Mikä on taidekahvila? - Harrastus 2020\nArt Cafe osana kulttuuritilaa\n1. Tieteelliset lähestymistavat sosio-kulttuurisen avaruuden ja kaupunkitilan ymmärtämiseen\n1.1 Perusmallit avaruuden määrittelyyn\n1.2 Kaupunkimaisen kulttuuritilan rakenne\n2. Empiirinen analyysi taiteen kahvilan ilmiöstä osana kaupungin kulttuuritilaa\n2.1 Taidekahvion normatiivisen mallin rakenne\n2.2. Asiaanalyysi ja sääntelymallin noudattaminen\nTutkimusaiheen merkityksellisyys määräytyy useilla kohdilla. Kulttuuritila on olennainen muoto, joka on ollut filosofien ja sosiologien huomion keskipisteessä yli vuosituhannelle. Tutkijat tutkivat vähitellen tilaa kunkin rakenteen elementistä. Kuitenkin taidekahvilan tutkimuksessa on suuri aukko osana tätä kulttuuritilaa. Taidekahvilan ilmiö ei ole vielä tutkittu. Tätä ilmiötä ei käytännössä ole lainkaan kirjallisuutta. Se vaatii tutkimusta ja analyysia.\nNykyaikaisessa tieteellisessä tiedossa on paradoksaalinen tilanne. Toisaalta kulttuurin tai yksittäisten kulttuuri-ilmiöiden analyyseihin käytetyissä teoksissa käytetään aktiivisesti termiä "avaruus". Sitä käytetään monissa yhteyksissä ("arkipäivän kulttuurin tila", "yhteiskunnan henkinen tila", "vapaa tila", "myyttinen tila", "venäläisen kulttuurin tila", "nykykulttuurin tila" jne.). Toisaalta useimmat tutkijat käyttävät käsitteitä "kulttuuri-avaruus" ja "kulttuuri-avaruus" pikemminkin intuitiivisesti ilman selkeää määritelmää.\nKulttuurin olemassaolo järjestelmänä määräytyvät pitkälti pienillä kulttuuritiloilla, jotka ovat olemassa ja jotka ovat samassa kulttuurikentässä.\nRakennetun kulttuuritilan tunnustaminen edellyttää kunkin tilan kunkin elementin ja sisäisten yhteyksien tutkimista. Kun otetaan huomioon kulttuurintilan, taidekahvilan erillisen osan paikka ja tehtävät, saamme tilaisuuden syventää tietomme kulttuurin toiminnasta yleensä ja sen kehityksen edellytyksistä. Tätä varten meidän on määriteltävä, mistä syntyy tällaisten laitosten syntymisen historia ja sanan taidekahvilan ensisijainen merkitys.\nKäsitteellä "taidekahvila" on tärkeä etuliite ART. Toimiala eroaa muista omaperäisyydestään, mielenkiintoisesta ohjelmastaan ja taiteen keskittymisestä. Taiteeseen, sekä visuaaliseen ja teatteriin, musiikkiin, moderniin koreografiaan, huovutukseen, nukkeihin, kirjallisuuteen ja muuhun tyyliin ja suuntiin.\nArt Cafe - sisustettu laitos, jossa on miellyttävä ilmapiiri ja luova ohjelma. Yleisö on luovia ihmisiä, jotka ovat kiinnostuneita erilaisista musiikillisista suuntauksista, kirjallisuudesta ja muista taiteen muodoista. Tämä on kulttuurikeskus, jossa tapahtuu merkittäviä kulttuuritapahtumia. Taidekahvilan päätehtävä, joka on osa kaupungin kulttuuritilaa, on kehittää yksilön sosiaalista toimintaa ja luovia mahdollisuuksia. Järjestetään erilaisia vapaa-ajan ja vapaa-ajan muotoja, jotka luovat edellytykset täydelliselle itsensä toteutumiselle vapaa-ajan alalla.\nYksi taidekahvilan todellinen ongelma tämän ongelman ratkaisemiseksi on tällaisen oppilaitoksen työn organisointi, joka suorittaa kaikki asianmukaiset toiminnot ja ominaisuuksia, jotka erottaa taidekahvilan tavallisista kahviloista ja ravintoloista. Valitettavasti yhteiskunnan sosiaalisista ja taloudellisista vaikeuksista, suuresta määrästä työttömiä ja paikallisviranomaisten sekä kulttuuri- ja vapaa-ajan oppilaitosten vapaa-ajanviettotapahtumasta ei ole riittävästi huomiota, mutta kulttuuriset arvot ja taiteet välittävät suurelle joukolle instituutioita. Vapaa-aika on yksi tärkeimmistä keinoista muodostaa nuoren persoonallisuus. Nuorten vapaa-ajan käyttö on eräänlainen indikaattori sen kulttuurista, henkisistä tarpeista ja tietystä nuoren tai sosiaaliryhmän persoonallisuuden persoonallisuudesta.\nNykyisen taidekahvilan toiminnan parantaminen on kiireellinen ongelma. Ja sen ratkaisun pitäisi mennä aktiivisesti kaikkiin suuntiin: instituutioiden käsitteiden kehittäminen uusissa olosuhteissa, toimielinten toiminnan sisältö. Ei ole vain tarpeen tuntea nuorten nykyisiä kulttuuritutkimuksia, ennakoida heidän muutostaan, vaan myös pystyä vastaamaan heihin nopeasti, jotta he voisivat tarjota uusia lomakkeita ja tyyppisiä vapaa-ajanviettomahdollisuuksia. Tätä varten on tarpeen tutkia tätä ilmiötä.\nTaiteen kahvilan toiminnan yhteiskunnallinen merkitys on sen vaikutuksesta nuorten luovan taipumuksen ja kykyjen kehittämiseen ja hänen tyytyväisyyttään tälle laitokselle.\nTänään meidän kaikkien on ymmärrettävä, että kulttuuri on tullut laadullisesti uusi kehitysvaihe. Uusi tilanne syntyy kulttuurin ja sosiaalisen vuorovaikutuksen välillä. Kulttuuri toimii dynaamisena voimana, joka muodostaa yhteiskunnan elämän, sillä on valtava ratkaiseva vaikutus sosiaalisten suhteiden kehittämiseen. Tässä mielessä taide-kahviloiden pitäisi olla tärkeä keino lisätä sosiokulttuurisen kehityksen orgaanista luonnetta.\nNykyään taidekahvilan toiminnan pitäisi ratkaista ennen kaikkea alueen sosiaaliset ongelmat, jotka tarjoavat uusia elämäntapoja. Taidekahvilan toiminnan olisi pyrittävä luomaan edullisimmat, optimaaliset virkistysolosuhteet nuoren henkisten ja luovien kykyjen kehittämiselle.\nArt-kahvilat, kuten muut kulttuurilaitokset, antavat nuorten yhteiskunnallis-kulttuuritoiminnan laadullisen varmuuden ja merkityksen sekä yksilölle että ihmisryhmille koko yhteiskunnalle. Samanaikaisesti kehittyy sosiaalista toimintaa ja luovaa potentiaalia, kulttuuristen tarpeiden ja vaatimusten muodostumista, erilaisten vapaa-ajan ja virkistysmuotojen järjestämistä, olosuhteiden luomista henkiselle kehitykselle ja nuoren persoonallisuuden täydellistä toteutumista vapaa-ajan alalla.\nTällaisten laitosten aloituspaikka johtuu etuliitteestä "taide". Ravintola tai kahvila väittää automaattisesti yksinoikeuden. Toinen asia on se, että useimmissa nykytaiteen kahviloissa tämä etuliite on vain muodollinen mainoskampanja, kunnianosoitus muodista ja järjestäjien perusteettomat pyrkimykset. Laitos voi sijoittaa itsensä taidekahvaksi, mutta itse asiassa se on yhteinen paikka cateringille ilman pienintäkään yksilöllisyyttä. Tällaisissa tapauksissa etuliite "Art" ei kanna mitään semanttista kuormitusta, eikä toimielin pysty toteuttamaan toimintoja, joiden avulla ihmiset voidaan yhdistää vastaamaan kulttuurisia tarpeita, oppimaan uusia asioita ja kehittämään itsensä yksilöinä. Ongelmana on haittapuoli. Jotkut kahvilat eivät aseta itseään taidekahvina, älä käytä etuliitettä, mikä selittää, että paikka keskittyy taiteen tuomiseen massoihin, mutta sillä on samanaikaisesti vapaa-ajan tilojen luokittelu ja toimii taidekahvana.\nVenäjällä ravintolamarkkinoiden tilanne on hyvin heterogeeninen. Ravintolatoiminta on kehittynyt kohtalaisesti verrattuna kaikkiin Euroopan maihin. sen kohteet kuitenkin jakautuvat hyvin epätasaisesti. Samarassa järjestettiin näyttely "Kauppa-baari Ravintola" Samaran lehdistötilaisuudessa. Osallistujat totesivat, että samara-ravintolamarkkinoilla ei ole edes 30% täynnä, sama tilanne tapahtuu taidekahvilassa .\nValittu aihe on useiden humanististen tieteiden risteyksestä ja vaatii vetoamista filosofiseen, kulttuuriseen, antropologiseen, historialliseen ja sosiologiseen kirjallisuuteen. Tutkimusprosessissa käytettiin monenlaista kirjallisuutta, johon sisältyi monografioita, vertailu- ja aikakauslehtiä, kaunokirjallisuutta ja Internet-lähteitä.\nVenäläisessä kulttuurituntemuksessa kulttuuritilan tutkimuksessa on merkityksellinen paikka semiotiikan suuntaan.\nNykyaikaisessa kulttuuriohjelmassa tietyn metodologisen perustan on tullut esiin kulttuuritilan ongelmien tutkimisessa: teoreettisessa kulttuurologiassa nämä ovat A. Bystrovan teoksia. "Kulttuuritila filosofisen pohdinnan kohteena" [4, s. 38], Kagan M. S. "Avaruus ja aika kulttuurisiksi luokiksi" [14, s. 29]. Samalla on kiireesti tarvetta kehittää erikoistunutta tutkimusta kulttuuri-avaruuden ominaisuuksista kokonaisuutena, sen rakenteen tutkimista ja sen yksittäisten elementtien vuorovaikutuksen mekanismeja.\nOpinnäytetyössä käytettiin myös kirjallisuutta ruokailupaikkojen ilmiöstä.\nHuomionarvoista on B. V. Markovin kirja "Temppeli ja markkinat. Ihminen kulttuurin tilassa "[28, s. 159]. Markovin teoksessa kaupunki "... on alue, tila, joka järjestää, järjestää ja jossain mielessä muodostaa yksilön ja sosiaalisen ruumiin" [28, s. 156]. Tässä asiakirjassa kiinnitetään erityistä huomiota kaupunkialueisiin, kaupunkien ihmisten jokapäiväiseen elämään.\nValitettavasti taidekahvilaan omistetuista lähteistä nuoren eliitin ja luovan subkulttuurin osana ei ole monografioita.\nOpinnäytetyön kirjoittaessa teoksia, jotka tähtäsivät tilan ja ajan maantieteelliseen merkitykseen, A. Hettnerin kronologisen konseptin katsottiin [6, s.46], puhumme myös luonnontieteiden ja sosiokulttuurisen ymmärryksen yhteydestä Yu.V. [18, s.52].\nKeskusteltiin filosofisesta lähestymistavasta avaruuden ymmärtämiseen. Akhundov MD: n kirjaa käytettiin pääasiallisena lähteenä. Avaruuden ja ajan käsite: alkuperää, kehitystä, näkökulmia [1, s.78].\nOlemassa oli useita filosofisia lähestymistapoja. Olemme kuvanneet Leucippuksen ja Democrituksen olennaista lähestymistapaa . Koskastelimme Leibnizin suhteelliseen käsitteeseen .\nAnalyysi avaruusstrategiasta sosiologisesta näkökulmasta. P. Bourdieun sosiaalisen tilan lähestymistapa  kuvataan. Pohdittiin sosiaalisen tilan käsite M. Weber.\nTutkimuksessa analysoitiin tieteellistä lähestymistapaa avaruustutkimukseen G. Zimmelissä [19, s. 5]. M. Heideggerin lähestymistapaa avaruuden määritelmään analysoitiin [52, s. 37]. Avaruudessa P. Sorokinin  ja P. Bourdieun teoksissa . Opinnäytetyössä tarkasteltiin sosiologian eri kulttuurin tilaa koskevia määritelmiä ja luokiteltiin kaupunkeja sosiokulttuurisen potentiaalin mukaan.\nKaupungin kulttuuritilan filosofiset ongelmat heijastuvat S.N. Ikonnikova [23, s. 61].\nTutkijakoulutuksen ongelmatilannetta tarkastellaan kahdella näkökulmalla. Toisaalta tutkimusongelma on luonteeltaan epistemologinen. Meillä on puute sellaisen kulttuuri-ilmiön tilasta ja kehityskehityksestä kuin taide-kahvila. Emme tiedä, millainen rooli tällaisissa paikoissa on kulttuuri-avaruudessa, eivätkä mitä sosiaalisesti tärkeät toiminnot he tekevät.\nToisaalta ongelma on luonteeltaan ontologinen ja siinä on tarve käsitellä tätä ilmiötä osana kaupungin kulttuuritilaa. Kaupungin taidekahviloiden olisi osana kaupungin kulttuuritilaa tehtävä paljon laajempi valikoima toimintoja kuin "perinteiset" kahvilat, niillä pitäisi olla ominaisuuksia, jotka erottavat heidät "tavallisista" kahviloista, pitäisi olla merkittävä asema kaupungin kulttuurielämässä. Tätä ei kuitenkaan tällä hetkellä noudateta. Siinä on ristiriita, josta tuli tutkimuksen lähtökohta.\nTämän opinnäytetyön aiheena on taidekahvila.\nTaidekahvila, joka on sosiokulttuurinen ilmiö osana suuren kaupungin kulttuuritilaa, toimii tutkinnon kohteena.\nOpinnäytetyön tavoitteena on tutkimuksen aiheuttaman ongelman mukaisesti analysoida taidekahvilaa sosiokulttuurisena ilmiönä.\nOpinnäytetyön tarkoitus on määritelty useissa tehtävissä.\nOpinnäytetyön tehtävät ovat:\n1. Analysoidaan tieteellisen lähestymistavan avaruuden määrittelyyn.\n2. Anna tulkinta kaupunkien kulttuuritilaa käsitteestä.\n3. Analysoida kaupunkien kulttuuritilaa.\n4. Rakenna taidekahvion normatiivinen malli.\n5. Tunnista taidekahvilan erottamat ominaisuudet. Analysoi niiden noudattamista sääntelymallin.\n6. analysoida taidekahvilan toimintoja ja noudattaa sääntelymallia.\n7. analysoida Samaran taidekahviloiden sijaintia kaupungin sosiokulttuurisessa tilassa ja noudattaa normatiivista mallia.