Ympäristömyötäinen tekstiilituotemallisto lapsille Muotoilun ohjelma\nDownload Ympäristömyötäinen tekstiilituotemallisto lapsille Muotoilun ohjelma\nTuija Nieminen, Tiina Laurila\nOpinnäytetyön tavoitteena oli tarkastella tekstiilien ympäristömyötäistä suunnittelua ja luoda sen mukainen uniikki tekstiilituotemallisto\nlapsille. Tuotteet suunniteltiin opintojen päätyttyä aloitettavan yritystoiminnan alkumallistoksi.\nOpinnäytetyön teoriaosuus jakautuu kolmeen osaan: ympäristömyötäiseen suunnitteluun, tuotesuunnitteluun ja tuotannonsuunnitteluun.\nKutakin teoriaosuutta käsitellään opinnäytetyön suunnitteluprojektin näkökulmasta. Opinnäytetyön yhteydessä toteutettiin päiväkodissa\nkysely kohderyhmälle; 3–6-vuotiaille lapsille ja heidän vanhemmilleen. Kyselytutkimuksessa kerättyä tietoa käytettiin suunnitteluprojektin\npohjana. Lapsilta saadut tiedot värimieltymyksistä ja leikeistä tukivat kuosisuunnittelua. Vanhemmilta kerättyä tietoa lastenhuoneen sisustusratkaisuista ja vanhempien ostokäyttäytymisestä ympäristömyötäisten tekstiilien suhteen hyödynnettiin tuote- ja tuotannonsuunnittelussa.\nMyös opinnäytetyön suunnitteluosuus jakautuu kolmeen osaan: kuosi-, tuote- ja tuotannonsuunnitteluun. Laajin näistä on tuotesuunnitteluosuus, johon sisältyy myös prototuotteiden valmistusprosessin kuvaus. Mallisto suunniteltiin ympäristömyötäisen suunnittelun periaatteita\nnoudattaen niiltä osin kuin se oli tuotteen käytön ja huollon kannalta mielekästä. Malliston onnistumista arvioitiin jatkokyselyssä saatujen\ntietojen perusteella. Mallistoon kuuluivat vuodevaatteita, yöasuja säilytyspusseineen, nalleja, verhoja ja sisustustyynyjä.\nSuunnitteluprojekti osoittautui laajaksi kokonaisuudeksi, joka antoi hyvän kuvan käsityömäisesti tekstiilituotteita tekevän yrittäjän toimenkuvasta. Kyselytutkimuksen perusteella tekstiilien ympäristömyötäisyys kiinnostaa kuluttajia, mutta harva on vielä valmis maksamaan\nkyseisistä tuotteista lisähintaa.\nMetropolian kirjasto / Tikkurilan toimipiste\nympäristömyötäinen suunnittelu, lapset, kuosisuunnittelu, tekstiilit, kyselytutkimus\nInterior-Oriented Textile Design\nEcodesign Textile Collection for Children\nThe objective of the thesis was to research ecodesign in textiles and to design a unique textile collection for children based on the outcome of the\nresearch. The designed textile products were intended to form the initial product range of a business to be founded by the author upon graduation.\nThe theoretical part of the thesis is divided into three sections: ecodesign, product design and production planning. Each subject is studied from the\nperspective of the design project. A survey was carried out among a defined target group at a day-care centre; children aged 3–6 years and their\nparents. The survey provided practical information to support the design of the products. Information from the children on favourite colours and\ngames was used as the basis of pattern design. Information from the children’s parents, on children’s room decoration and the role of ecodesign\ntextiles in the buying behaviour of the parents, was used to support product design and production planning.\nThe design part of the thesis is similarly divided into three sections: pattern design, product design and production planning. The largest section is\nproduct design, which includes a description of the prototype production process. In the design process, the principles of ecodesign were followed\nwhenever possible in consideration of the intended use and care of each product. The success of the textile collection was evaluated based on\ninformation gathered in a follow-up survey. The collection included bed linen, nightwear that came in a little bag, teddy bears, curtains and\nThe design work turned out to be an extensive project, which provided a good understanding of the job description of a textile designer working as\nan artisan entrepreneur. It became apparent that consumers are interested in ecodesign textiles, but few are yet willing to pay an additional price\nfor ecodesign products.\necodesign, children, pattern, textile, survey\n1 JOHDANTO ........................................................................................................ 3\n2 OPINNÄYTETYÖN TAUSTAA ................................................................................. 4\n2.1 Työn lähtökohdat .......................................................................................... 4\n2.2 Työn rakenne ............................................................................................... 5\n2.3 Työn tavoitteet ............................................................................................. 7\n2.4 Viitekehys .................................................................................................... 8\n3 TEORIA .............................................................................................................. 9\n3.1 Ympäristömyötäinen suunnittelu .................................................................... 9\n3.1.1 Ympäristömyötäisyys lähtökohtana ........................................................... 9\n3.1.2 Ympäristömyötäinen suunnittelu ............................................................ 10\n3.1.3 Ympäristömyötäisyys ja kohderyhmä ...................................................... 15\n3.1.4 Ympäristömerkit ................................................................................... 17\n3.2 Tuotesuunnittelu......................................................................................... 19\n3.2.1 Käsityö ja muotoilu ............................................................................... 20\n3.2.2 Luovuus tuotesuunnittelussa .................................................................. 22\n3.2.3 Käyttäjäkeskeinen tuotesuunnittelu ........................................................ 23\n3.2.4 Tuotesuunnittelun prosessi .................................................................... 25\n3.2.5 Laatu ja ergonomia ............................................................................... 29\n3.3 Tuotannonsuunnittelu ................................................................................. 31\n3.3.1 Lähtökohdat ......................................................................................... 31\n3.3.2 Tuotannonsuunnittelun prosessi ............................................................. 33\n3.3.3 Alihankinta, ostot ja kustannuslaskelma .................................................. 34\n4 KYSELYTUTKIMUS ............................................................................................ 35\n4.1 Taustaa ..................................................................................................... 35\n4.2 Kohderyhmän esittely .................................................................................. 36\n4.3 Tavoitteet .................................................................................................. 36\n4.4 Kysely ........................................................................................................ 37\n4.4.1 Sisältö ................................................................................................. 37\n4.4.2 Yhteenveto vastauksista ........................................................................ 39\n5 SUUNNITTELUPROJEKTI ................................................................................... 42\n5.1. Kuosisuunnittelu ........................................................................................ 42\n5.1.1 Lähtökohdat ......................................................................................... 42\n5.1.2 Kysely kuosien pohjana ......................................................................... 43\n5.1.3 Suunnittelun vaiheet ............................................................................. 44\n5.1.4 Valmiiden kuosien esittely...................................................................... 47\n5.2 Tuotesuunnittelu......................................................................................... 53\n5.2.1 Lähtökohdat ......................................................................................... 53\n5.2.2 Tuotteet............................................................................................... 54\n5.2.3 Materiaalit ja tekniikat ........................................................................... 55\n5.2.4 Suunnitteluprosessin esittely .................................................................. 57\n5.2.5 Prototuotteiden valmistus ...................................................................... 61\n5.2.6 Valmiiden tuotteiden esittely .................................................................. 64\n5.3 Tuotannonsuunnittelu ................................................................................. 67\n5.3.1 Lähtökohdat ......................................................................................... 67\n5.3.2 Raaka-aineiden ostot............................................................................. 68\n5.3.3 Tuotantoprosessi ja hinnoittelu .............................................................. 69\n6 JATKOKYSELY .................................................................................................. 71\n6.1 Sisältö........................................................................................................ 71\n6.2 Yhteenveto................................................................................................. 72\n7 YHTEENVETO JA POHDINTA .............................................................................. 73\nLÄHTEET ............................................................................................................ 77\nOpinnäytetyön tavoitteena on tarkastella tekstiilien ympäristömyötäistä suunnittelua ja\nluoda ympäristömyötäinen, uniikki tekstiilituotemallisto 3–6-vuotiaille lapsille. Suunniteltua mallistoa on tarkoitus hyödyntää opintojen päätyttyä aloitettavassa yritystoiminnassa. Suunnittelun tueksi perehdyn aihetta käsittelevään kirjallisuuteen. Lisäksi tutkitaan lasten ja heidän vanhempiensa mieltymyksiä lastenhuoneessa käytettävien kuosien ja sisustustuotteiden osalta. Opinnäytetyön kaikkia osa-alueita yhdistää ympäristömyötäisyys. Valittu näkökulma tekee työstä erittäin ajankohtaisen.\nOpinnäytetyö jakautuu kahteen osaan. Teoriaosassa tarkastellaan aihetta koskevaa kirjallisuutta ja toteutetaan kyselytutkimus. Opinnäytetyön suunnitteluprojekti puolestaan\nsisältää projektin kuvauksen ja sen päätteeksi toteutetun jatkokyselyn.\nOpinnäytetyön teoriaosa jakautuu kolmeen osioon: ympäristömyötäiseen suunnitteluun, tuotesuunnitteluun ja tuotannonsuunnitteluun. Kutakin aihetta käsitellään opinnäytetyön suunnitteluprojektin näkökulmasta. Opinnäytetyön yhteydessä toteutettiin\npäiväkodissa kysely kohderyhmän ikäisille lapsille ja heidän vanhemmilleen. Kyselystä\nsaatua tietoa käytettiin suunnitteluprojektin pohjana. Lapsilta kerättiin tietoa värimieltymyksistä ja leikeistä, ja vanhemmilta lastenhuoneen sisustusratkaisuista ja ostokäyttäytymisestä ympäristömyötäisten tekstiilien suhteen.\nOpinnäytetyön suunnitteluprojekti jakautuu kolmeen vaiheeseen: kuosisuunniteluun,\ntuotesuunnitteluun ja tuotannonsuunnittelun. Projektin pääpaino on tuotesuunnittelussa. Suunnittelun taustalla on kaikissa vaiheissa ympäristömyötäisyys niin materiaalivalintojen kuin tuotantopaikkojenkin osalta. Suunnitteluprojektin ensimmäinen vaihe on\nkuosisuunnittelu. Se toteutetaan kyselyssä saatujen lasten vastausten pohjalta. Kuosisuunnittelua kuvaillaan lyhyesti, eikä siinä perehdytä suunnittelutekniikoihin tai tietoko-\nnesuunnittelun eri vaiheisiin. Tuotesuunnittelu on suunnitteluprojektin laajin osio. Siinä\npeilataan omaa prosessia tuotesuunnitteluteorioihin. Osiossa perehdytään visuaaliseen\nsuunnitteluun ja tuotteiden käytettävyyteen. Tuotesuunnittelussa toteutuvat sekä ympäristömyötäinen että käyttäjäkeskeinen tuotesuunnittelu. Kaavoitus ja tuotteiden ompelutekniikat rajataan kuvauksen ulkopuolelle. Opinnäytetyön kolmannessa vaiheessa,\ntuotannonsuunnittelussa, selvitetään raaka-aineiden osto- ja alihankintapaikkoja sekä\nhinnoitellaan projektissa valmistetut prototuotteet.\nTässä luvussa käsitellään opinnäytetyön lähtökohtia ja rakennetta. Työn tavoitteet kirjoitetaan auki ja lopuksi esitellään viitekehys. Työn tekee ajankohtaiseksi ympäristömyötäisyys, joka on ajassa näkyvä ilmiö. Ilmaston lämpeneminen on herättänyt kuluttajat ajattelemaan koko tuotteen elinkaarta ja sen vaikutuksia ympäristöön.\nOpinnäytetyön aiheesta löytyy runsaasti kirjallisuutta sekä ympäristömyötäisyyden että\ntuote- ja tuotannonsuunnittelun osalta. Myös lasten maailmasta ja lapsille suunnittelemisesta löytyy kirjallisuutta sekä esimerkiksi seuraavat Metropolia Ammattikoulun opinnäytetyöt: Carita Alfthanin Sablonikokoelman suunnittelu Tikkurila Paints Oy:n käyttöön\n2007, Nina Pullin Lasten painokankaan suunnittelu (2004), Liisa Nymanin Satukuvitusta\nneuleen keinoin (2005) sekä Anna Etulan Muru – Lastenvaatemallisto jacquardneuloksesta (2007). Ympäristöetiikka vaatetusalalla on Meri Karppasen opinnäytetyö\nvuodelta 2007. Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 2008 valmistuneen Eeva Heikkisen opinnäytetyö KEKE – Ympäristömyötäinen tuotesuunnittelumalli sivuaa tämän\n2.1 Työn lähtökohdat\nOpinnäytetyöhön sisältyy oman tuotemalliston luominen, sen ympäristömyötäisen imagon luonti ja tuotteiden suunnittelu- ja valmistusprosessin läpikäyminen. Koko prosessi\ntähtää oman yrityksen perustamiseen, joka tapahtuu valmistumisen jälkeen. Opinnäytetyössä ei perehdytä yrityksen perustamiseen liittyviin teoreettisiin tai käytännön seikkoihin. Taustatyönä yrityksen perustamiselle on tehty markkinoiden kartoitusta, kilpailijoiden analysointia ja liiketoiminnan suunnittelua, joita ei tässä opinnäytetyössä esitellä. Tulevan yrityksen tuotemerkki suunnitellaan jo opinnäyteprojektin yhteydessä, ja\nsitä käytetään prototuotteissa. Tuotemerkin suunnittelu on kuitenkin jätetty opinnäyteprojektin kuvauksessa tarkastelun ulkopuolelle.\nOpinnäytetyön suunnitteluosion kohderyhmä on rajattu 3–6-vuotiaisiin lapsiin ja heidän\nvanhempiinsa, tuotteiden ostajiin. Lapsille suunnitellun malliston suunnittelun taustalla\non tekijän laaja omakohtainen tieto lasten maailmasta kolmen pienen lapsen äitinä.\nTekijä on myös perehtynyt opintojensa aikana seikkoihin, jotka lapsille suunniteltaessa\ntulee ottaa huomioon. Siihen, että kohderyhmäksi valikoitui juuri 3–6-vuotiaiden joukko, vaikutti monta seikkaa. Tärkein kriteeri oli, että yli kolmevuotiailta lapsilta voi jo kysyä mielipiteitä väreistä ja he osaavat kertoa leikeistään. Kouluikäisen lapsen ajatukset\nja suosikkivärit taas poikkeavat jo vahvasti kolmevuotiaan näkemyksistä.\nOpinnäytetyössä tutkitaan ajassa näkyvää ympäristömyötäisyyttä tekstiilien osalta. Lisäksi tutustutaan kyselyn avulla lasten kokemusmaailmaan, sekä lyhyesti lasten maailmaa ja lastenhuoneen sisustusratkaisuja käsittelevään kirjallisuuteen. Omaa suunnitteluprosessia peilataan ympäristömyötäisen suunnittelun ja tuote- ja tuotannonsuunnittelun teorioihin. Opinnäytetyö on suunnittelupainotteinen, eli tutkittavat asiat liittyvät tavoitteiden näkyväksi tekemiseen.\nTyön tekee ajankohtaiseksi ympäristömyötäisyys, joka on myös tekijälle tärkeä henkilökohtainen arvo. Tekijän aiemmin hankkima laaja tietämys aihealueesta muodostaa\nvahvan pohjan tutkimukselle.\n2.2 Työn rakenne\nAlla olevassa kuviossa (KUVIO 1) kuvataan sekä opinnäyteprojektin osa-alueet ja suunta että opinnäytetyön kirjoitusosuuden eteneminen. Kaiken pohjalla on ympäristömyötäisen suunnittelun teoria, johon tutustuttiin ensimmäiseksi. Tämän jälkeen perehdyttiin tuote- ja tuotannonsuunnittelun teorioihin. Ajallisesti ensimmäisenä projektissa\noli kyselyn laatiminen, johon suunnittelu perustuu. Suunnittelutikkaat kohoavat ylöspäin ja jokainen askel kuvaa yhtä suunnitteluprosessin tärkeää vaihetta. Kaikki suunnittelu tähtää yrityksen perustamiseen, joka kuviossa konkretisoituu lentoon lähtevään\nlintuun. Yrityksen perustamisvaiheessa ollaan jo omillaan, irtautuneena opiskelusta.\nKUVIO 1: Prosessikaavio\nOpinnäytetyö alkaa johdannolla, joka kuvaa lyhyesti työn sisällön. Luvussa 2 perehdytään opinnäytetyön lähtökohtiin, rakenteeseen ja tavoitteisiin, sekä avataan viitekehyksen sisältö. Luku 3 sisältää opinnäytetyön teoriaosuudet, joita ovat ympäristömyötäinen suunnittelu, tuote- ja tuotannonsuunnittelu. Nämä teoriat ovat tietopohjana suunnitteluprojektille. Teoriaosuudet rajautuvat sen mukaan, miten ne koskettavat projektin\nvalintoja ja päämääriä. Luvussa 4 esitellään kyselytutkimus, toteutetun kyselyn sisältö\nja yhteenveto saaduista vastauksista. Kysely tukee vahvasti suunnitteluprojektin kuosisuunnittelua sekä materiaalien valintaa. Luku 5 kuvaa opinnäytetyön suunnitteluprojektin. Se on jakautunut kuosi- tuote- ja tuotannonsuunnitteluun. Se sisältää myös kuvauksen prototuotteiden valmistuksesta. Luvussa 6 kuvataan lyhyesti jatkokyselyn kohderyhmä, kyselyn sisältö ja yhteenveto saaduista vastauksista. Jatkokyselyn avulla saatua\ntietoa hyödynnetään myöhemmin yrityksen perustamisvaiheessa. Luku 7 sisältää yhteenvedon asetettujen tavoitteiden saavuttamisesta ja suunnitteluprojektin onnistumisesta. Lisäksi luvussa kuvataan omaa oppimista ja valotetaan tulevaisuuden näkymiä.