Uudet anderslaiset esittelyssä: Mingfeng, Software Developer - Monday = Coders' Best Day!\nHome / Ihmiset & Kulttuuri / Uudet anderslaiset esittelyssä: Mingfeng, Software Developer\nBy Anders|2020-02-24T22:21:34+02:0028 huhtikuun, 2017|Ihmiset & Kulttuuri|\nTiimimme on kasvanut viime kuukausina uusilla mahtavilla anderslaisilla. Juttusarjan kolmannessa osassa esittäytyy alkuvuodesta Andersilla aloittanut uusi ohjelmistokehittäjämme Mingfeng. Näin Mingfeng kertoo itsestään ja ensikokemuksistaan anderslaisena.\nAloitin Andersilla tammikuun lopulla ohjelmistokehittäjänä. Työni koostuu pääasiassa Python ja Django –kehitystyöstä monenlaisissa asiakasprojekteissa. Ensimmäiset kuukaudet Andersilla ovat olleet upea kokemus ja olen nauttinut ilmapiiristä ja uuden oppimisesta.\nEnsimmäiset koodirivini kirjoitin ollessani lukiossa ja kipinä koodaamiseen syttyi välittömästi. Oli mahtava tunne, kun saa ratkaistua monimutkaisen matemaattisen ongelman itse kirjoittamansa koodin avulla. Aloitettuani opinnot yliopistossa into kasvoi entisestään, kun ymmärsin kuinka paljon muitakin erilaisia hienoja asioita ohjelmoinnilla voi tehdä. Osallistuin useisiin tutkimusprojekteihin, joissa pääsin tuomaan esiin ohjelmointitaitoni ja paikkatietoon liittyvän erityisosaamiseni.\nKoen olleeni onnekas päästyäni opiskelemaan Suomeen Aalto-yliopistoon ja myös siitä, että olen saanut työskennellä todella kiinnostavien projektien parissa opiskelujeni jälkeen. Ennen Andersia työskentelin Keypro:lla lähes viiden vuoden ajan kehittämässä verkkopohjaisia GIS-järjestelmiä julkiselle sektorille ja suurille telekommunikaatioalan yrityksille Suomessa ja ulkomailla.\nOhjelmistokehittäjänä olen aina ollut kiinnostunut oppimaan uutta ja kokeilemaan uusia asioita. Koen, että tähän Anders tarjoaa erinomaiset mahdollisuudet. Tarjolla on monenlaisia kiinnostavia projekteja laidasta laitaan ja mahtavia työkavereita, joilta voi aina oppia lisää. Uskon vahvasti, että Andersilla pääsen nauttimaan yrityksen menestyksestä ja myös olemaan mukana tekemässä sitä.\n← EDELLINEN ARTIKKELI Uudet anderslaiset esittelyssä: Frank, Full Stack Developer\nSEURAAVA ARTIKKELI → Anders tarjoaa asiakkailleen mahdollisuuden kotimaiseen 24/7 tekniseen tukeen


Lääkärin Kokkila/sim - Kysy meiltä -foorumi\nTämä aihe sisältää 3 vastaukset, 2 kirjoittajaa, ja siihen kirjoitti viimeksi Joppe 1 vuosi, 3 kuukautta sitten.\nMinulla on netti tai paremminkin oli läppärissä mokkulalla. Ostin juuri tabletin, jossa on paikka sim-kortille. Ostin myös uuden sim-kortin jossa kaikki kolme kokoa. Läppäriin käy suurin koko ja tablettiin nano. Kotiin tultuani kokeilin korttia läppärissä ja kaikki toimi ok Sitten laitoin kortin tablettiin ja toimi ok. Koska tabletti vaatii vielä hiukan opettelua, laitoin simmin taas mokkulaan. Nyt yhteys ei toiminutkaan vaan herjasi, että Laita sim-kortti. Mokkulan (huawei E3372) läppäri kyllä tunnistaa ja se näkyy kyllä asetusten muissa laitteissa. Olen suorittanut yhteyden vianmäärityksen useaan kertaan, mutta ei auta. Olen yrittänyt uudelleenkäynnistystä ja sammutusta, ei apua. Minulla on Windows-10, jonka olen päivittänyt vähän aikaa sitten. Kävin kysymässä asiasta Elisan myymälässä, mutta siellä vaan kovasti kaupattiin ylimääräistä liittymää, ja näytti että ovat muuten haluttomia neuvomaan onko tähän ongelmaan ratkaisua.\nVarmaan tarkistitkin, mutta tuli mieleen tuosta, että kai laitoit sim-kortin oikein päin ja oikeaan paikkaan, eli isompaan. Isompi on tuossa E3372-mallissa sim-kortille, pienempi paikka on muistikortille.\nEi sitä sim- korttia (suurin koko) voi edes laittaa muistikorttipaikkaan, ja laitoin myös oikeinpäin. Ja väärinpäin laittamalla se ei mene perille asti.\nHuawein sim-kortinlukijassa saattaa olla jotain vikaa, kun kortti kuitenkin toimii muissa laitteissasi. Kokeile mokkulaa jossain toisessa tietokoneessa. Jos se ei siinäkään toimi, niin silloin luulisi vian olevan mokkulassa.


Perhe Archives - Page 23 of 23 - Tsajut\nLapsiperheen punainen tupa ja perunamaa\nSulla on oikeus sun omiin tunteisiin\n23/01/2019 by Satu - Tsajut\nSe menee kärjistetysti näin: Laps’ soittaa; “Olen niin väsy, en saanut unta ja kokeetkin on huomenna” Minä kuulen; “Äiti tarviin sinua, AUTA!!! Ratkaise ongelmani“ Samassa kaikki tippuu käsistäni ja paneudun 110 % kriisiin. Hetkessä selvitän yleisimmät syyt unettomuuteen ja keinot nukahtamiseen. Hyperventiloin salaa, koska kokeet uhkaavat. Luennoin vitamiineista ja valmistaudun syöksymään kentälle, koska tässä vaiheessa … Read more\nCategories Perhe Tags Äitiys, Ajatuksia 8 Comments\n19/01/2019 by Satu - Tsajut\nTammikuu on parhaimmillaan, on lunta ja pakkasta. Luonto on upea ja mieli halajaisi tuvalle jatkuvasti. Tämä on myös viimeinen kuukausi, jonka vietämme rennosti. Ensi kuussa taapero aloittaa tarhassa ja sitä seuraavana mies palaa töihin. Tuvalla oleskelua rajoittavat juuri se sama syy miksi sinne kaipaan; sää. Taapero viihtyy talvella ulkona, kunhan hänellä on seuraa, aktiivista seuraa. … Read more\nCategories Perhe Tags Kuulumisia 10 Comments\nRakkauden hinta on nimensä veroinen\n12/01/2019 by Satu - Tsajut\nOli yö. Makasin keittiön lattialle levitetyllä patjalla. Alkuraskauden pahaolo velloi sisälläni. Minua väsytti, olin kuoleman väsynyt. Vuoteessa olija ei nukkunut. Oli hänen viimeinen kokonainen yönsä. Puhelimeeni kilahti harvakseltaan viestejä mieheltä joka oli Uudessa lastensairaalassa kuopuksen kanssa. Minua väsytti. Halusin nukahtaa ja herätä jonain aiempana hetkenä, jonain sellaisena hetkenä kun aika ei niin selvästi ollut juoksemassa … Read more\nCategories Perhe Tags Ajatuksia, Kuulumisia 8 Comments\nVapaa-ajan elämää vanhan tuvan pihapiirissä:\nOmatoimisuutta, viljelyä, remonttia, kokkailua, sekalaisia puuhia ja uusiin asioihin tutustumista. Mausteena lapsiperheen arkea. Lapset -96, -17, -19\nBlogi päivittyy lauantaisin pidemmällä tekstillä ja kuukauden ensimmäisenä maanantaina on kuukausiyhteenvedon aika.\nTervetuloa seuraamaan 🙂\n#suuntanaomavaraisuus Ajatuksia DIY Elämä Gluteeniton Grilliruoka Halloween Hillo Joulu Juhlat Jälkiruoka Jäätelö Kakut Kalaruoka Kasvisruoka Kirjaesittely Kirjat Kotivara Kuulumisia Lavaviljely Leipä Leivonta Letut Liharuoka Matkailu Mietteitä Mökki Nopeat ja helpot Omavaraisuus Omenat Parisuhde Piha & puutarha Pihasuunnitelmat Raha Remontti Saimaa Siemenet Sienet Siivekkäät Sisustus Säilöminen Tehoneliöt Varautuminen Villiyrtit Äitiys\n#suuntanaomavaraisuus2021 osa 1\nVuoden Youtube- videot\nSuosituimmat kirjoitukset 2020\nSatu - Tsajut on Kiviportaat\nNyyti on Kiviportaat\nSatu - Tsajut on #suuntanaomavaraisuus2021 osa 1\n© 2021 Tsajut • Built with GeneratePress


Formula 206LS moottorivene 1987 - Kemiö - Nettivene\nMyynnissä hyväkuntoinen Formula nykyaikaisella isolohkolla.\nMercruiser varmatoiminen 496MAG asenettu 2017 ja sen jälkeen ajettu noin 140tuntia.\nVetolaite on Bravo 1 21” potkurilla, huiput noin 50solmua.\n2020 kesällä nostin kone ulos ja laitoin uusi starttikehä ja Mercruiser alkuperäinen startti. Samalla käytin läpi että kaikki oli kunnossa.\nPaljon on uusittu\n-Bluetooth stereo, subbari ja kaiuttimet\nVene on talvisäilytyksessä kemiönsaarella.\nPäivitetty 10.05.2022 Makuupaikkoja 2\n2020 kesällä nostin kone ulos ja laitoin uusi starttikehä ja Mercruiser alkuperäinen star...Lue lisää »\nVene on talvisäilytyksessä kemiönsaarella. Piilota »\nt-42299, Nettivene ID 820063


One Night in Theatre: Sademies – Tampereen Teatteri 2018\nGeorg Malvius tunnetaan Suomessa lähinnä musikaaliohjaajana, mutta tällä kertaa hän on päässyt ohjaamaan Tampereen Teatteriin Suomen kantaesityksen Sademies-näytelmästä (The Rain Man), joka perustuu Oscar-palkittuun elokuvaan. Malvius on aiemmin ohjannut Sademiehen Shanghaissa kiinankielisenä, mutta Tampereella hän on omien sanojensa mukaan päässyt syventämään näytelmän teemoja ja komiikkaa. Sekin auttaa, ettei näyttelijöiden kanssa kommunikoimiseen tarvita täällä tulkkia. Näytelmän pääosissa ovat veljekset Charlie ja Raymond, joiksi Malvius tahtoi ehdottomasti jo legendaksi muodostuneen dynaamisen duon Lari Halme & Risto Korhonen.\nKuva: Heikki Järvinen / TT\nLari Halme oli elementissään tunnelukkoisena Charliena, jonka stressitasot huitelevat taivaissa ja isäsuhde on lievästi ilmaistuna vaikea. Olen viime vuosina nähnyt Halmeen usein komediarooleissa, joten kusipäisesti käyttäytyvä juppi oli piristävää vaihtelua. Sademiehessäkin on koomisuutta ja yleisö nauroi hetkittäin vedet silmissä, mutta huumori on vaivihkaista ja alleviivaamatonta verrattuna moneen peruskomediaan. Taisin muutaman kerran revetä yksikseni nauramaan katsomossa, kun kohdalle osui muutama mustaan huumorintajuuni erityisesti vetoava repliikki tai tilanne. Charlien kasvutarina tunteet tukahduttavasta, itsekkäästä perfektionistiöykkäristä jossain määrin empaattiseksi perfektionistiöykkäriksi kosketti ja herätti sen verran, että loppupuolella liikuttuessani kerrankin muistin kyynelten olevan teatterissa täysin sallittu reaktio, jota ei tarvitse tukahduttaa. Kiitos siitä!\nRisto Korhosen roolityötä autistisena Raymondina on syystäkin kiitetty. Korhonen onnistui nostamaan hahmon autististereotypian uumenista ja tekemään hänestä ennen kaikkea Charlien veljen, jolla on pelkonsa, tapansa ja ilonaiheensa. Halmeen ja Korhosen yhteispeliä katsoessani unohdin täysin olevani teatterissa ja tuijottavani kahta näyttelijää, jotka olen usein aiemminkin nähnyt lavalla erilaisissa rooleissa. Raymond ja Charlie elivät edessäni. Kaksikon kemia ja huippuunsa hioutunut yhteistyö olivat lumoavaa katseltavaa - teatterin taikaa parhaimmillaan!\nPidin ohjauksen rauhallisesta, sisäänsä kietovasta rytmistä. Aina välillä vietettiin tovi pimeässä lavasteiden vaihdon vuoksi, mutta se ei tuntunut keskeytykseltä tai turhalta odottelulta, vaan harkitulta keinolta painottaa kohtausten sanomaa. Liki hypnoottisella äänimaailmalla (Ivan Bavard) oli osansa taian luomisessa, samoin soljuvilla videoprojektioilla jotka toivat sopivasti taustaa tuntumatta silti itsetarkoituksellisilta. Rauhallinen tahti jätti tilaa näyttelijöille, repliikeille, naurulle ja ajattelulle. Anna Ackerman, Matti Hakulinen, Petra Heinänen ja Arttu Ratinen toivat näyttämölle kiinnostavan kattauksen sivuhahmoja parodisesta sympaattiseen.\nMikko Saastamoisen lavastus ja puvut loivat vuoroin vaivihkaisia, vuoroin silmille hyppiviä taustoja hahmoille. Amerikkalaisesta vanhan maailman unohtuneesta hienostohuvilasta siirryttiin sujuvasti vuoroin moderniin hoitokotiin, tunkkaiseen motelliin ja Vegasin kitschisyyteen. Etenkin Vegasin jättimäiset Disney-hahmot ja veljesten päräyttävät asut tekivät lähtemättömän vaikutuksen.\nAutismin kirjo on nimensä mukaisesti laaja joukko erilaisia piirteitä eikä yksikään autisti ole samanlainen, samaan tapaan kuin neurologisesti "normaalitkaan" eivät ole keskenään samanlaisia. Elokuvan sosiaalisesti kömpelö ja sisäänpäinkääntynyt numeroneromies loi länsimaiden laajuisen stereotypian tuodessaan autismin yleiseen tietoisuuteen. Yleinen mielikuva autismin kirjon henkilöstä vastaa edelleen Sademiehen ikuistamaa hahmoa, ja monet autistit kokevat elokuvan tehneen heille karhunpalveluksen tunkemalla heidät suuren yleisön silmissä samaan muottiin. Draaman kannalta stereotypia tarjoaa runsaasti herkullisia sosiaalisia ongelmatilanteita, joita käsikirjoittajan voi olla vaikea vastustaa. Autismin kuvaus olikin ainoa yksityiskohta, josta olin etukäteen hieman huolissani.\nTT:n Sademies väistää pahimmat stereotypian sudenkuopat, vaikka elokuva-Raymondin peruspiirteet ovat ilmeisesti säilyneet näytelmässäkin. Raymond ei ole hassun nolo huumorikevennys, näytteille tuotu kummajainen tai normaaleille tarkoitettua inspiraatiopornoa, vaan hänellä on selkeä persoona, tunteet ja motiivit. Aamulehden haastattelussa Risto Korhonen sanoikin välttäneensä liian tiedon hankkimista autismista, jotta Raymondista ei vahingossakaan tule pelkkää erilaisten oireiden summaa. Toki hahmo on olemassa tarjotakseen Charlielle mahdollisuuden kasvutarinaan, mutta myös Raymond kehittyy tarinan aikana ja paljastaa itsestään uusia puolia.\nItse asiassa Charliellakin on monia autismin – ja miehisen äijän – stereotyyppisiä piirteitä kuten hallitsemattomia raivonpurkauksia ja muita pahoja ongelmia tunnetaidoissa ja empatian osoittamisessa. Charlie vaikuttaa saaneen luonteenpiirteensä geenien sijaan kasvatuksen kautta, mutta pohjimmiltaan veljekset eivät ole kovin erilaisia. Tarinan yksi opetus voisikin olla se, että kaikki ihmiset kuuluvat johonkin kohtaan autismin kirjoa eikä ole mitään yhtä määrättyä rajaa normaalin ja epänormaalin välillä. Rutiinien luomalta mukavuusalueelta poistuminen vieraaseen maailmaan on stressaavaa ilman diagnoosejakin, ja esimerkiksi laitoshoidon tuoma turva voi myös turruttaa ja tukahduttaa.\nEn ole nähnyt elokuvaa, joten saatoin astella teatteriin ilman mitään ennakkokäsityksiä hahmoista tai juonesta. Ristiriitojen ja kontrastien sävyttämä tilannekomiikka ja verbaalinen huumori vetosivat minuun, ja toisaalta terävän komiikan alla oli paljon syvyyttä ja suruakin. Tasapaino pysyi mielestäni hyvänä. Alkusyksyn tamperelaisista ensi-illoista Sademies nousi kirkkaasti suosikikseni.\nPosted by Laura at 17.30