\nTässä asiakirjassa noudatimme kvalitatiivista tutkimusmenetelmää. Empiirisen tutkimuksen tutkimusstrategia on tapaustutkimusstrategia. Tämän strategian puitteissa käytettiin tietojenkeruumenetelmiä asiakirjan analysointi-, havainnointi- ja haastattelujen menetelmiin.\nDokumenttien laadullisen analyysin avulla rakennettiin standardi (ihanteellinen) malli taidekahvilalle. Näyte sisältää kaikki Samaran kaupungissa löydetyt tapaukset. Näin ollen tutkimuksemme näyte on jatkuva.\nTutkimuksen aikana valittiin ja analysoitiin useita tapauksia: "Paper Moon" -artikkeli, Art-galleria-ravintola, Art-show -ravintola ja Art-kahvila. Kaikissa neljässä tapauksessa toteutettu tarkkailu tehtiin. Saadaksemme entistä luotettavampia ja syvämpiä objektiivisia tietoja käytimme sosiologian tutkimusmenetelmää - syvällistä, epävirallista haastattelua näiden laitosten (perustajien, taiteilijoiden, baarimestarien, tarjoilijoiden) ja heidän vierailijoidensa (tavallisten asiakkaiden) työntekijöiden kanssa.\nOpinnäytetyö koostuu kahdesta luvusta. Ensimmäinen luku on omistettu teoreettisen ja metodologisen perustan tutkimuksen kulttuurin tilaa, ja tilaa yleensä eri tieteiden. Ensimmäisessä kappaleessa kuvataan erilaisia lähestymistapoja avaruuden ymmärtämiseen. Filosofisista, maantieteellisistä, sosiologisista. Seuraavaksi analysoitiin kaupungin kulttuuritilan määrittelyä ja kuvasivat eri asutusalueiden kulttuuritilan rakennetta.\nToisessa luvussa käsitellään taidekahvion ilmiötä empiirisessä analyysissä, jossa esitetään yhteenveto empiirisen tutkimuksen keskeisistä tuloksista. Toisen luvun ensimmäisessä kappaleessa kuvataan tutkimuksen kohteen ihanteellisen tilan normatiivisen mallin rakenne. Toinen kappale kohdistuu tutkimustulosten analysointiin, siinä kuvataan normatiivisen mallin tutkimuksen tulosten noudattamista.\nOpinnäytetyön lopputuloksessa laaditaan yleiset päätelmät, joissa esitetään yhteenveto tuloksista. Tutkimusongelmien ratkaisut esitetään. Seuraavassa on luettelo viitteistä. Liitteessä esitellään tutkimusohjelma, haastatteluopas, taidekahvion normatiivisen mallin malli ja esimerkkejä online-haastatteluista sekä yhden tapauksen havainto-päiväkirja.\n1.1. Suurin lähestymistapa avaruuden määrittelyyn\nLäheisten lähteiden analyysi osoittaa, että avaruustutkimus on mukana: etnografit ja antropologit, sosiologit ja maantieteilijät, historioitsijat ja filosofit.\nLähes kaikki tieteet, riippumatta siitä, ovatko ne sosiaalisia, luonnollisia tai humanitaarisia vai teknisiä, sisältävät työkalupakkiin liittyvän "avaruuden" käsitteen. Kuitenkin on olemassa vain vähän tieteitä, joiden osalta tämä käsite olisi yksi perusasioista. Fysiikan ja geometrian ohella maantiede on epäilemättä yksi niistä. Maantieteessä, avaruuden käsitteen avulla, heterogeenisten asioiden yhtenäisyys (yhteensopivuus) ja maailman koskemattomuus menestyvät onnistuneesti. Tilamallin maantieteellisen merkityksen merkitystä todistaa se, että spatiaalinen lähestymistapa on maantieteellisen tiedon ydin.\nUseimmissa tiedeissä ja tietämyksissä, joissa käytetään käsitystä "avaruus", sitä käytetään, mutta sitä ei ole erityisesti käsitelty metodologisena ja teoreettisena ongelmana. Maantiede ei voi jäädä kauas keskustelusta "avaruuden" käsitteestä, koska jälkimmäinen toimii myös aiheena (koska maantiede määritellään joskus alueellisiksi tutkimuksiksi) ja tietämyksen välineeksi, joka on keskeinen selitysperiaate. Tilanne monimutkaistaa se, että maantieteellisesti on olennaisen tärkeää "sitoa luonnontieteellistä ja sosiokulttuurista ymmärrystä avaruudesta" [25 p.35-55], kun taas muut tieteenalat (esimerkiksi fysiikka) voivat laiminlyödä tämän.\nAvaruuden ja ajan arvo maantieteessä näkyy A. Goetnerin kronologisessa konseptissa. Hän katsoi maantieteen aiheeksi ensinnäkin animaattisen ja elottoman luonteen ja ihmisyhteiskunnan ilmiöiden spatiaalisen korrelaation maan pinnalla. Toiseksi hän katsoi sosiaalisten esineiden ja elävien ja elottomien esineiden spatiaalisen suhteen olevan maantieteellinen aihe [10, s. 68] ja sijoittaa ne maantieteellisen maiseman kaltaiseen järjestelmään. Tätä käsitystä arvosteltiin kuitenkin voimakkaasti materialistisen dialektian kannattajien keskuudessa. Niiden näkökulmasta kororologisella käsitteellä on useita merkittäviä haittoja.\nNykyaikaisessa maantieteellisessä tiedossa on usein ymmärretty, että avaruudessa tarkoitetaan tiettyjen kasvien tai eläinten muodostamia alueita, alueita, alueita. On selvää, että täällä on vain pintapuolinen avaruuden samankaltaisuus kuin maantieteellisten esineiden muodon ja niiden jakautumisen alue. Mutta on usein vaikeaa luopua vakiintuneesta terminologiasta.\nTaloudellis-maantieteellisessä kirjallisuudessa käytetään usein myös tilan ja ajan luokkaa. Huomaa, että matemaattisen avaruuden käsitettä käytetään myös matematiikassa. Mutta mikään tutkijoista ei kutsuta matemaattista tilaa olemisen olemukseksi. Matematiikan N-ulotteiset tilat ovat erityisiä tutkimusmenetelmiä ja tässä suhteessa eivät korvata tilaa materiaalijärjestelmien olemukseksi.\nGeografinen tilanne talouden maantieteessä, kuten matemaattisessa tilassa, ei ole olemisen muoto, vaan "toimii erityisenä tutkimusmenetelmänä" [35, s. 58]. On mahdollista, että erilaisissa talousmaantieteellisissä tutkimuksissa on ajatus sosiaalisten järjestelmien tilasta, joka perustuu aineelliseen tuotantoon aineellisen liikkeen sosiaalisena muodonaan.\nSitten se voi antaa paljon ymmärtää sosiaalisen tilan (ja ajan) yksityiskohtia. Maantieteellinen tila ja aika jää tutkimuksen ulkopuolelle.\nSiten voimme todeta, että maantieteessä on kaksi ajatusta avaruudesta. Ensinnäkin tilanne on erityinen tutkimusmenetelmä. Toinen ongelma on se, että avaruuden olemus ja ominaispiirteet paljastuvat maantieteellisten esineiden muodoksi.\nNyt maantieteellinen tila ja aika ovat todellisen maantieteellisen, biologisen ja sosiaalisen tilan "symbioosi". Tämän perusteella maantieteellinen tila voidaan tunnistaa alueella, jossa luonto ja ihminen toimivat vuorovaikutuksessa.\nOlemme jo puhuneet avaruuden ja ajan yhdistämisestä, mutta jotkut talous- ja sosiaalidemografiasta käsittelevät kirjoittajat vaativat näiden kahden ryhmän jatkuvuutta, sillä jokaisella on oma tila ja jokaisella tilalla on oma aika ja ehdottaa, että heitä kutsutaan termiksi "aikaväli ", Eli" aika-avaruus "(VP). Tämä VP on nykyisen yhteiskunnallisen kehityksen synnyttämä todellisuus, joka liittyy nykyiseen sosiaaliseen analyysiin. Voit puhua ainakin viiden VP: n luokasta: "episodinen geopoliittinen VP, syklinen ja ideologinen VP, rakenteellinen VP, perpetual VP ja transformational VP".\nViime vuosina yhä useammin ymmärrys avaruuden ja ajan ratkaisevasta merkityksestä on noussut esiin ihmisen ja luonnontieteiden sekä ihmistutkimuksen kasvavassa ympyrässä. Sekä tutkijat että harjoittajat huomaavat vähitellen, että lähes kaikilla fyysisillä prosesseilla ja inhimillisilla toimilla on oma maantieteensä sekä historiansa. Jonkin verran sanonta, että kaikki on olemassa avaruudessa ja ajassa, on melko banalistista, mutta kehittyneemmällä ja merkityksellisemmällä tasolla tämä postulaatio muuttuu äärimmäisen konkreettiseksi "väliaikainen tila", joka paljastaa ja täysin kunnioittaa teemaa. On mahdotonta olla ajattelematta 2000-luvulta muuta kuin "vuosikymmenten spatiaalisten käsitteiden", eli ajankohdasta, jolloin maantieteellinen ajattelu palaa kokonaisuudessaan ihmisen tietoisuudelle. Spekulatiivisesti yhä useammat tutkijat ovat tulleet siihen tulokseen, että tietty paikka on aina määritelty laajemmalla, usein moniulotteisella tilalla. Käytännössä tämä tarkoittaa, että kaikki lupaava ratkaisu välitetään paitsi ajan (milloin se tulee), mutta myös paikan (missä se on), ja tämä "missä" on aina kiinteässä tilassa jäsennelty erittäin monimutkaisella tavalla.\nMonet maantieteilijät, jotka työskentelevät monenlaisissa ongelmissa, tunnistavat heti, että tutkimus, jossa ei oteta huomioon tiettyjen historiallisten aikojen muutoksia, on edelleen puutteellinen eikä selitä monia tämänhetkisten piirteiden ominaisuuksia. Tutkimukset ovat vain täydellisiä, kun tiedemaailma kertoo tilan ja ajan suhteen, miten asiat olivat kerran ja miten kaikki tuli tilaan, jossa se on nyt. Kaikki tämä aktivoi maantieteellisen haun.\nUusi tilan ymmärrys on ehkä yhdistetty sen kolmiulotteisuuden ominaisuuteen, joka on meille selvä. Kun ihminen oppi valloittamaan ilma-elementin ja lopulta avaruuden, avaruuden jakaminen alueeksi (avaruustason ymmärtäminen) monimutkaistui ymmärtämällä se astiaan kaikista esineistä ja ilmiöistä (kolmiulotteinen ymmärtäminen avaruudesta).\nAvaruuden käsite, kuten esineiden suhde alueella tai materiaalisten esineiden kontti, on välttämätöntä ihmiselle ja ilmeisesti pysyy arjessa.\nAvaruuden tutkiminen aineen muodoksi, muinaiset filosofit muodostivat kaksi lähestymistapaa avaruuden ymmärtämiseen - huomattavaa, ottaen huomioon avaruuden materiaalisäiliöksi [4, s. 49] ja attributtina, kun otetaan huomioon avaruudesta asioiden järjestyksessä. Näitä lähestymistapoja esittelee myös New Time filosofia. Lisäksi on tarpeen kertoa erilaisista lähestymistavoista avaruuden määrittelyyn.\nNykyaikainen käsitys avaruudesta ja ajasta on kehittynyt pitkän kognitiivisen prosessin tuloksena, jonka sisältö oli erityisesti taistelu olennaisten ja relaatiomenetelmien lähestyessä olemuksensa ymmärtämiseen.\nFilosofit ymmärtävät avaruuden huomattavaa lähestymistapaa. Ensimmäisen lähestymistavan lähtökohdat ulottuvat Democrituksen filosofiaan. Hän uskoi, että avaruus on muu kuin kontti, "tyhjyys" materiaalirungon astiaan ", jossa ei ole ylä-, ei alhaisempaa, ei keskikohtaa, ei loppua, ei reunaa. ". Siellä on kaikki maailman monimuotoisuus, kuten liikkuvien atomien yhdistelmä. Demokrituksen näkökulmasta tila ja aika ovat ehdottomasti ja poikkeuksetta.\nNewtonin näkökulmasta avaruus ja aika ovat "puhdasta" pituutta ja "puhdasta" kestoa, jolloin aineelliset esineet asetetaan. Voit poistaa tilasta kaiken sen, joka on sijoitettu sinne, mutta tilaa jää ja sen ominaisuudet säilyvät. Sama pätee ajan myötä. Se etenee samalla tavoin, eikä sen virtaus ole riippuvainen mistään, koska aika on puhdas kesto, vakioasteikko kaikkien erityisten muutosten mittaamiseksi.\nToisen lähestymistavan lähtökohdat alkavat Aristoteleen filosofiasta ja heitä jatkavat G. Leibnizin filosofiaa. Relaatiokäsitteen ydin on se, että tilaa ja aikaa ei pidetä tosiasiallisina erillisinä yksiköinä kuin olemisesta, vaan olemisen muodoksi. Tästä seuraa niiden objektiivisuutta ja universaalisuutta [3, s. 157]. Leibnizin tilan ymmärtäminen on mielenkiintoista, koska se ei ole enää tilavuus, vaan hiukkasten keskinäinen järjestely suhteessa toisiinsa. Avaruus - "vain tilaus ja suhde" [31, s. 149]. Tämä on merkittävä osa avaruuden ymmärtämistä olemukseksi. Ensimmäistä kertaa tilaa pidetään liikkuvan aineen olemuksen muodona sen erottamattomassa suhteessa ajan kanssa materialistisessa dialektiikassa. "Aika ja tila omistavat iankaikkisten totuuksien luonteen, yhtä lailla sovellettavissa sekä mahdollisiin että olemassa oleviin" [31, s.153]. Avaruus ei ole itsessään olemassa. Se, kuten aika, on liikkuvan aineen olemuksen muoto. Tilan ominaisuudet määritellään liikkeen avulla. Ja ymmärtäminen avaruuden äärettömyydestä materialistisessa dialektiikassa perustuu siihen tosiasiassa, että itseään kehittävien materiaalijärjestelmien tiettyihin liikemuotoihin liittyy itse asiassa ääretön määrä konkreettisia tilaa.