\nOpinnäytetyön tavoitteena on kartoittaa ajankohtaista tietoa ympäristömyötäisestä\nsuunnittelusta, tuotesuunnittelun teorioista ja tuotannonsuunnittelun eri vaiheista. Tätä\ntietoa käytetään opinnäytetyön suunnitteluprojektissa. Ennen suunnitteluprojektin alkamista toteutetaan kohderyhmälle kysely päiväkodissa. Suunnitteluprojektin lopussa\ntoteutetaan jatkokysely muutamalle kohderyhmän edustajalle.\nOpinnäytetyön suunnitteluprojektin tavoite on kehittää mallisto, joka toimii opiskelujen\npäätteeksi perustettavan yrityksen tuotemalliston pohjana. Malliston suunnittelussa\ntärkein tavoite on suunnitella näkyvästi ympäristömyötäisiä, mielikuvituksellisia ja kohderyhmäänsä palvelevia tuotteita. Lisäksi tavoitteena on yhdistää tuotteissa uusia ekologisia materiaaleja kierrätettyihin materiaaleihin. Tarkoitus on myös tehdä lapsille\nsuunnatut tuotteet kierrätysmateriaaleja käyttämällä näkyvästi ekologisiksi, osaksi lasten ympäristökasvatusta.\nOpinnäytetyössä tehdyn kyselyn avulla kartoitetaan tietoa yhtäältä lasten kokemusmaailmasta ja toisaalta näiden vanhempien asenteista ympäristömyötäisiä tekstiilituotteita kohtaan. Lisäksi kartoitetaan vanhempien ostokäyttäytymistä edellä mainittujen\ntuotteiden osalta. Vastauksia käytetään opinnäytetyön suunnitteluosiossa aiheesta luetun kirjallisuuden ohella. Tuotteisiin valitut materiaalit ja työstämiseen valitut tekniikat\nmääritellään sekä ympäristömyötäisten näkökohtien että tuotteiden käyttötarkoituksen\nperusteella. Suunnittelutyön tavoitteena on myös löytää tuotteille värikäs ja omaleimainen tyyli, joka erottuu edukseen. Opinnäytetyön suunnitteluprojektin tuotannonsuunnitteluun sisältyy materiaalien ostopaikkojen ja tuotantopaikkojen kartoittamien sekä\nOpinnäytetyö on pitkä prosessi ja se tarjoaa loistavan mahdollisuuden tutkia suunnittelijan omaa luovuutta sekä edistää suunnittelukykyä. Vaativa prosessi edellyttää organisointitaitoja ja vahvaa itsetuntemusta. Opinnäytetyön tavoitteena on hallita laaja kokonaisuus ja kehittyä suunnittelijana tasolle, jota oman yrityksen pyörittäminen edellyt-\ntää. Tavoitteena on myös selvittää, mihin tuotannon vaiheisiin tekijällä on riittävät taidot, ja mitkä vaiheet yrityksen perustamisvaiheessa on parempi ulkoistaa.\nTyön viitekehyksenä toimii kehämalli (KUVIO 2). Viitekehyksen keskiössä on lopullinen\nmallisto. Sen ympärillä ovat opinnäytetyön suunnitteluprojektiin liittyvät yhdenvertaiset\nelementit: suunnittelu, materiaali ja lapset (kohderyhmä). Elementtien välissä ovat niitä\nyhdistävät ja suunnitteluun olennaisesti vaikuttavat tekijät: käytettävyys, luovuus ja\nyhdistäminen. Käytettävyys kuvaa tuotteiden ominaisuuksia, jotka on otettava huomioon suunnitteluvaiheessa. Luovuus kuvaa suunnittelijan oman mielikuvituksen yhdistymistä lasten kokemusmaailmaan. Suunnittelutyön yksi tavoite on myös tuoda suunniteltaviin tuotteisiin esille myös jotain ainutlaatuista, uutta ja mielikuvituksellista. Lasten\nmaailma ja valitut materiaalit yhdistyvät siten, että tuotteisiin saadaan näkyvä tarina,\nViitekehyksen ulkokehää kiertää ympäristömyötäisyys, joka liittyy kaikkiin opinnäytetyön osa-alueisiin. Suunnitteluosiossa ympäristömyötäisyys näkyy suunnitteluprosessissa, jossa otetaan huomioon tuotteen koko elinkaari ja ympäristövaikutukset. Ympäristömyötäisyys näkyy tuotteisiin valituissa materiaaleissa. Kohderyhmän eli lasten osalta\nympäristömyötäisyys on esillä tuotteisiin luodun tarinan muodossa sekä tuotteissa olevan näkyvän ympäristömyötäisyyden myötä. Tuotteiden on tarkoitus tukea lasten ympäristökasvatusta.\nKUVIO 2: Opinnäytetyön viitekehys\nTässä luvussa esitellään opinnäytetyön teoriatausta. Luku on jaettu kolmeen alalukuun,\njoissa tarkastellaan ympäristömyötäistä suunnittelua, tuotesuunnittelua ja tuotannonsuunnittelua opinnäyteprojektin eli suunnitteluprosessin näkökulmasta.\n3.1 Ympäristömyötäinen suunnittelu\nYmpäristömyötäisyyttä käsitellään seuraavassa ajankohtaisena ilmiönä ja suunnitteluprosessin osana. Aluksi avataan ympäristömyötäisyyteen liittyviä käsitteitä. Sen jälkeen\nkäydään läpi ympäristömyötäisen suunnittelun prosessi eli tutkitaan tuotteen koko elinkaari raaka-aineen viljelystä aina tuotteen hävitykseen saakka. Samalla käydään läpi\nkaikki opinnäytetyön tuotesuunnitteluprojektin ympäristömyötäisyyteen liittyvät ratkaisut. Lisäksi tutkitaan ympäristömyötäisyyttä opinnäytetyön kohderyhmän osalta. Lopuksi esitellään Suomessa käytössä olevat tekstiilien ympäristömerkit.\n3.1.1 Ympäristömyötäisyys lähtökohtana\nYmpäristömyötäisyys on erittäin ajankohtainen ja jopa muodikas ilmiö. Ilmastonmuutos\non herättänyt yhä useammat kuluttajat pohtimaan tuotteiden ympäristövaikutuksia.\nMyös viljelijöiden ja tuotantotekijöiden elinolojen seuraaminen on ajankohtaista. Suuri\nkuluttajajoukko valitsee tuotteen usein hinnan, ulkonäön tai laadun perusteella. Ympäristötietoisuuden lisääntyessä kasvaa kuitenkin myös ympäristömyötäisistä tuotteista\nYmpäristömyötäiset tuotteet herättävät yleensä positiivisia mielikuvia. Tuotteet viestivät esimerkiksi ympäristönsuojelusta, kestävästä kehityksestä, kierrätyksestä, kotimaisuudesta, laadukkuudesta ja myrkyttömyydestä. Usein tuotteen mielikuvaan liittyy\nmyös korkea hinta. Opinnäytetyössä tutkitaan ympäristömyötäisyyttä tekstiileissä lähinnä opinnäyteprojektin tuote- ja tuotannonsuunnittelun osalta. Tuotteen suunnitteluprosessiin kuuluu sen koko elinkaaren miettiminen etukäteen. Elinkaari tarkoittaa tuotteen alkua materiaalin viljelystä aina tuotteen hävitykseen asti. Kaikki elinkaaren eri\nvaiheet voidaan suunnitella ympäristömyötäisesti. Opinnäytetyön suunnitteluprojektissa\ntoteutetaan ympäristömyötäisyyttä aina kuin se on tuotteen käytettävyyden ja huollon\nUlla Suojasen (1997, 9–10) mukaan prosessit, toiminnat ja tuotteet, joiden elinkaaren\naikaiset prosessit rasittavat ympäristöä vähemmän kuin tällä hetkellä vallitsevat proses-\nsit, ovat ympäristömyötäisiä. Ympäristömyötäisyys on siten aikasidonnainen ja suhteellinen käsite. Suojanen (1997, 10) määrittelee käsitteen seuraavasti: ”Sellaiset tekstiilien\nyhteydessä paljon käytetyt ilmaukset, kuin ekologinen, vihreä, ympäristöystävällinen tai\nluontoystävällinen tarkoittavat samaa kuin ympäristömyötäinen.”\nYmpäristömyötäisyys on osa kestävää kehitystä. Tekstiileissä voidaan kestävän kehityksen käsite jakaa Suojasen (1997, 12–17) mukaan neljään osaan: kulttuurinen, sosiaalinen, ekologinen ja taloudellinen kestävä kehitys. Kulttuurinen kestävä kehitys rakentuu kansan kulttuuriperinnön ja arvomaailman mukaisesti. Suomalaisesta kulttuuriperinnöstä on vahvana esimerkkinä säilynyt käsityötaito. Sosiaalinen kestävä kehitys\npohjautuu yksilön ja yhteisön elämänhallinnan parantamiseen. Suomessa sosiaalinen\nkestävä kehitys toteutuu esimerkiksi suosimalla kotimaista kestävää tuotantoa köyhässä maassa halvalla hankitun lapsityövoiman sijaan. Ekologinen kestävä kehitys tähtää\nsiihen, että kehitys on tasapainossa luonnon toiminnan kanssa. Se huomioi myös luonnonvarojen säilymisen ja riittävyyden. Hyvänä esimerkkinä ekologisesti kestävän kehityksen mukaan tuotetusta tuotteesta on laadukas tuote, joka on valmistettu kotimaisista raaka-aineista, ja joka myös tuotetaan kotimaassa. Taloudellisesti kestävä kehitys\nedellyttää yhtäältä aineellisen kasvun hillitsemistä ja toisaalta teknologista kehittämistä,\njonka avulla pyritään tuottamaan enemmän vähemmillä luonnonvaroilla. Suomessa\nvoidaan esimerkiksi käsityömäisellä muotoilulla ja yrittäjyydellä luoda työpaikkoja ja lisätä taloudellista ja henkistä hyvinvointia. (Suojanen 1997, 12–17.)\nOmassa tuotesuunnitteluprojektissani toteutuvat kaikki kestävän kehityksen periaatteet. Tuotteet tehdään käsin Suomessa, ja niitä markkinoidaan kotimaiseen myyntiin.\nKierrätysmateriaalien ja luomukankaiden käyttö edistää luonnonvarojen säilyttämistä.\nMyöhemmässä vaiheessa ajankohtaiseksi tuleva oman yrityksen perustaminen tukee\ntekijän työllistymisen myötä myös taloudellista kestävää kehitystä.\n3.1.2 Ympäristömyötäinen suunnittelu\nTekstiilien ympäristömyötäinen suunnittelu tarkoittaa suunnitteluprosessia, jossa huomioidaan tuotteen ympäristövaikutus tuotteen koko elinkaaren ajalta. Päivi Talvenmaa\n(1998, 10) on jaotellut tekstiilin elinkaaren vaiheet seuraavanlaisesti:\nKuitujen muokkaus/valmistus & kuitutuotteiden valmistus\nLangan valmistus & värjäys ja viimeistys & kankaiden ja neulosten valmistus\nTekstiilien värjäys- ja viimeistyskäsittelyt\nTekstiilien valmistusprosessi on pitkä aina langan valmistuksesta ja materiaalien värjäyksestä tuotteiden ompeluun ja kuljetukseen saakka. Ympäristön kannalta haitallisimpia vaiheita ovat värjäys ja viimeistysvaiheet, jotka kuluttavat huomattavan määrän erilaisia kemikaaleja ja vettä. Kankaiden ja neulosten valmistuksesta aiheutuu jonkin verran tekstiilijätettä. Myös kankaiden ompeluvaiheesta seuraa leikkuujätettä, joka päätyy\nsuurimmalta osin kaatopaikalle. Lisäksi ympäristölle aiheutuu kuormitusta kuljetusmatkoista, mikäli tuotteet valmistetaan kaukana loppukäyttäjistä. (Talvenmaa 1998, 33.)\nOpinnäytetyön suunnitteluprojektissa ympäristömyötäisyys näkyy selkeimmin raakaaineen valinnassa, tuotantopaikkojen valinnassa sekä tuotteiden huoltoominaisuuksissa ja kierrätettävyydessä. Tuotteiden laadukkuus ja ajaton tyyli tekevät\nniistä pitkäikäisiä, minkä johdosta ne ovat samalla ympäristömyötäisiä. Tuotteiden materiaaleiksi on valittu sekä uusia ympäristömyötäisiä materiaaleja että kierrätysmateriaaleja. Tuotannonsuunnittelun osalta ympäristömyötäisyys toteutuu suurella kotimaisuusasteella.\nRaaka-aineiksi suunnitteluprojektiin on valittu uutta puuvillakangasta, josta osa on\nluomusertifioitua, sekä kierrätysmateriaalia. Kaikki kankaat ovat raaka-aineeltaan luonnonkuituja ja niiden hävitys luontoon on turvallista. Lisäksi niiden uudelleenkierrätysaste on korkea. Maatuvina luonnonkuidut sopivat synteettisiä kuituja paremmin luonnon\nkiertokulkuun, mutta luonnonkuitujen tehoviljely aiheuttaa merkittäviä ympäristöongelmia. Luonnonkuidut vaativat myös synteettisiä kuituja enemmän käyttöä ja huoltoa\nhelpottavia viimeistyksiä (Kuivanen 1999, 32). Luonnonkuitujen viljely kuluttaa aina\nmaaperää, mutta luomuraaka-aineen viljely vähemmän kuin tavallisen luonnonkuidun.\nSuurimmat puuvillan viljelyn ympäristöhaitat johtuvat Talvenmaan (1998, 15) mukaan\nkolmesta eri tekijästä: ”keinokastelusta, lannoitteista ja torjunnasta”. Araljärven kuivuminen Keski- Aasiassa on hyvä esimerkki ympäristökatastrofista, joka on seurausta\npuuvillan keinokastelusta. Runsas keinolannoitteiden käyttö vaikuttaa maan suolapitoisuuteen ja alentaa puuvillakasvin tuhohyönteisten ja tautien vastustuskykyä. Torjuntaaineita ovat hyönteismyrkyt, homeenestoaineet ja aineet, joiden vaikutuksesta kasvi\npudottaa lehtensä ennen sadonkorjuuta. Torjunta-aineet sisältävät fosforia, rikkiä ja\nmetalleja. (Suojanen 1997, 24–25.)\nSuojanen (1997, 26) kuvailee luomupuuvillan eli ekologisen puuvillan tuottamista seuraavasti: ”Ekologisessa viljelyssä ei käytetä keinotekoisia lannoitteita eikä torjuntaaineita. Tuholaisten torjumiseen käytetään vuoroviljelyä, biologisia kasvinsuojelumenetelmiä ja vaihtoehtoisia aineita, kuten saippua ja kasviöljyt. Eräillä alueilla on mahdollista hyödyntää hallaöitä puuvillan lehtien pudottamiseen.” Luomupuuvillakankaita Suomessa myyvän Maaemon kangasaitan luomusertifioitujen kankaiden tuotannossa\nkorostetaan myös kaikkien työtekijöiden hyvää asemaa palkkauksen, ikärajoitusten ja\nterveydenhuollon osalta (Kosmidis 2009).\nLuomusertifioitua ja tavallista puuvillaa Suomessa myyvä Reilu kauppa (Reilun kaupan\nedistämisyhdistys ry 2009) kuvaa omien viljelijöidensä ja työntekijöidensä asemaa seuraavasti: ”Ostaja maksaa Reilun kaupan puuvillasta vähintään Reilun kaupan takuuhintaa, joka kattaa kestävän tuotannon kustannukset. Takuuhinta voi saada aikaan ratkaisevan muutoksen puuvillanviljelijöiden elämässä. Intiassa tehty tutkimus osoittaa, että\nReilun kaupan järjestelmä on parantanut maalla asuvien perheiden toimeentuloa ja jopa saanut aikaan paluumuuttoa maalaiskyliin […] Lisäksi Reilun kaupan puuvillan tuotannossa lapsityövoiman hyväksikäyttö on kiellettyä, ja tuotannossa noudatetaan tiukkoja ympäristökriteereitä. Viljelijäyhteisöt saavat myös erillistä Reilun kaupan lisää, joka on tarkoitettu koko yhteisöä hyödyttäviin hankkeisiin, kuten terveydenhuoltoon ja\nkoulutukseen.” Reilun kaupan puuvillasta noin 10 prosenttia on luomupuuvillaa. Kaikkien viljelytilojen tulee noudattaa ympäristösuunnitelmaa, mutta kriteerit eivät vaadi\nluonnonmukaista viljelyä. (Reilun kaupan edistämisyhdistys ry 2009.)\nKierrätysmateriaalien käyttö sisustustekstiilikankaissa on suhteellisen uutta. Vaatetuspuolella edelläkävijöitä ovat esimerkiksi Globe Hobe ja Secco. Kierrätysmateriaaleja\nkäytettäessä on otettava huomioon myös hygieenisyys ja kestävyysseikat. Kierrätysmateriaalien saatavuus on suhteellisen hyvä. Opinnäytetyön suunnitteluprojektissa kierrätysmateriaalien käyttö koskee lähinnä pieniä kangaseriä, sisustustyynyjen pohjakankaita, sisätyynyjen kankaita sekä koristuskäyttöön tarkoitettuja materiaaleja kuten napit,\nhelmet, pitsit ja muut samankaltaiset pientuotteet. Nämä materiaalit on helppo hankkia\nedullisesti esimerkiksi kirpputoreilta ja kierrätyskeskuksista. Suurempia määriä kierrätyskankaita tarvittaessa voi kääntyä esimerkiksi sairaaloiden ja hotellien puoleen. Näis-\nsä laitoksissa tekstiilit vaihtuvat tiheään ja vanhoja materiaaleja voi saada ostettua\nedullisesti. Globe Hopen perustaja Seija Lukkala (Jaakkola 2008) kuvaa oman yrityksensä materiaalivalintoja seuraavasti: ”Pohdin, miten voisin hyödyntää omaa osaamistani tekstiilialalla, mutta kestävämmin. Miten kierrätysmateriaaleista voisi tuottaa vaatteita, jotka ovat hyvin suunniteltuja ja laadukkaita brändituotteita.” Jaakkola (2008)\nkuvaa yrityksen perustamisvaiheita seuraavasti: ”Tutkimusten jälkeen syntyi Globe Hope vuonna 2003. Yritys suunnittelee ja myy paitoja, takkeja ja hameita sekä laukkuja,\nkukkaroita, vöitä ja kodin tekstiilejä, joiden materiaalina ovat käytöstä poistetut sairaalatekstiilit, armeijavarusteet ja työvaatteet. Lukkalan mukaan syynä materiaalivalintaan\non näiden tuotteiden testattu laatu: ne kestävät hyvin vielä toisenkin elämän. Lisäksi\nniitä on saatavana suuret määrät.” Lisäksi tekstiilikankaiden tai vaatteiden valmistajilta\nvoi tiedustella leikuusta syntyneitä ylijäämäpaloja, jotka muuten menisivät kaatopaikalle. Palat ovat suhteellisen pieniä, mutta sopivat pientuotteisiin.\nMateriaalin värjäys ja viimeistys ovat ympäristölle haitallisimmat vaiheet tuotteen\nelinkaaren aikana. Suojanen (1997, 42) kuvailee värjäysprosessia seuraavasti: ”Värjättäessä väriaineet siirretään kuituihin, lankoihin tai kankaisiin erilaisten apukemikaalien\nvälityksellä. Tämän jälkeen väri kiinnitetään materiaaliin, liikaväri huuhdellaan pois ja\ntuote kuivataan. […] Väriaineet voivat sisältää raskasmetalleja, jotka ovat haitallisia sekä ympäristölle että ihmisen terveydelle.” Välimäki (Eko-ostajan opas) kuvaa synteettisiin väreihin liittyviä myrkyllisiä atsovärejä seuraavasti: ”Viime vuosina on keskusteltu\npaljon atsoväreistä, joissa on todettu syöpää aiheuttavia aryyliamiineja. Saksassa atsovärien käyttö tekstiileissä on kielletty. Suomessa noudatetaan saksalaista käytäntöä.”\nViimeistyskäsittelyillä vaikutetaan kankaiden ulkonäköön, pinnan tuntuun ja käyttäytymiseen. Viimeistykset ovat mekaanisia tai kemiallisia. Menetelmillä vaikutetaan esimerkiksi kankaan veden- tai lianhylkivyyteen, kutistumiseen ja rypistymiseen. Lisäksi käytössä on kankaan palon- ja homeensuojausmenetelmiä. (Suojanen 1997, 46–48.)\nKasvivärjäys ei ole vaihtoehto synteettisille väreille ainakaan puuvillan värjäyksen osalta. Myös kasvivärjäys kuluttaa vettä ja kemikaaleja. Nykyään kehitelläänkin luonnonvärjäykselle sopivia apuaineita, jotka eivät sisällä raskasmetalleja. Kasvivärjättyjen\nkankaiden valon- ja pesunkesto saattavat jäädä huonoiksi, mikä taas vaikuttaa tuotteen käyttöikään. Kasvivärjäyksen hyvä puoli on uusiutuvuus, mutta jos teollisuudessa\nsiirryttäisiin kokonaan kasvivärjäykseen, kasvivarat kuluisivat hyvin nopeasti loppuun.\nTästä syystä kasvivärjäystä tehdään hyvin marginaalisesti lähinnä kotivärjäysmenetel-\nmänä. (Talvenmaa 1998, 49–50.) Tekstiilien huoltoseikat tulee ottaa huomioon värjäysmenetelmiä valittaessa. Kirsi Niinimäen (2003, 30) mukaan värjäämättömyys ei kuitenkaan ole ympäristömyötäisempi valinta, sillä valkoista tekstiiliä joudutaan pesemään\nuseammin kuin värjättyä, jolloin tuotteen ympäristörasitus on huollon osalta suurempi\nkuin värjätyllä tekstiilillä. Puuvillaa on myös alettu jalostaa niin, että se kasvaa värillisenä (Suojanen 1997, 28).\nTuotesuunnitteluprosessissa voidaan materiaalin ja värjäyksen ohella vaikuttaa ympäristöön tuotantopaikkojen valinnassa sekä myynnin ja markkinoinnin suunnittelussa. Korkea kotimaisuusaste on myös ympäristömyötäinen tekijä, mikäli valmistus tapahtuu esimerkiksi kokonaan kotimaassa. Sillä tuetaan työllisyyttä Suomessa ja pidetään kuljetuksesta aiheutuvat päästöt matalina. Laatua on tällöin myös helpompi seurata, mikä on tärkeää varsinkin jos kyseessä on käsityönä tehty tuote. Suojasen (1997,\n86) mukaan ympäristömyötäiseen tuotesuunnitteluun kuuluu olennaisena osana tuotteen suunnitteleminen pitkäikäiseksi, tyyliltään ajattomaksi, kestäväksi, helposti korjattavaksi, muunneltavaksi ja kierrätettäväksi. Opinnäytetyön suunnitteluprojektin tuotteissa ja tulevan yrityksen tuotannonsuunnittelussa on otettu huomioon kaikki edellä\nmainitut seikat. Suunnittelussa on pyritty mahdollisimman korkeaan kotimaisuusasteeseen. Uusien kankaiden osalta materiaali on ulkomaista, ja sen kuljettaminen Suomeen\naiheuttaa jonkin verran päästöjä. Kierrätysmateriaalit hankitaan Suomesta. Tuotteet\nvalmistetaan, painetaan käsin, leikataan, ommellaan ja pakataan kokonaan Suomessa.