksessä ei käytetä liimaa, minkä ansiosta sen kiinnittäminen onnistuu helposti ilman kuplia tai ryppyjä! Asennustyökalu ja asennusohjeet sisältyvät pakkaukseen.\nEVOFILM®-aurinkosuojakalvolla on 5 vuoden tuotetakuu. Tarjoamme lisäksi muita kattavia takuita Audi A3 sedaniisi. Jos aurinkosuojakalvo esimerkiksi vaurioituu asennettaessa saat uuden ikkunan tummennuskalvon veloituksetta!