\nOn tärkeää huomata, että aineellisissa lähestymistavoissa pääsääntöisesti puhumme järjestäytyneestä liikkumisvirrasta (ei siinä, että sillä on omistettu suunnan tietyssä tilassa, vaan siinä tarkoituksessa, että ainetta lisätään lähelle aineen lähdettä). Relaatiomenetelmissä mikään tilaus ei ole lähtöisin [28, s. 17].\nNykyinen käytäntö kehittää aineellisia ja suhteellisia lähestymistapoja erottaa yksiselitteisesti materiaaliyksiköiden, joiden ominaisuudet tunnistetaan (aineellinen lähestymistapa) tai vastaavat (relaatiomenetelmä) avaruusajan ominaisuuksien kanssa. Aineellisissa lähestymistavoissa tämä on eräänlainen "hienovarainen asia", jota modernin tieteellisen teknologian avulla ei voida tunnistaa. Esimerkiksi relaatiomenetelmissä nämä ovat nukleoneja, makroskooppisia esineitä ja supramolekyylisiä konstellaatioita [1, s. 34.]\nSeuraavassa allegorisessa esimerkissä voidaan selittää samankaltaisuudet ja erot aineellisen ja relaatiokäsitteen välillä. Substantiality on luokka, joka pitää tilaa ja aikaa maisemana, jota vastaan tapahtuu yleinen toiminta - alastomuuden liikettä. Suhteellisuus on luokka, joka pitää tilaa ja aikaa yleisötapahtumien osallistujina paljaina vaiheina [2, s. 63] Molemmat luokat edustavat liikkuvan aineen yhtenäistä ominaisuutta, mutta kukin antaa sille oman värin. Siksi on oikeampaa kutsua sisällölliset ja relaatiotutkimukset yhden ja kategorisen käsitteen "tilan ja ajan" käsitteiden lajikkeiksi, varsinkin kun otetaan huomioon käsite "luokka" tunnetuin määritelmä: "Filosofian luokat (kreikkalaisesta kategoriasta - lauseke, attribuutti) ovat erittäin yleisiä, perustavaa laatua olevia käsitteitä, jotka heijastavat eniten olennaiset, säännölliset yhteydet ja todellisuuden ja kognitiiviset suhteet, jotka ovat ajattelutavan muotoja ja vakaita järjestäytymisperiaatteita, luokat toistavat ominaisuuksia ja suhteita oleminen ja tieto yleisessä ja keskitetymmässä muodossa "[28, s. 204].\nMutta yhdessä avaruuden ja ajan yleisten ominaisuuksien kanssa on omat ominaisuutensa.\nJoten tilaan on luonteenomaista: kolmiulotteisuus, symmetria ja epäsymmetria, muodot ja koot, sijainti, etäisyydet ruumiista, aineen jakautuminen tai kenttä.\nSosiologian käsitteellisellä laitteella on laaja valikoima termejä, jotka määrittelevät avaruuden käsitteen. Samaan aikaan vakiintunut ja perinteinen on termi "sosiaalinen tila". Spatiaalisen ilmiön määritelmässä noudatamme juuri tällaista muotoilua.\nSosiologinen tiede pitää tilaa symbolien, merkitysten ja merkitysten kannalta. Samanaikaisesti se ratkaisee tärkeimmät tehtävät, jotka selventävät lakeja ja mekanismeja yhteiskunnallisen todellisuuden organisoimiseksi. Sosiaalisilla symboleilla on merkittävä rooli sosiaalisen tilan jäsentämisessä. Lisäksi tämä rooli ei ole pelkästään yksinkertainen seuraamus, vaan päinvastoin sosiaalinen symboliikka toimii innosttajana, joka aktiivisesti jäsentää sosiaalista tilaa. Sosiaalisen symbolismin valinta, henkilö kehittää siten elämäntyyliä. Pääsääntöisesti valitaan erityinen sosiaalinen ympyrä, vaatteet, asuminen, ylellisyystavarat, vapaa-ajan laitteet ja lomakkeet, tiedotuskanavat, musiikki ja muut sosiaaliset symbolit.\nYhteiskuntatiedon ymmärryksemme vastaa P. Bourdieun määritelmää, jonka sosiologia on ensisijaisesti "sosiaalinen topologia", joten hän kuvaa sosiaalista maailmaa "moniulotteisen avaruuden muodossa, joka perustuu erilaistumisen ja jakautumisen periaatteisiin, jotka muodostavat nykyisten ominaisuuksien kokonaisuuden muodostamassa sosiaalisessa universumissa "[7, s. 34]. Sosiaalisen avaruuden visio moniulotteisena tilana on meille olennaisen tärkeä, koska se on sosiaalisen avaruuden moniulotteisuus, jonka avulla voimme erottaa siinä monilla aloilla, jotka uudelleenmäärittävät eri aihepiirien vuorovaikutussuhteet.\nTutkimuksemme näkökulmasta on tärkeää analysoida sosiaalisen tilan perusteoreettisia käsitteitä. Näin ollen E. Dürkheimin teoksissa ilmaistaan avaruuden sosiaalinen näkökulma. E. Durkheimin teorian mukaan "yhteiskunnallinen todellisuus" ilmenee erilaisina yhteyksinä, joiden kautta muodostetaan paikannustila. E. Durkheim uskoi, että tärkeimmät spatiaaliset piirteet: north-yug, west-east, right-left, up-bottom - ovat sosiaalisen ryhmän ominaisuuksista johtuvat ja ne synnyttävät sen [58, s.55]. E. Dürkheimin mukaan sosiaalista tilaa voidaan pitää mekanismina sellaisten yhteiskunnallisten ilmiöiden yhdistämiseen, jotka vaikuttavat suoraan yhteiskunnallisten yhteisöjen elämäntapaan [64, s. 66]\nWeberin sosiaalinen tila on kolmiulotteinen. Se on rakennettu hierarkkisten omistajuuden, vallan ja arvovallan rakenteisiin kaikilla yhteiskunnilla. Sosiaalisen tilan mallin perusteella M. Weber määrittelee sosiaalisen (status) aseman [9, s. 34]. Siten M. Weberin sosiaalisen tilan käsite risteää E. Durgeymin näkemyksiin, koska molemmat tekijät pitävät sosiotaalisen ilmiön asemien tilana, ja molemmat kirjoittajat vahvistavat näkemyksensä sosiaalisen tilan staattisista ominaisuuksista.\nG. Zimmel yhdistää sosiaalisen tilan ja mahdollisuuden heijastaa maailman tapahtumia. Hän pitää sosiotaalisen ilmiön tapahtumien ilmenemismuotona [57, s. 56]. G. Simmel tutkii avaruuden sosiaalisten, psykologisten, poliittisten ja maantieteellisten näkökohtien suhdetta. Hän uskoo, että avaruus määräytyy psykologisten ominaisuuksien, "sielun" perusteella. Kun otetaan huomioon alueelliset muodot, G. Zimmel näkee heissä suoraa seurausta sosiaalisista muodoista.\nG.Zimmel määrittelee seuraavat tilamuotojen pääominaisuudet:\n- avaruuden yksinoikeus (ainutlaatuisuus);\n- sosiaalisten muotojen kiinnittäminen avaruudessa;\n- tilapäinen läheisyys ja etäisyys;\n- tilan liikkuvuus .\nValinnan G.Simmel tilavaikutelma ja etäisyys, joka on tärkeä sosiaalisen tilan tunnusmerkki, sallii myös puhua sosiaalisesta tilasta kantojen tilana.\nM. Heidegger näkee avaruuden ilmiön syntyä kielellä, nimittäin sanalla "lakko". Tämän sanan semanttisessa merkityksessä piilee jotain tilavaa, jotain, jota esteet eivät sido. Tällainen avoin tila merkitsee ihmisen ratkaisun avoimuutta. Hän on paikkojen vapauttaminen. M. Heideggerin mukaan "avoimessa ja itsensä tuntevana ja samanaikaisena hämmästyttävänä tapahtumana. Kaksinkertaisessa venytysoletuksessa ja valmistelussa paikkojen toteutuminen tapahtuu" [60, s. 145]. Samalla paikka ei sijaitse tietyssä tilassa. Päinvastoin "tilat saavat heidät paikoista" [60, s. 146]. Näin ollen M. Heideggerin käsite on joukko todella olemassa olevia paikkoja. Tämä joukko paikkoja puolestaan auttaa henkilöä osallistumaan maailman tapahtumiin.\nVoidaan todeta, että M. Heideggerin näkemykset ovat samat kuin G. Zimmelin näkemykset sosiaalisen avaruuden "tapahtumasta". Mielestämme tämä "tapahtumatapaus" on kuitenkin erilainen, koska G.Zimmel näkee mahdollisuuden osallistua avaruuden "tapahtumapotentiaaliin" "psykologisten voimien" avulla, M. Heidegger, tämä mahdollisuus toteutuu "paikkojen toteutumisella". Samanaikaisesti molempien kirjoittajien käsitteissä sosiaalisen tilan staattinen ominaisuus on edelleen määriteltävissä ja sosiaalista tilaa pidetään edelleen asemapaikaksi.\nP.Sorokinille maantieteellinen tila ja sosiaalinen tila ovat pohjimmiltaan erilaisia. Hänen käsityksensä on naturalistinen versio sosiaalisen tilan selityksestä. P. Sorokin uskoo, että "missä ei ole ihmisiä tai vain yksi ihminen elää, ei ole sosiaalista tilaa" [47, s. 195]. Sosiaalinen tiluus tuntuu hänelle kolmiulotteisena - koordinaattien kolmen akselin mukaan: taloudellinen, poliittinen ja ammatillinen. P. Sorokinin käsitteessä tarkkailija on sosiaalisen vuorovaikutuksen ulkopuolella. Henkilön asema sosiaalisessa avaruudessa voidaan määrittää selvittämällä hänen suhtautumistaan muihin ihmisiin, jotka ovat näin "lähtökohtia" [48, s.87]. Näin ollen P. Sorokinin teoksissa sosiaalisen tilan dynaaminen osa on merkitty.\nP. Bourdieu, ottaen huomioon sosiaalisen avaruuden, lähtee siitä, että tarkkailija asetetaan toimivan yksilön asemaan. Puhumme ns. "Edustajista". P. Bourdieu uskoo, että sosiologian tavoitteena on oltava "yhteiskunnallinen todellisuus ja sen käsitys näkökulmista ja näkökulmista, jotka asiamiehet ovat tältä todellisuudelta riippuvaisia asemastaan objektiivisessa sosiaalisessa tilassa" [7, s. 192]. P. Bourdieu toteaa, että agenttien, sosiaaliryhmien ja instituutioiden läheisyys selittää omien ominaisuuksiensa yhteyden, ja läheisyyden suhteissa tämä yleisyys on voimakkaampaa kuin sosiaalisten ryhmien, instituutioiden ja agenttien, jotka ovat kaukana Paikallisten ja sosiaalisten etäisyyksien teoreettinen sattuma on kuitenkin vain teoria ja, kuten P. Bourdieu korostaa, ei ole olemassa todellisessa tilassa [7, s. 186-187]. Siksi Bourdieu määrittelee agentit ja agentaryhmät niiden suhteellisilla kannoilla tässä tilassa.\nM. Weber, G. Simmel ja O. Spengler tulkittiin uudella tavalla ja esittelivät modernin sivilisaation historiaa urbaanin elämäntavan muodostumisen historiaksi. Tämän lähestymistavan puitteissa kaupunkia pidetään laadullisesti uudenlaisena ihmisten yhdentämisenä suhdetoimintojen pohjalta.\nJotta kuvaillaan ihmisten ja sosiaaliryhmien vuorovaikutuksen voimakkuutta toisiinsa, Simmel käytti aktiivisesti "sosiaalisen avaruuden" käsitettä, mikä merkitsi sitä alaa, jonka osallistuja pitää omana ja erottaa tavanomaisen rajan muiden ihmisten tai yhteiskuntaryhmien vaikutuspiireistä. Simmelin ansiosta sosiaalisen avaruuden käsite ja sen johdannaiset (sanan "sosiaalinen etäisyys") olivat tärkeimpiä sosiologisia termejä, mutta niitä käytetään myös nykyaikaisessa sosiologiassa.\nAvaruus on monien tieteiden käsite. Maantieteellinen lähestymistapa yhdistää avaruuden ja sosiokulttuurisen luonnontieteellisen ymmärryksen. Maantiede pitää inhimillisen ja elottoman luonteen ja ihmisyhteisön ilmiöiden suhdetta tietyllä alueella. Kulttuuri jaetaan ja kiinnitetään maantieteelliseen tilaan, joten maantieteellinen tila ja kulttuurinäkötila liittyvät läheisesti toisiinsa.\nFilosofit aluksi katselivat tilaa ruumiiden vastaanottona. Sitten kehitettiin huomattava lähestymistapa, jossa pidettiin tilaa aineen säiliöksi ja attribuutiksi , kun otetaan huomioon avaruus tilaajamääränä. Mutta sekä aineellisissa että suhteellisissa lähestymistavoissa aika ja tila ovat aineen liikkeen muotoja. Aineellisissa lähestymistavoissa korostetaan liikkeen harjoittajia ja suhteellisissa lähestymistavoissa liikkeen itsensä tai tietyn suhteen aineen elementtien välillä, joita voidaan myös pitää liikkumisena. Mutta aivan kuten ei ole mitään suhdetta ilman niiden operaattoria, joten aine ilman liikkumista ei tuota haihtuvuutta.\nSosiaalinen lähestymistapa, lähemmäksi tutkimustyötä, pitää tilaa symbolien, merkitysten ja merkitysten kannalta, pitää tilan moniulotteisena ja monimutkaisena rakenteena, jonka osia on tutkittava erikseen. Sosiologisessa kirjallisuudessa tärkeä paikka on "sosiaalisen tilan" käsite. M. Weber ja E. Durheim sosiaalinen tila asemapaikaksi. G. Zimmel tutkii avaruuden sosiaalisten, psykologisten, poliittisten ja maantieteellisten näkökohtien suhdetta.\nG. Simmel käyttää termiä sosiaalinen tila ihmisten ja yhteiskuntaryhmien vuorovaikutuksen keskenään tietyllä alueella. Tämä sosiaalisen avaruuden tulkinta on lähellä tutkimustamme, jos puhutaan sosiokulttuurisesta avaruudesta, sitä voidaan myös soveltaa.\n1.2. Kaupunkimaisen kulttuuritilan rakenne.\nKaupunkimaisen kulttuuritilan käsite on äskettäin tullut tieteelliseksi vallankumoukseksi. Sitä käytetään erilaisissa tieteissä - filosofiassa, kulttuuritieteissä ja kielitieteissä. Usein "kulttuuri-avaruudessa" tarkoitetaan tietyn paikkakunnan kulttuuri-olojen kokonaisuutta.