\nPakkaukset ovat kierrätettäviä ja ne valmistetaan kierrätysmateriaaleista. Tuotteiden\nlähettämisestä kuluttajille tai vähittäismyyjille aiheutuu päästöjä kuljetusmatkan pituuden mukaan. Ompelu teetetään alihankintana kotimaassa, jolloin kuljetuspäästöt jäävät\nsuhteellisen vähäisiksi myös ompelun osalta.\nTuotteen elinkaaren pisin jakso on tuotteen käyttöaika. Laadukas ja klassisesti muotoiltu tuote on pitkäikäinen. Mitä pitkäikäisempi tuote on, sitä ympäristömyötäisempi se\non. Tuotteen ikään vaikuttaa myös tuotteen huollettavuus, muunneltavuus ja korjattavuus. Tuotteen laatuun voi suunnitteluvaiheessa vaikuttaa materiaalivalinnoilla sekä\nvalvotulla ja korkeatasoisella tuotannolla. Oikeanlaiset ja tarkat huoltomerkinnät tekstiileissä ennaltaehkäisevät virheelliset ja tekstiiliä kuluttavat pesutoimenpiteet. Esimerkiksi pesulämpötilalla on huomattava merkitys värien pysyvyyteen käyttötekstiileissä. Suurin vastuu tekstiilien pesusta aiheutuvien ympäristöhaittojen ehkäisyssä on kuitenkin\nkuluttajalla. Suojanen (1997, 51–52) kuvailee tekstiilien pesuun liittyviä ympäristöhait-\ntoja seuraavasti: ”Automaattisten pesukoneiden tultua yleisiksi on vaatteita ruvettu pesemään tarpeettomankin usein, lähes jokaisen käyttökerran jälkeen. Turha pesu kuluttaa vaatetta, pesuainetta, energiaa ja lisää jätevesien määrää. […] Pesuaineiden tärkein osa on tensidit, jotka pienentävät veden pintajännitystä, irrottavat ja kantavat likaa ja estävät lian tarttumisen takaisin kuituihin. […] Tensidien pesutehon parantamiseksi käytetään veden pehmennysaineita. Tähän tarkoitukseen käytetyt fosfaatit toimivat vesistöön jouduttuaan lannoitusaineina ja rehevöittävät kasvillisuutta.” Kuluttajan\nvastuulla on pesukertojen säännöstelyn lisäksi harkita käyttääkkö ympäristömyötäistä\npesuainetta, joka ei sisällä fosfaatteja tai ympäristölle haitallisia tensidejä.\nElinkaarensa lopussa tekstiilituote joko kierrätetään tai hävitetään. Kierrätys jaotellaan Suojasen mukaan (1997, 60–61) suljettuun ja avoimeen kiertoon: ”Suljetussa\nkierrossa kierrätysmateriaalia käytetään samanlaisten tuotteiden valmistukseen, jolloin\nkyseisen tuotteen raaka-aineen tarve vähenee. Avoimessa kierrossa kierrätysmateriaalista valmistetaan jotain muuta tuotetta kuin sitä, mistä materiaali on alun perin lähtöisin. Tällainen kierrätys vähentää raaka-aineen tarvetta jonkun muun tuotteen valmistuksessa.” Tekstiililumpuista valmistetaan haitallisten aineiden imeytysmattoja, rakennustiivisteitä, verhoiluvanua, vilttejä ja parketinalushuopaa (Kuivanen 1999, 28). Tekstiilimateriaalin kierrätettävyys on hyvä ottaa huomioon jo tuotetta suunniteltaessa.\nOpinnäytetyön suunnitteluprojektin tuotteet soveltuvat hyvin kierrätysmateriaaleiksi.\nToisaalta ne ovat luonnonkuitujen osalta myös helposti maatuvia. Talvenmaa (1998,\n68) kuvaa tekstiilien kierrätysmahdollisuuksia Suomessa seuraavasti: ”Ainoat realistiset\nvaihtoehdot kierrättää tekstiilejä Suomessa kirpputori- ja vaatekeräystoiminnan ohella\novat mekaaninen kierrätys ja tekstiilijätteen poltto.” Jyväskyläläinen Jyka Tuote tekee\nomista kierrätyspisteistään kerätyistä tekstiileistä konepyyhkeitä ja suojamattoja. Yritys\nkäsittelee poistotekstiilejä yli 250 000 kilon määrän vuosittain. (EkoCenter 2009.)\nKuivanen (1999, 28) kuvaa suomalaisen tekstiilikierrätysjätteen tilaa seuraavasti: ”Sen\nsijaan, että suomalaista tekstiilijätettä kerättäisiin järjestelmällisesti uusiokäyttöön,\ntuodaan vuosittain satoja tonneja lumppua ulkomailta, lähinnä saksalaisten ja japanilaisten vanhoja vaatteita, räteiksi suomalaisiin teollisuuslaitoksiin.”\n3.1.3 Ympäristömyötäisyys ja kohderyhmä\nYmpäristömyötäisyys voi olla lapselle hankala käsite, mutta se on jokaisen arjessa\nhuomaamattomastikin esillä. Vanhemmat voivat elintavoillaan ja ratkaisuillaan vaikut-\ntaa kasvavan lapsen asenteisiin. Myös tuotteet, jotka ovat näkyvästi ympäristömyötäisiä, voivat vaikuttaa lapseen ympäristökasvattajana. Jos kotona keskustellaan avoimesti arjen ympäristöön vaikuttavista valinnoista, alkaa lapsi nähdä itsenäisestikin eri tuotteiden ja palvelujen vaikutuksia ympäristöön. Selkeitä esimerkkejä arjen ympäristöratkaisuista ovat Kuivasen (1999, 4–5) mukaan asumiseen, liikkumiseen, syömiseen, vaatetukseen ja jätehuoltoon liittyvät ratkaisut.\nYmpäristömyötäisyyttä voidaan tekstiilien osalta selittää lapselle hyvin esimerkiksi materiaalien valinnan suhteen. Luomukankaita ja kierrätysmateriaaleja voidaan suosia,\nsamoin kuin ostaa tuotteita jo käytettyinä. Ympäristömerkit voidaan selittää lapselle, ja\nniitä voidaan etsiä yhdessä lapsen kanssa uusia kulutustuotteita hankittaessa. Tekstiilien turhan pesun takia syntyvä ympäristökuormitus vähenee, kun lapsikin tiedostaa asian, eikä laita kerran käytettyä vaatetta turhaan pesuun. Kouluikäinen lapsi voi itsekin\nkäydä myymässä vanhoja vaatteitaan ja lelujaan kirpputorilla. Jo aivan pienikin lapsi\nvoi omaksua järjestelmällisen ja toimivan jätehuollon perusteet: käytetyt piirustuspaperit viedään paperinkeräykseen, biojätteet omaan astiaansa ja vanha kulunut t-paita\nkäytetään siivousrättinä tai leikataan matonkuteiksi.\nLasten ja nuorten ympäristökasvatus on myös ajassa näkyvä ilmiö. Markkinoille on tullut viime vuosina useita lapsille suunnattuja ympäristönsuojeluun perustuvia oppaita ja\nsatukirjoja. Aarnio (2009) esittelee Helsingin Sanomien artikkelissa muutamia ympäristökirjoja seuraavasti: ”Arjen ekotekoja markkinoidaan jo kuvakirjaikäisillekin. 10 askelta\nmaapallomme auttamiseksi [Melanie Walsh] antaa arkipäivän vinkkejä. Sivua kääntämällä valot sammuvat ja jätteet siirtyvät oikeisiin paikkoihin. […] Myös kotimaisessa\nOnni-pojan kierrätyskirjassa lajitellaan. Sanna Pelliccionin kuvakirjassa aikuisetkin innostuvat askartelemaan kierrätyspahvista. […] Tietokirjassa Sinä voit pelastaa maapal-\nlon [Rich Houghin] arjen pikkuniksit on merkitty säädyllisesti vihreällä peukalolla.” Aarnio antaa kiitosta kirjoille, joitten sävy on myönteinen eikä syyllistävä. Tosin hän pohtii\nhallitseeko kukaan enää kokonaisuutta. Hänen mielestään asennekasvatuksella on silti\ntehtävää, erityisesti koska pääkaupunkiseudun kerrostaloasukkaista jätteensä lajittelee\nOpinnäytetyön suunnitteluprojektin tuotteiden on tarkoitus olla näkyvästi ympäristömyötäisiä. Kierrätysmateriaalista tehdyissä tuotteissa on maininta materiaalin alkuperästä. Niissä on myös esillä tarina, joka on kirjoitettu tuotetietolappuun. Lapsi muistaa\ntuotetta käyttäessään tuotteen tarinan ja siihen liittyvän ympäristönäkökohdan. Vastuu\ntuotteen ympäristömyötäisyyden siirtymisestä lapselle jää kuitenkin pitkälti tämän vanhemmalle, erityisesti kohderyhmän ikäisillä lapsilla. Pakkausmateriaaleina ja tuotetietolapuissa käytetään kierrätyspaperia ja -pahvia.\nYmpäristömerkkejä on ilmestynyt 1990-luvulta alkaen auttamaan kuluttajia ostopäätöksissä ja kertomaan tuotteiden ympäristövaikutuksista. Euroopan alueella on laskettu\nolevan satoja erilaisia ympäristömerkkejä. Erityisesti Saksa ja muut Keski-Euroopan\nmaat ovat laatineet merkkejä ahkerasti. Vain harvat merkit koskevat tekstiilituotteita.\nOsa merkeistä on virallisia, kuten pohjoismainen Joutsen-merkki ja EU:n ympäristömerkki. Näillä merkeillä on kriteerit myös tekstiilejä varten. (Talvenmaa 1998, 72.)\nYmpäristömerkinnän tavoitteena on puolueeton tieto tuotteiden ympäristövaikutuksista\nsekä tuotteiden valmistuksen ja kulutuksen ohjaus ympäristöä säästävään suuntaan.\nMerkit tarjoavat kuluttajille keinon seurata tuotteiden kilpailukykyä eri yritysten välillä.\nMerkkien yksi tärkeimmistä tavoitteista on se, että ainoastaan kunkin tuoteryhmän ympäristölle parhaat tuotteet voivat saada merkin käyttöoikeuden. (Nikula, 2008.)\nYmpäristömerkit jaetaan Talvenmaan (1998, 72) mukaan kolmeen eri ryhmään: ”Ensimmäisenä yksityiset ympäristömerkit, joita ei valvo mikään taho. Toisena sovittujen\nkriteerien mukaiset yksityiset tai julkiset ympäristömerkit, joita valvoo ulkopuolinen taho. Kolmantena ympäristömerkit, jotka tarkastaa ulkopuolinen taho.” Yksityiset ympäristömerkit ovat pääasiallisesti valmistajien omia tuotemerkkejä, joille valmistaja on itse\nkehittänyt kriteerit ja symbolit. Toisen ryhmän ympäristömerkit on laatinut esimerkiksi\ntekstiilialan järjestö tai luonnonsuojelujärjestö. Tähän ryhmään kuuluvat muun muassa\nJoutsenmerkki, Öko-Tex Standard 100 ja EU:n ympäristömerkki. Kolmannessa ryhmässä ovat merkit, jotka ovat tavallaan ympäristötuoteselosteita, joissa mainitaan mitä\nkuormituksia tuote aiheuttaa ympäristölle. (Talvenmaa 1998, 72.)\nTässä opinnäytetyössä ympäristömerkit on jaettu seuraavasti. Ensimmäisenä esitellään\nmerkit, joissa säädeltynä ovat kaikki tuotteen elinkaaren aikaiset prosessit. Sen jälkeen\nesitellään tuoteturvallisuusmerkki, jossa määritellään, ettei lopullisessa tuotteessa ole\nhaitallisia jäämiä kemikaaleista. Viimeisenä esitellään eettinen merkki ja luomumerkki.\nOpinnäytetyöprojektin kankailla on joko Öko-Tex Standard 100 tai Control Union luomusertifikaatti.\nTuotteen elinkaaren huomioivat merkit\nPohjoismaisen Joutsenmerkin tavoitteena on opastaa kuluttajia ympäristöä vähiten\nkuormittavista tuotteista. Tuoteryhmille laaditut kriteerit ottavat huomioon luonnonvarojen ja energian kulutuksen, haitalliset päästöt, melun, hajun, jätteet ja mahdollisuuden hyötykäyttöön (Nikula 2008). Joutsenmerkittyjen tekstiilien ympäristövaikutukset\nkoskevat koko tuotantoketjua alkutuotannosta valmiisiin tuotteisiin. Vaatimukset rajoittavat terveydelle tai ympäristölle haitallisten kemikaalien, väriaineiden ja raskasmetallien käyttöä tai kieltävät ne kokonaan. (SFS-Ympäristömerkintä 2008.)\nEuroopan ympäristömerkki, kukkatunnus, perustuu ympäristövaikutuksiin, joita\ntuote aiheuttaa koko sen elinkaaren aikana. Vain 5–40 prosenttia tuoteryhmän tuotteista voi saada merkin käyttöoikeuden. (Nikula, 2008.) Haitallisten aineiden rajoitusten lisäksi merkin kriteerinä on koko tekstiilituotteen tuotantoprosessin, eli kuitutuotannon,\ntekstiilituotteiden valmistusprosessin, värjäyksen ja viimeistyksen ympäristömyötäisyys\n(Regional Environmental Center 2006).\nBra Miljöval on Ruotsin luonnonsuojeluliiton myöntämä ympäristömerkki. Merkki on\nmyönnetty sadoille tuotteille ja palveluille, joista osaa myydään Suomessa. Merkin saaneisiin tuotteisiin kuuluu muun muassa pesuaineita ja tekstiilejä. (Harju, Katri & Koivio\nÖko-Tex Standard 100 on nykyisin laajin eurooppalainen tekstiilien ympäristömerkki\n(Järvisalo, 2005). Merkin saaneet tuotteet on tutkittu standardin mukaisesti hyväksytyssä tutkimuslaitoksessa. Myöntämisperusteen tärkein kriteeri on erilaisten ihmiselle ja\nluonnolle haitallisten aineiden pitoisuudet lopputuotteessa. Merkki on ainoana ympäristömerkeistä myös tuoteturvallisuusmerkki ja se myönnetään vain vuodeksi kerrallaan.\n(Talvenmaa 1998, 73.)\nReilun kaupan järjestelmässä on tekstiilien osalta sertifioitua ainoastaan puuvillan viljely, eivät muut tekstiilin valmistusketjun vaiheet. Lisäksi merkki kertoo, että viljelijät\novat saaneet puuvillastaan vähintään Reilun kaupan takuuhinnan suuruisen korvauksen. Reilun kaupan merkin saanut puuvilla on eettisesti viljeltyä. Reilun kaupan luomusertifioitu puuvilla on lisäksi ekologisesti viljeltyä. Reilun kaupan valvonnalle on\nmyönnetty ISO 65 -standardi, jota valvoo maailman johtava standardoimisjärjestö ISO.\nReilu kauppa on ainoa eettinen sertifiointijärjestelmä, joka on saanut ISO 65 standardin. (Reilun kaupan edistämisyhdistys ry.)\nControl Unionilla on kaksi kestävän kehityksen mukaisen tekstiilituotannon sertifiointiohjelmaa. Käytännön toimivuuden varmistamiseksi sertifikaatit on kehitetty yhteistyössä tekstiiliteollisuuden, kuluttajajärjestöjen ja ympäristöjärjestöjen asiantuntijoiden\nkanssa. Control Unionin sertifiointiohjelmat ovat Global Organic Textile Standard:n\n(GOTS) mukainen EKO Sustainable Textile -sertifikaatti ja Organic Exchange sertifikaatti. Edellinen kattaa kaikkien luonnonkuitujen tuotannon, jalostuksen, valmistuksen, pakkaamisen, merkinnän, maastaviennin, maahantuonnin sekä jakelun. Lopputuotteisiin kuuluvat muun muassa kuitutuotteet, langat, kankaat ja vaatteet. Jälkimmäinen, Organic Exchange, on voittoa tavoittelematon järjestö, jonka tavoitteena on\nhelpottaa kansainvälisen luomupuuvillateollisuuden kasvua. Jäsenet ovat päättäneet\nsisällyttää luomuvillaa tuotevalikoimaansa. Organic Exchangen suositukset on laadittu\nlisäämään kuluttajien yleistä tietoisuutta puuvillateollisuuden tuotanto-oloista. (Control\nUnion World Group.)\nKUVA 1: Tekstiilien ympäristömerkit (vasemmalta alkaen Joutsenmerkki, Euroopan ympäristömerkki, Bra Miljöval, Öko-Tex Standard 100, Reilu kauppa ja Control Union)\nSeuraavissa alaluvuissa käydään läpi tuotesuunnittelun eri osa-alueita. Aluksi avataan\nkäsityön ja muotoilun käsitteitä. Sen jälkeen esitellään luovan suunnittelun eri teorioita\nja sitä, miten ne toteutuvat opinnäytetyön suunnitteluprojektissa. Suunnitteluprojektissa on kyse käyttäjäkeskeisestä tuotesuunnittelusta, ja sen teoriaa käsitellään niiltä osin\nkuin se koskettaa opinnäytetyön suunnitteluprojektia. Tuotesuunnittelun prosessia ava-\ntaan ja käsitellään opinnäytetyön suunnitteluprosessin näkökulmasta. Lopuksi valotetaan hieman tuotteen laatuun ja ergonomiaan liittyviä asioita.\n3.2.1 Käsityö ja muotoilu\nTuotesuunnittelun teorian ymmärtämiseksi on aluksi selvennettävä käsityön ja muotoilun käsitteitä. Pirkko Anttilan (1996, 10) mukaan käsityöllä on monia merkityksiä. Se\nvoi tarkoittaa käsintehtyä työtä tai sen tuotetta. Käsityöhön liittyy olennaisesti innovatiivisuus eli luova toiminta, jolla on myös sosiaalisia ja taloudellisia ulottuvuuksia. Käsityö liittyy monin tavoin kodin arjen toimintaan, esimerkiksi tekstiilien ja esineiden valmistamisen ja korjaamisen muodossa. Käsityöläinen on yleensä ammattilainen, joka tekee työnsä käsillään. Käsityöllä on myös kulttuuriulottuvuus sen ylläpitämän tradition\nvuoksi. (Anttila 1996, 10.)\nNykyaikana ei arvosteta käsintehtyä tuotetta kuten ennen, sillä tehdasvalmisteisia tuotteita on helposti ja halvalla saatavilla joka puolella. Muun muassa ilmastonmuutoksen\ntakia ympäristönsuojelu on tullut ajankohtaiseksi, ja kuluttajat ovat entistä kiinnostuneempia tuotteiden koko elinkaaresta. Tuotteiden raaka-aineiden tuotannon kotimaisuus ja värjäysmenetelmien myrkyttömyys on tullut kiinnostavaksi, samoin kuin se, onko käsintehty tuote tuotettu Suomessa vai esimerkiksi lapsityövoimalla kaukomaissa.\nTulevaisuudessa tarvitaan käsityöläisiä ja käsityön osaajia myös Suomessa, vaikka nyt\nonkin muodikasta siirtää kaikki mahdollinen tuotanto halvan työvoiman maihin. Jo nyt\nlöytyy kuluttajia, jotka valitsevat mieluummin kotimaisen käsintehdyn tuotteen teollisesti ulkomailla tuotetun halvan tuotteen sijaan. Tämä kuluttajaryhmä kasvaa varmasti\nkäsi kädessä ihmisten ympäristötietoisuuden kanssa.\nMuotoilu eli design on määritelty usein teollisen tuotesuunnittelun intresseistä lähtien.\nTämä johtuu taideteollisuuden kiinnostuksesta yhtäältä tuotteen muotoa, ulkonäköä ja\nkäyttöominaisuuksia, sekä toisaalta tuotteen myytävyyttä kohtaan. (Anttila 1996, 13.)\nKun muotoilua arvioidaan ainoastaan materiaalisen menestymisen osatekijöiden mukaan, päädytään Anttilan (1996, 13) mukaan tilanteeseen, johon nykyinen teollistunut\nja kaupallistunut yhteiskuntamme on joutunut: ”Tavarapaljouteen, kulutuksen mielettömyyteen, kasvavien jätevuorten ongelmaan ja luonnonvarojen mielettömään tuhlaukseen.” Hänen mukaansa muotoiluksi voidaan myös käsittää ”kaikki se toiminta, jossa\nihminen jonkin materiaalin avulla saa aikaan ympäristön muutoksia. Voidaan siis sanoa,\nettä muotoilu on ihmisen ja hänen ympäristönsä kosketuspinta.” (1996, 14.) Muotoilu\ntarkoittaa kaikkea mikä on suunniteltu, piirretty, rakennettu, koottu ja tehty. Muotoilun\ntehtävä on aikaansaada tuotteelle hyvä muoto. (Anttila 1996, 17.) Muotoilijalla on suuri\nvastuu sekä tuotteen ulkonäöstä ja toimivuudesta että sen vaikutuksista ympäristöön.\nHän tekee suunnittelutyössään ratkaisuja, jotka koskettavat monia ihmisiä, kuten esimerkiksi kuluttajia ja heidän ostokäyttäytymistään, sekä tuotteen koko tuotantoprosessin työntekijöitä.\nMuotoilu voidaan Anttilan (1996, 28) mukaan jakaa kahteen ryhmään: taiteelliseen ja\nteolliseen. Taiteellinen muotoilu käsittää taidekäsityön ja teollisesti valmistetut taideesineet. Teollinen muotoilu taas tarkoittaa teollisesti tehtyjen ja sarjatuotantona valmistettujen tuotteiden muotoilua. (Anttila 1996, 28.) Taidekäsityö määritellään sellaiseksi pientuotannoksi, jossa yleensä yksi henkilö suunnittelee ja valmistaa ainutkertaisen ja pienen sarjan tuotteita. Tekijän esteettinen näkemys ja työnjälki kertovat itsenäisesti luovasta kyvystä. Taidekäsityötuotteet rinnastetaan nykyään kuvataiteilijoiden\nvastaaviin töihin. (Häti-Korkeila & Kähönen 1985, 14.) Häti-Korkeila (1985, 21) kuvailee\nkäsityöntekijän työtä myös seuraavasti: ”On muistettava, että käsityötuotanto ja taidekäsityö eivät ole ainoastaan vaihtoehto teollisuustuotannolle, sillä omassa työssään käsityöntekijä muokkaa entistä, kokeilee ja tekee uusia ratkaisuja. Näin hän samalla luo\nkulttuuripohjaa teollisen tuotannon perustaksi.” Teollisen muotoilun ominaispiirre on\nsuunnittelun eri osa-alueiden jakautuminen asiantuntijoiden vastuulle. Tämä asettaa\nvaatimuksia yhteistyölle, jossa otetaan huomioon sekä kustannukset että tuotteen materiaaliset, tekniset, esteettiset, funktionaaliset ja eettiset tekijät. (Anttila 1996, 28.)