Landmann Hiiligrilli ja savustin Vinson 200 | Netrauta.fi\nMonikäyttöisellä Landmann Vinson 200 -hiiligrillillä onnistuu grillaaminen ja savustus. Tyylikäs grilli sopii täydellisesti terassillesi. Valmista täydelliset grilliherkut kasviksista, kalasta, kanasta ja muista lihoista. Helppokäyttöinen savugril...\nTuotteen Hiiligrilli ja savustin Landmann Vinson 200 kuvaus\nMonikäyttöisellä Landmann Vinson 200 -hiiligrillillä onnistuu grillaaminen ja savustus. Tyylikäs grilli sopii täydellisesti terassillesi. Valmista täydelliset grilliherkut kasviksista, kalasta, kanasta ja muista lihoista. Helppokäyttöinen savugrilli on loistava vaihtoehto, kun tarvitset paljon grillausalaa. Vetokahvan ja pyörien ansiosta grillin siirtäminen onnistuu helposti.\nKaukalo 1 mm paksuista metallia\nKansi 1,5 mm paksuista metallia\nGrillausala: 705 x 390 mm + 360 x 380 mm\nSyvyys: 835 mm\nEsaaa · 15.9.2019\nLaadukas grilli savustin\nPari kertaa "testattu", tuntuu tosi hyvältä. On tosi tukeva ja hyvän näköinenkin..Ja oli tarjouksessa vielä edullinen\nMinttu10 · 23.10.2018\nHuippu grilli savustamiseen ja grillaamiseen\nJuhlissa grilli toimi hienosti suuremmallekin juhlaväelle.\nAndriy · 3.10.2018\nMoi. Onko takuu?\nLandmann asiakaspalvelu · 4.10.2018\nGrillissä on 2 v takuu joka koskee läpiruostumista. Yt, Johan\nGrillaaja78 · 9.5.2018\nOnko tässä mallissa korkeus säädettävä grillaus ritilä?\nTässä grillissä ei ole korkeus säädettävä grillausritilä.\nLaadukas Landmann Vinson 200 -suojahuppu suojaa grillisi lialta, siitepölyltä, vedeltä ja eläimiltä.Suojahuppu Landmann Vinson 200Tuotemerkki: LandmannLandmann-tuotenumero: 15726Suojahuppu Landmann Vinson 200 -grilliin\nKostutettuja Landmann-savustuslastuja käytetään grillissä antamaan grillattavalle ruualle lisäaromia. Leppä on suosittu savulastu, joka sopii hyvin lohelle, ja yleensä kaloille, porsaanlihalle, linnunlihalle. Sopii käytettäväksi Landmann-savustuslaatikossa 13958 Savulastu Landmann L...


FAI World GP Gliding - Purjelennon pulinajakso\nFAI World GP Gliding\nViesti Kirjoittaja visamatti » Ti 18.12.2007 10:07\nGP finaali 2007 alkaa huomenna Uudessa Seelannissa. Kisoja voi seurata osoitteesta http://www.gpgliding.com/\nRe: FAI World GP Gliding\nViesti Kirjoittaja jari p » Ti 18.12.2007 15:36\nvisamatti kirjoitti: Tervehdys,\nTosin maksua vastaan...\nViesti Kirjoittaja Hannu N » Ti 18.12.2007 16:26\nTosi yleisöystävällistä, niinkuin tämän GP:n tarkoituskin oli...\nViesti Kirjoittaja visamatti » Ti 18.12.2007 18:44\nVain suorat webtv kisalähetykset maksavat. ASL omistaa GP:n oikeudet ja yrittää kerätä tällä tavalla rahaa, onhan kyse kaupallisesti toimivasta puljusta eli nk. yrityksestä. ASL maksaa myös kilpailijoiden, tuomariston yms. osallistumis-, matka- ja majoituskulut. Lisäksi ASL maksaa kisakoneiden kuljetuksen Uuteen Seelantiin. En usko että he kaikesta huolimatta voitolle tästä jäävät.\nHyvä että kokeillaan saisiko jotain uutta aikaiseksi tällä tavalla. Jos homma ei toimi, niin voidaan aina palata takaisiin vanhaan 'tulokset verkkoon lennon jälkeen' - systeemiin. Sen saa varmaankin ilmaiseksi.\nViesti Kirjoittaja Kaitsu M. » Ti 18.12.2007 19:09\nJos aikoovat ammattimaisesti rahaa tehdä, niin voisivat ammattimaisesti kysyä kisasivuille laitettujen kuvien ottajilta oikeuksista jotain\nOK, pikkusieluisuutta, olkoot\nViesti Kirjoittaja Hannu N » Ti 18.12.2007 19:44\nJa nettiseuranta on tarkoitettu vain bill gatesin asiakkaille. Configuration test sanoi, ettei mulle myydä seurantapakettia, kun ei oo windows media playeria. On se vaan niin väärin, kun aina sorretaan.\nViesti Kirjoittaja visamatti » Ti 18.12.2007 19:50\nNiin se minullekin herjasi, vaikka Media Playeri on viimeisintä huutoa. Luulen että kyse on configuraattorin bugista, joten otin riskin ja ostin palvelun kuitenkin.\nViesti Kirjoittaja Hannu N » Ti 18.12.2007 21:41\nKokeilinpa vielä vmware-windowsilla, niin sielläkin vielä herjaili, että käytä poika internet exploreria, niin sitten toimii. Kaikenlaista sitä on.\nViesti Kirjoittaja JTH » Ke 19.12.2007 11:46\nTulokset kuitenkin näkyvät ilman mitään maksuja.\nSiellä oli eka päivä vissiin tymäpäivä, kun voittajalla oli vaan 116 km/h.\nViesti Kirjoittaja Onni » Pe 21.12.2007 00:20\nKisoja voi katsoa ilmeisesti " uusintoina " , mutta miten ? FREE osuudesta menin katsomaan kisapäivä kolmosta mutta video ei lähde pyörimään !! Onko joku katsonut noita ?\nViesti Kirjoittaja luotis » Pe 21.12.2007 07:16\nSuoraa lähetystä voi katsoa ilmaiseksi 'low qualitynä'. Pitää vain rekisteröityä sinne asti missä kysytään mitä haluaa ostaa. Ja sitten kirjautua sisään.\nIhan ilmaista ja lähetys on hoidettu hienosti.\nHuomisesta eteenpäin tulee kopterikuvat mukaan ja lauataina lisäävät 'cock pit' kamerat.\nViesti Kirjoittaja jari p » Pe 21.12.2007 08:05\nluotis kirjoitti: Suoraa lähetystä voi katsoa ilmaiseksi 'low qualitynä'. Pitää vain rekisteröityä sinne asti missä kysytään mitä haluaa ostaa. Ja sitten kirjautua sisään.\nHmm joo, koskas nuo tulee meidän pallonpuoliskolla ? klo 2 yöllä ?\nSaiskos joku äänityksen päälle\nViesti Kirjoittaja visamatti » Pe 21.12.2007 09:29\nAinakin maksullisen palvelun puolella on VOD kansio johon high resolution - ohjelmat tallentuvat. Sieltä voi katsella edellisen yön lähetyksen heti työpäivän alkajaisiksi.\nViesti Kirjoittaja luotis » Pe 21.12.2007 11:51\nTallenteita ei voi katsella ilmaiseksi. Vain suorat lähetykset. Ne alkavat n. klo 3. Ainakin edelliset ovat olleet todella jännittäviä seurata. Varmaasti on suorana jännittävämpi seurata kuin tallenteina. Kiwi-ihmiset ovat onnistuneet tekemään purjelennosta jännittävää myös katsojille!! Ja varmasti paranee cockpit kameroiden kanssa.\nViesti Kirjoittaja luotis » Pe 21.12.2007 12:02\nNetissä oli tietoa että joku olisi kuollut GP kisassa tänään..\nhttp://www.tv3.co.nz/News/Mandiesafterg ... fault.aspx\nTäytyy olla Herbert Weiss, hänen tulos puuttuu...\nViesti Kirjoittaja Kaitsu M. » Pe 21.12.2007 20:20\nhttp://www.daec.de/aktuell/2007/12/Trau ... -Weiss.php\nViesti Kirjoittaja Onni » Su 23.12.2007 15:40\nOli kyllä pienoinen pettymys kun ostin katseluaikaa eikä ainuttakaan kopteri tai ohjaamokuvaa !!! Eipä oikeen menny ihan putkeen\nViesti Kirjoittaja Kaitsu M. » Su 23.12.2007 18:30\nhttp://www.nzherald.co.nz/section/1/sto ... 30&ref=rss\nhttp://timmcallister.blogspot.com/2007/ ... or-of.html\nhttp://www.aero-news.net/index.cfm?Cont ... 3ec07d9312&\nhttp://www.stimme.de/nachrichten/hohenl ... 19,1148870


WILD HEART FESTIVALin ohjelma on täällä! Tammisaari, 7.-10.7.2022\nKlikkaa kuvaa suurentaaksesi, tai lataa ohjelma tästä.\nLippukauppaan sivun oikeasta laidasta – – – > >\nKesän mehukkaimmat festarit - osta lippusi nyt!\nTantra on voimakas polku kohti muutosta ja heräämistä. Koulutuksessa voit odottaa perusteellisia muutoksia elämässäsi ja asenteissasi. Voit lukea koulutuksista lisää klikkaamalla otsikoita alla.\nWHT-vuosi on ensisijaisesti henkilökohtainen matkasi, tutun ja tiiviin ryhmän kanssa.\nTLC-vuonna keskityt ohjaamiseen, kehotyöskentelyyn, alan kirjallisuuteen ja coaching-taitoihin.\nSeuraava WHT-kurssi alkaa syksyllä 2022. Katso kalenterista!\nWht palautti mun luottamuksen itseen olla haavoittuvuuteni kanssa näkyvä. Uskalsin päästää ihmiset lähemmäs näkemään mun aidot tunteet tarinoiden kertomisen sijaan. Sain syvennettyä omaa kokemustani seksuaalisessa läheisyydessä kumppanini kanssa, kun löysin kurssin myötä enemmän tietoisuutta ja läsnäoloa oman seksuaalisuuden ilmentämiseen ja nautintoon. Ja mikä parasta, sain jälleen kiinni omasta kadonneesta leikkisyydestäni. Paransin kurssin tuella monia omia traumoja liittyen läheisyyteen ja seksuaalisuuteen.\nWHT-vuosi on auttanut minua pääsemään paremmin kartalle omista rajoistani. Sen myötä on myös oma ”ei” tullut tutummaksi ja ei:n sanominen ääneen on helpottunut ainakin vähän, kun sitä voinut harjoitella rauhassa. Minulle on ollut myös tärkeää se, että Kali ja Simo ovat vetäjinä inhimillisiä ja avoimesti keskeneräisiä omissa prosesseissaan. Silti he ovat samaan aikaan vastuullisia ja ammattimaisia ohjaajia.\nTietoisuuden lisääntyminen siitä että olen tehnyt ja teen edelleen (mutta nykyisin ehkä vähemmän) valintoja ja asioita miellyttääkseni muita. Nykyisin olen positiivisella tavalla itsekkäämpi.\nTuntuu, että olen puhjennut kukkaan.\nOivallukset ja kasvu olivat enemmän virtaavaa liikettä pinnan alla kuin pauhaavaa koskea… Kiitos minulle itselleni kun käytin tämän tilaisuuden!\nKurssi on ollut minulle henkilökohtaisesti ajatusmaailmaa monella tavalla mullistava. Se on auttanut tunnistamaan ulkopuolelta tulevia uskomuksia itsestä, muista ja ihmissuhteista… Kokemusten jakaminen muiden kanssa on ollut uskomattoman avartavaa ja palkitsevaa. Paras päätös ikinä lähteä mukaan!\nTämä on kurssi, jonka pitäisi kuulu jokaisen ihmisen peruskoulutukseen!\nWHT-kurssilta olen saanut syvemmän ymmärryksen tantrasta, joka on tullut nimenomaan käytännön harjoitusten avulla, ei teoreettisesta opiskelusta. Olen myös saanut kurssilta oman seksuaalisuuden hyväksymistä, rajojen tunnistamista ja seksuaalisuuteen liittyvän häpeän ja syyllisyyden lievenemistä.\nOlen saanut elämään rakkaita ihmisiä, joiden kanssa voin jakaa asioita, joista en kovinkaan monen ihmisen kanssa puhu.\nPysyvässä, sitoutuneessa ryhmässä pääsee niin paljon syvemmälle, sitä uskaltaa aivan uudella tasolla heittäytyä, päästää haavoittuvuutensa pintaan ja katsoa sisäänpäin.\nOlen saanut täältä paitsi upeita, hankalia, avaavia kokemuksia, myös työkaluja olla läsnä itselleni ja tehdä tilaa kaikenlaisille tunteille. Minun on helpompi olla itseni kanssa ja se on jo itsessään suuri lahja.