\n"Kulttuuri-avaruus vahvistaa kulttuurin olemassaolon sen toiminnan prosessissa" [14, s. 13], - harkitsee О.V. Gutkin.\nSN Ikonnikova väittää, että "kulttuuritila on alueellisesti" [23, s. 6].\nN.M. Inyushkina "maakuntaliikunta: näkymä sisältä" hän toivoo uusia ominaisuuksia "[24, s. 25]. Inyushkin korostaa kulttuuritilan kronotyyppista ominaisuutta yhtenä tärkeimmistä ja määrittelevistä ominaisuuksista. Tämän konseptin tulkinnassa kirjoittajan perusta on maantieteellinen tekijä, niin kutsuttu kulttuurinen topos.\nNäyttää siltä, että kulttuuri-avaruuden käsite on jonkin verran laajempi kuin alueellinen määritelmä. Siksi näyttää siltä, että kulttuuri-avaruus on tarkempi ja laajamittaisempi kuin ". kulttuurin olemassaolon muodot ihmisen mielessä, "kulttuuri". kartoitettu tietoisuus..., joka on kulttuuria sen liikenteenharjoittajien tietoisuudessa. " Se merkitsee paitsi erilaisten kulttuuristen arvojen ja instituutioiden rinnakkaiseloa tiettyjen spatiaalisten rajojen sisällä, ei pelkästään heidän käsityksensä vaan ennen kaikkea ihmisen, yksilön vuorovaikutuksen kanssa. Kaupungin kulttuuritila voi toimia sen muodostavien persoonallisuuksien kulttuuristen tilojen summana, "sen kaikkien asukkaiden jatkuvan luovan toiminnan kokonaistuloksesta" [66, s. 75]. Monet modernit tutkijat korostavat, että kulttuuri-avaruudessa on tärkeä rooli ihmisen toiminnassa. AV Babaeva uskoo, että nykytieteen kulttuuritila liittyy ihmisen tietoisuuteen.\nV. B.: n mukaan Ustyantsevillä on erityinen sosiaalinen muisto - "kaupungin muisto", joka voi toimia "ainutlaatuisena sosiaalisena instituutioina, mukaan lukien kulttuurilaitokset" (museot, kirjastot, teatterit) ja "monimutkaisena tietojärjestelmänä", jossa kirjallisella tekstillä on tiedonsiirto ja tiedonsiirto. "Sana laajassa merkityksessä", VB toteaa. Ustyantsev - sosiaalinen muisti muodostaa kulttuurin erityisen elintilaa, jossa ihmiset ovat jatkuvasti mukana aiemmissa sukupolvissa esiintyvien kulttuuristen arvojen maailmassa ja assimiloitavat erilaisia sosiaalisia muotovaikutuksia "[54, s. 20]\nKulttuuritilan rakenteen monimutkaistamiseen tähtäävä prosessi on joskus kaaoksen laajeneminen, jonka seurauksena syntyy luovuuden perustaksi arvovarauspisteiden heuristinen luonnehtiminen tai "eroosiota". Sama pätee myös sosiaaliseen aikaan, johon kulttuurin toiminnan luonne riippuu. YF Askin totesi: "Yhteiskunnallisen elämän luova luonne jää merkilleen kulttuurin toimivuuden ilmiöstä. Sosiaalisen ajan aiheet ovat sosiaalisia organismeja (mukaan lukien persoonallisuus, sosiaalinen ryhmä, sosiaalinen koulutus, ihmiskunta) ja kulttuuriset ilmiöt. Historiallisen ajan kuluminen johtuu yhteydestä yhteiskunnan kulttuurisen ja historiallisen kehityksen kanssa. Luovuus yhteiskunnallisen aikakauden tuottavana arvona on esillä kulttuuristen ilmiöiden muodossa, koska kulttuurin kulttuuri on väliaikaisesti toimintakykyinen, kulttuuri on itse asiassa itseään muutos ajassa, ja kaikki muutokset ovat mahdottomia ilman luovuutta "[57, s. 50].\nYM Lotman kirjoitti, että kaupunki on eräänlainen "kulttuurin generaattori", joka "edustaa eri kielillä ja eri tasoilla eri tavalla järjestettyjä ja heterogeenisiä tekstejä ja koodeja" . 112].\nJos puhumme kulttuuritilan rakenteesta, voimme erottaa seuraavat osat: reaalimaailman tila (maantieteellinen, fyysinen); yhteiskuntatila; tieto- ja älyllinen tila.\nLuonnon kulttuurinen tila kehittyy sen kehittämässä prosessissa etnisessä ryhmässä. Toiminnan tyypit, jotka ethnos, työvälineet riippuvat maantieteellisestä ympäristöstä, riippuvat sekä toiminnan tyypistä ja tarvittavien materiaalien saatavuudesta, maapallon kehittymisestä sen käyttöönottopaikoissa, siihen liittyvien paikkojen, tapojen, perinteiden, arvojen, ihanteiden jne. Kanssa. tila muuttuu kulttuuriksi maailman kokonaiskuvasta tämän biosfäärin elävien etnisten ryhmien toiminnan vaikutuksesta ja muuttaa sen noosfääriksi.\nOn huomattava, että huolimatta kriittisestä suhtautumisesta maantieteelliseen determinismiin, kaikkia kulttuurin ja maantieteellisen ympäristön vuorovaikutuksen parametreja ei ole tutkittu riittävästi.\nJos otetaan kuitenkin huomioon vain tietyt maantieteellistä ympäristöä koskevat näkökohdat, voi tulla tietty asema, jonka mukaan kulttuuriprosessit siirtyvät taustalle ja tulevat riippuvaisiksi, toissijaisiksi. Samalla kulttuurintilan kuvan täyteys häviää siitä huolimatta, että ihmisen ja yhteiskunnan vuorovaikutus ympäristön kanssa sisältää sekä materiaalisia ja hengellisiä aloja kuin myös koko yhteiskunnan elämän näkökohtaa. Toisin sanoen luonnollinen kulttuuritila on tilaa yhteiskunnan elämäntapojen toteuttamiselle.\nKulttuuritilan erityinen alue on yhteiskunnan kulttuurinen tila. "Yhteydenpito ei ole avaruuden ekologisten yksiköiden kanssa, mutta tiettyjen sosiaalisten järjestelmien kanssa sosiaalinen tila luonnehtii sosiaalisten prosessien järjestystä ja vuorovaikutusta, niiden laajuutta, kylläisyyttä ja tiheyttä" [32, s. 14-15]. Se muodostaa sosiaaliset prosessit ja antaa heille eheyden ja varmuuden. Ja jos aika liittyy menneisyyden, nykyisyyden ja tulevaisuuden vuorotteluun, sitten tila luonnehtii sosiaalisia prosesseja heidän "läsnäolossaan", mikä muodostaa ykseyden aikakertoimen kanssa.\nSosiaalisen tilan tietoisuus on siis tietynlainen monimutkaisuus, koska sitä ei käytetä tietyn yhteiskunnan maantieteellisen sijainnin vuoksi.\nOn huomattava, että nykyaikaiset kirjoittajat määrittävät joskus yhteiskunnan kulttuuritilaa erillisenä, erityisenä "merkitystilana". Sitä ei ole ilmaistu suoraan mihinkään aineellisten esineiden järjestelyihin, vaan se ilmaisee kulttuuristen arvojen kantoja suhteessa toisiinsa "[29, s. 20]. Näyttää siltä, että tämä ei ole aivan oikeudenmukaista. Tosiasia on, että aivan kuin maailmankatsojärjestelmässä epistemologisten ja axiologisten näkökohtien erottaminen käyttäytymisjärjestelmästä, merkinnöistä, merkityksistä ja merkityksistä, toimista ja toiminnoista taustatietoihin on mahdotonta erottaa toisistaan. Yksi näistä ilmiöistä, jotka tuovat sen kulttuurin ulkopuolelle, merkitsee koko kulttuuri-avaruuden kaventamista ja rajoittamista. Sillä välin kulttuuri on homogeeninen oleminen yhteiskunnasta ja ihmisen olemisesta sekä geneerisenä olemuksena että yksittäisenä yksittäisenä ilmiönä.\nSiksi katsomme, että yhteiskunnan kulttuuritila käsittää sen sivilisaation, sosiaalisen avaruuden ja arvotilan. Sekä yksi että toinen edustavat ihmisen olemassaoloa, joka vain täydellisyydessään ja eheydessä muodostaa kulttuurin kokonaisuuden olemuksen.\nJa tämän tilan järjestelmässä sen olennainen osa on tiedon virtaus, joka on jonkinlainen sementointiperiaate yhteiskunnalle kokonaisuutena. Tätä tietovirtaa on alkamassa entistä enemmän kulttuurinäkökohdan erityispiirteinä.\nEri tutkijoiden töiden tietotilaa käsittelevissä näkemyksissä tarkasteltiin tietojenkäsittelyn muotoja, menetelmiä, tapoja, keinoja ja tapoja, tiedotusvälineiden merkitystä ja mahdollisuuksia. Tutkimuksessa pyrittiin mittaamaan tietoja keinotekoisesti erilaisissa kulttuurisissa ilmiöissä. Esimerkiksi A. Mole pitää kulttuuria tilan, jossa tieto leviää ja toimii (sillä se viittaa pääasiassa toistuviin taideteoksiin ja kaikenlaisiin tietoihin). Tämän tilan sisällä hän tunnistaa useat kulttuurintasot: mitä hän kutsuu "maailman muistoon" tai "kirjan seinään", on ihmiskunnan koko historian keräämää tietoa. Sitten - kollektiivisen, sosiaalisen ryhmän, koko yhteiskunnan kulttuuri. Molille tämä kulttuurinen taso liittyy massamediaan kehittymiseen ja tämän ryhmän hallitsemiseen. Mole: n kapein elementti on yksilön kulttuuri, joka riippuu sekä kahdesta ensimmäisestä tasosta että yksilön kyvystä sekä hänen etunsa ja "osallistumisen" asteesta kahdella ensimmäisellä tasolla.\nMooli erottaa kaksi sen näkökulmaa: sosiaalinen ja yksilöllinen. Hän myös mainitsee yhteiskunnallisen kulttuurin järjestelmän, jota hän nimeää "maailman muistoiksi". Molille yksilöllinen kulttuuri on "tietämysruutu", johon ulkonäöstä vastaanotettuja kuvia, merkkejä, viestejä projisoidaan, niiden perusteella syntyy käsityksiä ja sitten puolestaan ilmaistaan sanoin ja merkkeinä. Nämä "näytöt", Mole-näkemysten mukaan, eroavat suuressa määrin, tai erudition, syvyydessä, tiheydellä ja omaperäisyydellä. Toisaalta ne määräytyvät kehityksen ja kollektiivisen kulttuurin tilan tai "sosiokulttuurisen pöydän" avulla, joka ruokkii "useimpien ihmisten henkiselle elämälle"; toisaalta tietty joukko "henkisiä elementtejä, joita henkilöllä on. ja jolla on jonkin verran vakautta "[38, s. 84, 83].\nMole ymmärtää kulttuuritilaa yksinomaan kommunikaatioprosessin tilana, joka määrittää tiedon siirtämisen kollektiivisen kulttuurin avaruudesta yksilölliseen kulttuuriin. Yksilöllisen kulttuurin tila voi olla samansuuntainen sosiaalisen kulttuurin koko tilavuuden kanssa vain "maailman muiston" köyhyyden vuoksi esimerkiksi heimojen yhteisön olosuhteissa varhaisessa kehitysvaiheessa. Antiikin aikakaudella ihmisen kulttuuritilaa voidaan pitää kollektiivisena vain sillä edellytyksellä, että henkilö paljastuu hänen elämäntavoissaan poliisinä. Kaikki, joka pysyy "ulkopuolella" polisin kulttuuritilaa, pidetään "barbaarina", ulkomaalaisena ja heijastuu mytologisiin kuvioihin, tontteihin ja käsitteisiin. Niinpä A. Molille viljely on yhtä suuri kuin sen avaruus. Jos pysytte informaation paradigman puitteissa, sinun on myös valittava vähintään kaksi sivua kulttuurista. Toisaalta on olemassa maantieteellinen tila, joka edustaa ihmisten elinympäristöä. Se kantaa merkittävää tietovirtaa, luonnon luonnollisia merkkejä, jotka tietyssä mielessä vaikuttavat tämän ympäristön toimijoiden toimintaan, ajatteluun ja näkemykseen maailmassa. Habitat puolestaan luo symboleja, myyttejä, uskontoja, kieltä, tieteellisten ja käytännön toimintojen piirteitä. Toisaalta symbolien, merkkien, objektiivisen tiedon ja erilaisten ihmistoimintojen tuloksista tulee kulttuurin kieli, tietoympäristö, jossa on ihminen ja koko yhteiskunta. Kulttuurin kieli kattaa myös sosiaalisen avaruuden, sen muodot ja tyypit. Kielen yksittäisiä elementtejä ja niiden kokonaisuutta voidaan pitää tiedon tilaa.\nSiten kulttuuri-informaatiotilan järjestelmää ei tuskin voida pitää täysin erillisenä kulttuurin alaisena. Mikään näistä kulttuuritila-alueista ei "päällekkäin" toisen kanssa, vaan ne voidaan ymmärtää järjestelmänä, jonka elementit eivät voi vain "tulla" toisiinsa vaan myös muuttaa "paikannuksen" sijaintia ja merkitystä yhdelle tai toiselle historialliselle ajan, täydentää, vastustaa ja jopa "sulkea pois" toisiaan.\nKaupungin kulttuuritilaa voidaan edustaa siirtokuntien luokittelua sen sosiokulttuurisen kehityksen mukaisesti. Asutuksen tyypit eroavat toisistaan yhteisten elämän järjestäytyessä ja ihmisten toiminnassa. Tämäntyyppisen typologian nykyinen muoto sisältää sellaiset yksiköt kuin kylä - pieni kaupunki - keskimääräinen kaupunki - suuri kaupunki - metropoli (myös pääkaupunki) [59, s. 94]. Asutuksen tyypit vaihtelevat kulttuuripotentiaalinsa mukaan vapaa-ajan käyttäytymisstrategioiden mukaan, mikä määrittelee kunkin yhteiskunnan kulttuuritilan erityispiirteet. Pääkaupunki, alueelliset keskukset ja suuret kaupungit muodostavat laadullisesti määritellyn alueen, jolla pääkaupunkiseudun yhteiskunnan jäsenet sovitaan. Tälle alueelle on tunnusomaista ihmisten suuri keskittyminen asutuksen alueella ja elämäntavan ja yhteiskunnallisen organisaation muodon monimutkaisuus. Täällä tehdyillä päätöksillä on yleistä sosiaalista merkitystä tai suuria kulttuurisia seurauksia. Alhaiset rajat, jotka rajoittavat kulttuurien innovaatioiden leviämistä ulkomailta tai pääkaupungissa muodostetuiksi, ovat suuria kaupunkeja, jotka ovat suhteellisen konservatiivisia tällä kulttuuritila-alueella.