\nIlkka Kettunen (2001, 10) kuvaa teollista muotoilua seuraavasti: ”Teollinen muotoilu on\ntoimintaa, jossa tutkimusta, taidetta ja teknologiaa liiketoimintaympäristössä yhdistämällä on tarkoitus tuottaa parempaa ihmisen rakentamaa ympäristöä. Kun taiteilijan ja\ntaidekäsityöläisen perimmäisenä tarkoituksena on ilmaista itseään, on teollisen muotoilijan tarkoitus ilmaista tuotteella ratkaisua käytännön ongelmaan. ”\nOpinnäytetyön suunnitteluprosessissa painotetaan tuotteiden käsityömäistä tuotantoa\npainamisen ja ompelun osalta. Tuotteita suunnitellaan pieniä määriä ja ne tehdään\nsuurimmalta osalta itse. Näin ollen malliston tuotteet ovat Häti-Korkeilan määritelmän\nmukaan taidekäsityömäisesti tehtyjä tuotteita. Oman yrityksen perustamisen lähtökohtana on tehdä kohderyhmälle suunnattuja design-tekstiilituotteita, jotka viestivät yksilöllisestä käsintehdystä ilmeestä ja korkeasta ammattitaidosta. Tuotteet ovat ajan hermolla sekä ulkoisen ilmeen että ympäristöarvojen puolesta.\n3.2.2 Luovuus tuotesuunnittelussa\nLuovuus on kaiken suunnittelutyön perusta. Luovuutta on kuitenkin alettu systemaattisesti tutkia vasta 1950-luvulta alkaen (Lehti & Ristola 1990, 65). Luovuutta tutkineen\nGöran Ekvallin mielestä luovuus voidaan yhdistää kolmeen eri ilmenemismuotoon: ongelmanratkaisuun, taiteelliseen toimintaan tai ilmaisuun, sekä yksilön elämänasenteeseen (Lehti 1990, 65). Tuotesuunnitteluprosessissa on aina kyse jonkin ongelman ratkaisusta. Luovalla ongelmanratkaisulla tarkoitetaan vaiheita, joita luova tapahtuma\nnoudattaa. Häti-Korkeila (1985, 90) luettelee kolme vaihetta, jotka kuuluvat aina luovaan ongelmanratkaisuprosessiin: ”1. Havainnointi eli ongelmanratkaisuvalmiuden saavuttaminen, 2. Tuote eli ratkaisun tuottaminen ja 3. Arviointi.” Anttila (1996, 72) lisää\nvaiheisiin vielä neljännen, ”kommunikaation, jolla tarkoitetaan ratkaisun aikaansaamaa\nkeskustelua suunnittelukohteen, suunnittelijan ja ympäristön välillä.” Taiteellinen\ntoiminta ja ilmaisu ovat yleensä luovaa, mutta tekninen korkeatasoinen opitun toisto\nei kuitenkaan itsessään ole luova prosessi. Yksilön elämänasenne on kuitenkin Ekvallin mielestä tärkein luovuuden ilmaisumuoto, joka tarkoittaa tapaa suhtautua sekä\nsisäisiin voimavaroihin että ulkomaailmaan. (Lehti 1990, 65–66.)\nOpinnäytetyön suunnitteluosuudessa noudatetaan luovaa ongelmanratkaisua. Suunnittelutyön pohjana on havainnointi, joka tässä tapauksessa on ajassa näkyvien suuntausten tarkastelua oman yrityksen imagon luomisen näkökulmasta. Suunnittelun pohjana\novat sekä kohderyhmän määrittely ja sen mahdolliset toiveet ja tarpeet, että suunnittelijan itsensä kokema, ajassa näkyvä ympäristömyötäisyys ja halu suunnitella tuotteita\nsen mukaisesti. Ratkaisun tuottaminen eli suunnitellun tuotteen tuotteistaminen on ongelmanratkaisun ydin ja vaatii suunnittelijalta eniten luovuutta. Työn loppuvaiheen arviointi toteutuu suunnittelijan oman arvioinnin sekä kohderyhmän ja ohjaajien antaman\nKettunen (2001, 40) kuvaa luovuutta seuraavasti: ”Luovuus on vaikea määrittää, mutta\nhelppo tunnistaa. Jos suunniteltu tuote tai kehitetty palvelu on uusi ja hyödyllinen, se\non osoitus luovasta toiminnasta. Luovalle työlle on ominaista, että siihen sisältyy aina\nepäonnistumisen mahdollisuus […] Epäonnistuminen, sen sietäminen ja siitä lähtevä\nuusi yrittäminen ovat hyviä lähtökohtia tuotesuunnittelulle.” Kettunen (2001, 40) jakaa\nluovuuden neljään osaan: tekijään, tapahtumaan, tuotteeseen ja ympäristöön. Luovan\npersoonan ominaisuuksia ovat Kettusen (2001, 42) mielestä esimerkiksi ”ongelmaherkkyys, ideasujuvuus, ideajoustavuus, omaperäisyys, uudelleenmäärittelykyky, vii-\nmeistelykyky ja syntetisointikyky”. Luovuus vaatii Kettusen (2001, 42) mukaan myös\nkykyä kestää ristiriitaa ja sietää sellaisia tilanteita, jolloin ratkaisua ongelmaan ei löydy\nheti. Luova persoona osaa myös olla hämmästynyt, tarkkaavainen ja keskittymiskykyinen. Luovan tapahtuman Kettunen (2001, 42) jakaa seuraaviin vaiheisiin: ongelman\nlöytäminen, hautomisvaihe, oivallus ja ratkaisun hyväksyminen tai hylkääminen. Luovassa toiminnassa ponnistaminen ja hellittäminen vuorottelevat. Joskus luova tapahtuma on myös tekijälleen tunnistamaton tai se vaatii epäonnistumisia ja palaamista alkutilanteeseen. Itsetuntemusta vaaditaan, jotta idean osaa tunnistaa, kun se on vasta\nintuitiona mielessä. (Kettunen 2001, 44.) Mihaly Csikszentmihalyin (2005) luoma käsite\n’flow’ tarkoittaa syvällistä keskittymistä johonkin tehtävään. Flow-tilassa ajan ja paikan\ntunne hämärtyvät ja työn tekeminen on helppoa. Flow vaatii kuitenkin täydellistä keskittymistä toteutuakseen. (Kettunen 2001, 44.) Luova tuote on Kettusen (2001, 44)\nmukaan jollain lailla uusi ja edellistä parempi. Luovalla ympäristöllä Kettunen (2001,\n44–45) tarkoittaa esimerkiksi tilaa, joka on tekijälle tuttu ja turvallinen. Se tarkoittaa\nmyös ilmapiiriltään vapaata tilaa, jossa työntekijöiden kesken vallitsee luottamus. Tiukat aikataulut, kilpailutilanteet ja luvassa olevat palkkiot saattavat kitkeä tekijän luovuutta.\nOpinnäytetyön tuotesuunnitteluprojekti on laaja kokonaisuus, ja luovuus liittyy siinä\nmoniin eri alueisiin. Aiheen valinta ja uudenlaisen tuotteen suunnitteleminen ja pitkällisen prosessin loppuun saattaminen vaativat tekijältä idearikkautta ja kokonaisuuden\nhallintaa. Prosessi vaatii erityisen luovia jaksoja, esimerkiksi kuosien ja tuotteiden\nsuunnitteluvaiheissa, mutta myös työläitä arviointivaiheita esimerkiksi kyselyiden purkutilanteessa, jotka saattavat muuttaa suunnitelmia. Prosessi on pitkä ja vaatii tekijältä\nvahvaa itsetuntemusta ja kärsivällisyyttä. Jos tuotteissa onnistutaan niihin haetun uudenlaisen ilmeen ja materiaalien toimivan yhdistämisen osalta, on onnistuttu kehittämään luova tuote. Kiireetön opiskeluympäristö ja ohjaajien ja opiskelutovereiden kannustava tuki tarjoavat luovan ympäristön projektin onnistumista ajatellen.\n3.2.3 Käyttäjäkeskeinen tuotesuunnittelu\nKäyttäjäkeskeisellä tuotesuunnittelulla tarkoitetaan prosessia, jossa tuotteen\nkäyttäjät otetaan mukaan suunnitteluun mahdollisimman varhaisessa vaiheessa (Kettunen 2001, 33). Opinnäytetyön suunnitteluprojektin on tarkoitus noudattaa käyttäjäkeskeisen tuotesuunnittelun periaatteita, ja periaatteiden tarkastelu on tässä teoriaosiossa rajattu opinnäytetyössä käytettyihin menetelmiin. Huotari, Laitakari-Svärd, Laakko\nja Koskinen (2003, 9) kuvailevat käyttäjäkeskeistä suunnittelua seuraavasti: ”Kun\nsuunnitellaan kohderyhmälle tuotteita, on otettava huomioon, mitä he itse haluavat eivätkä vain tarvitse. […] Suunnittelijan tulisi siksi pyrkiä avoimesti astumaan tutkittavaan aiheeseen ja eläytyä kohderyhmään siten, että hän pystyy löytämään sen keskeisimmät arvot ja niihin liittyvät tarpeet.”\nHuotari ym. (2003, 20–22) määrittelevät käyttäjäkeskeiselle tuotesuunnittelulle kolme\nyleistä periaatetta: käyttäjäkeskeisyyden, keskittymisen tuotekehityksen alkupäähän,\nsekä menetelmien valinnan tilanteen mukaan. Käyttäjäkeskeisyys toteutuu, kun\nsuunnittelija pakotetaan miettimään tuotetta käyttäjän näkökulmasta. Keskittymällä\ntuotekehityksen alkupäähän voidaan tähdätä uusien tarpeiden paikantamiseen ja\nkuvaamiseen. Kun menetelmät valitaan tilanteen mukaan, tulevat kunkin suunnitteluongelman erityispiirteet huomioiduiksi. (Huotari ym. 2003, 20–22.) Opinnäytetyössä\nkäyttäjäkeskeinen tuotesuunnittelu lähtee kohderyhmän tarkasta määrittelystä ja rajaamisesta. Kuosien ja tuotteiden suunnittelun tueksi tehdään kyselytutkimus. Kohderyhmälle suunnattu kysely on menetelmänä paras tarvittavan laadullisen tiedon saavuttamiseksi. Tuotesuunnitteluprosessi lähtee liikkeelle vasta kyselyn toteuttamisen jälkeen. Näin käyttäjien toiveet ja tarpeet voidaan ottaa tehokkaasti huomioon.\nKäytettävyydellä tarkoitetaan sitä, miten ihmisen tavoitteet ja toiminta sopivat yhteen tuotteen toiminnan kanssa (Kettunen 2001, 33). Kettusen (2001, 34) mukaan\nmuotoilu voi vaikuttaa voimakkaasti tuotteen käytettävyyteen. Hän kuvaa tuotteen käytettävyyttä seuraavasti: "Tuotteen hyvä käytettävyys auttaa sen käytön oppimisessa,\ntehokkaassa ja virheettömässä työskentelyssä sekä toimintojen muistamisessa käytön\ntaukojen jälkeen.” Kettusen mukaan käytettävyyden merkitys on kasvamassa, tekniikan\nkehittymisen mahdollistaessa uusia tuoteominaisuuksia ja toimintoja. Opinnäytetyössä\nkäytettävyydellä tarkoitetaan niitä teknisiä ja materiaalisia ominaisuuksia, jotka tuotteen käytön kannalta täytyy ottaa huomioon tuotetta suunniteltaessa. Tuotteen muotoilulle on myös asetettu opinnäytetyön tuotesuunnittelussa haasteita, jotka liittyvät\nuudenlaisiin muotoihin, jotka on tarkoitus tehdä käyttäjää miellyttäviksi, tunnistettaviksi\nKäyttäjäkeskeisen suunnittelun osa-alueisiin kuuluvat käyttäjätiedon keruu ja arviointi.\nKäyttäjätiedon keruuseen on opinnäytetyön suunnitteluprojektissa käytetty menetelmänä kyselyä, joka on tehty päiväkodissa kohderyhmälle 3−6-vuotiaat lapset ja\nheidän vanhempansa. Hirsjärven, Remeksen & Sajavaaran (2007, 188–190) mukaan\nkyselytutkimuksen etuja ovat yhtäältä se, että kyseisellä menetelmällä saadaan kerättyä laaja tutkimusaineisto, ja toisaalta se, että erittäin tehokkaana menetelmänä se\nsäästää tutkijan aikaa. Opinnäytetyössä käytetty kyselytutkimus nojaa käyttäjäkeskeisen tuotesuunnittelun periaatteisiin. Kyselyn tarkoituksena on kerätä kohderyhmältä ja\nheidän vanhemmiltaan, tuotteiden ostajilta, mahdollisimman laaja skaala tarvittavaa\ntietoa. Kyselyn kohderyhmä, tavoitteet, sisältö ja yhteenveto on esitelty luvussa 4.\nTuotesuunnittelun arvioinnissa on opinnäytetyön suunnitteluprojektissa käytetty menetelmänä käytettävyystestausta. Se on yleinen käytettävyyden arvioinnin menetelmä, jolla pyritään löytämään tuotteiden käytettävyysongelmat. Se sopii tuotekehityksen keski- ja loppuvaiheeseen, sekä jo valmiille tuotteelle. (Huotari ym. 2003, 74.) Käytettävyystestissä on pieni käyttäjäryhmä, noin 3–6 henkilöä, joiden oletetaan kuuluvan\nkäyttäjäryhmään ja jotka edustavat mahdollisimman laajaa kirjoa siitä. Testin avulla on\ntarkoitus löytää yleisimmin esiintyvät ongelmat sekä saada tietoa tuotteen miellyttävyydestä, opittavuudesta ja sujuvista toiminnoista. (Huotari ym. 2003, 75.) Tässä opinnäytetyössä käytettävyystestausta tehdään jo valmiille tuoteryhmälle. Tuotteet ovat\nlapsille suunnattuja sisustustekstiilejä ja vaatteita, ja niiden testaus tarkoittaa tuotteiden arviointia niiden miellyttävyyden, käytettävyyden ja ympäristömyötäisten ratkaisujen perusteella. Käytettävyystestaus tehdään harkitulle joukolle kohderyhmän ikäisiä\nlapsia ja heidän vanhempiaan. Opinnäytetyön jatkokysely kuvataan luvussa 6. Jatkokyselyn avulla kerättyä tietoa ei enää ehditä käyttää opinnäytetyön puitteissa tuotteiden parantamiseen tai jatkokehittelyyn. Sen sijaan sillä on merkitystä yrityksen perustamisvaiheessa ja jatkossa tehtävien tuotteiden suunnittelussa.\n3.2.4 Tuotesuunnittelun prosessi\nTuotesuunnittelun prosessin teoriaa käsitellään Pirkko Anttilan laatiman mallin avulla\n(KUVIO 3). Mallista käydään läpi sen päävaiheet, ja samalla esitellään lyhyesti kuinka\nteoreettinen malli toteutuu käytännössä opinnäytetyön tuotesuunnitteluprosessin eri\nvaiheissa. Opinnäytetyön tuotesuunnitteluprosessi kuvataan tarkemmin luvussa 5.2.\nProsessi alkaa informaation hankkimisella. Sen tarkoituksena on päätyä alkumielikuvien luomiseen ja ratkaisun hahmottamiseen. Anttilan(1996, 129) mukaan informaation hankinta on erillinen vaihe, joka liittyy erikseen jokaiseen päävaiheeseen. Kun informaation hankinta toteutetaan järjestelmällisesti, kaikki näkökohdat tulevat huomioi-\nduiksi. Informaatiota ovat yhtäältä ulkoinen fakta- ja virkatieto ja toisaalta suunnittelijan sisäinen kokemus- ja mielikuvatieto. Anttila (1996, 117) kuvaa mielikuvaharjoittelua\nseuraavasti: ”Mielikuvaharjoittelulla tarkoitetaan käsityöprosessin kohteen konkreettista\nkuvittelua mielikuvien avulla. Mielikuvat voidaan saada eri aistien kautta, mutta ne voivat perustua myös muistikuviin aikaisemmista kokemuksista ja elämyksistä tai ne voivat olla täysin intuitiivisia.” Mielikuvajärjestelmällä saadaan tulokseksi ei-verbaalista ilmaisua kuten luonnoksia, materiaalikokeiluja, väriyhdistelmiä, sommitelmia ja muotoilmaisuja (Anttila 1996, 117). Anttila (1996, 127) kuvailee mielikuvia seuraavasti:\n”Mielikuvat ovat siis tavalla tai toisella luotuja suunnitelmia tiedon hankkimiseksi suunniteltavasta kohteesta. Tähän mielikuvan ominaisuuteen pohjautuu myös käsityön\nKUVIO 3: Käsityötuotteen suunnittelu- ja valmistusprosessin teoreettinen malli (Anttila 1996,\nUlkoista informaatiota ovat opinnäytetyön suunnitteluprosessissa luettu tieto ympäristömyötäisyydestä ja sen ajankohtaisuudesta, kyselytutkimuksen avulla saatu materiaali\nsekä aikaisemmin opittu ja testattu faktatieto tuotteiden suunnittelusta, materiaaleista\nja tekniikoista. Sisäistä informaatiota ovat suunnittelijan omat lapsuudenmuistot, omien\nlasten kautta opittu ja kuviteltu tieto lasten tarpeista ja haluista, mielikuvat nykyhetken\ntarpeesta ympäristömyötäisten tuotteiden suhteen, sekä oma luovuus ja taito suunnitella, piirtää ja hahmotella uutta. Edellä mainituista lähtökohdista käsin hahmotellaan\nRatkaisun hahmottamiseen tarvitaan erilaisia apuvälineitä. Sellaisia voivat olla esimerkiksi luonnostelu, kuvien ottaminen ja mallien rakentaminen. Kohteen näyttäminen\nvalmiina on tärkeää. Piirtämis- ja esitystaidon ohella suunnittelijan on kyettävä hahmottamaan, mikä on paras ja luontevin esitystapa kohteen visualisointiin. (Anttila\n1996, 132.) Suunnittelu on Anttilan (1996, 141) sanoin ”pitkä jono päätöksentekoprosessiin liittyviä osia. On otettava huomioon monet erilaiset yhteen kuuluvat osaset ja\nusein oltava yhteydessä myös tuotteen käyttäjiin, kuluttajiin ja ammattikentällä myös\nmoniin muihin.” Kyseistä vaihetta kuvataan kuviossa nimellä tuumailu. Ratkaisun\nhahmottamiseen liittyvät neuvottelut ja yhteisen käsityksen löytyminen niiden kesken,\njoita suunnittelutyö koskee. Käsityömäisessä suunnittelussa tuumailuvaiheeseen kuuluvat asiakkaan ja suunnittelijan väliset neuvottelut sekä tuotannon ja markkinoinnin\nkanssa tehty yhteistyö. (Anttila 1996, 142.)\nTuotteen funktioanalyysin on kehitellyt Victor Papanek. Anttila (1996, 147) kuvaa\nanalyysiä seuraavasti: ”Muotoiluprosessin alkuvaiheissa suunnataan päähuomio tuotteelle tarkoitettujen funktioiden analysointiin ja vasta myöhemmässä työskentelyvaiheessa suunnitellaan hankkeen tekninen toteutus”. Seuraavassa kuutiomallissa tulevat\nhavainnollisesti esiin kuusi funktio-ominaisuutta ja niiden väliset suhteet.\nKUVIO 4: Tuotteen funktiokokonaisuus (Papanek 1970; Anttilan 1996, 148 mukaan)\nPapanekin mallin mukaisesti opinnäytetyön tuotteiden funktioanalyysi näyttää seuraavalta:\nlaatu, uudenlainen ilme, kotimaisuus\niloisuus, vanhan ja uuden yhdistyminen, design\nvärikkyys, satumaailma, tekniikat, materiaalien yhdistely\nympäristömyötäisyys materiaaleissa ja tuotannossa\nsisustustekstiilit lastenhuoneeseen, vaatteet, turvallisuus ja helppohoitoisuus\nFunktioanalyysi kertoo tuotteiden ominaisuuksista. Kaikki kuusi funktiota sisältöineen\novat merkittäviä, mutta niistä tärkeimmät ovat opinnäyteprojektissa tuotteen tarve ja\nkäyttö. Nämä ominaisuudet oikeastaan määrittelevät neljä muuta. Projektin tärkeä tavoite on luoda esteettinen ja miellyttävä, mutta ennen kaikkea kohderyhmäänsä palveleva ja myyvä mallisto. Myyvän tuotteen on oltava kuluttajalle tarpeellinen.\nValmistusprosessin suunnittelu on tuotesuunnitteluprosessin seuraava vaihe, kun\ntyön kokonaisuus ja erilaiset ratkaisuvaihtoehdot ovat alkaneet hahmottua. Vaihtoehdot tutkitaan tarkasti ja ne joko hylätään tai hyväksytään. Tarkoitus on myös ennakoida ratkaisuvaihtoehtojen vaikutuksia prosessin myöhempiin vaiheisiin. Toimintasuunnitelmassa otetaan tärkeysjärjestykseen asetetut funktiot huomioon. (Anttila 1996, 180.)\nOpinnäytetyön suunnitteluprosessin tuotteet valmistetaan käsin kotimaassa. Koko tuotanto pyritään suunnittelemaan mahdollisimman ympäristömyötäisesti. Mallisto on pohjana tulevalle yritystoiminnalle, jossa suunnittelijan tietotaito on ensiarvoisen tärkeässä\nasemassa. Kaikki ne vaiheet, jotka on järkevää tehdä itse taloudellisten syiden ja ajankäytön kannalta, tehdään itse, myös jo opinnäytetyön suunnitteluprosessin aikana.\nToteutusvaiheeseen kuuluu olennaisena osana prototyypin eli koekappaleen valmistus. Anttila (1996, 201) kuvaa prototyyppiä myös todentamisvaiheeksi, sillä sen avulla\nluonnoksia ja rakennemalleja tutkitaan, mitataan ja arvostellaan. Prototyypeiksi kutsutaan ensimmäisiä mallikappaleita, jotka on suunniteltu myöhemmässä vaiheessa sarjatuotantoon. Usein on tarpeen valmistaa muutamia rinnakkaisia prototyyppejä, joita\nvoidaan vertailla keskenään. Prototyyppien avulla on tarkoitus selvittää kaikki seikat,\njotka vaikuttavat tuotteen ulkonäköön, toimivuuteen, kestävyyteen ja valmistustekniikkaan. Prototyypin valmistaminen on erilaista kuin lopullisen tuotteen, sillä se tehdään\nyksilöllisenä käsityönä. (Anttila 1996, 201.)