Seminaari: Miten peliriippuvuudesta voi toipua? | A-klinikkasäätiö\nJulkaistu 20.09.2019 | Rahapelaaminen\nVähemmälle huomiolle viime aikojen keskustelussa rahapelaamisesta on jäänyt, miten rahapeliriippuvuutta hoidetaan ja miten siitä voi toipua. Olet tervetullut kuulemaan lisää 24.10. A-klinikkasäätiön Riippuvuudet nyt -seminaariin.\nMillainen on rahapelaajan maailma? Milloin pelaamisesta tulee ongelma? Millaisia ovat toipumisen polut?\nTuoreita näkökulmia näihin kysymyksiin tarjoamme Riippuvuudet nyt: rahapelaaminen -seminaarissa torstaina 24.10. klo 8.45–12.30. Tule paikan paikalle haastattelemaan Balderin juhlasalissa, Aleksanterinkatu 12, 3. kerros tai seuraa keskustelua suorana striiminä!\nIlmoittaudu seminaariin täällä: bit.ly/riippuvuudetnyt_ilmoittaudu\nNeljä tärppiä ohjelmasta:\n1 Mitä kertovat nuorten kokemukset apua rahapelaamiseen hakevien hoitoryhmistä? Sosiaaliohjaaja, etsivä nuorisotyöntekijä, sosionomi (AMK) Tero-Petri Suovanen A-klinikka Oy:n Turun Nuorten palveluista kertoo nuorten kohtaamisesta ohjatuissa vertaisryhmissä kymmenen vuoden kokemuksella.\n2 Ammattimainen vedonlyöjä riskinhallinnan asiantuntijana? Pauliina Raento on haastatellut suomalaisia ammattimaisia vedonlyöjiä, joille on karttunut asiantuntemusta riskinhallinnasta. Pauliina Raento on professori ja rahapelitutkimuksen dosentti Tampereen yliopistossa.\n3 Mitä tarkoittaa toipumisen pääoma rahapeliongelmissa? Valtiotieteiden tohtori Maria Heiskanen tutkii rahapeliongelmista toipumista ja erityisesti sen taloudellisia ulottuvuuksia. Hän toimii tutkijana Helsingissä sijaitsevalla Peliklinikalla. Peliklinikka tarjoaa palveluja pelaajille, läheisille ja ammattilaisille.\n4 Pelaaminen huolestuttaa – miten tuen tarpeeseen pystytään vastaamaan? Johtava asiantuntija Saini Mustalampi Terveyden ja hyvinvoinnin laitokselta korostaa tarpeenmukaisten palvelujen varmistamista rahapeliongelmissa.\nLöydät seminaarin täältä:\nSeminaarin ohjelman löydät osoitteesta: bit.ly/riippuvuudetnyt\nLinkki striimin seuraamiseen julkaistaan ohjelmasivulla.\nKeskustele sosiaalisessa mediassa: #riippuvuudetnyt #rahapelaaminen\nViestinnän asiantuntija Kirsi Utoslahti, kirsi.utoslahti(at)a-klinikka.fi, p. 045 6579 019, A-klinikkasäätiö


Yes There Was: you'll see\nNo tulihan nää viidennen tuotantokauden alkuhöpinätkin. En oikein tiedä. 2014 vuosi oli odottamattomilla osa-alueilla kovin vaikea. Mutta ei kun harppomaan:\nKesällä place to be oli kyllä ehdottomasti hautausmaa. Kuulostaa vähän kummalle, mutta ei siihen liittynyt mitään creepyä sen enempää. Tän kuvan jälkeen mentiin kattoo sitten iloisesti Fault in Our Stars, mikä oikeestaa vaan siksi, koska elokuvat. seliseli. Sen lisäks kävin kattoo muutenki vuoden aikana ihan simona leffoi. Tai no enemmän kuin koko elämäni aikana yhteensä leffateatterissa.\nAuran ranta eräänä varhaisena aamuna, kun hoisin passiasioita syyskuussa\nlokakuussa tuli käymään porukka miehii ja kissoi Turus\nSain koko vuoden aikana blogiini ehkä kaksi kommenttia. Se ei sinänsä mittaa minulle mitään, ja olen lukenut monista blogeista sekä havainnut myös omassa kommentoinnissani tällaista. Ehkä osaksi se on sitäkin, etten ole jaksanut lukea blogeja pitkään aikaan. Mutta kuten kaikessa muussakin, olen tosi kausi-ihminen. Mutta kenties tämä olisi taas se postaus, johon tahtoisitte kommentoida edes jotain? Pakko myös kiittää vielä yhteisesti teitä, viimeisen vuoden aikana tuli tosi monta uutta lukijaakin ja kyllä; olette hiljaisinakin kovin suuri juttu minulle ja tälle blogille.\nKirjakahvilakahvittelun oheiskuvailuja elokuussa\nElämä alkaa pikkuhiljaa varmasti taas tässä rullaamaan. Päivitin mun päiväkirjan ajantasalle ja ensi viikolla jatkuu virallinen arki opintojen kanssa. Vielä viikko sitten ahdisti ja pelotti mielettömästi, enemmän kuin koskaan aiemmin olen epävarmuutta tulevasta vuodesta uuden vuoden aattona tuntenut. Nyt kuitenkin tuntuu jo hieman paremmalle ja hoin taas itselleni, että kyse on vain siitä, mitä päätän.\nTaisin luvata vuosi sitten enemmän hymyjä, enkä nyt ole ihan varma, voinko sanoa toteuttaneeni tätä, mutta ehkäpä taas tässä. Kyllähän minä hymyilen, mutta ne eivät jostain syystä ole ehtineet tänne, ennen kuin tahdon puhua jo jostain muusta. Ja tässä nyt yksi aika leveä hymy:\nKesän lopettajaiset: iltakävely Mikaelin kirkolle\nHaha blondasin hiukset! En ikinä uskonut, että mulla ois rohkeutta siihen, oon ollu ihan ok mun luonnollisen värin kanssa vaik kuin pitkään. Mutten sitten vielä uskaltanut näitä leikata, joten ajattelin, että sit superhuonokuntosina nää on pakko leikata. En vielä oo ehtiny.\nSyksyllä aloitin taas tanssit; vaan kolmesti viikossa tosin, mutta kyllä ne jo on vieny niin paljon aikaa, että väsynythän sitä lopulta oli. Eihän ne työmäärän alle katoo ne ahdistukset sitten kuitenkaan.\nSit tein instagramin, jota sitäkään en kyllä jotenki ois uskonu tekeväni lol. Sivupalkista löytyy, ketä kiinnostaa ha.\nSivupalkissa myös tumblr, jota en vaan osaa, mutta josta muistuu myös vuodelta mieleeni kahdet yokuvaukset ja yhdet rippijuhlakuvaukset. Enemmän kuvauksia kuin odotin. Ensi syksynä pääsen luultavasti kuvaan myös yhdet häät v o u.\nkuvailuja Marian kanssa toukokuussa, pidän tosta ylemmästä kuvasta hirmuisesti\nOon tänä vuonna kokenut palan Krakovaa, enkä vois olla onnellisempi ja kiitollisempi tuosta viikosta lokakuun lopusta. Kävin Helsingissä useaan otteeseen. Mutten kertaakaan shoppaillut!!\nEn menny festareille nyyh.\nKävelyretket Akun kanssa. Onnea on etenkin muistaa retkemme Leppävirralle sekä Turun selausreissumme. Ja Varkaus ja sit porukoiden kanssa vähän Etelä-Suomee ja mökkeilyä.\nKuten sanoin; hautausmaat\nMielettömän ihana reissu Naantaliin, Turkuun, Tammisaareen, Helsinkiin, Kotkaan, Imatralle porukoiden kanssa heinäkuun lopussa. Tästä(kin) oli oma kuvarysäyksensä tänne tulossa, mutta jostain syystä loppu aika ja sen jälkeen motivaatio lisätä näitä enää.\nMarian kanssa koskikuvaukset syyskuussa ♥\nSyksyllä tosiaan menoa ja meininkiä riitti. Oli uutta sivuainetta, yliopistoliikuntaa, tanssia, luentoja ja verkkokurssia ja sitten vielä yks selvittämätön parisuhde. siis ihan kamalaa. Vuorokauden tunnit ei ihan riittäny aina.\nSit oon ollu vaan maailman onnellisin pakkasista.\nKoetin laittaa tähän nyt kuvia lähinnä niin, että ne ei aikaisemmin täällä ole olleet. Pahoittelen vähän pituutta. Mutta hei rakkaat, oletteko valmiita? Kuten totesin, niin en ihan minäkään, kukapa, mutta mikäs tässä valmiissa maailmassa voi ihan hyvin olla vähän keskeneränen.\n♥ ja rakkautta teille, samoilla ja toisilla linjoilla jatketaan taas.\nTunnisteet: ♥, aika, kiitos, lallalaa, uusivuosi, valokuvat, vielä\nsalainenpienipeikko 8. tammikuuta 2015 klo 9.30\ninkeri 9. tammikuuta 2015 klo 16.56\nBarna 8. tammikuuta 2015 klo 14.20\noot hirmuisen hieno, kaikkea hyvää sinulle n___n\nAnonyymi 8. tammikuuta 2015 klo 23.20\nHihii, pyyhin nenääni, hoho. Kilo sydämiä täältä lakeuksilta <3 Saat kuvissasi kaiken näyttämään niin ihmeelliseltä! Arkisetkin asiat nostat kunniaan. Ai sinäkin huomasit joulukuusen oksien upeat varjot ^^ Vietin kanssasi parhaan Krakovan ja parhaan syntymäpäivän. Olet arvokas, juu niin sinä juuri siellä <3\ninkeri 11. tammikuuta 2015 klo 23.08\n♥♥ onni olla ystäväsi ♥\nAnonyymi 28. helmikuuta 2015 klo 18.58\nkuiskata, kun se yhtä paljon rikkoo äänihuulia p...\nI just can't keep\nSe on rakkautta, hän sanoo. En minä sitä kiistäm...


Metsähallitus merellä: maaliskuuta 2017\nBlogin lukukerroissa voi helposti havaita nousevan trendin. Pian on 100 000 lukukertaa täynnä!\nOlen kirjoittanut Metsähallitus merellä -blogia vuodesta 2010 lähtien. Vuosien mittaan muutkin meribiologit ovat kantaneet kortensa kekoon, ja joka kesä lauma kesätyöntekijöitä, harjoittelijoita ja vapaaehtoisia kirjoittaa omasta kesästään. Nykyisin blogia kirjoittavat lähes kaikki aluemeribiologit ja kaikki tiimit kesäisin.\nMinua lähestyttiin blogin kirjoittamisen merkeissä keväällä seitsemän vuotta sitten. Pohjanmaan viestintävastaava kysyi, ryhtyisinkö pitämään blogia. Sanoin että mikäs siinä vaikken tiennytkään, mistä blogissa pitäisi varsinaisesti kertoa. Ainoaksi ehdoksi asetin, että ohjelman täytyy olla idioottivarma. En ole hyvä teknisissä suorituksissa.\nJälkikäteen katsottuna ensimmäiset blogit ovat päiväkirjamaisia ja monet varsin tylsiä, vaikka joukkoon mahtuu tietysti myös hyviä. Kuvat ovat aina olleet innostavia (siitä innoittuneena tässä blogissa on vain kaksi kuvaa, ja nekin tilastoista kaapattuja). Ja ainakin omasta mielestäni blogit ovat myös parantuneet ajan myötä.\nKokonaisuudessaan blogin lukukerran lähestyvät maagista 100 000 raja. Vain vajaat 1500 lukukertaa enää puuttuu. Sen kokoaisi yksi erityisen hyvä blogi, tai kolme tavallista.\nMetsähallitus merellä -blogin suosio on aina ollut tasainen - se ei ole näitä "OMG 200 000 tykkääjää heti ekana päivänä!!!" -tyyppisiä villityksiä, mutta pikkuhiljaa lukukertoja on kertynyt ja luetuimmat blogit ovat päässeet parin tuhannen lukukerran kieppeille tai ylikin. "Naiset merellä" vuonna 2015 keräsi toiseksi eniten lukijoita kun tämänkeväinen Trumpin ilmastopolitiikkaa käsittelevä "Poistakaa ilmastonmuutos verkosta!" ylsi etusijalle yli kahdellatuhannella lukukerralla.\nMinulta kestää vajaat 30 minuuttia kirjoittaa blogi, laittaa kuvat paikoilleen, julkaista se ja levittää sitä paria eri Facebook-kanavaa pitkin netissä. Puolen tunnin työn kunniaksi parituhatta lukijaa on aika hyvin. Kolmekin sataa on mielestäni jo puolen tunnin työn arvoista. Tietysti blogin aihetta joutuu miettimään etukäteen, kävelylenkillä, uimassa, kotiin pyöräillessä tai bussissa istuessa.\nMiksi Metsähallituksen sitten pitäisi olla netissä ja popularisoidussa blogissa? Minusta syy on varsin selvä ja yksinkertainen - koska Metsähallituksen meriluontotiimit tekevät töitä kansalaisten verorahoilla, EU- ja Pohjoismaisen hankerahoituksen lisäksi. Koen olevani töissä kansalla - jokainen veronmaksaja maksaa osan palkastani. Silloin koen myös olevani velvollinen kertomaan, mitä tämä mainittu kansalainen rahoillaan saa.\nHän saa joka vuosi lisää tietoa Suomen rannikon vedenalaisesta luonnosta, hän saa mereiset kansallispuistot, joita hoidetaan vedenalaiskartoituksiin perustuen kestävästi, hän saa tietoon perustuvia lausuntoja suuriin Itämerelle suunniteltuihin rakennus- ja muihin suunnitelmiin (esim. kalankasvatukseen, tuulivoimapuistoihin, kaasuputkiin jne.), hän näkee monissa eri lähteissä upeita vedenalaisia kuvia, joita ei ole tarvinnut erikseen ostaa ammattilaisvalokuvaajilta vaan jotka on otettu muiden töiden ohessa. Hän saa elokuussa mennä kirjakauppaan ja ostaa ensimmäistä kertaa kirjan, johon on koottu yli kymmenen vuoden kartoitustulokset Suomen Itämerestä. Hän saa toivottavasti tulevaisuudessa entistä terveemmän Itämeren ja sen miljardien eurojen arvoiset ekosysteemipalvelut (kalojen poikastuotanto, ravinteiden kierrätys, sinisimpukoiden tuottama vedenpuhdistus jne).\nKyllä näiden etujen edestä kannattaa muutama blogikin lukea. Näissä sentään kerrotaan kansantajuisesti, mistä kaikessa oikein on kysymys.\nNetissä käydään keskustelua rakkohauru vs rakkolevä -nimestä.\nLuin artikkelin airokalasta, joka oli löydetty rannalle huuhtoutuneena Filippiineiltä. Nämä syvänmeren kalat elävät 100-1000 m syvyydessä ja ovat pisimpiä luukaloja, jopa 10 m pitkiä käärmemäisiä otuksia. Niitä huuhtoutuu aina välillä kuolleina syvyyksistä rantaan. Monissa maissa niiden sanotaan ennustavan maanjäristyksiä ja Japanissa sen nimi on ”Merten jumalan palatsin vietintuoja”. Joissakin maissa sen nimeksi mainitaan ”sillikuningas”.\nSillikuningas soitti heti kelloa. Muistikuvia lapsuudesta - istun ruskealla sohvalla ja selailen isän vanhaa maailman kaloista kertovaa ohutta sinikantista kirjaa, jossa oli jokaisella sivulla piirrettyjä kuvia. Kaloilla oli numerot, ja numeroilla tiedot haettiin kirjan loppuosasta, jonne oli koottu muutama lause jokaisesta kalasta. Haaveilin meribiologin ammatista ja luin kaloista, joilla oli eksoottisia nimiä kuten sillikuningas. Muistan kuvan sillikuninkaasta kuin olisin katsonut kuvaa eilen. Pitkä hopeanhohtoinen kala, jolla on punainen harja, uiskentelee ylävasemmalta kohti sivun oikeaa alakulmaa.\nPohjolan kalat värikuvina, Halme 1954.\nKurkistus nettiin. Sen mukaan suomalaisella sillikuninkaalla ei ole mitään tekemistä airokalan kanssa. Suomeksi sillikuningas on koppapääkaloihin kuuluva aivan eri kala, mutta muistikuvani kirjan sillikuninkaasta pätee kyllä airokalaan. Yritin kaivaa kirjaa kirjahyllystäni (löytyi vain saman sarjan akvaariokirja jostain 40-luvulta) ja kellarikomerosta (löytyi Luonnontieto jostain 1800-luvun loppupuolelta). Soitin myös isälleni, mutta kirja oli mökillä. Isänikin muisti sen saman kuvan, ja nimen sillikuningas. Käyn kirjastossakin, mutta Oulun pääkirjastossa ei ole Pohjolan kalat värikuvina, Halme, 1954 -kirjaa.\nAsia jää painamaan. Isäni on myös kiinnostunut, ja värvää pikkuveljeni appiukon kuvanmetsästykseen. Jommu käy Turun pääkirjastossa ja sieltäkään ei juuri tuota nimenomaista teosta löydy. Nythän arvoitus on pakko ratkaista ihan loppuun asti!\nJäreät käyttöön. Laitan sähköpostia Luonnonvarakeskuksen kala-asiantuntijalle Lauri Urholle. Urho vahvistaa saman kuin netti, että airokala ei ole sillikuningas vaikka miten vääntäisi.\nNo jo nyt on! Nyt olen vielä vakuuttuneempi siitä, että kirja on pakko saada käteen asti ja tarkistaa se onnettoman sillikuninkaan kuva! Huutonetistä löydän kirjan porvoolaiselta myyjältä viitosella. Lähestulkoon odotan postilaatikon ääressä kunnes kirja putoaa parketille.\nJa siellä se on, sivulla 36. Airokala jonka muistin lapsuudestani, ja jonka nimeksi on mainittu SILLIKUNINGAS! Kirjassa on myös oikea sillikuningas taulussa 8 mutta sitä en muistanut. Olin oikeassa, ja pääsin todistamaan sen! Voiko mikään olla suloisempi tunne! Joko kirjassa on painovirhe, tai Halme on jostain syystä kutsunut airokalaa vuonna 1954 sillikuninkaaksi. Kirja on alun tanskalaisen Hans Hvassin käsialaa. Esipuheessaan Erkki Halme kertoo, että ”suomalaisten kalalajien nimityksissä on johdonmukaisesti seurattu uutta nimistöä, jonka Vanamo-seuran asettama nimistökomitea on laatinut. Ulkomaisista kaloista on yleensä pyritty käyttämään niille käsikirjoissamme aikaisemmin annettuja nimiä…” Netti käyttöön, ja airokala on tanskaksi sildekonge, sillikuningas. Hahaa! Ehkä Halme ei ole ollut tietoinen, että ”sildekonge” on jo vuonna 1934 ollut airokala teoksessa Suomen kalat, Valle. En tiedä, miksi Halmeen airokalan nimi on sillikuningas, mutta ainakin tästä syntyi hieno tarina.\nSillikuningas, Taulu 36, kuva 1. Oikeasti kyseessä on kuitenkin airokala.\nJos siis pelkkä airokalan englanninkielinen nimi ”king of the herrings” jostakin toisesta kielestä käännettynä voi herättää näin vahvan muiston (ja päähänpinttymän) yli 35 vuoden takaa, kertoo se siitä, kuinka vahvasti suhtaudumme nimiin.\nViime keväänä nimistötoimikunta ehdotti kaikille Suomesta löytyville makroleville uudistettuja nimiä. Eniten keskustelua herätti ehkä rakkolevän vaihtuminen rakkohauruksi. Syynä nimen vaihtumiseen on se, että aiemmin rakkolevä oli ainut Suomesta löytynyt Fucus-suvun laji, jolloin nimi oli aivan kelvollinen. Sittemmin Itämerestä, lähinnä Selkämereltä ja Merenkurkusta, on löydetty toinenkin Fucus-suvun laji, Fucus radicans, jota alettiin kutsua kapearakkoleväksi.\nKippari-lehden helmikuun venemessunumerossa ilmestyi artikkeli makrolevien uusista suomenkielisistä nimistä.\nNimistötoimikunta kuitenkin huomautti järkevästi, että F. radicansilla ei ole rakkoja lainkaan, joten sen nimenä kapeaRAKKOlevä olisi kovin harhaanjohtava. Koko Fucus-suku vaihdettiin siis hauruksi, joksi rakkolevää on jossain päin rannikkoa kutsuttu (Itäisellä Suomenlahdella myös hatruksi). F. vesiculosuksesta tuli rakkohauru ja F. radicansista itämerenhauru. Loogista, mutta ei välttämättä kaikkien mielestä miellyttävää. Myös uusin tekstinkäsittelyohjelma Wordin versio ymmärtää rakkolevän mutta ei haurua vaan tässäkin tekstissä on kovasti punakynää alla.\nKaikki minun sukupolveni ihmiset muistavat sen henkisen taistelun, joka syntyi, kun maamyyrästä tuli kontiainen. Vieläkin tapellaan peuran vs kauriin nimistä - valkohäntäpeurasta tuli valkohäntäkauris ja sekös ihmisiä sekaannuttaa.\nTurun Sanomien artikkelissa vuodelta 2004 Suomen Metsästäjäliiton Jahti-lehden päätoimittaja Juha K. Kairikko esitti, että nimenmuutos kannattaisi vielä perua ”väärinkäsitysten ja kansan hitaan omaksumiskyvyn takia.”\nKansa omaksuu hitaasti - vielä viime vuonna kävin jonkun kanssa tätä valkohäntäpeura-valkohäntäkauris -keskustelua, ja nimiä ehdotettiin kuitenkin vaihdettavaksi jo 2000-luvun alussa, pian lähes 20 vuotta sitten.\nRoikumme vanhoissa nimissä kiinni kuin henkemme edestä, vaikka kyseessä on vain kasvin tai eläimen nimi. Tämä kertonee asian tärkeydestä - rakkohauru on tärkeä ja näkyvä ruskolevä, kontiainen kaikkien rakastama sinisiin lappuhousuihin pukeutunut myyrä ja valkohäntäkauris tärkeä metsästyslaji. Kukaan ei sen sijaan älähtänytkään, kun palleroahdinparta siirrettiin pois ahdinparroista ja sen nimeksi muutettiin ahdinpallero. Kuka siitäkään on koskaan kuullut?\nMitä tästä nyt voi vetää loppukaneetiksi? Että nimillä totisesti on voimaa ja että minä olin oikeassa.\nLähettänyt Perämeren meribiologi klo 7.49 1 kommentti:\nLähettänyt Perämeren meribiologi klo 13.57 Ei kommentteja:


kuuma, kelluva, mineraalipitoinen neste nousee syvältä valtameren kuoresta ja sekoittuu kylmään meriveteen. Se aiheuttaa mineraalien saostumisen, jotka muodostavat kerrostumia lähellä ja merenpohjassa. Saostuvat mineraalit muodostavat myös merenpohjan ”savupiippuja”, ja merenpohjaan purkautuvien nesteiden mineraalihiukkaset saavat nesteet näyttämään savulta. Nämä savupiiput ovat ”roomalaisiksi raunioiksi” kutsutulla aukkopaikalla Manuksen altaan itäosassa Bismarckinmerellä Uuden-Irlannin saaren eteläpuolella Papua-Uudessa-Guineassa. (Kuva Maurice Tivey and WHOI Deep Submergence Lab, Cruise Manus 2006 with ROV Jason, Woods Hole Oceanographic Institution)\nvaltameri sisältää monimutkaisen yhdistelmän fysikaalisia, kemiallisia, biologisia ja geologisia prosesseja, jotka joskus johtavat kaupallisesti kannattaviin muotoihin monenlaisista mineraaleista. Tämä pitää erityisesti paikkansa syvässä valtameressä hydrotermisiä purkautumisaukkoja ympäröivillä alueilla, joilla merenpohjan alta valuvat kuumat, kemikaalipitoiset nesteet tuottavat mahdollisesti arvokkaita kerrostumia. Muutamat yritykset louhia kerrostumia merenpohjaan ovat onnistuneet, mutta tähän mennessä monet eivät ole voittaneet teknisiä haasteita, jotka liittyvät suurten materiaalimäärien hakemiseen syvältä merestä.\njonkin verran onnistunutta louhintaa on jo tapahtunut suhteellisen matalissa, alle 200 metrin syvyisissä vesissä. 1960-luvulla Marine Diamond Corp. keräsi Namibian rannikolta lähes miljoona karaattia. Nykyään de Beers saa merkittävän osan koko timanttituotannostaan eteläisen Afrikan mannerjalustalta. Kaivostoiminta syvemmissä vesissä on johtanut hyvin toisenlaisiin tuloksiin: kun sijoittajat yrittivät noin 40 vuotta sitten hakea perunan kokoisia mangaanikyhmyjä, jotka olivat hajallaan merenpohjassa, lähes puolen miljardin dollarin arvosta malminetsintää ei saatu kannattavaksi.\nsiitä lähtien kaivosteollisuus on tehnyt kovasti töitä kehittääkseen erikoisruoppaajia, pumppuja, telaketjuja, Poria, alustoja, leikkureita ja koreja, joista monet ovat robotteja ja kaikki suunniteltu toimimaan syvänmeren ankarissa olosuhteissa. Lisäksi monien materiaalien, kuten kuparin, hinnannousu sekä kehittyvien talouksien kasvava kysyntä tekevät tällaisista hankkeista taloudellisesti kannattavampia. Viimeaikaiset löydöt runsaista kerrostumista merenpohjasta ja teknologian edistysaskeleet ovat herättäneet uutta kiinnostusta merenpohjan louhintaan, mukaan lukien lisää timantteja, rautahiekkaa, kobolttipitoisia mangaanikuoria, fosforiittikyhmyjä ja jopa ongelmallisia mangaanikyhmyjä. Harvinaisten maametallien kasvava merkitys ja kasvava niukkuus saa myös jotkut tarkastelemaan uudelleen mahdollisuutta jalostaa näitä materiaaleja merenpohjan lähteistä.\nkaivosteollisuudelle houkuttelevimpia ovat syvänmeren hydrotermisissä syvänteissä olevat mahdolliset rikkaudet. Tunnettu ravitseva rehevä yhteisöt eksoottista elämää, tuuletusaukot voivat myös olla aarreaittoja korkealaatuisia mineraaleja. Kun hyvin kuumat, kemikaalipitoiset nesteet, jotka suihkuavat tai tihkuvat tuuletusaukoista, kohtaavat meren kylmän veden, liuenneet mineraalit jähmettyvät nesteistä ja valuvat veteen tai putoavat merenpohjaan tai kasautuvat massiivisiksi savupiipun kaltaisiksi rakennelmiksi. Nämä Savupiiput näyttävät tupruavan mustaa tai valkoista ”savua” riippuen nesteiden kemiallisesta rakenteesta. Monet maalla olevat sulfidiesiintymät muodostuivat todennäköisesti samalla tavalla ja nousivat myöhemmin merenpinnan yläpuolelle saarten ja mantereiden muodostuessa miljoonien vuosien aikana. Esimerkiksi Kyproksen saarella on 30 massiivista sulfidiesiintymää, jotka olivat antiikin Rooman tärkein kuparin lähde.\nkaivosteollisuuden kiinnostus merenpohjan massiivisiin sulfideihin keskittyy monestakin syystä lähinnä läntisen eteläisen Tyynenmeren purkauskentille. Monet purkauskentistä sijaitsevat pienten saarivaltioiden yksinomaisilla talousvyöhykkeillä, mikä poistaa kansainvälisten vesien alla olevan merenpohjan louhinnan mahdolliset hankaluudet. Useita satoja tuhansia neliökilometrejä alueen merenpohjaa on vuokrattu malminetsintää varten ja kaivostoiminta voisi alkaa jo vuonna 2019 Papua-Uuden-Guinean rannikolla.\nmerenpohjan louhinta voi auttaa vastaamaan monien maailmassa käytettävien mineraalien kysyntään, ja se voisi tukea kehitysmaiden taloutta kahdella tavalla. Kaivostoiminta voisi tapahtua valtion omalla yksinomaisella talousvyöhykkeellä tai se voisi tapahtua merenpohjassa kansainvälisten vesien alla, missä kansainvälinen Merenpohjaviranomainen määrää, että osa kaivostoiminnan tuotoista hyödyttää kehitysmaita.\nmerenpohjan louhinta voi kuitenkin myös verottaa elämää meressä. Aina kun merenpohja häiriintyy, myös sen herkät ekosysteemit häiriintyvät—vaikka kaivosteollisuus väittää käyttävänsä ja kehittävänsä ympäristön kannalta herkkiä tekniikoita, ja monet valtamerten elinympäristöt näyttävät usein toipuvan tuhoista. Samalla kiinnostus kaivostoimintaan auttaa tutkijoita tutkimaan sekä merten kemiaa että vihjeitä siitä, miten planeetta muodostui.\nbiologit ovat erityisen huolissaan siitä, että kaivostoiminta saattaa häiritä tai tuhota eksoottisia elämänmuotojen ainutlaatuisia yhteisöjä, kuten hydrotermisissä syvänteissä ja merenalaisissa vuorissa. Tuloksena voisi olla merenalainen vastine vanhan metsän korvaamiselle voikukkapellolla. Toisaalta tuuletusaukkoa alun perin asuttaneet Eläimet saattoivat lopulta palata takaisin. Tutkimuksia on tehty liian vähän, jotta asiasta voitaisiin tietää varmasti.\nargumentti lajien suojelun puolesta on sama kuin maalla—monimuotoisuus on toimivien ekosysteemien ytimessä; se auttaa elämää sopeutumaan muuttuviin olosuhteisiin.\nmikään kahdesta tuuletusaukosta ei eritä täsmälleen samoja nesteseoksia, joten täsmälleen samat elämänmuodot eivät asuta kahta tuuletusaukkoa. Tutkijat löytävät uusia vent-lajeja lähes joka kerta, kun niitä etsitään lisää. Kaikille syvänmeren purkausekosysteemeille on yhteistä olosuhteet, jotka olisivat äärimmäisen vihamielisiä useimmille muille elämille: äärimmäiset lämpötilat, voimakas merenpaine, kuumat happamat nesteet. Silti ne kasvattavat rikkaita yhteisöjä, joihin kuuluu epätavallisia mikrobeja, jotka valjastavat energiaa kemikaaleista eivätkä auringonvalosta, kuten kasvit tekevät. Nämä oudot elämänmuodot saattavat sisältää vihjeitä siitä, miten elämä sai alkunsa maan päällä. Niistä tiedetään niin vähän, että jos tuuletusaukkoja louhitaan, emme välttämättä koskaan tiedä, mitä lajeja on menetetty.\nympäristön puolestapuhujat ovat huolissaan myös kokonaisten mineraalien talteenottoon suunniteltujen järjestelmien turvallisuudesta-mukaan lukien veneet, proomut ja raskaat laitteet, jotka voisivat vahingossa saastuttaa paikallisia vesiä ja rantavesiä polttoaineilla, muilla teollisuuskemikaaleilla ja hapettavilla malmeilla. Tätä mahdollisuutta on pyritty torjumaan muun muassa teollisuuden johtamalla International Marine Minerals Society-järjestöllä, joka vuonna 2010 otti käyttöön vapaaehtoisen ympäristöhallintosäännön.\nLois Clarke (James Garnerin Vaimo) Bio, Wiki, Age, Net Worth, Husband, Kids, Height, and Career


Finnboatin tunnustuspalkinto 2008 Eivind Stillille\nJulkaisuvapaa 23.11.2007 klo 13.30\nVenealan Keskusliitto Finnboat ry on vuodesta 1985 jakanut Finnboatin tunnustuspalkintoa alalla erityisesti ansioituneille henkilöille. Palkinto on tuosta vuodesta alkaen myönnetty kaikkiaan 15 kertaa. Liiton hallitus on tänä vuonna päättänyt myöntää tunnustuspalkinnon eräälle maamme tunnetuimmista purjevenesuunnittelijoista, Eivind Stillille Pietarsaaresta. Stillin pöydältä ovat lähteneet sellaiset tunnetut veneet kuin Finn Flyer, Finn Fire ja Finn Express. Lisäksi hänen käsialaansa ovat Still 525 -retkipursi ja juniorivene Still 380. Eivind Still on myös ensimmäinen suomalainen kippari, joka voitti avomeripurjehduksen MM-kilpailun: 3/4 Ton Cup (Three Quarter Ton Cup) vuonna 1976 Englannissa, itse suunnittelemallaan Finn Fire II -veneellä.\nPäätöstä tehdessään Finnboatin hallitus on erityisesti painottanut Eivind Stillin pitkäaikaista, johdonmukaista ja aktiivista työtä suomalaisen venesuunnittelun ja veneilyn edistämisessä. Finnboatin tunnustuspalkinnon suuruus on 1260 euroa ja siihen kuluu lisäksi kunniakirja ja pöytäviiri.\n, +358-40-550 9310\ntel +358-9-6962160, fax +358-9-69621611\nFinnboat tunnustuspalkinnon saajat 1985 - 2008:\n1987 Jouko Niemelä, Suomen Meripelastusseura ry\n1988 Pidä Saaristo Siistinä ry\n1991 Pentti Mäki-Latikka, Liikkuva poliisi/venepoliisi\n1992 Mikko Montonen, Suomenlahden merivartiosto\n1993 Marja-Leena Komulainen, Ilmatieteen laitos\n1994 Suomen Purjelaivasäätiö\n1995 ei myönnetty\n1996 Kaj-Erik Löfgren, venesatamakomitea\n1997 ei myönnetty\n1998 ei myönnetty\n1999 Markku Vento, Venemaailma-lehti\n2000 ei myönnetty\n2003 ei myönnetty\n2004 ei myönnetty\n2005 ei myönnetty\n2007 ei myönnetty