\nKulttuurielämän suhteellinen yksinkertaisuus keskisuurissa kaupungeissa johtaa sen dynamiikan alhaiseen tasoon. Lisäksi muutoksia ei periaatteessa määritellä sisäisen välttämättömyyden perusteella, vaan ne aiheutetaan ulkopuolelta. Totta, tällaiset ulkoiset impulssit ovat yleensä melko heikkoja ja niiden seuraukset todellisessa muutoksessa eivät ole lainkaan pakollisia. Loppujen lopuksi lähes kaikki ei ole riippuvainen sellaisten asutusten tilanteesta yhteiskunnallisen tason päätöksissä ja prosesseissa. Tämä selittää konservatiivisuus väestöstä kaupungeissa kuten passiivista hyväksymistä mitään yritykset lisätä innovaatioita, jotka voivat vaikeuttaa kulttuurialue. Niinpä jos puhumme ja symbolinen, viestinnällinen alueella tämän tilan, se on erilainen jokapäiväisessä stereotypia ja mytologisia ajatuksia Bole laajempaa sosiaalista elämää. Suurin osa tällaisista siirtokunnista ei ole filosofista ja tieteellistä tietoa, eikä taidetta rajoiteta viihde- ja merkkitoiminnoilla.\nSen pitäisi kuitenkin tehdä varaus. Konservatismi ja monien keskisuurten kaupunkien modernit yhteiskunnat hillitsevät dynamiikkaa. Siksi tällä hetkellä on tiettyjä suuntauksia niiden integroitumiselle kulttuurin nykyaikaistamisprosesseihin. Yksi niistä koskee keskisuurten ja pienten kaupunkien järjestämistä suurissa siirtokunnissa sijaitsevassa taajamassa. Puhumme sellaisten alueiden muodostamisesta, joihin liittyy yhteinen taloudellinen ja poliittinen toiminta, johon liittyy tarkoituksenmukainen tehtävien jako niiden osien välillä. Toinen suuntaus on nykyaikaisen vapaa-ajantoiminnan istuttaminen keskisuurissa (harvemmin pienissä) kaupungeissa. Nämä voivat olla korkean teknologian yrityksiä; taiteelliset yhdistykset, kuten "luovuuden talot" [63, s. 114]. Usein järjestäytyneitä paikkoja yritysten, tieteen, taiteen, loma-asuntien, hotellien, kokoustilojen ja epämuodollisten näkemysten vaihtoa edustavien edustajien viestinnässä. Molemmat suuntaukset pyritään tekemään kulttuuristen innovaatioiden, dynamiikkaa ja monimutkaisuutta konservatiivinen elämässä kaupunkien kautta suoran osallistumisen liikkuvan yhteiskunnan jäseninä suurten nykyaikaistaminen siirtokuntia.\nKuitenkin tällaisten yritysten nykyaikaistamisyritysten tulokset, mukaan lukien Venäjä, ovat huomattavasti odotettua vähemmän tehokkaita. Suurkaupunkien ja paikallisten väestöryhmien vieraat edustajat eivät vielä muodosta kulttuurisyhteisöä, ja näiden kerrosten välillä on ero, eikä asteittainen siirtymävaihe. Innovatiivista kerrosta täydennetään, kun taas mahdolli- suudet ovat mahdollisia suurkaupunkien maahanmuuttajien kustannuksella, joilla on korkealaatuisempi koulutus ja korkea yleisen kulttuuritaidon taso kuin paikalliset asukkaat. Lisäksi sen täydentämismahdollisuudet ovat melko nopeasti loppuneet organisatorisen kasvun rajoissa, ja ne ovat yhä sulkeutuneempia ja konservatiivisempia. Dynaamisuuden säilyttämisen ainoa tyyppi on yliopistokaupungeissa. Mutta, kuten tiedetään, itse koulutuskenttä on yksi institutionaalisen kulttuuritilan konservatiivisimmista osista. Siksi jopa yliopistotyypin keskikokoisille kaupungeille on tunnusomaista huomattava konservatiivinen suuntautuminen. Edellä mainitut pyrkimykset keskitason kaupunkien konservatiivisuuden voittamiseksi heikosta tehokkuudesta huolimatta antavat yhä mahdollisuuden monimutkaisempaan sosiaalistamiseen niiden asukkaiden, erityisesti nuorten, jotka ovat alttiita hakutoiminnalle ja sosiaaliselle toiminnalle [45, s. 23-29].\nTästä kaikesta seuraa, että keskikokoiset kaupungit määräytyvät monien konservatiivisten kulttuuritilaisuuksien läsnäolosta yhteiskunnassa. Sosiaalisen organisaation (taloudelliset, poliittiset, juridiset) erityispiirteet eivät ole suuria ja sosiaalisesti merkittäviä innovaatioita. Heidät on tyypillistä pääasiassa tekemällä toimintaa sosiaalisen työnjaon järjestelmässä ja tyypillisessä elämässä, jota harjoitetaan rutiininomaisesti. Ja vaikka elämänlaatu, kuten kehittyneissä maissa, ei välttämättä poiketa suurkaupunkien ominaisuuksista, elämäntapa on täysin erilainen. Kulttuuritilan suhteellinen yksinkertaisuus ja vakaus eivät kannusta asukkaita etsimään innovaatiotoimintaa. Tällaisia yrityksiä tukahdutetaan sekä kielteisten sosiaalisten seuraamusten avulla että kulttuurikentän puuttuessa niiden toteuttamiseen. Kulttuuristen stereotypioiden lisääntymistä kannustetaan kuitenkin. Koska tällaisten siirtokuntien kulttuuritilaa voidaan edustaa joukko risteäviä sosiaalisia verkostoja, on ilmeistä, että tällaiset kannustimet ja epäluottamukset ovat siirtokuntia. Tämä selittää järjestäytyneen rikollisuuden alhaisen tason tällaisissa siirtokunnissa. Ne ovat tyypillisiä kotimaisille rikoksille ja huliganismille.\nKaikki nämä elämäntapojen ja sosiaalisten suhteiden piirteet käännetään nuoremmille sukupolville sosiaalistumisprosesseissa. Koska he eivät käytännössä osallistu monimutkaisiin kulttuurielämän muodoihin, heidän kokemuksensa rajoittuvat pinnalliseen tietämykseen niiden merkityksellisten prosessien ja tulosten toiminnallisesta merkityksestä, joita heidän kirjastaan ja mediastaan on saatu. Tällaisen sosiaalistumisen prosessissa ihmiset eivät saa käytännön taitoja elää moniulotteisessa ja dynaamisessa kulttuuriympäristössä ja toimivat monimutkaisten symbolisten järjestelmien ja kulttuurisääntöjen kanssa. Mobiili ja monipuolinen ulkoiluympäristö pysyy heille käsittämättömänä ja tilataan mytologisen järjestyksen esityksissä. Tästä syystä edes kaikkein aktiivisimpia tämän kulttuuritaustan alueen edustajia, jotka siirtyvät suurkaupunkeihin, joutuvat käymään uudelleen sosialisointiprosessien kautta. Tällaisten prosessien institutionaalisuuden puute suurissa kaupungeissa ei usein kuitenkaan vapauta niitä tavoista yksinkertaistaa kaikkea ja johtaa strategisten päätösten kehittämistä ja niiden sosiaalisesti merkittävien seurausten ennustamista.\nVapaa-ajan kulttuuri keskisuurten kaupunkien olosuhteissa rajoittuu yksittäisiin elementteihin, jotka rakentavat kulttuuritilaa, mutta eivät käytä sen mahdollisuuksia. Lisäksi keskisuuret kaupungit, roolistaan keskuksista aiheista pieniä hallitus, tullut paikka risteyksessä kaupunkien ja maaseudun strategioita vapaa käyttäytymistä.\nSuuret kaupungit, joilla ei ole merkkejä pääomasta, erottuvat kulttuuritaustensa erityispiirteistä. Yleensä tällaiset siirtokunnat muodostuvat useista toiminnallisista ominaisuuksista. Useimmiten he liittyvät kulttuurialueen talousalueeseen, esimerkiksi satamakaupunkien, siirtokuntien, monimutkaisten teollisuustuotantoon perustuvien säätiöiden tai suuryritysten jne. Kanssa. Tällaisissa kaupungeissa institutionaalinen elämä rakentuu niiden päätoimintojen ympärille.\nSuurten taloudellisten yksiköiden toiminta edellyttää monien moniulotteisten toimien monimuotoisuutta eri työntekijöiden, myös korkea, pätevyyden. Niiden vieressä on riittävän kehittyneet tuotannon, jakelun, vaihdon ja kulutuksen rakenteet. Jotkut niistä keskittyvät varmistamaan kansalaisten tyydyttävä taso ja elämänlaatu. Toinen osa liittyy kaupungin keskeisten taloudellisten yksiköiden tuottamien tuotteiden jakeluun. Se on myös laaja palvelusektori - kotimainen, lääketieteellinen, koulutus, viihde. Kun tällaisilla kaupungeilla on pitkä historia olemassaolosta, niiden kulttuurinen tila osoittautuu varsin monimutkaiseksi. Ensinnäkin niiden institutionaalinen rakenne on hajautettu. Viranomaiset ovat yleensä jaettu taloudellisten yhteisöjen ja valittujen kunnan elinten kesken. Jännityksen välisessä suhteessa on jatkuvasti olemassa, jos vain ne yhdistyvät yhdeksi kokonaisuudeksi, kun taloudellinen kokonaisuus on kunnallishallinnon kärkipaikoilla. Mutta on myös ulkoisia institutionaalisia yhteyksiä. Tällaisten suhteiden yksi suunta johtuu ratkaisun alueellisesta identiteetistä. Toinen on hallitsevien taloudellisten yksiköiden suhde yleisen sosiaalisen tason valtioihin tai julkisiin rakenteisiin (suuret puolueet, ammattiliitot, uskonnolliset yms. Järjestöt) [51, s. 45].\nNäistä syistä voidaan arvioida monimuotoisuutta kulttuurisen stratifikaation suhteen tällaisissa siirtokunnissa. Täällä tärkeitä asemia ovat vain muutamat korkeimman keskiluokan edustajat, jotka liittyvät suoraan korkeimpien valtion rakenteisiin. Sosiaalisen käyttäytymisen aste on usein useampia kuin alueviranomaisten. Keskiluokan keskiluokka on tässä pienempi kvalitatiivinen lajike kuin pääkaupungissa. Nämä ovat suhteellisen harvoja edustajia suurista talous- ja kunnallishallinnosta. On korostettava, että tällaisissa siirtokunnissa ylemmän ja keskikerroksen tasolla tehdyissä päätöksissä on paikallinen ja alueellinen (toiminnallisesti määritellyillä asteikolla) merkitys. Ainoastaan ja erittäin kapeilla rajoilla tällaiset päätökset koskevat korkeamman tason viranomaisia. Mutta yksittäisissä kaupungeissa tehdyt päätökset eivät vaikuta merkittävästi yleiseen sosiaaliseen kulttuuriin. Tällaisten kaupunkien pääväestö on keskiluokan keskimmäinen kerros ja alemman luokan ylempi kerros, joka hoitaa toimeenpanovaltaansa. Ne ovat täällä sijaitsevia suurten tuottavien yksiköiden työntekijöitä. keskisuuret ja pienet omistajat; koulutukseen, koulutukseen, terveyteen osallistuvat; alhaiset virkamiehet. Alemman luokan alempia kerroksia ovat vammaiset ja eläkeläiset sekä työttömät, jotka paitsi pääkaupungeissa pyrkivät ylläpitämään ihmisarvoista sosiaalista asemaa muuttumisesta muihin kaupunkeihin ja alueisiin joko työskentelemällä kotitaloustyömailla tai siirtymällä pieniin alueisiin. liiketoiminta .\nYhteenvetona on syytä korostaa, että suurten kaupunkien kulttuuritila on monimutkainen ja dynaaminen kokoonpano. Näitä ominaisuuksia kuitenkin rajoittaa sääntelyn valvonta hallinnollisen alisteisuuden vuoksi ja toisaalta rakenteellisten muutosten kiireellisyyden puuttuminen. Siksi kulttuurisen dynamiikan muotoa voidaan kuvata pääasialliseksi muuttujaksi eikä innovatiiviseksi. Kulttuuriset innovaatiot - filosofisia, tieteellisiä, taiteellisia - syntyvät harvinaisia erillisiä yksilöitä ja kannustetaan olemaan yrittää järjestää ja tiivistää monimutkainen ja dynaaminen ympäristö, sekä halu kompensoimaan routinization elämäntapa, voittaa stressi yksitoikkoisuus. Näin ollen sosiaalistuminen tällaisissa siirtokunnissa keskittyy monimutkaisen mutta täysin kontrolloidun kulttuurialueen kehittämiseen ja ylläpitoon. Samanaikaisesti sosiaalistamisen aiheita ei vaadita, ja siksi heikentää hakua, innovatiivista toimintaa. Se rohkaisee seuraamaan, monimutkaisia, kognitiivisia, esteettisiä ja ideologisia malleja, jotka on jo vahvistettu kulttuurissa, ja niiden muunnelmia tai soveltamista tiettyyn paikalliseen materiaaliin pidetään innovaatioina. Siksi ne, joilla on hakusuuntauksia, ovat vahvempia kuin sosiaalistumisen prosesseissa kehitetyt toteutuksen taidot ja loikat, jättävät tällaisen ratkaisun. Ne siirtyvät niille, joissa kulttuuritila on monimutkaisempi ja dynaamisempi, verrattavissa hakupotentiaaliin.