\nOpinnäytetyön suunnitteluprojektin aikana kaikista malliston tuotteista tehdään prototyypit. Ne tehdään itse käsin lyhyen ajan kuluessa. Prototyyppejä on tarkoitus myös\ntarkastella pienelle kohderyhmälle tehdyssä tutkimuksessa. Jatkokysely on kuvattu\nopinnäytetyön luvussa 6. Prototyypit ovat tulevan yritystoiminnan alkumallistoa, ja niitä\nkehitellään edelleen myös tulevaisuudessa. Prototyyppien pohjalta on tarkoitus tehdä\npienimuotoista sarjatuotantoa heti yrityksen perustamisvaiheessa.\nProsessin seuranta päättyy päättöanalyysiin, jonka seurausta valmis työ on. Arviointia tapahtuu koko prosessin ajan ja se liittyy suunnittelun jokaiseen vaiheeseen. Arviointi on Anttilan (1996, 210) mukaan ”vuorottelua laaditun suunnitelman tavoitteiden,\nmielikuvien ja todellisuuden välillä”. Arviointikriteerit muodostuvat työlle asetetuista\npäämääristä ja esimerkiksi funktioanalyysin tuloksista. Harvoin voidaan saavuttaa kaikki\npäämäärät samalla tavalla tai yhtä voimakkaasti. (Anttila 1996, 211.) Arviointimenetelmiä on monenlaisia, muun muassa seuraavat arvioinnit: subjektiivinen eli omakohtainen, asiantuntija, arviointiraati, analyysit sekä koe- ja mittausmenetelmät.\nSuunnitteluprojektin onnistumista ja valmiita tuotteita arvioidaan monelta eri taholta.\nJatkokyselyn aikana saadaan palautetta kohderyhmältä tuotteiden ergonomiasta, käytettävyydestä, ulkonäöstä ja hinnasta. Omakohtainen arviointi tapahtuu koko suunnitteluprosessin päätyttyä. Ohjaajien ja muiden opiskelijoiden arvioinnit saadaan pääosin\nvasta projektin päätyttyä. Arviointi on kullanarvoista ja vie suunnittelua aina eteenpäin.\n3.2.5 Laatu ja ergonomia\nSuunnittelijalla on monia keinoja vaikuttaa tuotteen laatuun. Laadun määrittelemisessä on ensin arvioitava tuotteen kuluttajakohderyhmä ja tuotteelle tuleva hinta. Ei ole\nkustannustehokasta tehdä kovin laadukasta tuotetta, jos tarkoituksena on kilpailla hinnalla. Korkeasti hinnoiteltu tuote taas on harvoin huonolaatuinen. Suunnittelijan keinoja vaikuttaa tuotteen laatuun ovat tekniikka ja valmistustapa, rakenne, materiaali,\nmuoto sekä väri- ja pintakäsittely (Häti-Korkeila 1985, 110).\nHäti-Korkeila (1985, 110) kuvaa laadun arviointia seuraavasti: ”Käsitykset tuotteen laadusta vaihtelevat käsityksen esittävän henkilön mukaan ja toisaalta sen mukaan, mistä\ntuotteessa on kysymys. Lisäksi tuotteen laadun arviointiin vaikuttavat ajankohta ja tieto\nsekä arviointiympäristö.” Tuotteen käyttäjä ja tuottaja arvostavat tuotteessa ehkä eri\nasioita. Menestyksekkään suunnittelun onnistumisen edellytyksenä on molempien näkökulmien huomioon ottaminen. Tuotteen muotoon, väriin ja ulkonäköön heijastuvat\najankohtaiset tottumukset ja tyylit. Myös ympäristöllä on vaikutuksensa siihen, mitä pidetään hyvänä ja mitä huonona. Esimerkiksi ilmanala asettaa vaatimuksia vaatetukselle. Kulttuuriperinteillä on myös omat vaatimuksensa. (Häti-Korkeila 1985, 110–112.)\nTuotteen laatuun vaikuttavia ominaisuuksia ovat sen toiminta, käyttöominaisuudet, ulkonäkö, sopivuus ympäristöön, kulttuuriominaisuudet ja hinta. Tuotteen suorituskyvyn\nja toimintavarmuuden on täytettävä niille asetetut vaatimukset. Tuotteen käsittelyn on\noltava helppoa ja sen huollon on pelattava moitteettomasti. Ulkonäön on oltava esteettisesti miellyttävä. Tuote ei saa aiheuttaa haittaa ympäristölle tuotannon aikana, käytössä eikä käytön päätyttyä. Tuotteen on oltava oikeassa suhteessa vallitseviin käsityksiin ja tapoihin. Hinnan on oltava oikeassa suhteessa sen tarjoamiin palveluihin ja arvoon. Hintaan vaikuttavat kaikki tuotteen suunnittelusta, valmistuksesta ja markkinoinnista johtuvat kustannukset. (Häti-Korkeila 1985, 114.)\nErgonomian avulla muokataan Kettusen (2001, 30) mukaan olosuhteita, välineitä ja\nmenetelmiä ihmisen fyysisiä ja psyykkisiä ominaisuuksia vastaaviksi. Ergonomisen\nsuunnittelun avulla tuotteista tehdään miellyttäviä käsitellä, sekä kasvatetaan niiden\nkäyttötehoa. Ergonomiseen tarkasteluun liittyvät ihmisten vastaanottokyky, eli aistit ja\najattelu, sekä ihmisen työkoneisto, eli esimerkiksi ihmisen mitat, ulottuvuudet, asennot\nja liikkeet. (Häti-Korkeila 1985, 119.)\nKettunen (2001, 32) kuvailee tuotteiden ergonomisia tarpeita seuraavasti: ”Käytön\nhelppous on tärkeä ominaisuus tuotteissa, joita käytetään usein […] Jos tuote vaatii\nusein huoltoa, korjausta ja seurantaa, on huollon helppous tärkeää. […] Mitä enemmän\nvuorovaikutusta tuote vaatii käyttäjän kanssa, sitä huolellisemmin se on muotoiltava.\n[…] Kaikkia tuotteita tulee tarkastella turvallisuuden kannalta.”\nOpinnäytetyön tuotteet on pyritty suunnittelemaan mahdollisimman laadukkaiksi sekä\nergonomialtaan toimiviksi. Laatuun vaikuttavat tuotteissa korkealaatuinen materiaali,\nkorkeatasoinen suunnittelu ja valmistus sekä omintakeinen tyyli ja huoliteltu ulkoasu.\nTuotteiden ympäristömyötäisyys sekä niiden tyylillinen ajattomuus lisäävät niiden laatua. Tuotteiden hinta-laatusuhde on kohdallaan. Tuotteiden ergonomia on pyritty ot-\ntamaan huomioon tuotteiden kaavoituksessa sekä tuotteiden käyttö- ja huoltoominaisuuksissa.\nEri tuotantotyyppejä käsiteltiin alustavasti luvussa 3.2.1. Tässä tuotannonsuunnitteluosiossa keskitytään taidekäsityömäiseen piensarjatuotantoon, joka on tekijän tulevan\nyrityksen muoto. Raoul Johnssonin (1999, 9) mukaan käsityöyrittäjyys on Suomessa\njäänyt pieneksi, sillä koulutuksessa painotetaan usein taiteellisuutta ja luovuutta, vaikka käsityöyrittäjän on myös hallittava tuotanto ja markkinointi. Seuraavissa alaluvuissa\nkäsitellään tuotannonsuunnittelun eri osa-alueita. Aluksi avataan tuotannonsuunnittelun lähtökohtia. Sen jälkeen käsitellään lyhyesti tuotannonsuunnittelun prosessia. Lopuksi käydään läpi alihankinta, ostot ja kustannuslaskenta.\nTässä alaluvussa käydään läpi seuraavat asiat, jotka ovat perustana yrityksen toiminnalle ja siten tuotannonsuunnittelun lähtökohtia: tuotteet, nollasarja, työtila ja koneet.\nKun yrityksen tuotteet muodostavat selkeän kokonaisuuden, ne tukevat toisiaan markkinoilla. Menestyneen tuotteen ympärille voidaan rakentaa tuoteperhe. Tuotteiden\nmuodostama kokonaisuus on näyttävä myyntivaltti myös markkinoinnin puolella. Suuren määrän tuottaminen samaa tuotetta parantaa valmistusosaamista. Yhtenevä mallisto antaa myös tuotannollisia etuja ostojen ja varastoinnin suhteen, kun tuotteissa on\nesimerkiksi samoja raaka-aineita ja mitoituksia. Toisaalta laaja mallisto saattaa hankaloittaa tehokasta tuotantoa. Tuotteiden karsintapäätöksissä on otettava huomioon\nmyyntitilastot pitkältä aikaväliltä, tuotekohtaiset kannattavuuslaskelmat ja tuoteanalyysit tuotteiden kehittämismahdollisuuksista. Jos malliston tuotteissa on suuri skaala eri\nvärejä ja materiaaleja, sitoutuu tuotteiden varastointiin paljon rahaa. Raaka-aineiden\nostamisesta pienissä erissä tulee myös lisäkustannuksia. Tavoitteeksi on hyvä asettaa\npitkäikäinen mallisto, sillä muutokset aiheuttavat paljon kuluja. (Johnsson 1999,\nOpinnäytetyön suunnitteluprosessin tärkeä tavoite on suunnitella eheä kokonaisuus,\njossa tuotteet tukevat toisiaan. Lastenhuoneen tekstiilikokonaisuus on sekä värien että\nmateriaalien puolesta yhtenäinen. Visuaalisen ilmeen lisäksi tuotteiden tarinat yhdistävät tuotteet kokonaisuudeksi. Suunnitteluprojektissa on haluttu kokeilla useita eri väre-\njä ja materiaaleja, joten jatkokarsintaan on varmasti syytä ennen varsinaisen yritystoiminnan alkua.\nTuotteet eivät ole Johnssonin (1999, 33) mukaan heti suunnittelun jälkeen valmiita\ntuotantoon ja markkinoille. Tuotteen prototyyppi antaa vaikutelman siitä minkälainen\ntuotteesta tulee, mutta vasta tuotannonsuunnittelun ja nollasarjan teon jälkeen tulevat\nvalmistustekniset seikat kunnolla esiin. Nollasarjan tarkoitus on testata tuotantotapoja.\nSiihen kuuluvat eri työvaiheiden vaatiman ajan ja raaka-aineiden tarkka mittaus.\n(Johnsson 1999, 35.)\nNollasarjan toinen tärkeä vaihe on koemarkkinointi. Sitä varten tuotteen on oltava\nmahdollisimman lähellä lopullista muotoa, mielellään jopa käyttöohjein varustettuna\nmyyntipakkauksessaan. Koemarkkinoinnin avulla saadaan usein apua hinnoitteluun.\n(Johnsson 1999, 36−37.)\nSuunnitteluprojektin prototuotteiden valmistuksen yhteydessä pyritään laskemaan tarkasti eri työvaiheisiin kuluva aika sekä materiaalien määrä. Tuotteiden valmistuksen\njälkeen toteutettava käytettävyystutkimus antaa tietoa, joka vastaa koemarkkinoinnin\navulla kerättyä tietoa. Tuotteet esitellään tutkimuksessa täysin valmiina esitelappuineen.\nTyöhuoneen työpisteiden suunnittelu tarkoituksenmukaiseen järjestykseen edesauttaa\nns. virtautettua tuotantomallia, jossa raaka-aineet ja työt kulkevat prosessinmukaisesti\neteenpäin. Työhuoneen on oltava sekä viihtyisä että tehokas. Liian pieni tila hidastaa\ntyötahtia ja ergonomiset puutteet vaarantavat tekijän terveyden. (Johnsson 1999, 48.)\nMyös työpisteen valaistuksella on tärkeä merkitys (Johnsson 1999, 52).\nSuunnitteluprojektin prototuotteet on suunniteltu ja valmistettu joko koulun tiloissa,\nompelijan työtilassa tai tekijän kotona. Yrityksen perustamisvaiheessa on tarkoitus\nvuokrata tuotteiden valmistusta varten työtilaksi toimintatila pääkaupunkiseudulta.\nTyötilan kooksi on arvioitu riittävän noin 50 neliömetriä. Työtilassa on oltava oma vesipiste, mutta tila saa muuten olla varustelultaan niukka. Työtilaan tuodaan kaikki tarvittavat kalusteet ja koneet.\nJohnsson (1999, 54) pohtii, kuinka paljon käsityöyrityksen toimintaa voidaan koneellistaa ja samalla puhua käsin tehdyistä tuotteista. Hänen mukaansa perinnetuotteissa ei\nsaisi valmistusmenetelmistä poiketa. Valmistusta voidaan kuitenkin kehittää mahdollisimman rationaaliseksi. Työt, jotka voidaan tehdä menettämättä käsityömäistä lopputulosta, kannattaa tehdä koneella. (Johnsson 1999, 54.)\nKäsityöyrityksen on varsinkin toiminnan alussa tai huonon kannattavuuden aikana vaikea investoida suuria summia koneisiin. Saatetaan pelätä riskinottoa tai niitä muutoksia, joita tehokas kone tuo mukanaan. Tärkeä kysymys onkin, mahdollistaako investoinnin tuoma tehokkuus takaisinmaksun kohtuullisessa ajassa? (Johnsson 1999, 55.)\nJohnssonin (1999,56) neuvona on vertailla hankintakustannusta ja takaisinmaksuaikaa\nsaavutettuun tehoon nähden. Hän myös muistuttaa, että laitteita ja koneita voi ostaa\nsekä uusina että vanhoina, ja kotimaiden markkinoiden lisäksi kannattaa perehtyä\nmyös ulkomaan markkinoihin.\nSuunnitteluprojektin tuotteiden valmistuksessa on käytetty seuraavia koneita ja laitteita: tietokone ja sen piirustusohjelmistot, kalvojen tulostuslaite, valotuslaite, mankeli,\npesukone, ompelukone ja saumuri. Kaikki nämä laitteet mahdollistavat kuitenkin käsintehdyn työn, eivätkä muuta työn luonnetta teolliseksi. Edellä mainituista laitteista tekijällä on itsellään tietokone, pesukone, ompelukone ja saumuri. Muiden laitteiden hankinta tulee ajankohtaiseksi yrityksen perustamisvaiheessa. Tällöin on aiheellista miettiä,\nmitkä työvaiheet kannattaa teettää muualla, jolloin koneen ostoon ei tarvitse investoida\nvaroja. Esimerkiksi kalvojen tulostamisen ja valottamisen pystyy teettämään edullisesti\nalan yrityksessä verrattuna niihin kustannuksiin, jotka laitteiden hankkiminen edellyttää.\n3.3.2 Tuotannonsuunnittelun prosessi\nJohnssonin (1999, 63) mukaan tuotannonsuunnittelun tarkoituksena on huolehtia siitä,\nettä tuotantoresurssit hyödynnetään mahdollisimman hyvin, ja että tilaukset saadaan\ntoimitettua sopimusten mukaan. Hän määrittelee tuotantoresursseihin liittyvän termin\n’kapasiteetti’ seuraavasti (1999, 63): ”Se voidaan ilmaista kappaleina, kone- tai valmistusaikana. Käsityöläisen kapasiteettia lienee järkevintä mitata työpäivinä tai -tunteina.”\nTuotannonsuunnitteluun liittyvät seuraavat osa-alueet (Johnsson 1999, 64):\n1. Saadut tilaukset on toimitettava ajallaan.\n2. Tuotantoresursseja on käytettävä tehokkaasti hyväksi.\n3. Tuotantoa on ohjattava niin, että raaka-ainevarastoihin, puolivalmisteisiin ja tuotevarastoon sidottu pääoma pysyy mahdollisimman pienenä.\n4. Yrityksen kuormitustilanteen kehitystä on seurattava ja myyntiä informoitava toimitustilanteesta.\nTuotannonsuunnittelun keinoja on esimerkiksi seurata raaka-aineen kulkua tuotannossa ja koneiden järjestäminen linjoiksi. Johnsson (1999, 64) toteaa: ”Hyvä virtautus\nmerkitsee lyhyttä läpimenoaikaa, jolloin tuotantoon sitoutuu vähemmän raaka-ainetta\nja puolivalmiita töitä.” Kuormitusta suunnitellessa täytyy tietää mitä kulloinkin tehdään,\njolloin voidaan yhdistää samanlaiset työt ja huolehtia raaka-aineiden saatavuudesta.\nSarjatuotannossa valmistetaan useita samanlaisia tuotteita vaiheittain. Tällä saavutetaan tuotannollisia etuja, koska voidaan keskittyä vain yhteen asiaan kerrallaan ja siten\nlisätä tuotannon tehokkuutta. Sarjatyöstä voi olla myös haittoja, jos sarjat mitoitetaan\nliian suuriksi, koska tällöin varastointiin sitoutuu paljon rahaa. (Johnsson 1999, 67–69.)\nTuotantoerän suunnitteluun liittyvät esimerkiksi seuraavat asiat: edullisimman sarjakoon määrittely, raaka-ainetoimittajien kartoittaminen ja tarjousten pyytäminen, alihankinnan suunnittelu, tuotteen vaiheistus sekä tuotteen hinnan määrittely. (Johnsson\n1999, 73.) Tuotantoerän suunnittelun vaiheet on käyty läpi opinnäytetyön suunnitteluprojektin osalta luvussa 5.3.2.\n3.3.3 Alihankinta, ostot ja kustannuslaskelma\nAlihankkijoiden käyttö voi lisätä yrityksen kapasiteettia. Kun yrittäjä käyttää alihankkijana jollekin tietylle alueelle erikoistunutta yritystä, hän voi itse keskittyä ydinosaamiseensa. Tällöin yrittäjän ei tarvitse palkata henkilökuntaa. Toisaalta valmistajien kilpailuttaminen voi tuottaa yritystoiminnalle säästöjä. Laajassa mittakaavassa alihankinnasta voi muodostua erilaisten yritysten verkosto.\nAlihankkijoita valittaessa tulee huomioida seuraavat seikat (Johnsson 1999, 78–79.):\n1. Laatu on aina varmistettava, sopimukset on syytä tehdä kirjallisina, kustannuslaskenta\non tehtävä etukäteen ja alihankkijat on syytä kilpailuttaa etukäteen.\n2. Yhteydenpito alihankkijoihin on oltava hyvä. Erityisesti jos tuotteita tarvitsee lähettää\nedestakaisin, on myös alihankkijan sijainnilla taloudellista merkitystä.\n3. Raaka-aineenkin voi ostaa alihankintana, mutta laadun varmistamiseksi se on hyvä\nYritys voi vaikuttaa katteeseensa merkittävästi edullisilla ostoilla. Laatutasosta on kuitenkin syytä pitää kiinni. Käteisalennukset on hyvä huomioida, samoin kuin keskittämisestä syntyvät hyödyt. Ostot on hyvä tehdä mahdollisimman suurissa erissä, sillä tämä\nsäästää myös kuljetuskustannuksia. Tinkiäkin saa. (Johnsson 1999, 87–88.) Esimerkiksi\nlankojen tai kankaiden ostaminen suoraan viljelijältä ja valmistajalta ulkomailta ilman\nkotimaisia välikäsiä voi olla edullisin vaihtoehto, vaikka kuljetuskustannukset kasvaisivatkin. Tällöin voidaan myös parhaiten selvittää raaka-aineen ekologiset ja eettiset\nKun yritykseen ostetaan kone, jota käytetään tuotannossa pidemmän aikaa, on kyse\ninvestoinnista. Investointipäätöksiä suunniteltaessa on hyvä laskea lainan tulevat korot ja lyhennykset etukäteen. Investointi on kannattava, jos se tulee ajan kanssa maksamaan takaisin itsensä ja tuottamaan yritykselle voittoa vielä sen jälkeenkin. (Johnsson 1999, 89.)\nKustannuslaskennan perusajatus käsityöyrittäjällä on oman tuntilaskutuksen määrittäminen. Pelkästään laskennallinen tuntihinta työstä ei ole yrittäjän palkka, vaan siihen\ntäytyy lisätä kaikki kiinteät kustannukset, joita ovat esimerkiksi työhuoneen vuokra,\nsähkö, vesi, matkakulut, puhelinkulut, vakuutukset, eläkemaksut sekä poistot, korot ja\nvoitto. Muuttuvia kustannuksia, kuten raaka-aineita ja alihankintana tehtyä työtä ei lasketa tuntihintaan. Asiakkaalta perittävä tuntihinta saadaan laskemalla yhteen tuntihinta\nja muuttuvat kustannukset. Mikäli mahdollista, tätä hintaa voi vielä korottaa paremman\nkatteen saavuttamiseksi. Raaka-aineiden kustannuksia laskettaessa on otettava huomioon myös hävikki, jota syntyy esimerkiksi tekstiilien leikkaamisen yhteydessä. (Johnsson 1999, 97–100.)\nTässä osiossa esitellään opinnäytetyössä käytettävä kyselytutkimus. Seuraavissa alaluvuissa käydään läpi lyhyesti kyselytutkimuksen taustaa, esitellään kyselyn kohderyhmä\nja tavoitteet, sekä avataan kyselyn sisältö ja sen laadinnassa apuna käytetty materiaali.\nLisäksi tehdään yhteenveto saaduista tuloksista.\nTässä opinnäytetyössä kyselytutkimus eli survey käsitetään Anttilan (1998, 237) mukaisesti tapana ”hankkia sellainen tutkimusaineisto, joka kuvaa laajojen joukkojen käsityksiä, mielipiteitä ja asenteita.” Kyselytutkimuksen avulla kerätty aineisto käsitellään\nyleensä kvantitatiivisesti. Tämän opinnäytetyön suunnitteluosuutta varten laadittu kysely perustuu edellä mainittuun yleiseen teoriaan.\n4.2 Kohderyhmän esittely\nOpinnäytetyön malliston kohderyhmänä ovat 3−6-vuotiaat lapset sekä heidän vanhempansa, tuotteiden ostajat. Kyselyssä on kohderyhmän osalta rajattua ainoastaan se, että kaikki kyselyyn osallistuneet ovat kohderyhmän ikäisten lasten vanhempia. Kyselyn\nvastaajille ei haluttu asettaa mitään muita määreitä, jotta vastausten kirjo olisi mahdollisimman laaja. Näin kyselyyn vastanneiden joukosta löytyy vastausten avulla malliston\ntodellinen kohderyhmä, kuluttajajoukko, joka tulevaisuudessa ostaa malliston tuotteita.\nKyselyn avulla on tarkoitus karkeasti arvioida malliston potentiaalisen kohderyhmän kokoa.\nTutkimuksen kyselyn vastaajaryhmäksi valittiin päiväkotilapset ja heidän vanhempansa.\nKysely toteutettiin itä-helsinkiläisessä päiväkodissa, johon lapset valikoituvat ainoastaan\nasuinpaikan perusteella. Kyselyyn vastanneet henkilöt edustavat laajaa kirjoa erilaisista\nihmisistä arvoineen ja kiinnostuksenkohteineen.