Annukan aurinkoiset: Arvottu on!\nIso kiitos kaikille arvontaan osallistuneille! Lueskelin kommenttejanne hymyssä suin, monta uutta ja vanhaa tuttavuutta löytyi ja tunnistin sellaisiakin lukijoita joita en tiennyt blogiini löytäneenkään. Tarkoituksella jätin vastaamatta kommentteihinne jotta laskut eivät menisi sekaisin, mutta yhteisesti kerrottakoon että jokainen kommentti ilahdutti suuresti. Niin se vaan on että vuorovaikutus on tämän touhun suola! Kiitos!\nEnsimmäisenä palkintonsa saa valita...\n... kommentillaan "Muistan hyvin miten tänne päädyin, se oli se eräs hiekkalaatikkokeskustelu mikä nolottaa vieläkin! Inspiroidun kyllä ja paljon, erityisesti puikoista ja koukuista mutta tämän blogin myötä mm ompelusta ja uusimpana taistelutoverina odottavat ne köynnöslampun neljä valmista oksaa.. Olen siis yhdellä lipukkeella mukana. Haluankin voittaa ainoastaan tuon kranssin koska tuo ihana laukku näyttää kovin tutulta :). Terkuin Päivi."\nKöynnöskranssi matkaa siis Päiville, ja jäljelle jääneen pitsilaukun saa...\n... kommentillaan "Yhdellä arvalla kisassa :) En enää muista, mistä blogisi löysin, mutta luultavasti googlaamalla jotain käsitöihin liittyvää ja siitä lähtien olen aina välillä käynyt kurkkaamassa päivityksiäsi."\nKovasti onnea voittajille! Olettehan minuun yhteydessä spostilla a.aurinkoiset ( at ) gmail.com niin sovitaan voittojen toimituksesta.\nOlen mä täällä uurastanutkin, kuvausassareiden kanssa ei vaan olla ihan yhtämieltä siitä miten tuotokset tulisi dokumentoida. Palaan asiaan kunhan neuvotteluissa päästään kaikkia tyydyttävään ratkaisuun. :)\nLähettänyt Annukka klo 11.27\nTaina 10. toukokuuta 2013 klo 22.09\nVoi itku, mulla oli menny ihan ohi..\nmutta kovasti onnea voittajille! :)\nKorukopan Eija 10. toukokuuta 2013 klo 23.20\nOnnea voittajille, ihanat palkinnot :)


Kääpiölinnan köökissä: Food is good! - arkinen broileri-riisigratiini ja kokemuksia kaupustelijoista\nNanne - Elämää Koivurannassa 24. maaliskuuta 2015 klo 11.53\nNo huh huh mitä toimintaa!! Ymmärrän että vähän kiehut!! Oikein näen silmissäni jos tuollainen tyyppi olisi tullut meille, kun tuo meidän isäntä ei oo mikään kaikkein pitkä pinnasin ihminen.... ☻\nTää nyt ei suoranaisesti liity kaupustelijoihin, mutta siis meillä alkoi ramppaamaan jehovia heti kun Jimi kuoli. Ne ilmeisesti totesivat, että viski ei oo tarpeeks pelottava etteikö meille uskaltaisi tulla. Ollaan aika monta kertaa sanottu jo ystävällisesti että meitä ei oikeesti kiinnosta nuo hengelliset asiat. Eilen kun punnittiin Viskiä niin todettiin että se alkaa jo pian olemaan miehen mitoissa ja osaa kyllä tarvittaessa olla aika pelottavakin, että seuraavat jehovat/kaupustelijat kun astuvat meidän pihaan, niin päästetään vaan koira pihalle ja ollaan itse sisällä. Luulen että oppivat kerrasta pysymään poissa meiän pihasta.... Ymmärrän että jos soitetaan aluksi ja kysytään että voiko tulla käymään, mutta en tykkää että ihan vieraat tulevat pihaan pyörimään ilman ennakkovaroitusta.\nAnu 24. maaliskuuta 2015 klo 12.16\nYmmärrän varsin hyvin! En mäkään tykkää, kun oven takana ramppaa yksi sun toinen julistamassa tai kaupustelemassa mitä milloinkin. Etenkin kun lähialueella on taloissa käynyt myös niitä kutsumattomia vieraita asukkaiden ollessa nukkumassa.\nMeilläkin jehovia ramppasi yhteen väliin aika tiuhaan. Ei siinä mitään, jokainen saa uskoa siten miten haluaa, mutta en tykkää, että sitä samaa ja julistajan omalta kannalta ainoaa totuutta tuputetaan muille. Ukko sanoo aina, että paperit voi jättää, mutta julisteta ei. Minä en huoli edes papereita. Antakoot sellaisille, joille niistä on oikeasti iloa.\nOnneksi teillä on tuollainen hyvä vahtikoira <3 Meiltä löytyy vaan kiukkuinen emäntä :D\nNimetön 24. maaliskuuta 2015 klo 13.11\nTäällä ovat viime aikoina soitelleet ikkunanvaihtajat. Puhelu alkaa kertomalla, että meidän miehet on nyt siellä teilläpäin tarkistamassa ikkunoiden kuntoa ja lämpöarvoja, milloin voidaan tulla teille. Puhe on sellaista, että siitä voisi luulla kyseessä olevan jokin virallinen taho. Eikä millään tahdo uskoa kieltoa.\nAnu 24. maaliskuuta 2015 klo 15.41\nSen mä ymmärrän, että ihmisten täytyy tienata elantonsa, mutta just tuollainen tapa kaupata asioita ärsyttää. Kun kerran sanotaan ei, niin en ymmärrä miksi sitä ei voi uskoa. Toivottavasti saatte pian rauhan näiltä soitoilta :)


Hopeaoksa: joulukuuta 2008\nHei me tuunataan!\nOstin reilu vuosi sitten kirpparilta hopeisen sormuksen, maksoi muistaakseni 3 tai 4 euroa eli ei mitenkään kallis löytö kun kokoa tuolla sormuksella oli kuitenkin ihan kiitettävästi. Keskellä oleva pallo heilui edestakaisin kupissa pitäen samalla mukavaa helisevää ääntä. Pallon sisäpuolella on sininen pinta, emaloitu kenties?\nLeimojakin löytyy peräti viisi kipaletta. Löytyy nimi-ja pitoisuusleimat, vuosiluku U7 (eli 1973) ja Tukesin tarkastusleimakin siellä on. Yksi leima on edelleen hämärän peitossa kuluneisuuden takia, ilmeisesti jokin kuntaleima tms.\nIhan kiva sormushan tämä oli, mutta tuo pallo on aika painava ja siitä syystä sormus aina kääntyi "nurin" sitä pidettäessä. Tämän takia aloin pikkuhiljaa kypsyttelemään ajatusta josko uskaltaisin muokata sormuksen uuteen uskoon. No, toissapäivänä viimein otin leikkurit ja napsautin pallon pois eikä paluuta enää ollut..\nOstin syksyllä Etsystä istutettavia kiviä, joista yhdelle tein istukan ja juotin kupin keskelle kiinni.\nIstukkaan pääsi köllimään kaunis, päältä viistehiottu 12mm melanite-granaatti (oisko suomeksi melaniitti?) Kiillotin kupin aluksi, mutta ei se sitten näyttänytkään niin hyvältä kun laitoin kiven paikalleen joten hioin kuppiin satiinipinnan. Jostain syystä on parempi noin.\nHyötykäytin myös sormuksesta jääneen pallon, eihän hyvää hopeaa voi hukkaan heittää..\nUmpinainen rannerengas jossa tuo pallo nyt riippuu ison valkean makeanvedenhelmen kanssa. Hioin palloon satiinipinnan ja laitoin vielä sisälle pienemmän pallon, joten yhdistelmä toimii tiukukellon tavoin jatkaen vienoa helinää..\nLähettänyt PaulaL klo 20.49 2 kommenttia:\nTunnisteet: Rannekorut, Sormukset\nMinulla oli tarkoitus laittaa kuvia tekemistäni joululahjoista, mutta muistinko kuvata niitä? Tulihan tuo mieleen siinä vaiheessa kun olin jo paketoinut ne.. enpä viitsinyt alkaa aukomaan paketteja, mutta voin kertoa että lahjaksi meni neulottuja huiveja ja keramiikkaräpellyksiä..\nEdellisen postauksen kaulakorun lisäksi muistin sentään kuvata seuraavat korvikset, jotka tein pikkusiskolleni.\nMateriaaleina ruusukvartsia ja hopeaa patinoituna. Siskoni ihastui aiemmin tekemiini tappikorviksiin, joten lupasin tehdä joululahjaksi samantyyliset.\nKaivelin tässä korulaatikkoa kun etsin jotain, ja löysin siinä sivussa nämä korvikset:\nEn edes muista milloin olen nämä tehnyt! Olin jättänyt nämä kirkkaiksi, oli aika tylsän näköiset joten heitin patinointiin. On ne nyt kivemman näköiset. Kivet on turkoosia, ainakin niinä olen ostanut ne.\nSamasta paikasta edellisten kanssa löytyi nämä:\nMateriaaleina hopeaa, Karen Hill Tribe-hopeahelmiä, peridoottia ja makeanvedenhelmet.\nSeuraavat on esitelty jo aiemmin, mutta saivat uuden ilmeen patinoinnin ansiosta:\nMilloinkohan oppisin sisäistämään sen tosiasian, että kieputellut korut näyttävät lähes aina paremmilta patinoituna?..\nInnostuin vähän takapihaa koristelemaan ja aattoaamuna tein sinne lumi- ja jäälyhdyn:\nEilen vaikutti jo uhkaavalta kun täällä oli +2 lämmintä ja lyhty alkoi vähän sulaa, mutta onneksi sitten illalla meni takaisin pakkasen puolelle..\nLähettänyt PaulaL klo 22.55 3 kommenttia:\nAika on vierähtänyt joululahjoja näperrellessä, mutta ei niistä sen enempää.. pari korua uskallan jo kuitenkin julkistaa kun tiedän ettei saajat vahingossakaan eksy tänne..\nIsosiskoni pyysi minua tekemään kummitytöillensä kaulakorut joululahjaksi, toiveena oli jotain hempeää ja tyttömäistä. Siskoni valkkasi lasihelmivarastoistani sopivat helmet ja tein seuraavanlaiset korut:\n(Tuli yhteen väliin harhailtua lasihelmien maailmassakin kunnes tein comebackin takaisin kivien pariin..)\nSeuraavan kaulakorun tein äidilleni lahjaksi:\nGranaattitabletteja ja rondelleja hopean seurassa. Äitini pitää punaisesta joten siitä syystä kiveksi valikoitui granaatti. Mietin aluksi jonkinlaista riipusta lisäksi, mutta jätin sen suosiolla pois kun äitini pitää koruja tyyliin 24/7... sen verran olen saanut opetettua että äiti ottaa saunomisen ajaksi korut pois..\nNäiden kuvien myötä hyvää ja rauhallista joulua!\nLähettänyt PaulaL klo 22.59 2 kommenttia:\nYleensä kun ostan makeanvedenhelmiä, haluan että ne ovat hyvälaatuisia, tasamuotoisia ja kauniin värisiä sekä loisto ja kiiltokin saavat olla mielellään parhaimmasta päästä. Mutta välillä on mukava poiketa tavoista..\nOstin syksyllä Helmetin kautta Julialta tajuttoman isoja valkoisia makeanvedenhelmiä, jotka eivät kiilloltaan ole ihan parasta ja muotokin saattapi olla vähän muuta kuin tasainen. Kaikkihan eivät moisiin helmiin koskisi edes pitkällä tikulla, mutta minun mielestä ne ovat kuitenkin omalla karulla tavallaan hyvin kauniita. Tuli sitten vielä hommattua TIP:stä isohkoja ja oikein renkaisia tummia makeanvedenhelmiä, ja näiden molempien yhteiseloa voi seurata seuraavassa kaulakorussa:\nMateriaaleina siis makeanvedenhelmiä ja hopeaa.\nTämmöinenkin tuli tehtyä, ranneketju:\nNuo helmet olen tilannut joskus ammoisina aikoina Villihelmestä. Renkaisia ja muodoltaan epämääräisiä nämäkin, mutta siltikin hyvin ihastuttavia.\nSeuraava kaulakoru kuvastaa tätä karua mutta kaunista Lapin luontoa:\nMateriaaleina labradoriittiheishejä, hopeaa punottuna ankkuriketjuksi ja patinoituna, Balin hopea-spacereita ja kelonoksanpaloja. Olipahan taas varsin riemastuttavaa yrittää kuvata noiden labradoriittien kaunista sinistä välkettä, otin varmasti useamman kymmenen otosta, mutta tämän parempaa tulosta ei tullut.. oikeasti noissa kaikissa heisheissä on se sininen välke.\nOlen minä tehnyt vähän savitöitäkin, joululahjaksi olisi tarkoitus laittaa:\nLähettänyt PaulaL klo 20.21 6 kommenttia:\nTunnisteet: Kaulakorut, Keramiikka, Rannekorut\nKiitoksia kaikille edellisen postauksen kommentoijille! Neiti Oranssi käväisi huivineulan ja korujen avustuksella vaihtamassa siviilisäätyään.. Onnea vielä kerran R.!\nJa sitten asiaan.. olen jo aikaisemmin maininnut Magdalena Borejkon korut yhdeksi inspiraation lähteeksi korujen suhteen, toinen jonka tekemisiä seuraan aina silloin tällöin on Elizabeth Scott. Hänen kasvi- ja luontoaiheiset korut ovat todella kauniita ja omaperäisiä, ei voi kuin vain ihailla..\nElizabethin innoittamana päätin tässä joku aika sitten hyötykäyttää korujen teosta kertyneet hopealankajämät ja kokeilla water castingia, eli veteen valamista(täältä löytyy lisää tietoa). Tulihan niistä aika mielenkiintoisen näköisiä klönttejä,mutta ihan kelvollisia jotta tein seuraavat korva-ja kaulakorut:\nNäihin korviksiin käytin kaksi valupalaa, joista sattui tulemaan aika lailla muodoltaan ja kooltaan samanlaiset. Tein näistä tällaiset yksinkertaiset jotta nuo valut tulevat paremmin esille, joten juotin palat kuulaketjun pätkiin kiinni ja laitoin tapit paikoilleen ja se oli siinä.\nTämän riipuksen tekoon meni enemmän aikaa kun sopiva idea ei halunnut tulla pääkopasta ulos.. muutaman päivän pyörittelin valumönttejä ja neuvottelin niiden kanssa sopivasta mallista, kunnes pääsimme yhteisymmärrykseen. Yhdestä valusta tuli sopivan kuppimainen muodoltaan, joten sinne pääsi yksi vaaleanpunainen makeanvedenhelmi.\nLumihiutale-korvikset olivat vähän yksinäisen oloiset ja tein niille seuraksi riipuksen:\nLumihiutale-kuviopunsseli ei ollut oikein yhteistyöhaluinen vaan hyppi ja pomppi miten sattui kun yritin naputella noita kuvioita. Muutaman ärräpään ja hermojen menetyksen jälkeen sain vihoviimein hiutaleet hiutaleiden näköisiksi..\nLoppukevennykseksi parit koirakuvat..\nKävin tänään tyttöjen kanssa jäällä kävelemässä kun oli hyvä ilma, pari astetta pakkasta niin saattoi ottaa kamerankin mukaan. Tämäkin meinasi vastustaa, kun kumpikin tytöistä oli sitä mieltä että kuvattavana olo on ihan tylsää ja lumessa möyriminen on paljon kivempaa...\nLähettänyt PaulaL klo 21.28 7 kommenttia:\nTunnisteet: Kaulakorut, Korvakorut, Yleinen\nKoruja, kivenhiontaa, keramiikkaa ja muita käsitöitä vähän sen mukaan mikä milloinkin huvittaa.\nKiinnostaako jokin koru? Vai onko idea mutta ei tekijää? Ota yhteyttä niin katsotaan mitä voidaan tehdä: hopeaoksa(at)gmail.com\nLöydyn myös täältä!\nJa täältä myös!\nMuut korut (6)\nMuut näpertelyt (6)