\nSuuressa määrin kansainvälisten, kansallisten, alueellisten taloudellisten ja poliittisten suhteiden tavat lähestyvät, kaikki näiden tasojen tieteelliset, uskonnolliset taiteelliset tapahtumat ovat keskittyneet. Tästä tulee koulutus- ja tiedotusohjelmien asiantuntemus ja lupa. Täällä on tyhjennetty operatiiviset ja varastotiedot, jotka ovat merkittäviä nykyisen tilan diagnosoimiseksi maassa ja maailmassa sekä nykyisten ongelmien ja ongelmien ratkaisemiseksi. Täällä tehdyt päätökset ovat yleistä sosiaalista ja jopa kansainvälistä merkitystä. Tämä edellyttää niiden kehittämisen ja toteutuksen erityisjärjestelyä. Ensinnäkin tässä mukana oleville ihmisille on korkein valtuudet. Heillä on pääsy luottamuksellisempaan ja ajankohtaisempaan tietoon. Heille tarjotaan korkean tason konsultteja ja keskeisiä tiedotusvälineitä.\nInstitutionaaliprosessien voimakkaan intensiteetin vuoksi pääkaupungissa työskentelevän yhteiskunnallisen työnjaon järjestelmä on erittäin pätevää henkilöstöä ja viimeisintä teknologiaa. Ilman tätä nopeita viestintäprosesseja, operatiivista päätöksentekoa, nykyisten tapahtumien seurantaa, maan hallitsemien prosessien hallintaa olisi käytännössä mahdotonta.\nToisin sanoen pääkaupungin ja aluekeskusten institutionaalinen rakenne on yhtä erilaista kuin mahdollista. Tässä suoritettavat tehtävät liittyvät yhteiskunnallisten prosessien hallintaan, ja tehdyt päätökset ovat yleisesti yhteiskunnallisesti tärkeitä. Hallintokeskusten toiminta yhteiskunnassa liittyy korkeasti koulutettujen ammattilaisten keskittymiseen taloustieteen, politiikan ja oikeuden alalla. Tällaisen toiminnan voimakkuuden dynamiikka synnyttää ja luo monen kulttuuriprosessin synteesi ja kiinnittämällä sen symbolisessa muodossa. Siksi institutionaalisen tiedon monimutkaisemmat esitykset ja sen vaihto ovat hallitsevia täällä.\nNäin suurimpien urabanoitujen keskusten, myös pääkaupunkien, kulttuuritilaa erotetaan täydellisyydestä ja monimutkaisuudesta. Moninkertaisten ja heterogeenisten kulttuuriyksiköiden rinnakkaiselosta seuraa laaja koordinointirakenne ja niiden väliset suhteet. Elämän dynamiikka tällaisissa kaupungeissa merkitsee sosiaalisten ja kulttuuristen mekanismien liikkuvuutta tässä yhteydessä olevien suhteiden sääntelemiseksi.\nNäitä koko järjestelmän kattavia esityksiä olisi täydennettävä sosio-antropologisella, ts. huomioon. Mitä ihmiset itse luovat, valvovat ja muuttavat tätä tilaa. Ja mitä vaikeampaa on saada selville, sitä korkeamman tason osaamista ja taitoja on hallittava niiltä, jotka ovat vastuussa sen järjestäytyneisyydestä ja tehokkaasta lisääntymisestä. Mutta ja suoritustasolla tällaisissa asutuskeskuksissa asuvilla ihmisillä on hallittava melko monimutkainen elämänkokemus sopeutumisesta ja jopa yksinkertaisesta sopeutumisesta moniulotteisessa ja dynaamisessa, hyvin kaupungistuneessa ympäristössä [62, s. 85]. Näin ollen sosiaalistumisen prosessit erotetaan tässä monimutkaisuudesta, kulttuurien erilaistumisesta, kvalitatiivisista eroista sosiaalityön tekijöiden ja mimeen välittämien kulttuuritietojen välillä. Näiden prosessien tulosten tehokkuutta tarkistaa, miten nuoret sukupolvet pystyvät ylläpitämään tai parantamaan perheen tarjoamaa yhteiskunnallista asemaa. missä määrin he voivat valvoa niiden tasoa ja elämänlaatua; mikä on niiden vapauden mittakaava omassa elämäntapaansa muotoilussa.\nMegalopolisien sosiokulttuurisen kehityksen taso määräytyy heidän vapaa-ajan suhteellisen korkealla kehityksellä, joka edustaa sekä institutionaalisia että arvonäkökohtia. Institutionaalisen näkökulman mukaan megalopolis-kulttuurilaitoksen vapaa-ajan kulttuuria edustaa laaja erikoistuneiden vapaa-ajanviettomahdollisuuksien verkko (seurat, virkistyspaikat, kahvilat jne.). Näiden paikkojen erikoistuminen määräytyy selkeästi sellaisten väestöryhmien ja segmenttien selkeästi, jotka haluavat tällaista vapaa-ajan käyttäytymistä. Esimerkiksi Moskovassa on runsaasti klubeja, jotka keskittyvät tiettyihin (joskus hyvin kapeisiin) väestöryhmiin - pankkialan työntekijöihin, golfpelijoihin jne. [17, s. 78-79]. Arvojen mukaan megacityissä suuntautuu harrastustoiminnan moniarvoisuuteen ja erilaisiin arvostettuihin käyttäytymiseen.\nEdellä mainittujen taipumusten seurauksena on se, että koomikot ovat vapaa-ajan teollisuuden taittamisen keskuksia, jotka koostuvat seuraavista elementeistä:\n1. Kaupalliset rakenteet, jotka vastaavat vapaa-ajan käyttäytymisenäytteiden tuotannosta ja lähettämisestä (mainonta, PR-teknologiat);\n2. Luova yritys, joka on olennainen osa vapaa-ajan alaa ja lujittaa suuria kaupallisia keskuksia, jotka käyttävät luovien yritysten palveluja yksittäisten kulttuurihankkeiden, erityisesti uudenlaisten vapaa-ajan toimintojen tai yksittäisten kulttuurilaitosten (integroidut vapaa-ajan keskukset) kehittämiseen;\n3. Vapaa-ajan kulttuurialan järjestöt (teatterit, museot, kirjastot), jotka tarjoavat ensinnäkin koulutuspalveluja, joita käytetään arvostetuissa kulutusolosuhteissa erittäin vähäisessä kysynnässä [17, s. 180].\nKulttuuritilaa on monia erilaisia määritelmiä, ja olemme antaneet tämän käsitteen niin laajan tulkinnan kuin kapeankin. Laaja tulkinta tarjoaa I.V: n muokkaama kielikulttuurinen sanakirja. Zaharenkon. Se puhuu kulttuuri-avaruudesta ihmisen mielessä kulttuurin olemassaolona. Tässä tulkinnassa kulttuuritila ei merkitse pelkästään erilaisten kulttuuristen arvojen ja instituutioiden rinnakkaiseloa tiettyjen spatiaalisten rajojen sisällä, ei pelkästään heidän käsityksensä vaan ennen kaikkea ihmisen persoonallisuuden ja yksilön vuorovaikutukseen heidän kanssaan. Kapealla tulkinnalla kulttuurinäkökohdassa viitataan koko alueen kulttuuriolosuhteisiin. Mielestämme moolin määritelmä voi johtua myös kapeasta tulkinnasta, hän ymmärtää kulttuurivälin yksinomaan viestintäprosessin tilana.\nOn hyvin tärkeää ymmärtää, että kulttuuri-avaruudessa on alueellinen ulottuvuus, joten yhden kaupungin kulttuuritila voi olla olennaisesti erilainen kuin toinen. Kulttuuritilaisuuden rakenne sisältää sellaiset osat kuin - reaalimaailman (maantieteellinen, fyysinen) tila; yhteiskuntatila; tieto- ja älyllinen tila. Maantieteellinen tila tulee kulttuuriksi maailman kokonaiskuvaan tietyllä alueella asuvien ihmisten toiminnan vaikutuksesta. Tästä seuraa, että siirtokunnat voidaan jakaa heidän kulttuuripotentiaalinsa ja asukkaidensa vapaa-ajan käyttäytymisstrategioiden mukaan, mikä määrittelee kunkin yhteiskunnan kulttuuritilan erityispiirteet.\nSuurimpien urabanisoitujen keskusten, myös pääkaupunkien, kulttuuritilaa erotetaan täydellisyydestä ja monimutkaisuudesta.\nSuurten kaupunkien kulttuuritila on monimutkainen ja dynaaminen kokoonpano. Useimmiten he liittyvät kulttuurialueen talousalueeseen.\nEmpiirisessä tutkimuksessamme Samaran kaupungin kulttuuritilaa analysoidaan luokittelumme mukaan todennäköisesti suurelle kaupungille.\n2. Empiirinen analyysi taiteen kahvilan ilmiöstä osana Samaran kulttuuritilaa\nTutkijoiden palautetta ja taidekahviloita käsittelevien artikkelien analyysin pohjalta rakennettiin tutkimuksemme kohteena olevan ihanteellisen tilan normatiivinen malli, jota ei tähän asti ole ollut. Sääntelymalli heijastaa kohteen haluttua tilaa. Jotta voit selvittää tämän optimaalisen tilan, sinun täytyy tietää kohde hyvin.\nMalli on sellainen materiaali tai henkisesti kuviteltu esine, joka tutkii prosessissa alkuperäisen kohteen korvaamista siten, että sen suora tutkimus antaa uutta tietoa alkuperäisestä esineestä. Mallinnus on mallien rakentaminen, opiskelu ja soveltaminen.\nSimuloinnin pääpiirre on se, että se on välitystoiminnan menetelmä korvaavien esineiden avulla. Malli toimii eräänlaisena tietämyksen välineenä, jonka tutkija asettaa itsensä ja kohteen välille ja jonka avulla hän tutkii kiinnostuksen kohteena olevaa kohdetta. Mallinnusmenetelmän tämä ominaisuus määrittää abstraktien, analogioiden, hypoteesien, muiden luokkien ja tietämenetelmien erityismuodot.\nMallinnusprosessiin sisältyy kolme elementtiä:\n• malli, joka välittää tietämyksen aihepiirin ja tiedossa olevan kohteen suhdetta.\nMallinnus ei ole ainoa tietolähde objekti. Mallinnusprosessi on upotettu yleisempiin kognitiivisiin prosesseihin. Tämä seikka on otettu huomioon paitsi mallinrakentamisen vaiheessa myös viimeisessä vaiheessa, kun erilaisten kognitiotapojen pohjalta saatujen tulosten yhdistäminen ja yleistäminen tapahtuu. Niinpä meidän tapauksessamme käytettiin simulaatiomenetelmää ennen kokonai- suuden suorittamista, analyysia tehtiin raken- netun mallin perusteella. Haastattelujen ja havaintojen avulla saatuja tuloksia verrattiin ihanteelliseen malliin ja tehtiin johtopäätöksiä hypoteesien vahvistamisesta.\nSääntelymallin rakentamisessa analysoitiin taide-kahvilaa käsittelevä kirjallisuus, analysoitiin taidekahvilaan tutustumista ja internetissä julkaistavan taidekahvilan sisustuksen kuvia. Tulkinta annettiin myös käsitteen "taiteen" ymmärtämisessä. Tämä antoi meille mahdollisuuden paljastaa konsolin toiminnan laitosten nimissä. Analyysin ansiosta art-kahvilan erikoispiirteitä tunnistettiin taidekahvilan toiminnoilla ja kuvattiin taidekahvila-yleisön sosiaalinen muotokuva. Se kuvasi myös paikan, joka sijaitsee taidekahvilassa kaupungin sosiokulttuurisessa tilassa.\nIhanteellinen standardointia tutkimus malli esine käyttöön muodossa rajoitettu määrä perusmittauksia, kuvataan sitä enemmän tai vähemmän kuin riittävän täynnä, mutta painottaen haluttua (ihanteellinen) merkki. Sitten kaikki mahdolliset tilat, jotka tietyn objektin voi olettaa, tunnistettiin ja arvioitiin.\nSimulaation kohde oli taide-kahvila.\nTärkeimmät ominaisuudet, jotka kuvaavat tätä esinettä, olivat: taidekahvion toiminnot, taide-kahvilan erityispiirteet, taide-kahvilan yleisö, paikka kaupunkitilassa.\nSääntelymallissa kuvataan useita taidekahvion toimintoja. Ne sisälsivät kaikki tavanomaisten kahviloiden ja ravintoloiden toiminnot sekä lisätoiminnot, joita pitäisi toteuttaa todellisissa nykytaiteen kahviloissa.\nRecreative-toiminto. Fyysisen, psyykkisen ja henkisen stressin poistaminen; toipuminen aktiivisen virkistyksen kautta.\nSosiaalitoiminto. Yksilöiden sisällyttäminen julkiseen elämään, yhteiskunnallisen kokemuksen, tietämyksen, arvojen, yhteiskunnallisen ympäristön käyttäytymisen normit, joissa he elävät. Sosialisointiprosessi antaa yksilölle mahdollisuuden tulla yhteiskunnan täysivaltaiseksi jäseneksi. Syntynyt, mies, toisin kuin eläin, ei ole miltei mitään synnynnäisiä toimintaohjelmia. Hän saa nämä ohjelmat kulttuurilta, oppii elämään, ajatella ja toimia niiden mukaisesti.\nTiedonvälitystoiminta kattaa tiedon muodostamis-, siirtämis- ja vastaanottoprosessit, sen toteutus on useilla tasoilla: ensimmäinen on psykologisen yhteyden kohteena olevien ihmisten alustavan tietoisuuden erot. Toisessa tasossa säädetään tietojen siirtämisestä ja päätöksenteosta (tässä tiedonannossa pannaan täytäntöön tiedotuksen, koulutuksen jne. tavoitteet); kolmas taso liittyy henkilön haluun ymmärtää muita (viestintä, jolla pyritään arvioimaan saavutettuja tuloksia).\nKognitiivinen funktio. Kognitio edellyttää omaa kognitiivista toimintaa, jota kaikki kulttuurin muotoutuneet maailman henkisen hallinnan muodot tarjoavat. Kulttuurimekanismit auttavat kehittämään ja terävöittämään kognitiivisia kykyjä varmistaen henkilön osallistumisen jo vakiintuneisiin kulttuurimuotoihin (taiteen, tieteen), mutta myös suoraa, kokenutta ymmärrystä maailmasta.\nYksilön osallistuminen jatkuvan koulutuksen prosessiin; erilaisten amatöörityyppien kehittäminen; henkilökohtaisen viestinnän varmistaminen; vapaa-ajan kulutuksen kompensoivien mahdollisuuksien toteutuminen, henkilökohtaisten ominaisuuksien ilmentymisala, itsevoittaminen, luovien mahdollisuuksien itsensä toteutuminen.