\nPäiväkotikysely tehtiin Päiväkoti Korallissa Vuosaaressa kolmessa ryhmässä, joissa kussakin on 3–6-vuotiaita lapsia. Kysely toteutettiin tammikuussa 2009. Vastausaikaa kyselyyn oli viisi arkipäivää. Kyselykaavakkeita jaettiin ryhmiin yhteensä 60 kappaletta.\nKyselyt jaettiin vanhemmille henkilökohtaisesti ryhmien opettajien välityksellä, ja ne\npalautettiin anonyymisti suljetuissa kirjekuorissa. Kyselyyn vastanneiden kesken arvottiin kaksi sisustustyynyä opinnäytetyön mallistosta. Vastaajat voivat halutessaan jättää\nyhteystietonsa erilliselle paperille arvontaa varten.\nKyselytutkimuksen tavoitteena oli saada kohderyhmältä tietoa lasten värimieltymyksistä, leikeistä, leluista ja mielikuvitusmaailmasta. Saatuja vastauksia hyödynnettiin opinnäyteprojektin kuosisuunnittelussa. Suunnittelussa huomioitiin myös vanhempien eli\nostajien ostokäyttäytyminen lastenhuoneen sisustustuotteiden osalta, sekä heidän\nasenteensa lastenhuoneen tyyliä ja sinne sijoitettuja tekstiilejä kohtaan.\nKyselyssä selvitettiin lisäksi vanhempien asenteita ja ostokäyttäytymistä liittyen ympäristömyötäisiin ja kierrätysmateriaaleista tehtyihin tuotteisiin. Vanhemmilta kerättyä tie-\ntoa hyödynnettiin paitsi opinnäyteprojektin tuotesuunnittelussa, myös myöhemmin yrityksen perustamisvaiheessa, kun tuotteiden tuotannolliset seikat tulivat ajankohtaisiksi.\nLisäksi vastausten avulla pyrittiin täsmentämään ympäristömyötäisten tekstiilituotteiden\nostajien kohderyhmää: yhtäältä, onko ostajia tarpeeksi, ja toisaalta, ovatko he valmiita\nmaksamaan tuotteista lisähintaa.\nSeuraavissa alaluvuissa esitellään kyselyn sisältö ja tehdään yhteenveto saaduista vastauksista. Luvussa 4.4.1 kuvataan kysymysten jakautuminen lapsille ja heidän vanhemmilleen suunnattuihin kysymyksiin, sekä esitellään lyhyesti kysymysten sisältö.\nSamalla käydään läpi kysymysten laadinnassa käytettyä taustatietoa lapsille suunnittelemisesta. Luvussa 4.4.2 esitellään kyselyn vastaukset ja niistä tehdyt havainnot. Lisäksi määritellään tulevan yrityksen kohderyhmä saatujen vastausten perusteella.\nKyselyn (Liite 1) alkupuolella on Osio 1, jonka kysymykset on osoitettu lapselle. Ne on\nmuotoiltu kuitenkin niin, että aikuinen voi vastata niihin lapsen puolesta. Ensimmäisen\nosion kysymysten vastauksia on tarkoitus hyödyntää suunnitteluprojektin kuosisuunnitteluosuudessa. Osion ensimmäiset monivalintakysymykset koskevat lapsen värimieltymyksiä. Lasta pyydetään rastittamaan listasta kolme mieluisinta ja kolme epämieluisinta väriä. Seuraavaksi luetellaan erilaisia lasta kiinnostavia aihealueita, joista lapsi valitsee kolme, joita käyttää useimmiten omissa piirustuksissaan. Kysymys, joka koskee lasten leikkejä, jakautuu kahteen osaan: leluihin ja leikkeihin. Kummassakin osassa rastitetaan kolme mieluisinta vaihtoehtoa valmiista listasta. Viimeinen lasten osion kysymys\nkoskee satuja, joiden roolihahmoista lapsi valitsee monivalintakysymyksessä mieluisimman.\nEnsimmäisen osion kysymysten laadinta perustuu yhtäältä tekijän omakohtaisiin kokemuksiin kolmen lapsen äitinä, ja toisaalta lasten leikkejä ja kokemusmaailmaa sekä lasten huoneiden sisustusta käsittelevään kirjallisuuteen (Wilson 2002, Floodgate ym.\n2003, Stern 1992, Ylönen 2000).\nUseimmat pienet tytöt pitävät sievistä asioista, vaaleanpunaisesta väristä, röyhelöistä\nja pikku lokerikoista koruilleen ja aarteilleen. Wilson (2002, 25) kehottaa vanhempia\nkysymään lapsilta heidän mieltymyksistään: ”Hämmästyttävää kyllä jo kolmivuotiaallakin on selviä mielipiteitä, joten juttele tyttäresi kanssa hänen mieliväreistään.” Sekä tytöt että pojat haluavat usein, että heidän huoneensa sisustuksen pohjana on jokin\nteema. Pojat pitävät tyttöjä tarkemmin kiinni huoneen yksityiskohdista ja tarvitsevat\ntilaa leikkien rakentamiseen. Pojille sopivat raikkaat ja selkeät perusvärit. (Wilson 2002,\n41–42.) Yksi tapa tutustua lasten mieliväreihin on tutkia heidän piirtämiään piirustuksia. Piirustuksista löytyy myös paljon tietoa lasten ajatuksista ja heidän kehittelemistään tarinoista, jotka ovat piirrosten pohjana. Lapsen kehityksessä tapahtuu Sternin\n(1992, 131) mukaan kolmen vuoden iässä merkittävä harppaus. Tässä vaiheessa lapsi\npystyy vihdoin kertomaan kokemuksensa pohjalta tarinan. Kyselyn eräs tarkoitus on tutustua lasten piirrosten aiheisiin ja sitä kautta lasten ajatusmaailmaan.\nLasten sadut, elokuvat ja kirjat ovat täynnä roolihahmoja, joihin lapsi voi samastua.\nYlösen (2000, 7) mukaan lapsi on 4−8 vuoden iässä eniten kiinnostunut saduista. Satujen tehtäviä Ylönen (2000, 7) kuvaa seuraavasti: ”Satujen avulla voidaan edistää monenlaisten asioiden oppimista, mutta keskeisintä sadussa on tunne-elämään vaikuttaminen.” Satujen avulla lapsi oppii myös vähitellen muodostamaan itse mielikuvia. Mitä\nvaivattomammin mielikuvia kehitellään ja myös muutellaan, sitä monitahoisemmaksi\nlapsen oma kuvitteellinen maailma kehittyy. (Ylönen 2000, 39.) Kankaiden kuosien\nsuunnittelussa hyödynnetään paljon tunnettujen satujen hahmoja, joita ovat esimerkiksi Muumit ja Disney-hahmot. Suunnittelijalle on haaste keksiä oma myyvä hahmo, kun\nmarkkinat ovat jo täynnä tehokkaasti myyviä ja lapsia kiinnostavia kuoseja. Uudet tulokkaat joutuvat haastamaan suuret brändit. Uusille kuoseille on varmasti tilausta, ja\nvaikka aiheet esimerkiksi kansansaduista prinsseine ja prinsessoineen viehättävät lapsia kautta aikojen, voi näihinkin hahmoihin luoda uusia lasta inspiroivia malleja. Kyselyssä halutaan selvittää sekä tyttöjen että poikien suosituimmat satujen ja tarinoiden\nKyselyn jälkimmäinen puolisko, Osio 2, koostuu kysymyksistä, jotka on suunnattu lapsen vanhemmille. Kysymykset koskevat vanhempien ostokäyttäytymistä lastenhuoneen\nsisustustuotteiden osalta, sekä heidän ajatuksiaan ympäristömyötäisistä tuotteista. Kyselyssä on sanan ympäristömyötäisyys sijalla sana ekologisuus, koska se on terminä\nyleisesti helpompi tunnistaa ja ymmärtää. Alussa kysytään vastaajan ostokäyttäytymistä tekstiilien väritysten, kuosien, materiaalien ja tyylien suhteen. Seuraavaksi keskity-\ntään ekologisiin tuotteisiin ja kierrätysmateriaalien käyttöön tekstiilituotteissa. Lisäksi\ntiedustellaan vastaajan ostokäyttäytymistä ekologisten tuotteiden osalta. Osion loppupuolen kysymyksissä on käytetty vastausten jaottelussa viisiasteista Likert-asteikkoa.\nKyselyn lopussa on avoimia kysymyksiä, joissa vastaaja voi kommentoida kierrätysmateriaalien käyttöä lastenhuoneessa sekä antaa vapaasti kommenttejaan vastaajalle.\nToisen osion kysymysten laadinnassa on hyödynnetty ympäristömyötäisen suunnittelun\nteoriaa käsittelevää kirjallisuutta. Ympäristömyötäistä suunnittelua on käsitelty tarkemmin luvussa 3.1, jossa tarkastellaan ympäristömyötäisen suunnittelun teoriaa ja\nkuvaillaan ympäristömyötäisiä ratkaisuja opinnäytetyön suunnitteluprojektin osalta.\nToisen osion kysymykset liittyvät ratkaisuihin, joita tuotesuunnitteluprojektissa tehdään\nmuun muassa materiaalien ja tuotantopaikkojen suhteen. Lisäksi vastaukset ovat apuna tulevan yrityksen kohderyhmän määrittelyssä.\n4.4.2 Yhteenveto vastauksista\nKyselyyn vastasi 25 henkilöä, joista ensimmäisessä osiossa oli tyttöjen vastauksia 11 ja\npoikien vastauksia 14. Kaikista vastanneista kolmivuotiaita oli 4, nelivuotiaita 8, viisivuotiaita 7 ja kuusivuotiaita 6. Toiseen osioon vastanneista oli miehiä 3 ja naisia 22.\nSuurin ikäryhmä naisissa oli 25−30-vuotiaat (yhteensä 8). Kyselyn vastauksia käytettiin\nopinnäyteprojektin suunnittelun pohjana. Vastauksia ei ole tarkoitus yleistää, eikä niitä\nole tarkoitus vertailla muihin tutkimuksiin. Vastausten analysoinnissa on käytetty menetelmää, jossa epäselvät tai väärällä tavalla tehdyt vastaukset on jätetty analyysin ulkopuolelle. Sellaisia vastauksia ei ollut kyselyssä kuin muutamissa kohdissa.\nTyttöjen mielivärit olivat vaaleanpunainen (8 kappaletta), punainen (6) ja violetti (6).\nPoikien kohdalla vastaavat värit olivat sininen (12), vihreä (10) ja musta (6). Värit, joista tytöt eivät pitäneet, olivat musta (7) vihreä (6) ja ruskea (5). Pojilla vastaavat värit\nolivat violetti (11), vaaleanpunainen (8) ja keltainen (5). Vastausten perusteella voidaan päätellä, että tytöillä ja pojilla on vahvasti omat suosikkivärinsä. On myös mielenkiintoista havaita, että tyttöjen mieliväreistä vaaleanpunainen ja violetti löytyvät poikien\nepäsuosituimpien värien sarjasta. Samoin poikien suosikkiväreistä vihreä ja musta löytyvät tyttöjen epäsuosituimmista väreistä.\nTyttöjen neljä suosituinta piirrosaihetta olivat perhe (7), omakuva (4), kukka (4) ja\neläin (4). Eläinhahmoiksi oli nimetty pupu ja perhonen. Satuhahmoja olivat keiju ja\nMuumi (2). Lisäksi piirrosaiheena oli sydän. Poikien mieluisimmat piirustusaiheet olivat\najoneuvot (11), eläin (9) ja perhe (6). Eläinaiheista suosituin oli dinosaurukset (6),\nmuita eläinaiheita oli pupu ja nalle. Satuhahmoja olivat merirosvo, Spider-Man,\nPokémon ja kummitus. Muita kuin kyselyssä esitettyjä piirrosaiheita olivat aarrekartta\nTyttöjen mieluisimmat lelut olivat nukke (9), pehmoeläin (7) ja roolivaatteet (5). Muita\nkuin kyselyssä esitettyjä leluja olivat ponit ja astiat. Poikien suosituimmat lelut olivat\nautot (11), legot/palikat (11) ja dinosaurus (5). Muita kuin kyselyssä esitettyjä leluja\nolivat pyssyt ja miekat. Tyttöjen mieluisimmat leikit olivat nukkeleikki (7), askartelu\n(6) ja pukeutumisleikki (5). Poikien suosikkileikit olivat autoleikki (11), rakentelu (10),\nsadunluku (4) ja majaleikki (4). Muita kuin kyselyssä esitettyjä leikkejä olivat tytöillä\npelit, ja pojilla pelit, hippa ja taisteluleikit. Vastausten perusteella voidaan päätellä, että\npoikien leikit ovat vauhdikkaampia ja vaativat lastenhuoneeseen avarampaa sisutusta\nkuin tyttöjen leikit, kun verrataan esimerkiksi autoilla hurjastelua, miekkailua, majan\nrakentelua ja hippaa nukkeleikkeihin, roolivaatteisiin kaunistautumiseen ja askarteluun.\nTyttöjen suosituin roolihahmo oli prinsessa (8). Muita roolihahmoja olivat ballerina\n(2) ja keiju (1). Poikien suosituin roolihahmo oli merirosvo (5). Muita roolihahmoja olivat eläin (2), taikuri (2), Spider-Man, supersankari, hirviö, Turtles ja ukkeli. Pojille on\nmarkkinoilla olevissa kuoseissa tarjolla paljon suurempi valikoima roolihahmoja kuin tytöille. Toki esimerkiksi Disneyn prinsessahahmoja on useita erilaisia, kuten Tuhkimo,\nLumikki ja Prinsessa Ruusunen. Onkin haastavaa miettiä, mitä uudenlaisia roolihahmoja pienille tytöille voisi tarjota.\nLasten huoneen sisustusta koskevassa kysymyksessä haettiin tietoa värityksestä,\nkuoseista, materiaaleista ja tyyleistä. 12 vastaajan mukaan lapsi saa olla mukana päättämässä väreistä. Yhdeksän vastaajaa ostaa sisustustuotteet omien värimieltymystensä\nmukaan. Kolmella vastaajalla ovat tekstiilit päätyneet huoneeseen sattumanvaraisesti.\nKuosien suhteen jako oli erittäin selvä. Jopa 16 vastaajaa ostaa lastenhuoneeseen värikkäitä kuviollisia tekstiilituotteita. Vain kaksi vastaajaa suosii neutraaleja yksivärisiä\ntekstiilituotteita. Materiaalienkin suhteen jako on selvä. 16 vastaajaa suosii luonnonkuituja, kun taas yhdeksän vastaajan mukaan materiaaleilla ei ole merkitystä. Vain yhden\nvastaajan mielestä lastenhuoneen sisustuksen täytyy noudattaa kodin muuta sisustus-\nlinjaa. Sen sijaan 22 vastaajaa on sitä mieltä, että lastenhuoneen sisustus saa poiketa\nkodin muusta sisustuslinjasta.\nAvoimessa tyylejä koskevassa kysymyksessä vastaajia pyydettiin kertomaan lyhyesti\noman lastenhuoneen tyylistä. Tyttöjen huoneissa suosittiin vaaleanpunaista, liilaa ja\nkeltaista väriä. Tyttöjen huoneen teemana oli usein prinsessa-aihe. Joidenkin huoneiden tyyli oli sekava, mutta ennen kaikkea sisustuslinja oli ajaton, kodikas ja valoisa.\nTärkeänä pidettiin myös sitä, ettei huone ole täynnä tavaraa, ja että se on helppo pitää\npuhtaana. Poikien huoneissa väreinä olivat sininen, vihreä, oranssi ja musta. Teemoja\noli monenlaisia esimerkiksi linna, pääkallo, auto, moottoripyörä ja Nalle Puh. Poikien\nhuoneissa korostettiin iloista väritystä ja yksinkertaista tyyliä. Erään vastaajan mielestä\npoikien leikit vaativat paljon tilaa, joten lelujen säilytysratkaisujen täytyy olla kunnossa.\nEkologisuutta käsittelevässä kysymysosiossa oli vastausten jakauma tasainen. Vastaajista suurin osa oli osittain tai täysin samaa mieltä siitä, että tuotteen ekologisuus\nvaikuttaa positiivisesti ostopäätökseen. Kysymyksessä, jossa haluttiin tietää onko vastaaja valmis maksamaan eettisestä tuotteesta enemmän kuin vastaavasta massatuotteesta, suurin osa vastauksista jakautui tasaisesti niiden kesken, jotka olivat osittain\nsamaa mieltä tai osittain eri mieltä. Kierrätysmateriaaleja koskeviin kysymyksiin tuli paljon vastauksia vaihtoehtoon ’En osaa sanoa’. Enemmistö mielipiteensä antaneista ostaisi kuitenkin kierrätysmateriaaleista tehdyn sisustustuotteen. Vastaajista kuusi on ostanut ekologisesti tai eettisesti valmistetun tuotteen kuluneen puolen vuoden aikana,\nviisi kuluneen vuoden aikana ja viisi ei koskaan. Yhdeksän vastaajista ei osannut sanoa, onko ostanut ekologista tuotetta. Ostettuja tuotteita olivat esimerkiksi matot (3),\nliinavaatteet, päiväpeitto. Vastaajat olivat ostaneet myös vaatteita ja sisustusesineitä.\nVain kaksi vastaajaa on valmis maksamaan ekologisesta tuotteesta 76–100 % lisähintaa. Suurin osa vastaajista (13) on valmis maksamaan ekologisesta tuotteesta 10–25\n% lisähintaa. Kuusi vastaajaa ei ole valmis maksamaan ekologisesta tuotteesta lainkaan lisähintaa.\nKyselyn viimeiset avoimet kysymykset koskivat kierrätysmateriaalien käyttöä sisustustekstiileissä, sekä sitä onko markkinoilla tarpeeksi valinnanvaraa lasten sisustustuotteissa. 18 vastaajaa vastasivat näihin kysymyksiin. Kierrätysmateriaalit sopivat vastaajien mielestä hyvin mattoihin, verhoihin, päiväpeitteisiin ja sisustustyynyihin. Vastaajat olivat sitä mieltä että kierrätysmateriaalit eivät sovi vuodevaatteisiin, patjoihin,\npehmoleluihin tai vaatteisiin. Markkinoilla on suurimman osan vastaajista mielestä\ntarpeeksi valinnanvaraa lasten tekstiileissä. Muutaman vastaajan mielestä olisi hyvä,\njos ekologisia tuotteita olisi enemmän. Eräs vastaaja piti huonona asiana sitä, että\nkaikki värit ja kuosit jaotellaan tytöille tai pojille. Toinen vastaaja oli taas sitä mieltä,\nettä tytöille on kyllä valinnanvaraa, mutta pojille löytyy vain hirviökuoseja. Yksi vastaajista toivoi jotain uutta tuttujen Disney-kuosien rinnalle.\nKun määritellään tulevalle yritykselle kohderyhmää vastausten perusteella, on hyvä\nottaa huomion, että vastaajista suurin osa oli tietynikäisiä naisia. Toisaalta naisten\nosuus ostopäätösten teossa tekstiilejä hankittaessa on yleensä suurempi kuin miesten.\nTekijälle tuli yllätyksenä se, ettei ekologisuus kiinnostanut erittäin paljon kuin pientä\nosaa vastaajista. Suurin osa vastaajista ei ole myöskään valmis maksamaan ekologisista tuotteista lisähintaa, tai on valmis maksamaan lisähintaa vain hyvin vähän. Tämä\nseikka on merkittävä ja antaa aihetta miettiä, riittääkö tulevalle yritykselle riittävän\nsuuri ekologisista tuotteista kiinnostunut kohderyhmä, vai olisiko jatkossa tarvetta tehdä lisäksi suuremmalle kohderyhmälle tuotteita tavallisista materiaaleista. Vastauksista\nsai kuitenkin sellaisen yleisvaikutelman, että kysyntää uudenlaisille lasten tekstiilituotteille löytyy.\nSuunnitteluprojektiluku sisältää kolme alalukua: kuosisuunnittelun, tuotesuunnittelun ja\nKuosisuunnitteluosion alussa tarkastelen suunnittelun lähtökohtia. Kirjaan kyselyn vastausten perusteella tehdyt päätelmät auki. Sen jälkeen tarkastelen lähemmin aiheiden\nja värien valintaa. Lopuksi käyn läpi vaihe vaiheelta suunnitteluprosessin sekä kuvaan\nvalmiit kuosit värityksineen.\nSuunnitteluprosessi lähti liikkeelle kyselyssä esiin tulleiden aihealueiden ideoinnista.\nOlin jo edellisenä keväänä miettinyt lapsille sopivia kuoseja ja aiheita, joita lähdin nyt\ntyöstämään edelleen. Päätin tehdä tytöille ja pojille eri kuosit, sillä kyselyn vastaukset\nantoivat minulle vaikutelman, että 3-6-vuotiailla tytöillä ja pojilla on hyvin erilaiset mieltymykset.\nKyselyssä tuli myös ilmi, että tarvetta uudenlaisille kuoseille on. Eräs vastaaja oli kyllästynyt tuttuihin Disney-kuoseihin, ja toinen halusi varsinkin pojalle vaihtoehtoja tummille\nhirviökuoseille. Suurin osa vastaajista halusi lastenhuoneeseen värikkäitä kuviollisia\ntekstiilejä, ja lastenhuoneiden sisustus oli suurimmalle osalle vastaajista lapsekas ja\nomannäköisensä verrattuna kodin muuhun sisustukseen. Nämä vastaukset puolsivat\ntavoitettani suunnitella lapsille värikkäitä ja mielikuvituksellisia kuoseja. Halusin tehdä\nmarkkinoilla oleville tutuille hahmoille, kuten esimerkiksi Muumi, Spider-Man ja Disneyn\nluoma Prinsessa Ruusunen, varteenotettavia kilpailevia hahmoja. Halusin myös luoda\nkuoseja lasten leikeistä ja mielikuvitusmaailmasta. Tässä auttoivat kyselyssä esiin tulleet asiat lasten omista piirustuksista ja leluista. Ajatuksena oli kuvittaa lapsen huone\nlapsen itsensä näköiseksi. Esimerkiksi verhoilla ja vuodevaatteilla on suuri vaikutus lastenhuoneeseen luotuun tunnelmaan. Iloisessa ja värikkäässä huoneessa lapsi viihtyy ja\nsaa leikeilleen inspiraatiota. Kyselyn vastauksia on analysoitu tarkemmin luvussa 4.4.2.\nHalusin kuoseihin lapsenomaisen ilmeen ja lähdin hakemaan sitä ääriviivapiirustusten\navulla. Kohderyhmän ikäiset lapset värittävät paljon värityskuvia, jotka perustuvat ääriviivaan, jonka sisälle lapsi luo haluamansa värityksen. Tällaiset värityskuvat ovat lapsille myös erinomainen tapa oppia piirtämään erilaisia viivoja ja hahmottamaan muotoja.