Häviössä on häivähdys ikuisuutta - Verkko-Särö\nHäviössä on häivähdys ikuisuutta\n10.10.2021 | Kirjoittanut Jaakko Vuori\nMitä on yhteiskunnallinen masennus ja millaisena se kuvataan nykykirjallisuudessamme? Sisko Savonlahden ja Tuomas Kokon sukupolviromaanien henkilöillä on kaikki resurssit ulottuvillaan, mutta heitä vaivaa mahdollisuuksien menettämisen äärimmäinen pelko, kirjoittaa väitöskirjatutkija Jaakko Vuori. Essee on julkaistu ensi kerran Särön Alakulo-numerossa (nro 40 – 41) vuonna 2020.\nAnton Tšehovin (1860 – 1904) novellissa Neiti NN:n kertomus aatelisneiti Natalia Vladimirovna muistelee vuosien takaista elokuun iltaa. Alkaa ukkostaa, kun hän ja alempisukuinen tutkintotuomarin tehtäviä hoitava virkamies Pjotr Sergejitš palaavat ratsain hakemasta postia. Ratsastettuaan viljapeltojen keskeltä takaisin aatelisneidin kartanolle ja sateen rummuttaessa nurmikkoa sekä kattoja Pjotr Sergejitš tunnustaa tälle rakkautensa. Vladimirovna vaikenee, mutta on mielissään kohtaamastaan ihailusta.\nPjotr Sergejitš tai Natalia Vladimirovna eivät kumpikaan toimi edistääkseen romanssia. Yhtäältä syynä on se, että Vladimirovna on – omien sanojensa mukaan – ”ylhäistä sukua ja rikas”, toisaalta Pjotr Sergejitšin arkuus. Vuosia kuluu, ja muistelevan Vladimirovnan sanoin ”isä kuoli, minä vanhenin; kaikki mikä oli minua miellyttänyt, hellyttänyt, herättänyt toiveita – sateen kohina, ukkosen jyrähdykset, onnen kuvitelmat, keskustelut rakkaudesta – kaikki se muuttui minulle pelkäksi muistoksi”.\nOvikellon soiminen keskeyttää kertomuksen. Tulija on Pjotr Sergejitš, joka pistäytyy vierailulle kertojan luo. Yhtäkkiä Natalia Vladimirovna purskahtaa itkuun ja nyyhkyttää epätoivoisesti, ”Jumalani, jumalani, elämä on tuhoutunut…” Kaikki tämä on kerrottu Tšehoville varmaankin ominaisella lempeän ironisella, mutta kuitenkin rehellisellä ja samalla melankolisella tavalla.\nSyystä tai toisesta juuri tämä lyhyt Tšehovin novelli tulee usein mieleeni. Ajattelen, että nykyisen yhteiskunnallisen todellisuuden leimallisin pelko on laiminlyödä jokin oman yksilöllisen kehityksen kannalta välttämätön mahdollisuus. Tämä voi liittyä rakkauteen tai ”uraan” – täsmällisellä sisällöllä ei lopulta ole merkitystä. Toisin kuin Tšehovin kuvaamassa tapauksessa tunne ei kuitenkaan liity ainoastaan erityisiin kohtalonhetkiin. Pelko on pikemminkin alituinen.\nSeuraavassa haluan suorittaa tämän pelon ja sen herättävän yhteiskunnallisen todellisuuden ruumiinavauksen analysoimalla Sisko Savonlahden romaania Ehkä tänä kesänä kaikki muuttuu (2018, Gummerus) ja Tuomas Kokon lyhytromaania Tosi kivat juhlat (2019, Kosmos). Patologista löydöstä voi paremman termin puutteessa kutsua ”masennukseksi”. Minua ei kiinnosta niinkään kliininen masennus, jonka esiintyvyyden väitettyä poikkeuksellista kasvua epidemiologiset tutkimukset eivät tue. Pikemminkin huomioni kohteena on yhteiskunnallinen masennus tunteena velvollisuuksien laiminlyömisestä, syyllisyyden läpilyöntinä, vaikeutena saada itsensä ylös vuoteesta, näköalattomuutena – lyhyesti sanottuna mainitun mahdollisuuksien laiminlyönnin pelon äärimmäisin muoto.\nEn ole valinnut Savonlahden ja Kokon romaaneja kohteekseni sattumalta. Savonlahden romaani – kuten myös Ossi Nymanin Röyhkeys (2017, Teos), josta tulee myöhemmin puhe – on osa kotimaisen nykykirjallisuuden autofiktiobuumia. Kokon romaanin kohdalla yhteys kirjailijan elämän ja kerrottujen tapahtumien välillä on sen sijaan epäselvä. Romaanit ovat kuitenkin ennen muuta tyylillisesti samankaltaisia. Niitä yhdistää pelkistetty ilmaisu ja eräänlainen tunnustuksellisuus. Erityisen kokeelliseksi ei kumpaakaan voi kutsua. Lisäksi molempien päähenkilöt kuuluvat ikäluokkaan, jota on ollut tapana nimittää ”millenniaaleiksi”. Nämä 1980-luvun alun ja 1990-luvun puolivälin välissä syntyneet varttuivat 1990-luvun laman ja Nokian nousun aikana. Toisinaan heitä on kutsuttu viimeiseksi sukupolveksi, joka vielä muistaa ”ajan ennen internetiä”.\nSavonlahden romaanin päähenkilö on nuorehko nainen: vailla työtä oleva freelance-toimittaja, joka yrittää toipua erostaan. Kokon päähenkilö sen sijaan on juuri yliopistosta valmistunut pennitön tyhjäntoimittaja, jonka arjen täyttää osattomuuden ja ulkopuolisuuden tunne, noin kolmikymppinen hänkin. Yhteiskuntaluokkaa, johon Kokon ja Savonlahden romaanien päähenkilöt kuuluvat, voisi ehkä kutsua Antti Nylénin ehdottamalla tavalla ”valkokaulusköyhälistöksi”. Tällaiset köyhät eivät Nylénin sanoin ehkä näytä siltä, miltä köyhät Dickens-filmatisoinneissa tai Helsingin Sanomien lähiöreportaaseissa näyttävät. He eivät ole sosiaalisesti täysin eristyneitä, eivät yksinhuoltajia, kodittomia tai alkoholisteja, saati narkomaaneja. Heillä on kykyä kommunikointiin ja jonkinlaista kulttuurista pääomaa. Lyhyesti sanottuna, heidän ulottuvillaan ovat kaikki suuressa kaupungissa asuvan nuoren aikuisen mahdollisuudet, mutta ei välttämättä resursseja nauttia niistä. Teoksissa on siis kyse eräänlaisesta prekaarissa asemassa oleilevan kaupunkilaisaikuisen ironisesta kuvauksesta.\nSekä Kokon että Savonlahden päähenkilöt ovat nimittäin neuroottisuuteen saakka huolissaan siitä, mitä muut heistä ajattelevat, ja seksi on heille lähinnä itseinhon ilmaisun väline. Lisäksi molemmissa romaaneissa ollaan ahdistuneita, käydään terapiassa tai etsitään terapeuttia, pelataan tinderiä, käytetään ekstaasia ja täytetään toimeentulotukihakemuksia. Kuitenkin päähenkilöillä on toisinaan varaa tai mahdollisuuksia matkustaa, he voivat käydä Flow-festivaaleilla, heillä on kannettava tietokone, puhelin ja asunto. Toisinaan heidän varattomuutensa näyttäytyy siis ennemmin kulissina sen sijaan, että se aidosti rajoittaisi heidän toimintamahdollisuuksiaan. Tässä suhteessa he muistuttavat sellaisten millenniaalien elämänmuotoa kuvaavien televisiosarjojen kuin Aikuiset, Fleabag tai Girls päähenkilöitä – tietysti sillä erotuksella, että Kokon päähenkilö on miesoletettu.\nToki löytyy myös muita eroja. Siinä missä Savonlahden romaani on jonkinlainen Sinkkuelämää-sarjan kirjallinen toisinto, jonka päähenkilö sattuu vain olemaan elämässään mokannut prekaari, on Kokon romaani yksinomaan traaginen. Siinä epäonnistumisia ei kiteytetä vain ”nasevaan läppään”, päähenkilön luuseriudelle ei naureskella, eikä hän loputtomassa itseinhossaan ole kovinkaan samastuttava.\nKirjallisuudentutkimuksessa on puhuttu ”kolmekymmenvuotiaiden romaanista”. Noin tämän ikäisenä ihmisen oletetaan saavuttaneen taloudellisen itsenäisyyden ja perustaneen perheen, ylipäätään hankkineen vakaan porvarillisen elämän ulkoiset tunnusmerkit. Jo monet klassisen modernismin edustajat ottavat näiden odotusten ja yksilön elämän välisen ristiriidan kuvauksensa kohteeksi. Esimerkiksi Franz Kafkan (1883 – 1924) Muodonmuutoksen Gregor Samsa oli noin kolmikymmenvuotias muuttuessaan syöpäläiseksi. Samsan tapauksessa muodonmuutos kuitenkin kertoo hänen parasiittimaisesta olemassaolostaan ennen onnetonta sattumusta. Taloudellisen itsenäisyyden ja itsenäisen elämän sijaan Samsa on pahainen kauppamatkustaja, joka yhä asuu vanhempiensa asuintalossa, näiden ullakkohuoneessa.\nVastaavanlainen teema on läsnä Kokon ja Savonlahden romaaneissa. Savonlahden kertoja esimerkiksi miettii ikäänsä ja vertaa itseään vanhempiinsa:\n”En voinut olla vertaamatta itseäni äitiini. Kun hän oli 34, hänellä oli jo kaksi lasta. Olin uskonut pitkään, että olisin kolmekymppisenä samassa pisteessä, teinpä sitä ennen mitä tahansa. Pitänyt itsestäänselvyytenä, että saavuttaisin kaikki haluamani asiat, mitä ikinä ne sitten olivatkaan… En koskaan ollut ajatellut, että makaisin 34-vuotiaana yksin parvekkeella Kalliossa ja katselisin ylös ja alas nousevaa vatsaani. […] Elämä valui ohitseni, enkä minä tiennyt, mitä halusin.”\nKokon romaanin alkupuolella sen sijaan ollaan kertojan tuttavan 30-vuotisjuhlissa, joiden kuvaukseen romaanin nimikin liittyy. Toisin kuin Savonlahden kertoja, Kokon päähenkilö ei ole ainoastaan satunnaisesti ahdistunut, vaan tuntee alituista vieraantuneisuutta. Hänellä ei näytä olevan todellisia ystäviä, vaikka jonkinlainen sosiaalinen ympäristö hänellä onkin. Hän on tolkuttomassa humalassa syntymäpäiväjuhlilla, joissa tavoitellaan seitinohutta päiväkänniä. Hän näyttää jääneen ikään kuin jälkeen omista haaveistaan ja ikäluokkansa sosiaalisista normeista. Hän toteaakin lakonisesti, kuinka hänelle ”ei koskaan järjestetä varpajaisia”, hän ei ”koskaan koskaan” näe lapsensa ”oppivan konttaamaan, kävelemään ja puhumaan, koska sitä lasta ei ole koskaan olemassa”, hänellä ei ”tule koskaan olemaan omistusasuntoa” eikä hän ”osallistu koskaan yhdenkään keittiöremontin suunnitteluun” – kaikki yllä mainitun ikävaiheen tunnusmerkkejä.\nJo klassisessa modernismissa käsitellään usein porvarillisen elämän ulkoisten tunnusmerkkien ja yksilön elämän välistä ristiriitaa. Tämä teema toistuu myös millenniaalien elämänmuodon kuvauksissa, mikä on tietysti huomioitu aiemminkin. Silti erojakin on: Kokon tai Savonlahden romaaneissa ahdistukseen laiminlyödyistä mahdollisuuksista ei nimittäin liitetä minkäänlaista yhteiskunnallista tai sosiaalista mielikuvitusta. Niiden päähenkilöt eivät ylipäätään pohdi syitä ahdingolleen ja ahdistukselleen, tai löytävät syitä korkeintaan itsestään tai välittömästä sosiaalisesta ympäristöstään. Kuten sanottu, Kafkan novelli kertoo kaikesta kuvauksensa ironisuudesta huolimatta myös Gregor Samsan parasiittimaisesta olemassaolosta ennen muodonmuutosta.\nKokon ja Savonlahden romaaneissa toisenlaisen elämän kuvittelu kohdistuu yksinomaan ”New Yorkiin” tai ”Berliiniin”. Niinpä Savonlahden kertoja toteaa, kuinka ”New Yorkissa oli tietysti täydellistä, mutta Helsingissä haluan edelleen kuolla”, ja Kokon kertoja miettii, että ”elämäni olisi toinen, parempi elämä mikäli minä voisin olla kuin se sänkitukkainen mies Berliinin metrossa”. On kuvaavaa, että molemmat suurkaupungit ovat trendikkäiden nuorten aikuisten suosiossa juuri siksi, että niissä on kosolti erilaisia mahdollisuuksia niin itsensä toteuttamiseen ja itsensä löytämiseen kuin muiden ihmisten tapaamiseenkin – siis oman elämänsä suuntaamiseen ja uudelleen luomiseen.\nVaikuttaa siltä, että molempien romaanien ainoa yhteiskunnallinen pyrkimys olisikin tietyn peruskokemuksen tunnistettavaksi tekeminen ja sanoittaminen – siis eräänlainen tunnustuksellisuus. Romaanit luettuaan voi ainoastaan laskea kirjan kädestään ja todeta: ”näin se on”. Tässä mielessä niiden tarkoitusperä on siis ikään kuin terapeuttinen. Terapeuttien väsymykseen saakka toistelemaan kysymykseen ”miltä sinusta nyt tuntuu?” on Kokon ja Savonlahden romaanien myötä saatu vastaus: ”no tältä”. Terapiassa ei tietenkään ole mitään vikaa, mutta on outoa, että ainoa tie vapauteen on herättää mielikuva yksityisestä, hyödykkeeksi muutetusta kanssakäymisestä.\nKokon ja Savonlahden romaanihenkilöiltä puuttuu niin luokkaidentiteetti kuin keskinäisen solidaarisuuden tajukin, mitkä Nylen mainitsee ”valkokaulusköyhälistön” tunnusmerkeiksi. Ahdistuneisuudessaan he ovat puolestaan tyypillisiä prekaarissa asemassa olevia millenniaaleja. Mutta mikä millenniaaleja niin kovin ahdistaa? Tietysti juuri mainitsemani pelko mahdollisuuksien laiminlyönnistä ja toisaalta alituinen pakko ja velvollisuus hankkia yhä uusia ”mahdollisuuksia” – kontakteja, resursseja, kanssakäymisiä – ja olla niille alttiina.\n”Mikä millenniaaleja ahdistaa?” – Oskari Onninen esittää saman kysymyksen Long Play -verkkojulkaisuun kirjoittamassaan esseessä. Hänen kirjoituksensa rivien välistä luettavissa oleva vastaus on kyyninen. Yhteiskunta ei ole huonontunut, sen sijaan ”me teemme tämän ihan itse”. Keinoksi ahdistuksesta vapautumiseen Onninen ehdottaakin kieltäytymistä erilaisista “kilpailuasetelmista”, joihin ”ei välttämättä tahtoisi osallistua”. Hänen ehdotuksensa on siis eräänlainen laiskan lorvailijan huoleton elämä. On kuitenkin kyseenalaista, kuinka vapaasti yksilöt voivat päättää osallistua tai olla osallistumatta erilaisiin kilpailuasetelmiin. Juuri nämä valinnat ja yksilöllinen aloitteellisuus ylipäänsä kun määrittävät sen, jääkö lopullisesti jälkeen ja löytääkö itsensä ”ammatillisesta umpikujasta” kuten Savonlahden teoksen kertoja. Toisin sanoen yksilöllisen aloitteellisuuden, kommunikatiivisuuden ja itsensä kehittämisen vaade ovat nykyisen yhteiskunnallisen todellisuuden ja sen herättämän pelon ja ahdistuksen ydintä, eikä millenniaaliahdistus ole siten pelkkää ”amerikkalaista tuontitavaraa”, kuten Onninen väittää.\nOnnisen kyynistä loppukaneettia vasten tarkasteltuna on ironista, että Long Play -julkaisun toimitussihteeri on soittanut Onniselle ja tarjonnut juttuideaa hänelle. Onnisella itsellään siis on sellaisia resursseja ja kontakteja, joita esimerkiksi Savonlahden romaanin kertojalta, vähemmän tunnetulta freelance-toimittajalta puuttuu. Onnisen ehdottaman ratkaisun kestämättömyydestä kertoo osaltaan sekin, että edes niin kutsutun Työstäkieltäytyjäliiton jäsenet eivät ole onnistuneet vapauttamaan itseään palkka- tai apurahatyöstä.\nOn niin ikään ironista, että kirjoittamalla kepeän romaanin mahdollisuuksien laiminlyönnin aiheuttamasta ahdistuksesta tosielämän Savonlahden onnistui vapauttaa itsensä siitä kroonisesta resurssien pulasta, josta hänen päähenkilönsä kärsii. Esikoisteoksensa julkaistuaan hän kun on saanut kiinnostavia työtarjouksia ja ”tarttunut niistä vain kiinnostavimpiin”. Silti hän jakaa instagramissa masennusmeemejä säilyttääkseen samastuttavuutensa esikoisteoksensa lukijoiden silmissä. Hänen teoksensa ja sen myötä saavutettu julkinen rooli ovat siis esimerkkejä harvinaisen onnistuneesta itsensä brändäämisestä.\nTätä nykyisen yhteiskunnallisen todellisuuden ydintä on filosofiassa ja sosiologiassa analysoitu ja luonnehdittu eriävin tavoin. Filosofi Stefano Micali on esimerkiksi puhunut ”yrittäjyyden muuttumisesta antropologiseksi paradigmaksi” eli lyhyesti ilmaistuna yksilön velvollisuudesta sijoittaa ja panostaa omaan kyvykkyyteensä ja kompetensseihinsa. Sosiologi Hartmut Rosa on puolestaan tutkinut ”hyvän privatisoitumiseksi” tai ”eettiseksi pluralismiksi” kutsuttua ilmiötä. Molemmat viittaavat lopulta samaan seikkaan. Modernien länsimaisten yhteiskuntien perustava eettinen vakaumus on, että kysymys hyvästä elämästä on yksityinen ja yksilöllinen, jokaisen ihmisen yksin omista resursseistaan käsin ratkaistavissa oleva ongelma. Mikäli lapsi kysyy, mitä hänen olisi tehtävä elämällään, on ainoa mahdollinen vastaus tähän kysymykseen: ”sinun on löydettävä oma tiesi ja kuunneltava sydäntäsi” tai ”opi tuntemaan lahjasi ja taipumuksesi”. Modernien yhteiskuntien institutionaalisten ja rakenteellisten elämän taustaedellytysten muuttuessa alituiseen on tämä eettinen imperatiivi ottanut muodon: Et voi koskaan tietää mitä haluat tai mitä tarvitset tulevaisuudessa. Maailma muuttuu, kuten myös katsantokantasi elämään. Siksi on järkevää ja hyödyllistä hankkia mahdollisimman paljon erilaisia resursseja, joita unelmasi toteuttaminen saattaa vaatia, mitä ikinä tämä onkaan tai tuleekaan olemaan.\nJotta ei laiminlöisi omaa potentiaaliaan, on mahdollisuuksien silmänkantamattomassa moneudessa tehtävä siis yhä enemmän parhaita mahdollisia valintoja ja oltava mahdollisuuksille alttiina.\nSamainen imperatiivi säätelee niin nykyistä koulutusajattelua, jonka mukaan koulutuksen tehtävä on ”valmentaa nuoria kohtaamaan tulevaisuutensa”, kuin syrjäytymistä koskevaa yhteiskunnallista keskusteluakin, jossa leipäjonojen asiakkaiden varsinaisen ongelman sanotaan olevan aktiivisuuden ja osallistumisen puute. Siksi niin psykoterapiassa kuin työttömien aktivointitoimissakin on tarkoitus tuottaa yksilöitä, jotka kykenevät toimimaan itsestään käsin, muokkaamaan sekä muovaamaan itseään omien resurssiensa pohjalta. Vastaavasta imperatiivista kumpuaa myös Savonlahden kertojan murhe: hän kun oli kuvitellut 34-vuotiaana saavuttaneensa kaikki haluamansa asiat, ”mitä ikinä ne sitten olivatkaan”, mutta toisaalta kysyy itseltään alituiseen, mitä oikeastaan haluaa. Ei ole vaikea nähdä, että tämä samainen maksiimi saattaa silmänräpäyksessä kääntyä lamaannuttavaksi peloksi oman potentiaalin laiminlyönnistä. ”Yöaikaan herätessään ajattelee, että olisi tehnyt elämänsä ajan vääriä valintoja. Tuntemus ei liity mihinkään yksittäisiin valintoihin, vaan se on kokonaisvaltainen. Silloin kuvittelee, että kaikki valinnat, mitä on koskaan tehnyt, ovat olleet vääriä”, kuten Kokon romaanin kertoja tunnetta kuvailee.\nTunne mahdollisuuksien laiminlyömisestä, Kokon kertojan toistelema ”ei koskaan” ja sen vastinkappale ”jos olisin” Savonlahden romaanissa – nämä ovat 1900-luvun alun psykiatrisesta kirjallisuudesta lähtien olleet vakavan, toisinaan melankoliaksi kutsutun masennuksen ydintä. Samaiset kokemukset ruumiillistuvat masennuksessa siten kuin sen nykyään tunnemme: kyvyttömyydessä tehdä valintoja ja estyneisyydessä. ”Minun olisi pitänyt” tai ”kunpa vain en olisi”… Tällainen masentuneelle ominainen ruminaatio, arkikielisemmin märehtiminen, on yksilöllisen aloitekyvyn, suorituksen ja itsensä toteuttamisen – mahdollisuuksien toteuttamisen ja niille alttiina olemisen – korostamisen kääntöpuoli siinä missä täydellinen lamaannuskin. Ranskalaissosiologi Alain Ehrenbergiä ja Stefano Micalia mukaillen yhteiskunnallinen masennus on siis jälkimodernien yhteiskuntien yksilöllistymistä säätelevien sosiaalisten normien peilikuva. Siinä missä masentuneelle ei mikään ole mahdollista, ei suvereenille nyky-yksilölle minkään tule olla mahdotonta. ”Masennus” nykyisenä yhteiskunnallisena perustunteena, joka on varmaankin syytä erottaa kliinisestä ja hoitoa vaativasta psyykkisestä häiriöstä, on siis eräänlaista yhdenvertaistunutta melankoliaa, sen ajatuksen seuraus, että jokainen voi olla ja että jokaisen tulee olla erityinen.\nKokon ja Savonlahden romaaneja on perin juurin masentavaa lukea. Niiden riisuttu kieli ja kerronnasta välittyvä sosiaalisen mielikuvituksen puute eivät ainoastaan ”kuvaa” yhteiskunnallista ahdistusta ja masennusta, vaan ovat sitä itseään. Niiden terapeuttinen luonne ja kaikkinainen emansipatorisen ulottuvuuden puute kertovat sosiaalisen todellisuuden kolossaalisesta epäonnistumisesta tarjota mielekkäitä tapoja toteuttaa itseään ja tuntea yhteyttä muihin.\nAavistuksen toisin asianlaita on Ossi Nymanin Röyhkeyden kuvaaman työttömän tyhjäntoimittajan kohdalla, joka asenteeltaan muistuttaa Onnisen esseessään kuvailemaa laiskaa ja kunnianhimotonta lorvailijaa. Silti myös Nymanin romaani kertoo samasta vaihtoehdottomuudesta kuin Kokon ja Savonlahdenkin teokset. Romaaninsa loppupuolella Nyman kirjoittaa:\n”Nyt hänellä oli tavoite ja päämäärä, ja hän heräsi öisin pelkäämään, että hänen elämänsä menisi hukkaan. Yhtä paljon hän pelkäsi, että hänestä tulisi jotakin. Hän pelkäsi sitä niin kuin huonot urheilijat pelkäävät voittamista. Häviämisessä oli häivähdys ikuisuutta. Se oli kaunista ja viiltävää tuskaa, joka hyvin hoidettuna tuntui sydämessä koko elämän.”\nHäviö on januskasvoinen – kuten Nyman antaa ymmärtää. Kieltäytyminen osallistumasta ja pakonomainen osallistuminen mahdollisuuksien menettämisen pelosta ovat saman asian kaksi eri puolta: osattomuutta kumpikin.\nKirjoitus sisältää yksilöimättömiä ja toisinaan muokattuja lainauksia muun muassa seuraavista teoksista ja kirjoituksista:\nAlain Ehrenberg, Itseksi tulemiseen uupuminen (2007, Tiede & Edistys 2⁄07)\nThomas Fuchs, ym. (toim), Das überforderte Subjekt (2018, Suhrkamp)\nJuhani Karila, 2010-luvun televisiossa naisetkin saavat mokata elämänsä kunnolla, kunhan tragedian voi kiteyttää nasevaan läppään (2020, Helsingin Sanomat).\nRebecca Liu, The Making Of A Millennial Woman (2019, Another Gaze).\nStefano Micali, The Capitalist Cult of Performance (2010, Human Studies)\nAntti Nylen, Häviö (2018, Kosmos)\nOskari Onninen, Tarpeettomia ihmisiä (2019, Long Play 81)\nOskari Onninen, Millenniaaliahdistus on amerikkalaista tuontitavaraa (2019, Long Play).\nHartmut Rosa ja Christoph Henning (toim.), The Good Life Beyond Growth: New Perspectives (2017, Routledge)\nSisko Savonlahti, Sisko Savonlahden kolumni: Raha toi onnen (2019, Yle).\nKatja Thimm, Mein bestes Ich (2020, Der Spiegel)\nJaakko Vuori, Masennus-essee (2018 / 2019).\nAiemmin julkaistu Tulevaisuuden kuivaharjoittelijat\nSeuraava julkaisu Kuin numeroa liian pienet kengät