\nKehitystoiminto Tämä toiminto on eräänlainen koulutus ja koulutus. Tässä on kuitenkin tärkeää korostaa, että johdanto saadun kokemuksen muiden, ja hankinta oman kokemuksen avulla kulttuurin saavutuksista, kulttuurin tekstejä (laajimmassa merkityksessä) laajenee ihmisen näköaloja, auttaa häntä toisaalta, tietää ja ymmärtää toisia, toisaalta antaa hänelle mahdollisuuden ymmärtää hänen eronsa toisista, hänen ominaisuutensa. Itsetietoisuus ihmisenä toimii tekijänä ihmisen sisäisen maailman muodostamisessa, ja siitä tulee lisäedellytys sen kulttuurivarmuudelle ja psykologiselle vakaudelle joukkueessa. Luova itsensä toteuttaminen persoonallisuuden Henkilö toteutuminen geneettisesti ohjelmoitu vaistot, sekä myynnin prosessissa syntyvistä sosiaalityön taitoja mahdollisimman hyvin tapahtuu vapaa-aika, joka on pohjimmiltaan vapaan luovan toiminnan\nValokuvamallissa korostetut taidekahvion erottuvat piirteet jaettiin visuaaliseen komponenttiin ja merkitykselliseen.\nVisuaalinen komponentti on laitoksen sisäpuoli. Se on aina epätavallinen ja mieleenpainuva. Tämän toimielimen seinillä tulisi ripustaa julisteita eri aiheista, valokuvista (antiikin, moderni, jne.), Maalauksia.\nSisusta tulee käyttää kirkkaita värejä tai luoda kirkkauden tunnetta sisustustarvikkeilla, maljakoilla, kynttilöillä, huonekaluilla.\nSisustuksessa on oltava elementtejä, jotka eivät ole pelkästään koristeellisia vaan myös pääasiallisessa tarkoituksessa, esimerkiksi kirjoja ja tietueita.\nSisältökomponenttiin, jonka olemme antaneet - iltapäiväohjelma (juliste); toimielimen tarjoamat lisäpalvelut; instituutin ja yleisön musiikillinen suunta.\nTaidekahvion tärkein ominaispiirre tulisi olla monipuolinen kulttuuriohjelma. Tällaisten paikkojen ohjelma olisi perustuttava taiteeseen, sen eri ilmentymissä. Siksi sääntelymallin juliste sisältää: käsityönä järjestetyt messut; elokuva-seulonta; esityksiä ja elävää musiikkia; näyttelyissä; tansseja ja iltaisin etnisiä musiikkia; ja myös haastatteluja kuuluisien ihmisten kanssa.\nTaidekahvilan lähettämä musiikki voi olla hyvin erilainen, lukuun ottamatta venäläistä ja ulkomaista popmusiikkia, venäjän chansonia, sähköistä talomusiikkia. Olemme havainneet tämän huomautuksen sääntelymallissa. Taidekahvion musiikilliset trendit ovat klassinen jazz, blues, rock and roll. On hyvin kehittynyt ja muun musiikin (nykyaikaisempi): rap, rock, vaihtoehto, kokeellinen musiikki, etninen, reggae, ska, ska-punkkia ja joitakin virtaukset elektronisen musiikin (esim trip-hop, techno, trans.). Kaikki nämä musiikkilajit on lueteltu ihanteellisessa mallissamme.\nArt Cafen tulisi tarjota lisäpalveluja. Asiakkaiden tulisi pystyä monipuolistamaan iltaansa näiden palvelujen kautta. Sääntelymalli esittää joitain niistä: kirjallisuusvalikko (valinnaisia kirjoja lukemalla käydessään taidekahvilassa); pelikonsoli (on oltava mahdollisuus pelata lautapelejä ystävien kanssa (shakki, backgammon, janga jne.), pitää järjestää kursseja ja mestariluokkia (elokuvateattereita, taidelajia jne.) elokuvateatteri (elokuvien kokoelma tai elokuvien katselu tiettyinä päivinä).\nTaidekahvion yleisöä ovat taiteilijat (maalaus, teatteri, koreografia, taideteollisuus, valokuvaus, elokuva, musiikki ja kirjallisuus) kiinnostuneita ihmisiä. Ehkä he eivät ole vain kiinnostuneita, mutta he tekevät sitä ammattimaisesti.\nSääntelymallimme taidekahvion yleisöllä on useita ominaisuuksia: luokka, ikä, intressit. Idealimallissa kuvatun yleisön edut lueteltiin edellä.\nTaidekahvilan yleisö on nuori. Ikärajat, jotka sallivat ihmisten luokituksen nuoriksi, vaihtelevat maittain. Nuorten ikäraja on pääsääntöisesti 14-16 vuotta vanha, korkein 28-35-vuotias.\nMeidän aikomuksemme sääntelymallissa on 18 - 35 vuotta, koska Tällä hetkellä ihmiset ovat aktiivisesti mukana sosiaalisissa suhteissa. Suuri osa nuorilla on liikkuvuuden taso, älyllinen toiminta ja terveys, joka erottaa heidät selvästi muista väestöryhmistä. Siksi taidekahvion tärkeimmät kävijät olisivat nuoria 18-35-vuotiaita.\nNormatiivisessa mallissa tunnistettu luokka on keskitasoa ja keskimääräistä korkeampi.\nPaikka, jonka kaupunkikulttuurisessa tilassa oleva taidekahvila pitää omassa sääntelymallissamme, on jaettu kvalitatiivisiin ja kvantitatiivisiin ominaisuuksiin. Laadulla viitataan - rooli kaupungin kulttuurisessa tilassa. Määrällinen - numero ja sijainti. Koska mallimme on mallin haluttu tila objekti, joten taidekahvilan rooli pitäisi olla havaittavissa, sijainnin pitäisi olla kaikki Samaran alueet. Taidekauppojen lukumäärän suhteen heidän pitäisi miehittää vähintään viidennes kaikkien Samaran kaupungin ravintoloiden markkinoista.\nMallista itsestään tuli perusta empiiristen indikaattorien rakentamiseksi.\n2.1. Tapaustutkimuksen tulokset\nKaiken kaikkiaan tutkimuksessa valittiin ja analysoitiin useita tapauksia: taidekerho "Paper Moon", taidekahvila "Galleria", ravintola Art Show ja Art Café. Tapaukset valittiin, jonka otsikossa esikuva "taide" ilmestyi. Samarassa oli vain neljä tällaista paikkaa, joten kaikki löydetyt tapaukset otettiin mukaan otokseen.\nKaikissa neljässä tapauksessa tehtiin havaintoja, samoin kuin epävirallisten syvällisten haastattelujen menetelmää käyttäen, haastateltiin 6 vastaajaa, joista neljä oli taidekahviloista ja kaksi vierailijaa.\nJokaisessa tutkituissa tapauk- sissa tunnistettiin erottamiskyky ja ominaisuudet.\nTarkkailumenetelmän avulla tunnistettiin erityispiirteitä Samaran taidekahvilan sisustuksessa, ohjelmistossa ja musiikissa. Harkitse jokainen tapaus erikseen.\nTapaus "Paper Moon". Taidekerhossa vyöhykkeellä on tärkeä rooli, hyvin epätavalliset alueet ovat viisi. Useita suljettuja alueita: "englantilaistyylinen olohuone", "itäinen teehuone", "punainen huone" (ystäville). Useita avoimia alueita: "Balloon", "Ship" ja palvelevat taulukoita edessä vaiheessa. Jokainen vieras voi löytää haluamansa paikan. Englanninkielisessä olohuoneessa hyllyissä on monia klassisia kirjoja, jos haluat, voit lukea niitä, myös olohuoneessa on maapallo, kirjoituskone ja monia erilaisia antiikkia.\n"Itä-huoneessa" on pehmeät sohvat, sametti tyynyt, suuri matala pöytä. Värit ovat kirkkaat, viininpunainen; valo heikentyy. Kaikki vastaa itäistä muotoilua.\n"Balloon" ja "Ship" on valmistettu tummasta puusta. Ilmakehän paikat. Ilmapallo antaa sinulle mahdollisuuden tuntea lennon. Yllänne pallo, ja jos olet koriin. Aluksella on masto ja purje. Altaan vieressä olevaan muuriin on kirjoitettu runoja, hokkia, lainauksia merelle, toisaalta akvaario, jossa on haita.\nHaastattelussa jonkun "Paper Moonin" kävijän kanssa vastaaja sanoi, että jos ulkomaalaiset tulevat Samaraan, heidät täytyy tuoda tälle paikalle. "Paperi kuu" on yksi niistä paikoista, joita emme häpeä. Erittäin mielenkiintoinen ilmapiiri, hyvä ohjelmisto, epätavallinen muotoilu ja älykkäät ihmiset. " Vastaaja mainitsi myös useita tapauksia, kun hän itse toi vierailevia tuttavuuksia tälle paikalle. Tämä viittaa siihen, että taide-kahvila "Paper Moon" on merkittävä rooli kaupungin kulttuurielämässä.\nArt-club "Paper Moon" voi tarjota asiakkailleen monipuolisen ohjelman. Riippuen viikonpäivästä, tässä järjestetään erilaisia tapahtumia. Joka torstai ja lauantai jazz soittaa täällä, pidetään jazz-hilloja ja jazzbändien konsertteja. Laitoksen taiteen johtaja sanoo, että taidekahvila "kutsuu usein erilaisia taiteilijoita ja muusikoita paitsi esityksille myös lehdistötilaisuuksille, joissa kävijät voivat esittää eri kysymyksiä taiteilijoille." Jokainen maanantai "Paper Moon" -tapahtumassa järjestää legendaaristen elokuvien katselun ja "laitoksen nimi on otettu Peter Bogdanovichin vuonna 1973 tekemästä samannimisestä" Paper Moon "-elokuvasta," taidekahvion taiteen johtaja totesi. Paper Moon järjestää usein kirjallisia iltoja. Taideklubi järjestää myös käsityötapahtumia. Tämä ei lopu art-klubin ohjelmistosta. Heillä on konserteja täysin erilaisista musiikkiryhmistä. "Paper Moon" -kappaleessa järjestettiin rock-festivaalin musiikkiryhmien valinta, klubin taiteellinen johtaja kertoi meille siitä. A. Troitsky teki valinnan.\nTaidekerhon "Paper Moon" musiikillinen ohjaus on hyvin monipuolinen. Jos puhumme elävästä musiikista, se voidaan ymmärtää analysoimalla laitoksen julistetta ja taidegrafiikan haastattelun mukaan hänellä on monia live-esityksiä: "Meillä on rock-konsertteja, jazzmusiikkija joka torstaina ja lauantaina". Havainnoinnin aikana todettiin, että taustamusiikki, joka toistaa viihdeohjelmasta vapaita hetkiä, on myös runsaasti monimuotoista: jazzia, rock and rollia ja sähköistä kokeellista musiikkia.\nTämän instituutin ja sen viihdeohjelman tilaaja on erilainen. Riippuen ohjelmasta ja viikonpäivästä, eri ihmiset kokoontuvat tänne. Kirjoittavalle illalle tulevat sekä 25-50-vuotiaat kirjailijat, että 18-25-vuotiaat nuoret, jotka kirjoittavat runoja vain harrastuksilleen. "Nuoret luottavat luonnollisesti rock-konserteihin", sanoo Paper Moonin taidetoimikunta, "... ja täysin eri yleisö, enemmän aikuisia, älykkäitä, jazz-konsertteja, osa tästä yleisöstä voi jopa laskea Samaran eliitin joukkoon. Tietenkin nuoret nauttivat myös jazzista, mutta jos nuoret 17-vuotiaat ja 25-vuotiaat menevät rock-konsertteihin, niin nuoret 20-35 -vuotiaat nuoret tulevat jazziksi. " Näin ollen voidaan päätellä, että eri ikäryhmien ja erilaisten sosiaalisten kerrosten ihmiset menevät art-klubiin "Paper Moon". Tämä paikka on luotu ihmisille, jotka harjoittavat taidetta ja ovat kiinnostuneita siitä, eikä heidän ikänsä ole kovinkaan väliä, mutta havainnoissa havaittiin paljon 19-30-vuotiaita nuoria, ja ikääntyneet olivat paljon pienemmät mutta todennäköisimmin tämä joka liittyi ohjelmaan tänä iltana, soitti Pietarista tulevan ryhmän, joka soittaa ska-ske-punk-tyyliä.\nKaksi tapausta, taidegalleria "Galleria", erittäin kaunis ravintola, jossa on laadukas sisustus, mutta ilman ajatusta. Kauniit maalatut seinät, kallis huonekalut, palvellut pöydät. Taiteilijoiden kuvat roikkuvat seinillä, mutta missään ei mainita, millaisia taiteilijoita ne ovat. Taidekahvilan ylläpitäjä sanoi, että altistuminen muuttuu ".. kerran kuudessa kuukaudessa. Avautumisajankohtana sen oli tarkoitus muuttua useammin, mutta käytännössä se osoittautuu tällä tavoin... " Joten et voi pitää tätä taidekahvilaa täysivaltaisena galleriana. "Meillä on esitys näyttelyn avauspäivänä... erilaiset taidemaalarit tulevat meille, taiteilijat tai taidekriitikot kertovat maalauksista ja heidän kirjoittajistaan, millaisessa tyylissä he kuvaavat.. Tänä päivänä kutsutut kutsut on kutsuttu kaikille kutsuvieraille. Pieni buffet on järjestetty, "laitoksen päällikkö kertoo uusien näyttelyiden avaamisesta. Koska altistus muuttuu harvoin - esitykset ovat myös harvinaisia. Pohjimmiltaan tämä paikka toimii ravintolana.\nVaikka ylläpitäjä väittää, että "Galleria" ei ole vain ravintola, vaan todellinen taideteos, jossa "ihmiset eivät voi tulla lounaaksi tai päivälliseksi ja katsella lähellä olevia ihmisiä, mutta katsovat taideteoksia ja keskustelevat ja puhuvat kauneudesta". Todellisuudessa tämä on vain ravintola, jossa on maalauksia seinillä. Monilla ravintoloilla on kuvia laitoksensa muureista, mutta niitä ei kutsuta taidekahviksi eikä niitä kutsuta "Galleria".\nHaastattelussa ravintola-päällikkö mainitsi usein, että "... ihmiset juovat, syövät, pitävät hauskaa, juhlistavat lomat yhdellä sanalla", että "liikemiesten usein lounas täällä". Tämä viittaa siihen, että suurin osa ihmisistä, jotka tulevat tähän paikkaan, täyttävät heidän tarpeensa ruokaan ja lepoon.\nArt-kahvila "Gallery" tarjoaa mahdollisuuden näyttelyihin, juhliin, hääjuhliin, vuosipäiviin. Kahvilassa on myös liikelounas. Ravintola ei tarjoa muita palveluita.