\nMyös lasten omat piirustukset ovat kohderyhmän ikäisillä lapsilla usein ääriviivapiirroksia, jotka väritetään jälkikäteen. Päätin hakea suunnittelussani ääriviivapiirrosten kaltaista tunnelmaa. Lisäksi keksin, että voisin myöhemmin tehdä valmiista kuoseista lapsille pienet väritysvihot poistamalla niistä kaikki värit ja jättämällä vain ääriviivat jäljelle.\nLapset voisivat sitten värittää nämä kuvat haluamillaan väreillä.\n5.1.2 Kysely kuosien pohjana\nLasten näkemykset suosituista väreistä olivat hyvin selkeitä. Lasten vastauksiin perustuen tein värikartan, jossa oli kolme yhteistä väriä, sekä tytöille ja pojille molemmille\nkolme omaa väriä. Yhteiset värit tein ajatellen perhettä, jossa lastenhuoneessa on sekä\ntyttö että poika. Huoneeseen voidaan silloin sijoittaa molemmille omat kuosit, esimerkiksi kahdeksi sivuverhoksi, kuitenkin samoissa väreissä. Näin huoneen ilme on yhtenäinen, vaikka kuosit ovatkin erilaiset.\nTytöille valitsin väreiksi vaaleanpunaisen, kirkkaanpunaisen ja violetin. Poikien väreiksi\nvalitsin vaaleansinisen, sinisen ja mustan. Yhteiset värit ovat vihreä, keltainen ja valkoinen. Sävyjen suunnittelu oli haastavaa, sillä halusin luoda laajasta väriskaalasta toimivan ja harmonisen sävymaailman. Näin värejä voi yhdistellä vapaasti toisiinsa esimerkiksi hankkimalla erivärisinä samaa kuosia olevan verhon ja tyynyn. Toinen haastava tekijä värisuunnittelussa oli säilyttää kaikissa sävyissä iloisuus ja kirkkaus, jotka ovat\nlasten tuotteissa ensisijaisen tärkeitä ominaisuuksia.\nAlla olevassa värikartassa esitellään valitut sävyt. Olen nimennyt ne humoristisesti lasten suosimien ruoka-aineiden mukaan.\nKUVA 2: Värikartta\nKuosien aiheiden suunnittelun aloitin kirjoittamalla ylös kaikki kyselyssä esiin tulleet leikit, lelut ja roolihahmot, jakaen ne pojille ja tytöille omiin sarakkeisiinsa. Olin jo päätynyt siihen, että teen tytöille ja pojille molemmille neljä omaa kuosia. Päädyin tekemään\nmolemmille yhden leikkikuosin sekä siihen sopivan lisäkuosin. Toisen kuosiparin halusin\nolevan roolihahmo ja siihen sopiva lisäkuosi. Pohdiskelun ja luonnostelun jälkeen valitsin leikkikuosien aiheeksi tytölle Prinsessan välineet ja pojille Rakentelijan välineet.\nRoolihahmokuosien aiheeksi valitsin tytölle Keijun ja pojille Merirosvon. Prinsessan väli-\nneet -kuosia olin hahmotellut jo aiemmin omaa 6-vuotiasta tytärtäni ajatellen. Tämä\nkuosi sopi mielestäni erittäin hyvin kohderyhmälle, joten jatkoin sen työstämistä.\n5.1.3 Suunnittelun vaiheet\nPiirsin aluksi paljon lyijykynäpiirroksia valituista aihealueista. Skannasin niistä mielenkiintoisimmat tietokoneelle ja ryhdyin työstämään niitä siistiin muotoon Photoshopohjelmalla. Sen jälkeen aloin järjestämään siistittyjä elementtejä raporteiksi. Tein ensin\nperuskuosit, joita on yhteensä neljä. Kullekin peruskuosille tein yhden lisäkuosin. Tein\nsen siten, että otin joitakin harkittuja elementtejä peruskuosin raportista ja ryhdyin\ntyöstämään niistä yksinkertaisempaa, samaan tyyliin toteutettua raporttia. Tarkoitus\noli, että peruskuosit ja lisäkuosit sopivat hyvin yhteen, mutta toimivat myös erikseen\nKUVA 3: Kuoseihin valikoituneita piirroselementtejä\nPrinsessan välineet -kuosi perustuu tyttöjen leikkeihin. Siihen on haettu elementtejä\npukeutumis- ja kaunistautumisleikeistä. Kruunu on olennainen osa prinsessaksi pukeutumisen rituaalia. Kimaltelevat kaulaketjut ja isokiviset sormukset kuuluvat myös kohderyhmän ikäisten tyttöjen aarteisiin. Suloinen ja koristeellinen laukku kätkee sisäänsä\nsalaisuuksia. Mukana kannettava peili on tärkeä, sillä välillä on hyvä tarkistaa ”ken on\nmaassa kaunehin”. Piirsin kuosin elementit ilman perspektiiviä hyvin lapsekkaan oloisesti. Hain niihin koristeellisuutta ja hauskuutta monilla pienillä yksityiskohdilla. Pyöreä\nmuoto toistuu helminauhassa, sormuksissa, peilin koristeissa, kruunun jalokivissä ja\nlaukun koristeissa. Halusin välttää kuosissa teräviä kulmia, joten pyöristin kaikkien\nelementtien reunat. Näin sain kuosin ilmeeseen suloista pehmeyttä. Lisäkuosiksi tein\nHelminauha-kuosin. Siinä on käytetty pohjana peruskuosin kaulanauhaa ja sormuksia. Kaulanauhasta on tehty jatkuva elementti ja koko kuosin ilme on aaltoileva ja ilmava. Kuosin idea oli, että helminauha ja sormukset ovat kuosissa oikeassa koossaan. Halusin että ne tulevat taustasta hyvin esille ja ovat niin houkuttelevia, että ne tekisi mieli\npoimia kankaan pinnalta ja pujottaa kaulaan ja sormiin.\nRakentelijan välineet -kuosi pohjautuu poikien leikkeihin. Kaikenlainen rakentelu oli\nkyselyn mukaan suosittua kohderyhmän ikäisillä pojilla. Halusin kuosiin työkalujen ja\npalikoiden joukkoon myös jotain söpöä ja jotain hurjaa. Halusin kuitenkin yhdistää nämä aiheet hyvällä maulla kuosin sisältöön sopivaksi. Piirsin työkalulaatikkoon suloisen\nkorviaan heiluttelevan koiran, joka tekee kuosista helposti lähestyttävän ja inhimillisen.\nTyökalulaatikon kylkeen piirsin pienen hämähäkin, joka toistuu kuosin palikoiden yhdessä sivussa. Hämähäkki tuo kuosiin ripauksen hurjuutta ja karmivuutta, kuitenkaan\npelottelematta liiaksi. Kyselyssä eläinten suosio tuli ilmi erityisesti poikien kohdalla. Juuri hämähäkki ei tullut kyselyssä erikseen esiin, mutta niitä myydään usein pienten poikien leluiksi ja maskoteiksi. Lisäkuosiksi suunnittelin Työkalut-kuosin. Sen pohjana on\nosa peruskuosin työkaluelementeistä sekä hämähäkki. Sommittelin ne tiiviiksi riveiksi,\njoissa elementit toistuvat epäsäännöllisessä järjestyksessä. Ideana tässä kuosissa on\npienten poikien järjestelyhalu ja ylipäänsä lasten tarve tehdä aika ajoin leluistaan jonoja ja rivejä. Sen sijaan, että elementeistä olisi tehty kolmiulotteinen torni, onkin kaikki\nmateriaali laitettu kaksiulotteisesti jonoksi toinen toisensa perään.\nKeiju-kuosin idea lähti liikkeelle ääriviivapiirustuksesta. Visualisoin itseni pieneksi tytöksi ja ryhdyin piirtämään omakuvaa lapsen tapaan. Piirrettyäni yksinkertaisen hahmon, piirsin sille mekon, siivet ja hiukset. Tietokoneen avulla oli helppoa monistaa\nhahmo kolmeksi ja pukea jokainen eri tavoin. Koristelin mekot ja siivet pienillä yksityiskohdilla. Halusin kaikille erilaiset kasvonilmeet ja korostin hahmojen erilaisia persoonia\npiirtämällä yhdelle kruunun, toiselle tuntosarvet ja kolmannelle rusetin päälaelle. Lisäsin kuosiin vielä tyttöjen kyselyssä mieluisiksi mainitsemia elementtejä, kukkia ja sydämiä, jotka samalla jaksottavat kuosia hyvin. Koska Keiju-kuosi on melko tiivis ja\ntäynnä eri elementtejä, halusin sen lisäkuosiksi tasapainoisen ja yksinkertaisen kuosin.\nValitsin aiheeksi sydämen. Sydän-kuosi on rauhoittava ja hyvin selkeä. Suunnittelin\nsydämet alhaalta ylöspäin kulkeviksi jonoiksi, joissa ne ovat vuoron perään oikein- ja\nväärinpäin. Työstin sydämet tietokoneella paljon suuremmiksi kuin mitä ne peruskuosissa ovat. Halusin, että ne tällä tavalla muodostavat selkeästi oman tunnelmansa.\nMerirosvo-kuosin suunnittelun taustalla oli tarve tehdä Keiju-kuosille vastaava poikien\nkuosi. Kyselyn mukaan merirosvo oli selkeästi suosituin poikien roolihahmo. Merirosvo\non hyvin yleinen pojille suunnattujen tuotteiden aihe myös lelu- ja vaatemarkkinoilla.\nHalusin tehdä merirosvoaiheesta kuitenkin oman versioni. Päätin työstää sitä samalla\ntavoin kuin työstin keijuhahmoa. Otinkin pohjaksi jo piirtämäni keijuhahmon ja pyyhin\nsen tietokoneella puhtaaksi siten, että jäljelle jäivät ainoastaan jalat, vartalo ja pää.\nPiirsin hahmolle uudet kädet ja monistin sen samalla kahdeksi. Halusin kuosiin vauhtia,\njoten piirsin hahmot miekkailuasentoon. Puin ne piirtämällä persoonallisen näköisiksi.\nHalusin kuosiin myös jonkin toistuvan symbolin Keiju-kuosin tapaan. Valitsin symboliksi\ntähden. Sain kuosiin lisävauhtia, kun sijoitin tähden kimpoilemaan miekkojen keskinäisestä iskusta. Lisäkuosin aiheeksi valitsin tähden. Tein Tähti-kuosista parin tyttöjen\nSydän-kuosille suurentamalla tähden samankokoiseksi ja asettamalla tähdet saman levyisiin pystysuoriin riveihin Sydän-kuosiin nähden.\nHahmottelin kuoseille erilaisia värityksiä valitsemani värikartan pohjalta. Päätin tehdä\nkaikista kuoseista yksiväriset opinnäytetyön rajallisen ajan takia. Halusin painaa kankaat tuotteisiin käsin, ja moniväristen kuosien painaminen olisi ollut liian aikaa vievää\nopinnäytetyön aikataulun puitteissa. Sen sijaan päätin käyttää taustavärinä vaihtelevasti muutakin kuin valkoista väriä. Näin sain kuoseista värikkään oloisia, vaikka niissä ei\nkäytetäkään useita painovärejä.\n5.1.4 Valmiiden kuosien esittely\nKuosit on esitelty alla värivaihtoehtoineen. Värit on valittu kuoseihin niiden käyttötarkoituksen mukaan. Seuraavassa alaluvussa 5.2 esitellään tarkemmin tuotesuunnittelun\nvaiheet sekä ne seikat, jotka vaikuttivat värien valintaan. Kuosit on esitetty alla olevissa\nkuvissa jatkuvana kuviona, joten kuvista ei erotu kuosien raporttia. Tilan säästämiseksi\nkuosit on myös esitetty oikeata kokoaan pienempinä. Näin koko raportti ja sen jatkuvuus näkyvät kuvassa.\nKUVA 4: Prinsessan välineet. Väritykset: vaahtokarkki, mansikka, banaani, mansikkavaahtokarkki ja luumumarenki\nKUVA 5: Helminauha. Väritykset: luumumarenki ja mansikkavaahtokarkki\nKUVA 6: Työkalut. Väritykset: lakritsimarenki ja mustikkajäätelö\nKUVA 7: Rakentelijan välineet. Väritykset: jäätelö, mustikka, lakritsi, mustikkajäätelö ja lakritsimarenki\nKUVA 8: Keiju. Väritykset: mansikka, luumu, herne, mansikkavaahtokarkki ja mansikkamarenki\nKUVA 9: Merirosvo. Väritykset: herne, lakritsi, mustikka, mustikkajäätelö ja lakritsimarenki\nKUVA 10: Tähti. Väritykset: mustikka, lakritsi ja herne\nKUVA 11: Sydän. Väritykset: mansikka, herne ja luumu\nTuotesuunnitteluosion alussa kirjoitan suunnitteluni lähtökohdista. Lisäksi käyn läpi\ntuotteisiin valitut materiaalit ja tekniikat. Sen jälkeen kuvaan tuotesuunnittelun prosessin vaihe vaiheelta. Lopuksi kuvaan prototuotteiden valmistusprosessin ja esittelen\nTuotesuunnittelun lähtökohtana oli suunnitella lastenhuoneeseen tekstiilejä ympäristömyötäisen suunnittelun periaatteita noudattaen. Valitsin kaikki materiaalit tämän näkö-\nkulman huomioon ottaen. Valmistustekniikat valitsin sen perusteella, että tuotteet tehdään käsin kotimaassa. Tuotteiden korkea laatu ja valmistuksen kotimaisuus olivat tärkeät kriteerit tuotesuunnittelussa. Kyselyssä tuli ilmi, että ympäristömyötäisille tuotteille\non kysyntää. Suuri kuluttajajoukko ei ole kuitenkaan valmis maksamaan tuotteista\nsuurta lisähintaa tavalliseen tekstiilituotteeseen verrattuna. Tämä täytyi ottaa huomioon suunnittelussa. Se karsi pois erityisen kalliit materiaalit ja työläät valmistustekniikat. Käsittelen ympäristömyötäisen suunnittelun teoriaa luvussa 3.1. Luvussa esittelen\npääpiirteet ympäristömyötäisestä suunnittelusta ja selitän, miten tämä näkyy opinnäytetyön suunnitteluprojektissa.\nTuotesuunnitteluni yksi tärkeä funktio oli tuotteiden tuore esteettinen ilme. Tarkempi\nkuvaus tuotteiden funktioanalyysistä löytyy luvusta 3.2.4. Halusin tuotteisiin värikkään,\nlapsekkaan ja omintakeisen ilmeen. Halusin tuotteiden olevan pirteitä ja iloisia – nämä\npiirteet puuttuvat usein ekologisten tuotteiden ulkonäöstä. Markkinoilla olevat ekologiset sisustustekstiilituotteet ovat perinteisesti olleet yksivärisiä ja hillittyjä. Tällaisia tuotteita ovat esimerkiksi pellavaiset keittiö- ja kylpyhuonetuotteet. Öko-Tex Standard 100\n-merkin käyttö on viime vuosina yleistynyt sisutustekstiileissä. Tämä tuoteturvallisuusmerkki löytyy jo esimerkiksi useista vuodevaatteista, jotka ovat usein yhtä värikkäitä ja\nsamanhenkisiä kuin tavalliset sisustustuotteet. Kuluttajat mieltävät ekologisen tuotteen\nusein tietyn näköiseksi ja saattavat haluta, että tuotteet näyttävät tietynlaisilta ja samalla viestivät heidän arvojaan. Jos tuote on värikäs ja näyttää samalta kuin normaalit\nsisutustuotteet, ei siitä pysty välittömästi näkemään kuluttajan tekemää kallista ja luontoa kunnioittavaa valintaa.\nEräs tärkeä tuotteitteni ilmettä piristävä elementti on kierrätysmateriaalien luova yhdistely uusiin materiaaleihin. Suunnittelin kierrätysmateriaalia hyödyntävät tuotteet mielikuvituksellisiksi. Näihin tuotteisiin otettiin mukaan kierrätysmateriaalin alkuperästä kehitelty tarina, joka sopi tuotteen käyttöön ja sen pintaan painettuun kuosiin. Kyselyssä\nkävi ilmi, että vastaajat olivat hyvin kiinnostuneita kierrätysmateriaalin käytöstä sisutustekstiileissä.\nValitsin tuotteiksi vuodevaatesetin ja sisustussetin. Vuodevaatesettiin kuuluvat vuodevaatteet, lasten yöasut, unikaveri ja yöasujen säilytyspussi. Sen lisäksi suunnittelin\nhuoneeseen sisutustyynyt tytöille ja pojille. Sisustussetin täydentää verhokangas. Mi-\nnulla oli ideoita myös muista tuotteista, muun muassa päiväpeitteet, laukut, toalettipussit, penaalit ja esiliinat. Nämä suunnitelmat jäivät kuitenkin luonnosasteelle opinnäytetyön aikataulun takia. Valittu mallisto on sekin jo laaja, ja halusin keskittyä tekemään siitä yhtenäisen. Käytin mallistossani kaikkia kahdeksaa suunnittelemaani kuosia.\nPussilakana on lasten kokoa 120 cm x 160 cm ja siihen kuuluva tyynyliina kokoa 38\ncm x 58 cm. Molemmat mitat ovat lasten peitteiden ja tyynyjen valmistajien standardikokoja. Pussilakanan etupuoli on painettua kangasta ja takapuoli yksiväristä kangasta.\nVuodevaatesettiin kuuluu pussilakana ja kaksi tyynyliinaa. Toinen tyynyliinoista on kokonaan yksivärinen ja toinen molemmilta puolilta painettua kangasta. Tytöille on vuodevaatteisiin painettu Keiju-kuosi ja pojille Merirosvo-kuosi.\nVuodevaatekokonaisuuteen suunnittelin yöasut, jossa on joko pyjama pojille (koot 98,\n104, 110, 116 ja 122 cm) tai paituli tytölle (koot 98, 104, 110, 116 ja 122 cm). Yöasulle on myös säilytyspussi, jonka taskuun mahtuu pehmeä unikaveri. Yöasut,\npussi ja unikaveri on tehty tytöille painetusta Sydän-kuosikankaasta ja pojille painetusta Tähti-kuosikankaasta. Yöasusetti ja vuodevaatesetti on suunniteltu värien puolesta\nmyös niin, että ne sopivat yhteen toistensa kanssa. Ajatus setistä, joka sisältää tarkkaan harkitun ja yhteensopivan tuotekokonaisuuden tuntui hyvältä myöhempää markkinointia ja myyntiä ajatellen. Näin tuotteista saa hyviä tuotekuvia yhdessä, ja niitä voi\nmyöhemmin myydä houkuttelevasti esimerkiksi lahjapakkauksissa. Näin asiakkaat saavat helposti viimeistellyn ja yhteensopivan kokonaisuuden, eikä heidän tarvitse itse\nosata valita ja yhdistellä tuotteita.\nVerhokankaaksi suunnittelin tytöille Prinsessan välineet -kuosin ja pojille Rakentelijan\nvälineet -kuosin. Verhokangas on metritavaraa. Tyttöjen sisustustyynyn kuosi on\nHelminauha ja poikien tyynyn Työkalut. Suunnittelin tytöille sängyn päällä tai tuolilla\npidettävän sisustustyynyn (halkaisija 40 cm) ja pojille suurehkon lattiatyynyn (halkaisija\n60 cm). Sisutustyynyihin kehittelin tarinan, joka liittyy niissä käytettyyn kierrätysmateriaaliin.\n5.2.3 Materiaalit ja tekniikat\nValitsin materiaalit mahdollisimman ympäristömyötäisesti. Ympäristömyötäisen suunnittelun teoriaosiossa (luku 3.1) on selvitetty tuotteen eri vaiheiden ympäristömyötäiset\nratkaisut. Kangasmateriaaliksi valitsin puuvillan. Halusin ensisijaisesti puuvillan olevan\njoko ekologista luomupuuvillaa tai eettistä Reilun kaupan puuvillaa. Halusin, että kankailla on myös mahdollisimman hyvät sertifikaatit, jotka määrittelevät, että niiden valmistuksessa tai värjäyksessä ei ole käytetty myrkyllisiä aineita, eikä niihin ei ole jäänyt\nmitään haitallisia jäämiä apu- tai väriaineista. Tämä on tärkeää varsinkin lasten kankaissa, jotka ovat kosketuksissa lapsen ihon kanssa. Luomukankaiden valintaa puolsi\nmyös luonnonmukainen viljely ja mahdollisimman pienet haitat ympäristölle ja viljelijöiden terveydelle. Vuodevaatteet, verhot ja sisustustyynyjen painetut kankaat ovat kudottua Öko-Tex Standard 100 -sertifioitua puuvillakangasta. Luomukangas olisi ollut\nparas vaihtoehto, mutta sen hinta olisi nostanut vuodevaatteiden hintaa kohtuuttomasti. Yöasut, pussi ja unikaveri ovat luomusertifioitua (Control Union) interlocktrikoopuuvillakangasta. Sisustustyynyissä on kierrätysmateriaaleina pitsiä, helmiä ja\nfarkkukangasta sekä sisätyynyjen päällyskankaat. Hygieniasyistä tyynyihin valittiin uusi\npolyesteritäyte. Vetoketjut, nauhat ja ompelussa käytetyt langat ovat uusia.\nMinulla oli aluksi tarkoitus värjätä osa tuotteista kasviväreillä, mutta se osoittautui\najallisesti liian haastavaksi, sekä tuotteiden käytön kannalta kannattamattomaksi. Olin\nkasvivärjäyskurssilla tammikuussa 2009, ja kokeilin tuolloin puuvillalle painamista kasvivärein. Totesin kuitenkin kurssin aikana, että värisävyt, joita kasviväreillä saadaan,\neivät sovi suunnittelemaani värikarttaan. Lisäksi kokeilemani painojälki lähti osittain\nhaalistumaan jo ensimmäisessä 60 asteen pesussa. Sen sijaan villalle ja silkille painaminen sekä niiden värjääminen kattilassa onnistui hyvin, ja näitä menetelmiä aion käyttää tulevaisuudessa. Aikataulu ei sallinut laajempia kokeiluja kasvivärien kanssa. Painoin kaikki kankaat itse koulussa pigmenttiväreillä, ja värjäsin pesukonevärillä värjättävät kankaat kotona reaktiiviväreillä.\nValitsin tuotteisiin niin yksinkertaiset ompelutekniikat, että osaan ommella ne itse.