Instant Lainat - perii pelkässä päivä - Forum naszej serii Cashmere\nInstant Lainat - perii pelkässä päivä\nWysłany: Sob 14:12, 08 Lut 2014\nTemat postu: Instant Lainat - perii pelkässä päivä\nTämä vähentää vaara ja sinulle yhdessä pankkiiri . Sitten oman riittämätön asiakirjat muuttavat . Hel-kotiin osakkuuslainaa ovat suosittu tapa päästä melkoisesti of kilinä kolikoiden ja jonkin verran vähentävät hinnat ja harrastukset . Kuitenkin ei ole niin yksinkertainen koska koska laina yritykset vain halua antamaan ihmiset, jotka kärsivät toivottuja luotto pisteet (tai vähintäänkin sattuvat olemaan kääntyi alaspäin muiden laina yritykset ) takia erityisesti kohta Laina yritykset tuoda lisää rahaa by lainaavat subprime tai alhainen luotto pisteet kuluttajille kuin yrittää asiakaskunta jossa on puhdistaa luottoluokitus [url="http://pikavipit101.weebly.com"]pikavippi ilman luottotietoja heti[/url] jokin muu luotonanto tuotteita on kohdistettu kohteelle kustannuksellaan sovelluksissa vielä toiset varten määrä syyt . todellinen salaisuus pitää mielessä on, että ottaa asuntolainan hyväksynnät on lainat riippumatta ei turvallisuusmääräyksiä käytettävissä on yksi asia joka voi olla saavutettavissa .\nJa kun ei hyödyntämällä palkkapäivä lainat taloudellista järkeä ?. Myös voit täysin ymmärrä tätä henkilökohtainen laina, jos olet sisällytetty ennestään konkurssimenettelyssä [url="http://pikavippivertailu.webgarden.com"]pikavippivertailu[/url] kun tietävät saatat joutua alle keskiarvon luotto, ei haittaa todella tutustu . entisestään kaksi muuttujat , harkita joitakin main tahansa ja henkilökohtaiset Lainan, ovat Tämän ja erityisesti maksuehto . kehittäminen perheen säästöt auttavat sinua saat suostumusta.\nTosiasia on joka on huono luotto tulokset, laina yritykset ei ole mitään reaali luottamus että te takaisin. Vähintään ei vuonna Suhteen ravintoa Tämän liikeyritys . Olet tarvitse lisää hyväksynnän käyttäessäsi right tietoja ja tosiasioita ( joka Testattu että käynnissä teidän kummankin rahasto kysyntä ) [url="http://lainaa-ilman-luottotietoja.webnode.com"]lainaa 250 000[/url] asiakaspalvelu can Valitse tahansa menetelmä saada tuotot kuin by pankit internet-pohjainen lisäksi. Tutkimus laillisia sopimuksia huolellisesti ja ulkonäkö olla varma, että organisaatio on hyvämaineinen . Tämä saattaa olla hyvä vaihtoehto Aloita koska et kuulla 1. - palm josta käytännön tietoa heillä oli . Näin , maksat tietoisuus kautta raha .\nJotkut rahoitusyhtiö myös salli on-line erässä niin sinun ei tarvitse yksityisesti sijoittaa oman vakuudettomia takaajaa lainaa . tavallinen hermostunut opintolainoja kanssa huono luotto voi olla hinnan , se on tyypillisesti yli normaali maksu . Jos todella tarvitset lyhyt taloudellinen lähde nopeasti , tulet on käyttää internetiä täällä . Esimerkiksi , jos säännöllisesti kuukausittain palkka on Bucks 2500, sitten tämä pankkilaina voi lähes on aiemmin mainittiin että. Lukuisat alueet ja kokeneita työmahdollisuuksia esimerkiksi internet koulutusta ja kosketukseen voidaan tehdä seurauksena ja ulkoistettu työntekijöitä. Tällaisissa tapauksissa saatat on lyhyellä aikavälillä henkilökohtainen laina kotoa kannettavaan tietokoneeseen , muuttua valtuutettu ja on rahaa laita rahaa in pelkkä kaksi tai kolme tuntia [url="http://kulutusluotto.tumblr.com"]kulutusluotto.tumblr.com[/url] ottaa teidän käyttäjän profiili voit katso juuri luottoluokitus on ja miten voi kehittää se. He eivät vain maksu halu ja lauseita yleensä melko ottava . Työttömyys hinnat jo jäljellä alle 10 % ja myöhässä .\nPerkins optiot varattu niille yksilöitä in akuutti vero haluat , mutta nämä henkilökohtaiset lainat kanssa pieni luotto pisteet rajoitetaan in numero niin alussa ohjelmisto suositellaan . Niistä kova otteeseen , paljon säännöllinen lainan tarjoajien esimerkiksi rahoituslaitokset ja luottolaitokset on palveluksessa Henkilökohtaiset - käyttöön masennus , kasvatus heidän luottoluokitus ja sertifiointi varten lainat jotta monet kuluttajat , hyvä luottoluokitus tai muuten on hässäkkä ottaa rahoitustuotteiden siellä.