\nKahvila toistaa taustamusiikkia, valikoima on varsin mielenkiintoinen, se on enimmäkseen kevyt, elektroninen musiikki, sielu, lounge, naislaulu. Elävää musiikkia ei ole täällä.\nKahvilahdollisuuksiin kuuluu ihmisiä, jotka eivät ole keskiarvon alapuolella, kahvilan pääkäyttäjän vahvistama haastattelu erilaisten ihmisten kanssa. Galleria-kahviloita vierailee molemmat "nuoret parit romanttisen illallisen" ja "ystävien ryhmät, yleensä he tulevat autolla", mutta "joskus iäkkäät ihmiset tulevat, he ovat usein kiinnostuneempia taiteesta kuin toiset".\nTaidekahvilaan vieraita ovat liikemiehet, johtajat, ihmiset, joilla on vaurautta. Järjestelmänvalvoja kertoo toimielimen vieraista, että "jos he menevät meihin, he ovat kiinnostuneita taiteesta" ja ristiriidassa itsensä kanssa sanomalla, että ihmiset tulevat usein heille illalliselle tai lounaalle. Joten taidetta tässä kahvilassa ei ole ensi sijassa. Jotkut vieraat ovat yhä kiinnostuneita taiteesta, "mutta he itse eivät tuskin osallistu siihen."\nArt-kahvilan "Galleria" toiminnot toimivat pääasiassa virkistys- ja viestintätoiminnallina, tämän paikan vierailijat pääsevät pääsemään tänne vain psykologisen rentoutumisen ja lepoa varten. He syövät, puhuvat ja juovat, mitään muuta ei tapahdu, kun he oleskelevat tässä ravintolassa.\nArt-kahvila "Galleria" on pohjimmiltaan säännöllinen ravintola, jossa ei ole erityisiä erikoispiirteitä taidekahvilassa.\nKolmas tapaus, Art Show -ravintola, on "Samaran ensimmäinen taideravintola", kuten ravintolatoimittaja hyväksyy. "Ainutlaatuinen laitos, jossa on ihailua arvostava musiikki, johon liittyy herkullisia ruokia", sanoo ravintolan johtaja. Itse asiassa tämä ravintola tyylikkäillä huonekaluilla, peileillä ja pehmeällä valolla on vain ravintola, jossa on mielenkiintoinen teatteriesitys. Jazz on joskus pelattu täällä, hallinnoija sanoo, "soitamme jazzmuusikoita viikonloppuisin", mutta seurannan aikana radio soi. Siksi voit kyseenalaistaa tämän laitoksen suhteen taidekahvilaan.\nLaitoksen ohjelma ei ole monipuolinen. Art-ravintola tarjoaa asiakkaille herkullista ruokaa, viikonloppuisin - jazzmusiikki, jota elävät muusikot esittävät, palkitaan myös täällä. Koska taide-ravintola toimii yhteistyössä sivustolla "bilet-samara.ru", kun tilaat tietyn kertakorvauksen, voitat lipun yhdelle Samaran teattereista. Tämä on luonnollisesti markkinointityö, mutta liittyy myös taidekahvilan toimin - kehittämiseen, koska yksilö henkilöksi seuraa kehitystä, tietenkin, jos hän hyödyntää tätä lippua.\nRavintola ei tarjoa bankettitilojen lisäksi lisäpalveluja.\nYleisö, kuten laitoksen ylläpitäjä sanoo, "on meille erilainen. Myös meidän draamateatterin ja muusikoiden taiteilijat tulevat, mutta "jokainen tavallinen ihminen ilahduttaa illallista". "Me usein juhlimme häät, vuosipäivät", kertoo Art Show -ravintolan päällikkö. Hallinnoija sanoi myös, että "tietenkin vieraat ovat useammin keskiaikaisia tuloja", Kysymykseen "Ihmiset, jotka tulevat ravintolasi kiinnostumaan taiteesta?" Järjestelmänvalvoja vastasi: "Jos henkilö ei liity teattereihimme, hän on kiinnostunut taiteesta".\nOn erittäin tärkeää huomata, että kun kysymyksestä on kysymys etuliitteestä "taidetta", pääkäyttäjä vastasi, että he "ovat ystäviä Samaran teattereiden kanssa, kauden lopussa taiteilijat usein järjestävät meille juhlia." Ja he ovat ravintola, jossa on "taiteellinen bias, koska meillä on sisustus, kuten teatteri. "\nNeljäs tapaus "Art Café" ODL: ssä. Tämän instituutin johtaja on sotilaallinen mies, hän on kaukana taiteesta. Art Cafe luotiin paikka rentoutua ja seurustella taiteilijoiden keskuudessa. Johtaja sanoo, että laitosta kutsutaan "Art Cafe", koska se "taiteilijat syövät ja lepäävät". Taiteilijoiden lisäksi armeija usein aterioi täällä, koska kahvila sijaitsee piirihallituksessa. Kysymykseen "Ovatko tavalliset ihmiset tulleet sinun luoksesi?" Johtaja vastasi: "Tässä meillä on armeija ja illallinen, ja joskus kenraalit ovat lounasta". Näin ollen voidaan päätellä, että taidekahvion yleisö on sotilaita ja teatterissa työskenteleviä ihmisiä.\nJos puhumme kulttuuriohjelmasta - se ei ole täällä. Art-Cafen johtaja sanoo, että "joskus vieraan laulaja laulaa kahvilassa", mutta tämä on vain erillisessä juhlasalissa - "lomilla".\nLisäpalveluihin sisältyy juhlatilaus. Ne eivät tarjoa mitään epätavallisia taideteollisuuteen liittyviä palveluita.\nTutkimuksen tuloksena kävi ilmi, että musiikin suunta, jonka toimielimen johtajat valitsivat itseensä, ei ole sopiva taidekahvilaan - "chanson, sotilaalliset kappaleet", Art Cafen johtaja laatii oppilaitoksensa valikoiman.\nLaitoksen sisustus on klassinen tyyli Neuvostoliiton ravintoloissa, vähän kuin ruokala tai buffet. Siksi sisustuksessa ei ole mitään, joka yhdistää kahvilan taiteeseen.\nJos yhdistät kaikki edellä mainitut "taidekamari", voimme päätellä, että laitos suorittaa vain virkistys- ja kommunikointitoimintoja, kognitiivisen, kehitysyhteistyön, sosiaalistamisen tehtävää, jota se ei suorita.\nKuten tutkimus osoitti, monissa tapauksissa on luonteenomaista se, että sääntelymalli ei vastaa. Monilla paikoilla on etuliite ART, mutta todellisuudessa niillä ei ole mitään tekemistä taiteen kanssa. Sen lisäksi, että yksi Art Cafe -paikan johtaja sanoi: "taiteilijat syövät", mitään, joka yhdistää tämän paikan ja taiteen, on huomattu.\nALC: n "Art Cafe" on kommunikaatio- ja rekrytointitoiminto, mutta kaikki taiteen kahvilan perustoiminnot eivät toimi. Tämän paikan johtaja kysyi haastattelussa esittämästä kysymyksestä: "Miksi kutsit tätä toimipaikkaa" Art Cafe "?" Vastaus: "Halusin sen." Ja kun hän kysyi, oliko taidekasvatus Art Cafeissa, hän vastasi: "Voi. Minulla on taiteilijoita syödä ja levätä. " Voidaan päätellä, että ruoan, levon ja seurustelun lisäksi tämä kahvila ei voi suorittaa muita toimintoja.\nArt-SHOW -ravintolan ylläpitäjä, joka luottaa sisustamiseensa ja yleisöönsä, pitää ravintonsa myös todellisena taiteena. Todellisuudessa tämä on vain hyvä ravintola, jossa on teatterin miellyttävä ilmapiiri, mutta taustamusiikin ja herkullisen keittiön lisäksi he eivät voi tarjota yleisölle mitään alkuperäistä ja luovaa.\nKolmannessa tapauksessa taidegalleria "Galleria" suorittaa rekreettisen, kommunikaation ja kognitiivisen tehtävän. Art Cafe järjestää maalauksia, valokuvia. Altistusta vaihdetaan kuuden kuukauden välein. Laitoksen ylläpitäjän mukaan "avaamisen yhteydessä oli tarkoitus muuttaa näyttelyitä useammin kerran kuukaudessa, mutta itse asiassa se ei onnistu". Valokuvaus ja taide ovat epäilemättä taidetta. Tietenkin tämä on taidekahvilan melko kapea suunta, mutta silti tämä paikka on perustellut sen nimen. Vaikka todellisuudessa tämä on tavallinen ravintola, jossa kauniit maalaukset roikkuvat seinille.\nViimeinen tapaus, taide-klubi "Paper Moon", osoittautui lähemmäksi normatiivista mallia.\nTaidekoulun suorittamat toiminnot vastaavat sääntelymallissa esitettyjä tehtäviä.\nArt Cafe suorittaa sosiaalistamisen tehtävän. Taidekerhossa yksilöt sisällytetään yhteiskuntaelämään, soveltaen heidän sosiaalista kokemustaan, tietoa, arvoja ja käyttäytymisnormeja.\n"Paper Moon" suorittaa virkistys- ja viestintätoiminnot. Täällä ihmiset rentoutuvat, seurustelevat, nauttivat, mutta saavat yhä paljon uusia asioita.\nTaideklubi suorittaa kehitystoiminnon. Hän osallistuu yksilön kanssa jatkuvaan valaistumiseen kirjallisten iltojen avulla, katselee henkisiä elokuvia ja harjoittaa erilaisten amatööritaiteen kehittämistä: kädessä pidettäviä näyttelyitä, mestarikursseja mallinnuksessa, villahuopaamista. Taideklubi tarjoaa vierailleen yhteyden eri taiteen kuuluvien ihmisten kanssa. Paper Moonin taidetoimikunta haastattelussa mainitsee Peter Mamonovin lehdistötilaisuuden.\nIhmiset, jotka tulevat tähän paikkaan, varmasti löytävät joukon ihmisiä, joiden kanssa voit vaihtaa kiinnostavia tietoja.\nCafe tekee kehitystoiminnon.\nErilaisen ohjelman, mielenkiintoisen luovan ihmisen ja viestinnän ansiosta yksilö tuntee olevansa "henkilö, joka tuntee olevansa luovasti toteutunut". Näin "Paper Moon" -korttikortin kävijä kuvasi hänen tunteitaan vastatessaan kysymykseen; "Miksi Samaran kaupungin asukkaat tarvitsevat taidekahvilaa?"\nHavainto paljasti eroavaisuuden taiteen kahvilan erottavien piirteiden välillä. Samarassa nykyään monet taidekahviloista eivät paljastaneet yhtäläisyyksiä normatiivisen mallin kuvattujen piirteiden kanssa, lukuun ottamatta sisustusta.\nEnsimmäisessä tapauksessa House of Officers -yhtiön "Art Café" ei nähty sääntelymallissa kuvatulla tavalla. Cafe on kuin buffet teatterissa. Musiikki on venäläistä radioa. Yleisö, kuten taidekahvion johtaja kuvailee, "on täysin erilainen, meillä on molemmat sotamiehet lounaalla täällä ja taiteilijat harjoitusten jälkeen".\nRavintolassa "Art SHOW" Ei ollut kulttuuriohjelmaa, ts. Kaikki lajitellut ilta-ajat NM: ssä vähenivät taustamusiikkiin.\nTapauksissa 1,2,3 ei ollut lisäpalveluja, lukuun ottamatta häät ja vuosipäiviä.\nTaidekahvilassa "Art Café", "Art SHOW" Art Cafe "Galleria" paljasti taidekahvilan yleisön epäjohdonmukaisuuden niiden ominaisuuksien mukaan. Ihmiset, jotka vierailevat näissä paikoissa, eivät yleensä ole kiinnostuneita taiteesta, vaan "tulevat vain illalliselle."\nOlemme esittäneet useita hypoteeseja. Tutkimuksen tuloksena selvisi, mitkä hypoteesit vahvistettiin.\nHypoteesi, että Samaran taidekahviloilla on vain yksi erottuva piirre, on epätavallinen sisustus vahvistettu. Kolmessa neljässä tapauksessa ei ole piirteitä, jotka liittyvät normikuvion mukaisen art kahvilan ominaispiirteisiin.\nToinen hypoteesi tutkimuksessamme, jossa todetaan, että taidekahvion yleisöön kuuluu ihmisiä, joilla on rikkautta, joilla ei ole minkäänlaista kiinnostusta luovuuteen, mutta jotka ovat kiinnostuneita siitä osittain, kuten "Art Cafe", "Art-SHOW", "Paper Kuun "vierailee usein teattereiden, oopperalaulajien, runoilijoiden, ja nämä ovat ihmisiä, jotka liittyvät taiteeseen. "Galleria" osoittautui ainoaksi paikaksi, jossa, kuten oletetaan, yleisöllä on rikkaita ihmisiä, jotka eivät ole millään tavoin yhteydessä luovuuteen, vaan ovat kiinnostuneita siitä.\nSamaran monet kahvilat asetehtivat itse taidekahvina, mutta eivät suorita tällaisten paikkojen tehtäviä. Tämä hypoteesi vahvistettiin. Tällaisten paikkojen nimissä on etuliite "taidetta", mutta havainnointiprosessissa paljastettiin, että nämä kahvilat ovat yleinen ruokapaikka.\nSamalla vahvistettiin hypoteesi, jonka mukaan Samaran taidekahvion musiikkivalikoima ei eroa Samaran yökerhojen ja tavallisten kahviloiden ohjelmistosta. "Paper Moon" -ohjelmisto on hyvin erilainen ja se vastaa normatiivisessa mallissa esitettyä.\nTutkimuksessa esitettiin oletus siitä, että Samaran kaupungissa ei ole taidekauppaa, joka täyttäisi täysin normatiivisen mallin. Tätä hypoteesia ei vahvistettu, koska Samarassa on taidekahvila "Paper Moon", tämä kahvila on täysin yhdenmukainen sääntelymallin kanssa.\nToinen hypoteesi, joka esitettiin töissään, että Samarassa vain muutamia paikkoja, joissa oli nimi taidekahvila, vahvistettiin. Niistä on vain neljä.\nTaidekahviloilla ei ole merkittävää roolia Samaran kaupungin kulttuurielämässä. Mutta poikkeuksia on, koska taide-kahvila "Paper Moon" on tärkeä rooli kaupungin kulttuurielämässä. Kaikki muut kahvilat eivät ole taiteen kääntäjiä, eikä niillä ole roolia yhteiskunnan kehityksessä ja kulttuurisessa rikastumisessa.\nPienikokoisen projektin esimerkkejä pitivät koululaiset läpi suunnitteluprosessin kaikki vaiheet, ratkaisemalla keskeiset suunnittelun ajoitusalgoritmit.Suurin osa onnellisista asiakkaista.