Rinteen neuvo työmarkkinoille: Ei ole varaa hukata aikaa - Kotimaa - Uutiset - MTV.fi\nRinteen neuvo työmarkkinoille: Ei ole varaa hukata aikaa\nKotimaa Julkaistu 12.12.2014 08:22\nValtiovarainministeri Antti Rinteen mukaan keskustelua maan talouden tilasta ja tulevaisuuden palkkaratkaisusta tulee käydä jo ennen kevään eduskuntavaaleja.\n– Olen huolissani viennin kilpailukyvystä, nyt ei ole varaa hukata aikaa. Tästä vaaleihin on vajaa 5 kuukautta. Saattaa kuitenkin mennä 8-9 kuukautta ennen kuin ollaan tilanteessa, jossa voidaan tehdä päätöksiä talouden eteen.\nRinne sanoi MTV:n Huomenta Suomessa yrittävänsä herätellä keskustelua.\n– Toivon vastakaikua sille. Ei minulla ole keinoja ketään lähteä paimentamaan, Rinne sanoo.\nRinne on tyytyväinen siihen, että palkkakilpailukyky Suomessa ei enää heikkene. Tilanne on saatu stabiloitua.\n– Meidän täytyy pitää huolta siitä, että tämä kehitys ei enää jatku. Myös työmarkkinoilla pitäisi saada syntymään vakaa näkymä tulevaisuuteen. Siihen voisi liittää monia erilaisia toimenpiteitä, joilla saisimme kotimaista kysyntää lisättyä.\nValtiovarainministeri Antti Rinne toivoo työmarkkinajärjestöiltä pitkäaikaista ja maltillista palkkaratkaisua.\nRinne muistuttaa, että palkat vaikuttavat myös tuotteiden hintoihin, jotka puolestaan vaikuttavat merkittävästi siihen kuinka tuotteita saadaan maailmalle kaupaksi.\nKSML: Perussuomalaisten Tuupainen jättää eduskunnan Tältä näyttävät maailman pienimpien apinoiden tuoreet kolmoset Korkeasaaressa


Vinkit kertolaskujen opettamiseen - Äitiyden Ihme\nVinkit kertolaskujen opettamiseen\nOsa meistä on luonnostaan matemaattisesti lahjakkaita, kun taas toisille yksinkertaisimmatkin laskutoimitukset tuottavat päänvaivaa. Jokainen lapsi törmää koulussa kertolaskuihin, ja osalle kertomaan oppinen voi olla vaikeaa. Tänään jakamamme vinkit kertolaskujen opettamiseen toivon mukaan auttavat vanhempia tukemaan lapsiaan kertotaulun opiskelussa.\n1. Selitä ajattelutapa kertomisen takana\nKuten niin monissa muissakin asioissa, sen sanominen, että näin täytyy tehdä, ei riitä. Jos selität miksi jokin tehdään tietyllä tavalla, tulos on paljon parempi.\nVoit esimerkiksi näyttää lapselle, että kertominen on oikotie monimutkaisten tai peräkkäisten plussalaskujen sijasta.\nJos lapsi pystyy arvostamaan logiikkaa kertomisen takana, hän pystyy helpommin oppimaan kertolaskunsa. Lisäksi tämä motivoi lasta yrittämään ymmärtämään käsitettä. Lapsella on luonnollinen intohimo oppimiseen, vaikka aina tältä ei tunnukaan.\nSiksi tästä prosessista tietäminen, ja sen merkityksestä elämässä, tekee oppimisesta houkuttelevampaa.\n2. Älä aloita kertotauluilla\nJos lapsellesi on vaikeaa ymmärtää mitä kertominen on, pahinta mitä voit tehdä, on kiduttaa häntä monia laskuja sisältävällä kertotaululla.\nOn parempi aloittaa yksittäisillä yhtälöillä.\nHarjoittele yksinkertaisilla esimerkeillä, kuten 2×2, 2×3, 3×3 jne. Kun lapsi hallitsee nämä, voit edetä isompiin numeroihin.\nVinkki: Auta lastasi ymmärtämään kertaa-ilmaisu – esimerkiksi “5 kertaa kolme” on sama kuin “viisi, kolme kertaa”. Jos lapsesi ymmärtää tämän, kertomisesta tulee paljon helpompaa.\n3. Harjoitus tekee mestarin\nTässä sanonnassa on perää, sillä harjoitus tosiaan hyödyttää, ja kertolaskujen opetteleminen ei ole poikkeus.\nUsein kouluympäristö ei ole paras paikka lapselle oppia kertomaan. Jos vanhemmat haluavat lapselleen menestystä tässä asiassa, kannattaa käyttää aikaa joka päivä oppimisen edistämiseen.\n4. Hyödynnä kertotauluja\nNämä voivat olla hyvin hyödyllisiä, jotta lapsi voisi ajatella kertomista toisenlaisesta näkökulmasta.\nTaulut osoittavat selvästi kertomisen kommutatiivisen ominaisuuden (eli 5×3 on sama kuin 3×5).\nEnsimmäisellä rivillä ja sarakkeessa ovat numerot, jotka tulee kertoa keskenään. Näiden kahden linjojen leikkaamispisteessä on tulos.\nAluksi lapsen voi olla hyvin vaikeaa ymmärtää tätä. Kärsivällisyydellä ja omistautumisella lapsi pystyy kuitenkin korjaamaan omia laskujaan tätä apuvälinettä käyttäen.\n5. Hyödynnä muistia\nMitä tulee kertotaulujen ymmärtämiseen, niiden ajatteleminen toisella tavalla on hyvin tehokasta.\nMitä tarkoitamme? Sitä, että kerro lapsellesi, että kun jokin kerrotaan nollalla, tulos on aina nolla, ja kun jokin kerrotaan yhdellä, tulos on aina sama kuin toinen numero. Kun kerrotaan kahdella, tulos on kaksi kertaa toinen numero. Voit sanoa, että kun jokin kerrotaan viidellä, tulokseen tulee jokin määrä vitosia lisää (5, 10, 15 jne.).\nYksi salaisuus, jonka voit paljastaa lapsellesi, on se että kun kerrotaan jokin kymmenellä, lisätään vain nolla toisen numeron perään.\n6. Hyödynnä lauluja, pelejä ja tarinoita\nTämä on täydellinen lisä edelliseen vinkkiin. On monia opettavia lauluja, joita löytyy internetistä ja joiden avulla kertomisen taito siirtyy seuraavalle sukupolvelle helpommin. Voit löytää myös pelejä, jotka helpottavat oppimista sekä lisäävät hauskuutta.\nOn tärkeää selkeyttää, että vanhemman tulisi odottaa oikeaa hetkeä kertolaskujen opettamiseksi ala-asteiässä olevalle lapselle. Jos lapsi ei ole valmis, hän tulee vain turhautumaan, ja kenties tuloksena on myös matematiikan karttaminen.\nMuista myös olla aina kärsivällinen ja huolehtiva, kun opetat lastasi. Älä menetä malttiasi, kun asiat vaikeutuvat, äläkä kritisoi lapsesi yrityksiä. Anna hänelle positiivista palautetta ja arvosta hänen edistymistään.\nNäin lapsesi itsevarmuus ja innokkuus lisääntyvät, ja oppimiskokemus on tehokkaampi ja siedettävämpi.\nLapsen heikko koulumenestys ja sen 6 syytä\nHeikko koulumenestys on vakava ongelma. Jotta ongelman korjaamiseen löydetään oikeat ratkaisut, on sen aiheuttavat tekijät tunnistettava.\nRodrigo-Huete, N. (2017). Enseñar a multiplicar mediante el juego y el aprendizaje cooperativo (Bachelor’s thesis). https://reunir.unir.net/handle/123456789/4777\nAlmache Tello, D. A. (2013). Aporte de nuevos métodos y técnicas para facilitar el aprendizaje de las tablas de multiplicar en los niños del cuarto, quinto, sexto y séptimo años de educación básica de la escuela―buenos aires‖ del cantón azogues (Bachelor’s thesis). https://repositorio.uta.edu.ec/handle/123456789/3610\nMuñoz Ortíz, C. L. (2010). Estrategias didácticas para desarrollar el aprendizaje significativo de las tablas de multiplicar en niños del grado 3–B de la Institución Educativa José Holguín Garcés–sede Ana María de Lloreda (Bachelor’s thesis, Universidad de La Sabana). https://intellectum.unisabana.edu.co/handle/10818/1453


Mataleena: Sateesta puhdas kaupunki vähän aikaa\nPunaist horsmat eli rentunruusut Tuomaansillan kupeessa. Takana siintelee kansallispyhättö. Tehtaankadun aita oli tuettu ja kaatunut osa viety pois. Sää on tuulinen ja raikas. Sateesta puhdas kaupunki vähän aikaa.\nMartinsllan kulmatontin puutalojen purku alkaa. Tilalle tullee, mikäli oikein myuistan, korkeita kerrostaloja. Kauppatori on nyt niin sekava ettei siitä todellista kuvaa saa millään. Miten minusta tuntuu ettei niitä rahoja T-parkin rakentamiseen ole syksylläkään. Metropolin sijaan keskusta slummiutuu ja keskusta muistuttaa metropolin huonoimpia puolia, jengisotia ja muuta vähemmän viihtyvyyttä lisäävää. Rahavalta ja ahneus harvemmin lisäävät empatiaa ja rauhaa.\nUutisissa kerrottiin että olisi tarjolla jättimielenosoitus silloin kun maailman suurimpien nappien haltijat saapuvat Suomeen salaisiin tapaamisiinsa. Tässähän tulee nuoruus mieleen. Nuoruuteen liittyy idealismia ja naiviutta, onneksi.\nAjattelen edelleenkin ratkaisemattomia asioita.\nPosted by quijote at 7:33 PM


Missä mahtaa olla pihlajakatu???\nMissä mahtaa olla pihlajakatu, ku helsigissä ei ole sellasta katua??\näkillinen dementia kun et löydä kotiis?\nOoks vähän taas homo, kun muisti pätkii?\nEn ole kyllä sun toilailujas juuri vuosiin seurannut siitä ohjelmasta, kun se on suht heikkoa viihdettä. Tota noin.\nPihlajatie on Meilahdessa, oliskohan se Pihlajakatu sen ja Tukholmankadun risteyksessä?\non selvästi se\nettä hän viettää aikaa Irman kanssa, jolloin joudutaan tilanteeseen että veri pakkautuu erääseen tiettyyn paikkaan jolloin sitä ei riitä päähän asti ja kun verta ei riitä päähän asti muisti pätkii.\non selvästi se kirjoitti:\npummpuvaivaisen Seponkin veri pakkautuu "erääseen tiettyyn paikkaa"? Vai käyttäätö se muuten Viagraa? Eiks se aiemmin menny lekuriin pyytelemään että sitä hälle kirjoitettais?\nIrmallahan ON mahtava vetovoima.\nI. Halonen kirjoitti:\nPIHLAJAKATU ON OIKEASTI HUVILAKATU EIRASSA!!\nPIHLAJAKADUN TALO ON HUVILAKADULLA!!!\nMitähän se irma on oikein harrastanu kun on niin ryppynen naama.\nTupakan polttoa. Tupakointi tekee juuri tuollaiset rypyt huulen yläpuolelle. On varmaan lopettanut kun ei ole kertaakaan kameroiden edessä polttanut.\nSiinä teille nuorille tupakointivalistusta!\nniinkuin se jo mainittiin!\nmoi, mis muka?\nYhtä kuvitteellinen on kuin sinä itse.\nkoska katoin luettelosta eikä siellä ollu sen nimistä katua.\nHuvilakatu, Ullanlinna, Helsinki. Eli toisinsanoen salkkarien pihlajakatu.\nUlkokohtauksista suuri osa kuvataan Ullanlinnan Huvilakadulla, joka esittää sarjan Pihlajakatua; ulkokuvauksia on kuitenkin tehty myös muualla Helsingissä ja Etelä-Suomessa, ja sarja on vieraillut Lapissa ja Kanariansaarilla saakka.\n"Ulkokohtauksista suuri osa kuvataan Ullanlinnan Huvilakadulla, joka esittää sarjan Pihlajakatua; ulkokuvauksia on kuitenkin tehty myös muualla Helsingissä ja Etelä-Suomessa, ja sarja on vieraillut Lapissa ja Kanariansaarilla saakka."\nullanlinnanhuvilakadulla tulee myös olemaan sivurooli elokuvassa "transformers3- the rise of sepon talotaikuripipo". katu esittää juoppoutuneen talonmiehen äitiä, joka joutuu robottien raiskaamaksi.\nsarjasta: tulevana talvena sarja vierailee ylläksellä, jos kukaan ei lukitse leikkaamon ovea.\nHuvilakadulla (ja muualla Helsingin keskustassa) kuvataan vain ulkokuvauksia. Sisäkuvaukset kuvataan Konalan studiolla.\npihlajakatu on forssassa se löyty kartast uskokaa.\nMinä tiedän että Pihlajakatu on olemassa koska asun Pihlajakadulla Forssassa!!!!!!\nPihlajankatua ei ole olemassa se on vaan salkkareissa. Jos se olisi se olisi helsingissä\nNo miten niin muka ei ole olemassa? Minkä takia se muuten olis Pihlajankatu? Älä viitti puhua paskaa. Vai asuvatko asukkaat nykysin siinä sitten jossain helvetin Huvilakadulla?\nMissä muuten Amanda on Helsingissä? Tekis miel mennä juomaan kuppi kahvia sinne ja moikkaamaan Isabellaa. Ja jos näkis Sebastiania niin vois kertoo millasta peliä Isabella pelaa sen selän takana.\nvain sarjassa, ei oikeassa elämässä, kuten ei mitään muutakaan salkkareissa esiintyviä yrityksiä.\nSe on Huvilakatu oikeesti Pihlajakatu on keksitty sarjaan. Salkkarifani on tietoinen asioista ja Amanda on osoitteessa Armfeltintie 12 tai joku semmonen. Karttahausta ei löydy Pihlajakatuu Helsingistä. Se on todiste jos et usko.\nAi ei sitä amandan taloa ole missään oikeasti? aika taitavasti sitten on tietokoneella piirretty ne ulkokohtaukset pluu skriinillä :)\nMutta itse TURKULAINA löysin jopa kentaurin hesasta, niitä oli jopa kaksi, oikeanpuoleinen oli se sarjan kentauri ja vasen peilikuva siitä, you know... tosin oikeasti ne oli vaan tyhjillään...\nLoisto idea kikillä\nSaamaan lainaa, et ole täysi ikäinen ja säännöllisiä tuloja.Mutta ehkä siellä turussasi siis ruotsissa saa ison lainan ala astelainen.Meinasitko tolla TURKULAINALLA ostaa molemmat näkemäsi kentaurit?Paljolla sait ne?Alkaako nyt pyöriä turku teeveessä kikin salattu elämä?Pyörittääkö Matti ja Teppo sit Kitauria?Vai mikä tulee nimeksi?Varmasti tulee huippu sarja....\nloisto idea kikiltä\nSuomenkielestä sanaa suomilaislainen.Mikä toi turkulaina on, turkulaisten oma laina?ei lueta kirjain kirjaimelta, vaan koko sana.Mikset voi kirjoittaa niinkuin sana on suomeksi?Siksi koska olet kehityksestä jäljessä, pahempi lukihäiriö ja maahanmuuttaja.Et osaa yksinkertaisesti kirjoittaa.Koska kitauri aukeaa?Onko muita homoja sun lisäksi sarjassa?\nse on Huvilakadulla,jossai eiras tai ullanlinnassa\nKari Taalasmaa kirjoitti:\nkiitti vaa haista sä se p-a-s-k-a-a\nse sijaitsee huvilakadulla\nJos tarkotat sitä salkkareis olevaa ni se on vale nimi; oikea nimi on Huvilakatu, Helsingissä ;P\nMIssä on ismon valinta/stellans?\nEntä se Elsan putiikki`?\nse on poistettu\nseppo mene hoitoon\nSe on " Pihlajakatu "\nhttp://www.suomenyrityshaku.fi/index.php?action=yrityskortti&id=29240 tuossa on talotaikurit xD\n...ja Ismon valinta on nykyään Hernesaarenkatu 15.\nIsmon R-kioski löytyy Iso-Roobertinkadulta, Amanda löytyy osoitteesta Amfeltintie 12, ja "Pihlajakatu" löytyy Eirasta Huvilakadulta. Salkkareissa välillä näkynyt sairaala puolestaan löytyy Kasarmikadulta ja on nimeltään Kirurginen sairaala.\nonko noi totta jos on ilmoita mulle\nsen oikea nimi on huvilakatu...=)\nMä kävin eilen Huvilakadulla ♥\nööööööö sori vaan on\nSe on Huvilakatu joku 20 jotain\nmeitsi on käyny siel joskus kauan sitten.\n"Pihlajakatu" on oikeasti Huvilakatu, sijaitsee Ullanlinnassa. Salkkareiden talo on Huvilakatu 23 ...\nOlet nyt aika lapsi, salatut elämä on TELEVISIO SARJA ja kaikki ohjelmassa on näytelmää , ihmiset, osoitteet ihan kaikki. Haloooooo maaaaa kutsuuuuuu. Oletatko että kaikki leffat on ihan aitoja Bondit ja kaikki muu roska mitä televisiosta tulee.Joss tällainen häiritsee älä katso.Sulje toosa ja tsättäile se on sentään tosi maailmaa.\nTALE RAISKAA SEPON MUNAN KUOOLIAIKSI MYÖS HELENARAISKAA MYÖS PEPIN MUNAN J\nSE ON OIKEALTA NIMELTÄÄN HUVILAKATU