\nYöasujen ja pussien ompelun teetin kuitenkin tutulla freelance-ompelijalla, jolla on trikoon ompeluun tarkoitettu ompelukone. Ajallisesti tämä ompelutyön jakaminen oli\nkannattavaa sen vaatiman suuren työmäärän takia. Olen ommellut paljon, ja syksyllä\n2008 sain työharjoittelupaikassani runsaasti ompelukokemusta, myös teollisuuskoneella. Olin harjoittelussa painokankaisia laukkuja ja sisutustekstiilejä suunnittelevassa ja\nvalmistavassa CHO CHO -yrityksessä. Vuodevaatteet, yöasut ja pussi siistittiin saumoistaan saumurilla ja ommeltiin sen jälkeen ompelukoneella. Unikaveri ommeltiin saumoistaan ompelukoneella ja täytettiin vanulla. Unikaverin kasvot ommeltiin käsin kirjomalla.\nSisustustyynyjen ompelu oli hieman haastavampaa. Olin aiemmin osallistunut tilkkutöi-\nhin erikoistuneisiin ompelukursseihin, ja käytin tyynyissä niissä oppimaani ompelutekniikkaa. Varsinkin lattiatyynyn haastava muoto ja moniosainen kaava vaativat tarkkuutta ompelutyössä. Tyttöjen sisutustyynyissä etukappaleen kierrätyshelmet ommeltiin\nSuunnittelin tuotteisiin kankaisen tuotemerkin, joka kiinnitettiin tuotteisiin ompelemalla. Tuotemerkit painettiin kankaalle, leikattiin ja silitettiin muotoonsa yksitellen.\nTämä oli aikaa vievää, mutta ennen yrityksen perustamista ei ollut suurten kustannusten takia järkevää tilata kudottuja kangasmerkkejä prototuotteisiin. Suunnittelin tuotemerkin logon valitsemastani Enne-nimestä. Suunnittelin merkin lähinnä prototuotteita\nvarten ja se saattaa muuttua yrityksen perustamisvaiheessa. Merkki on esitelty liitteessä 3. Tuotteisiin kiinnitetään myös tuotelappu, joka tulostettiin kierrätyspaperille.\nLappuun kirjoitettiin tuotteen materiaalien tiedot, pesuohjeet, tuotteen kotimaisuus sekä tuotteen nimi, kuosi ja väritys. Kierrätysmateriaaleista tehtyihin tuotteisiin kiinnitettiin myös tarinalappu, joka tulostettiin kierrätyspaperille. Tarinat on esitelty luvussa\nKaavoitin malliston tuotteet itse. Kaavoitusta tarvittiin yöasuihin, pussiin, unikaveriin\nja sisutustyynyihin. Lasten yöasujen kaavoituksessa käytin apuna lasten peruskaavoja\nja lastenvaatetuksen mittataulukoita (Arkko, Koskinen & Maunonen-Eskelinen 1995).\nPiirsin kaavat luonnosteni pohjalta ja kirjoitin niiden liitteiksi selkeät ompeluohjeet.\n5.2.4 Suunnitteluprosessin esittely\nTuotteiden suunnitteluprosessi käynnistyi tuotteiden valinnalla. Aloitin suunnittelun\nvuodevaatteista. Mietin mitä kokoa ne olisivat ja valitsin niihin sopivan kuosin. Väritykset tein koko vuodevaatesettiä ajatellen. Päätin että vuodevaatesetissä olisi kaksi\ntyynyliinaa, joista toinen olisi molemmilta puoliltaan kuviollinen ja toinen kokonaan yksivärinen. Pussilakanan toinen puoli olisi myös yksivärinen. Suunnittelin pussilakanan\nyläkulmiin 15 cm aukot peiton sisään laittamisen helpottamiseksi. Alareunaan suunnittelin 120 cm aukon.\nHalusin suunnitella vuodevaatekokonaisuuteen lasten yöasut, vaikka ne eivät olekaan\nsisutustuotteita. Ne täydensivät kuitenkin hyvin tuotemallistoa. Yöasuihin valitsin materiaaliksi trikoon sen pehmeyden ja joustavuuden takia. Otin myös haasteekseni trikoolle\npainamisen, sillä en ollut tehnyt sitä aiemmin. Poikien pyjaman suunnittelin hyvin yk-\nsinkertaiseksi. Siinä on kaksi osaa: housut ja pitkähihainen paita. Halusin kaula-aukon\nolevan tarpeeksi tilava helpon pukeutumisen edistämiseksi. Kohderyhmän ikäiset lapset\npukeutuvat ja riisuuntuvat jo itse, ja asujen on siksi syytä olla helposti puettavia. Paita\non suoran mallinen ja sen hihat ovat pitkät. Housut ovat pitkälahkeiset ja suorat, ja\nvyötäröllä on kapea kuminauhakuja. En halunnut koko pyjaman olevan painettua kangasta, joten suunnittelin hihat yksivärisiksi. Tähti-kuosi on tiheä, joten yksiväriset hihat\ntuovat kokonaisuuteen keveyttä. Tuotteen kustannusten kannalta on myös hyvä, ettei\nkoko tuote ole painettua kangasta. Tyttöjen paituli on yksiosainen. Paitulin hihat ovat\npuolipitkät. Paituli on A-linjainen, eli se levenee alaspäin. Halusin mallin olevan tyttömäinen, joten katkaisin helman ja suunnittelin alareunan leveämmäksi. Se yhdistyy\nyläosaan rypytyksellä. Paitulin kuosi on tiheä Sydän-kuosi, joten kevyemmän vaikutelman saamiseksi jätin osan paitulista yksiväriseksi.\nSuunnittelin yöasuille pussin, jossa asua voi säilyttää vaikkapa sängyn viereen koukkuun ripustettuna. Yöasujen säilytyspussi on käytännöllinen myös esimerkiksi yökylään lähdettäessä. Pussin takakappaleessa on vetoketju, jonka lapsi saa helposti itse\nauki. Etukappaleeseen suunnittelin taskun, johon unikaverin saa laitettua. Pussia voi\nkantaa yläosassa olevalla lenkillä, tai sen voi laittaa selkään nauhojen avulla, jotka tekevät pussista pienen repun. Pussi on ovaalin muotoinen ja kevyt. Vuorikangasta ei\nole. Pussi on tehty trikoosta, yöasun kuosilla. Pussi on pehmeä, ja sen kanssa voi vaikka nukkua. Myös unikaverin voi laittaa omaan taskuunsa nukkumaan. Pussi käy näin\nunikaverin sängystä. Kangasmenekki pussiin on pieni, ja sen saa ommeltua pienellä\nvaivalla. Kustannukset pussin osalta eivät ole suuret, ja pussia ja unikaveria myydäänkin yöasujen kanssa pakettihintaan, jolloin on halvempaa ostaa koko tuotekokonaisuus\nkuin yksittäiset tuotteet erikseen. Unikaveri on pehmeää trikoota ja juuri sopivan kokoinen lapsen kainaloon. Kaavoitin kaverin niin, että sen saa koottua pienistä hukkapaloista, joita jää yöasujen ja pussien ompelupalojen leikkuusta. Kaverissa toistuu siten\nyöasujen ja pussin kuosi. Unikaveri muistuttaa nallea.\nVerhot suunnittelin painetuksi metrikankaaksi, jota voi käyttää halutessaan myös vaikkapa lastenhuoneen pöydän pöytäliinana. Verhoihin painetaan tytöille Prinsessan välineet -kuosi ja pojille Rakentelijan välineet -kuosi. Verhojen kuosit ovat yhteensopivat\nsisutustyynyjen kuosien kanssa.\nTytön sisutustyynyä voi pitää sängyllä tai tuolin päällä. Se on pienehkö ja koristeellinen. Tyynyn pyöreä muoto sopii Helminauha-kuosiin, joka on painettu tyynyn etukappaleeseen. Halusin käyttää tyynyssä mahdollisimman paljon kierrätysmateriaalia. Sisätyynyn päällyskangas, pohjakangas ja käsin virkattu reunapitsi ovat kierrätysmateriaaleja. Helminauha-kuosin pinnalle kirjotut helmet ovat myös kierrätysmateriaaleja. Kehitin kierrätysmateriaalien historiaa ja Helminauha-kuosin sisältöä yhdistelemällä tarinan.\nSen avulla lapsi voi heittäytyä mielikuvitusmatkalle ja oppia, mitä kierrätysmateriaalit\novat ja miten niitä voi käyttää.\nTämä tyyny on neitokaisen lepohetkiä varten. Pitsit ovat isoäitien kätten työtä.\nKirjaillut helmet ovat aikanaan olleet lukuisten neitien kaulassa hienoissa juhlissa. Tyynyn pitsit, helmet, pohjakangas ja sisätyynyn kangas ovat kierrätettyjä.\nPojan sisustustyyny on iso lattiatyyny. Sen päällä on mukava istuskella vaikkapa lukien tai leikkien. Tyynyn muoto tulee päällyskankaan Työkalut-kuosin muttereista. Lattiatyynyn kierrätysmateriaaleja ovat sisätyynyn kangas ja farkkukangas, josta on tehty\ntyynyn reunat ja pohja. Taskut tyynyn reunoissa ovat oivia paikkoja pienten poikien\naarteille. Tyynyn kuosin teemaa ja kierrätysfarkkujen historiaa yhdistellen kehitin tyynylle tarinan.\nTämä lattiatyyny on pienen rakentelijan lepopaikka. Taskuihin voit laittaa rakennusvälineet ja reissuilta kerätyt aarteet. Nämä taskut ovat housuista, jotka ovat\nolleet työmiesten jalassa ja kiertäneet maailmalla. Tyynyn reuna- ja pohjakankaat sekä sisätyynyn kangas ovat kierrätettyjä.\nKUVA 12: pussilakana ja tyynyliinaluonnos\nKUVA 13: Pyjamaluonnos\nKUVA 15: Säilytyspussiluonnos\nKUVA 14: Paituliluonnos\nKUVA 16: Unikaveriluonnos\nKUVA 17: Verholuonnos\nKUVA 18: Tytön sisustustyynyn luonnos\nKUVA 19: Pojan lattiatyynyn luonnos\n5.2.5 Prototuotteiden valmistus\nKankaiden painanta alkoi seulojen valmistuksella. Valotin kahdeksan seulaa kuoseille\nja yhden seulan painettaville tuotemerkeille. Aloitin painamisen trikoosta. Kutistin kan-\nkaan ensin pesemällä sen pesukoneessa. Painoin Sydän- ja Tähti-kuoseja kolmella eri\nvärillä kutakin metrin. Trikoolle painaminen onnistui erinomaisesti, vaikka en ollut ennen painanut trikoolle. Väri imeytyi kankaaseen nopeasti, joten väriä meni enemmän\nkuin lakanakankaalle painettaessa. Sävyt onnistuivat kuitenkin hyvin ja ne näkyivät trikookankaalla hyvin tasaisena. Lakanakankaalle painoin kuuteen tyynyliinan tarvittavan\nmäärän kangasta Keiju- ja Merirosvo-kuoseilla. Lisäksi painoin isot mallitilkut molemmista vuodevaatekuoseista ja verhokuoseista kaikissa väreissä. Sisustustyynyjä varten\npainoin kangasta kolmea tyynyä varten molemmissa värityksissä sekä tytöille että pojille. Sain myös kaikista värityksistä riittävät mallitilkut tilkkukirjaa varten.\nOlin varannut painamiseen viikon aikaa. Ehdin painaa kaikki tarvitsemani kankaat, mutta jouduin luopumaan pussilakanoiden painamisesta ajanpuutteen takia. Olin suunnitellut vuodevaatekuosit niin, että ne vaativat todella tarkkaa kohdistamista painaessa. Ei\nole kustannustehokasta painaa itse suuria määriä kangasta, jota joutuu kohdistamaan\nmoneen suuntaan, mikä on suurten pussilakanoiden ja verhojen kohdalla väistämätöntä. Olin jo aiemmin ajatellut, että tulen jatkossa oman yritystoiminnan alkaessa painamaan itse vain osan kankaista ja hankkimaan alihankintana ainakin metrikankaiden\npainatuksen. Painokokemus vahvisti tätä näkemystä. Painamisen jälkeen mankeloin\nkaikki kankaat värien kiinnittämiseksi.\nKierrätysmateriaalien värjäys oli pitkä prosessi. Päädyttyäni värjäämään kankaat reaktiiviväreillä, etsin tuotteisiin sopivaa myrkytöntä väriä. Löysin Textil Color pesukonevärin, jossa oli valmiiksi sekoitetut sävyt. Tarkoituksenani oli värjätä tytön\npunaisen tyynyn pitsit ja taustakangas sekä pojan mustan tyynyn farkkukangas. Kokeilin pesukoneväreillä värjäystä, mutta sävy jäi haaleaksi mustassa kankaassa ja liian keltaiseen taittuvaksi punaisessa kankaassa. Päädyin lopulta värjäämään kankaat tavallisilla reaktiiviväreillä niin, että sain sekoitettua haluamani värisävyt itse. Näin sain lopulta haluamani sävyt kankaisiin. Tavoitteenani oli löytää mahdollisimman ympäristömyötäinen värjäysmenetelmä. Kokeilujen jälkeen valitsin kuitenkin menetelmän, joka\npalveli tuotteen ulkonäköä parhaiten, sillä en halunnut tehdä kompromisseja sen suhteen.\nLeikkasin kaikki tuotteet itse tekemieni kaavojen avulla. Nallejen leikkuussa saatoin\nhyödyntää yöasuista jääneet tilkut. Varsinkin nallejen jalat ja kädet ovat niin pieniä, että niihin saattoi käyttää todella pieniä hukkapaloja. Poikien sisustustyynyn leikkuuseen\nkului yllättävän paljon aikaa, sillä tuotteessa on niin monta osaa. Muiden tuotteiden\nleikkuu oli nopeaa ja helppoa.\nLeikkasin ompelijalle menevät kankaat jo valmiiksi itse. Näin varmistin, että kuviot tulivat tuotteisiin juuri haluamallani tavalla. Minulla oli ompelijalle tarkat ohjeet saumojen\nompelujärjestyksestä, sekä siitä, kuinka paljon kussakin kohdassa jätetään ommeltaessa kääntövaraa. Ompelu sujui hyvin, ja sain valmiit tuotteet nopeasti. Yöasuja tuli yhteensä seitsemän ja pusseja kuusi. Ompelija esitti jatkoa ajatellen kaavoitukseen hyviä\nideoita siitä, miten tuotteiden ompelukustannuksia voisi pienentää. Hän ehdotti esimerkiksi poikien pyjaman housuihin yhden sauman poisjättämistä. Paitulin tyttömäinen\nalahelma rypytyksineen vei yllättävän paljon ompeluaikaa. Pussin ompelun saisi myös\nkustannustehokkaammaksi, jos siitä jättäisi vetoketjun pois.\nAloitin ompelun unikavereista. Jo naamojen kirjailuvaiheessa päätin tehdä jokaisesta\nnallesta hieman erinäköisen, oman persoonansa. Kirjailin silmät ja suut hieman eri\nkohdista. Käytin kuitenkin samaa lankaa ja pyrin yhtenäiseen ilmeeseen. Ompelin nallet\nerinäköisiksi niin, että aloitin jalat ja kädet hieman eri kohdista ja suuntaisin ne hieman\neri suuntiin. Yksi nalle istuu ja toinen seisoo. Kolmas nalle taas on valmiina halaamaan\nlasta jo avattuine käsineen. Nallejen ompelemiseen meni enemmän aikaa kuin olin\nodottanut. Yhden nallen valmistukseen kului puoli tuntia. Tulevaisuudessa nalleja tarvitsee yksinkertaistaa, sillä nallen ideana mallistossa on tuoda kokonaisuudelle lisäarvoa, eikä sen hinta saa olla liian korkea. Unikavereita tuli yhteensä kuusi, yksi kutakin\nväriä ja kuosia.\nTyynyliinojen ompelussa käytin saumuria ja ompelukonetta. Saumoja tuli vain ala- ja\nyläsivuihin. Ompelin tuotemerkin kiinni oikeaan alakulmaan. En halunnut kiinnittää sitä\nsamoin kuin esimerkiksi nallella, sillä se olisi haitannut ulkonevana merkkinä nukkumista. Tekemäni painettu tuotemerkki ei sopinut mielestäni tuotteen ilmeeseen niin hyvin\nkuin olin ajatellut. Jatkossa tilaan kudotut merkit, jotka valmistaan ohuemmasta materiaalista. Tyynyliinojen ompelu oli nopeaa ja siten kustannustehokasta. Aikaa kului 15\nminuuttia per tyynyliina. Ompelin yhteensä kuusi tyynyliinaa.\nTyttöjen sisustustyynyjen ompelun haastavin vaihe oli pitsin siisti rypyttäminen etu- ja\ntakakappaleen väliin. Tyynyjen kokonaisvalmistusaika oli kolme tuntia per tyyny. Ajassa\non mukana kankaiden leikkaus ja sisätyynyn ompelu. Helmien valinta ja kirjailu vei yl-\nlättävän paljon aikaa. Koska pitsit ja helmet ovat kaikissa tyynyissä aina yksilölliset,\novat tyynyt enemminkin uniikkeja taidekäsitöitä. Tyynyjen materiaali ja valmistuskustannukset nousevat kuitenkin suhteellisen korkeiksi. Tyynyt onnistuivat hyvin, ja niiden\nilme oli juuri tavoittelemani kaltainen. Pitsi tyynyn ympärillä teki tyynystä hiukan isomman kuin olisin halunnut, joten perustyynyä voisi jatkossa pienentää. Valitsin tyynyihin\nmustapohjaiset tuotemerkit, sillä ne tulevat esiin paremmin kuin valkopohjaiset merkit.\nOmpelin kaksi tyynyä, yhden kutakin väritystä.\nPoikien lattiatyynyjen ompelu oli monivaiheinen prosessi. Ensin ompelin sivukappaleet,\njoista joka toiseen tuli tasku. Taskun ompelu oli aikaa vievää, sillä kaikista farkuista ei\nsaanut yhtä isoja taskupaloja, ja jouduin jatkamaan taskupaloja lisäsuikaleilla. Palojen\nyhdistäminen silityksen jälkeen oli suhteellisen nopeaa. Koko tyynyn valmistamiseen\nmeni kolme tuntia, mukaan lukien sisätyynyn ompelun ja leikkaukseen kuluneen ajan.\nJatkossa tyynyjen valmistus piensarjatuotantona on nopeampaa. Tyynystä tuli juuri halutun kokoinen ja näköinen. Mustaan tyynyyn valitsin valkoisen tuotemerkin, ja siniseen\ntyynyyn sopi parhaiten musta merkki. Ompelin kaksi tyynyä, yhden kutakin väritystä.\nViimeistelin tuotteet jatkokyselyä varten. Silitin ne, ja kiinnitin tuotetietolaput tuotemerkkiin puuvillalangalla. Lapussa oli tuotemerkkilogo, tuotteen tiedot, käytettyjen materiaalien tiedot, pesumerkinnät sekä yrityksen tulevien nettisivujen osoite.\nTilkkukirjat leikkasin samankokoisiksi paloiksi kunkin kuosin osalta. Huolittelin reunat\nsaumurilla. Tilkkukirjoja tuli yhteensä kahdeksan, jokaiselle kuosille omansa. Tein niihin\nnimilaput kierrätyspahvista ja tulostetusta kierrätyspaperista. Nimilappuihin tuli etupuolelle kuosin nimi, värisarja syötävine nimineen, sekä tuotemerkkilogo, ja takapuolelle\nmerkintä kankaan ominaisuuksista sekä yrityksen tulevien nettisivujen osoite. Tilkkukirjat on esitelty liitteessä 2.\n5.2.6 Valmiiden tuotteiden esittely\nTässä alaluvussa esitellään valokuvia suunnitteluprojektissa valmistetuista tuotteista.\nKUVAT 20–21: Pyjamat, paitulit ja nallet eri väreissä\nKUVA 22: Yökavereita.\nKUVA 23: Nalle ja tuotetietolappu\nKUVA 24: Säilytyspussi eri väreissä\nKUVA 25: Pussit ja nallet selässä\nKUVA 26: Tytön tyynyliina, paituli ja nalle\nKUVA 27: Pojan tyynyliina, pyjama ja nalle\nKUVAT 29–30: Tytön sisustustyynyt\nKUVA 28: Tyynyliinat\nKUVAT 31–32: Pojan lattiatyynyt\nTuotannonsuunnitteluosuudessa käyn läpi opinnäyteprojektin tuotteiden tuotannonsuunnittelun vaiheet sekä valotan hieman tulevan yritystoiminnan tuotannonsuunnittelua. Aluksi selvitän suunnittelun lähtökohdat, jonka jälkeen käyn läpi raaka-aineiden ostopaikat. Lopuksi esittelen tuotteiden hinnoittelun.\nTuotannonsuunnittelun tärkeä taustavaikuttaja oli tulevan yrityksen tuotannonsuunnittelu, jonka kuvaaminen jäi osittain opinnäytetyön ulkopuolelle. Esimerkiksi työtilan etsiminen ja alihankintapaikkojen selvittäminen kuuluvat yritystoiminnan suunnitteluun.\nTässä opinnäytetyössä käydään läpi ainoastaan ne tuotannon seikat, jotka liittyivät prototuotteiden valmistamiseen. Prototuotteiden tuotannonsuunnittelu auttoi ymmärtämään pienessä mittakaavassa, mitä kaikkea tuotteiden varsinainen piensarjatuotanto\nedellyttää. Tuotannonsuunnittelua käsittelevässä luvussa 3.3.1 selvitetään myös tulevan yritystoiminnan tuotannollisia lähtökohtia, joita ovat tuotteet, nollasarja, työtila ja\nAloitin opinnäyteprojektin tuotannonsuunnittelun raaka-aineiden ostopaikkojen kartoittamisesta. Ympäristömyötäisyys oli kaikkien materiaalien tärkein kriteeri. Tuotannon\nvalmistusvaiheiden suunnittelu oli selkeää, sillä hoidin itse kaikki muut valmistusvaiheet\nlukuun ottamatta osaa trikootuotteiden ompelusta. Pyrin suunnittelemaan ja aikatauluttamaan prototuotteiden valmistuksen järjestelmällisesti ja sujuvasti. Opinnäytetyön sitova aikataulu aiheutti erityisesti loppuvaiheessa kiirettä, mutta toisaalta muodosti selkeän kehyksen koko projektille.\nTuotannonsuunnitteluun tapahtui yhtä aikaa tuotesuunnittelun ja tuotteiden protomallien työstämisen kanssa, ja siihen liittyi paljon organisointia. Koska opinnäytetyöhön\nkuului varsinaisten tuotteiden valmistusta, oli tuotannonsuunnittelu hyvin konkreettista\nja haastavaa. Vaihe sisälsi aikataulujen laatimista, muun muassa materiaalien hankinnan osalta, omien työvaiheiden keston arvioimista, sekä materiaalien menekin ja hävikin laskemista. Näiden tietojen pohjalta hinnoittelin varsinaiset tuotteet.\n5.3.2 Raaka-aineiden ostot\nPrototuotteissa on käytetty uusina raaka-aineina kangasta, lankaa, vetoketjuja, vanua,\nnauhaa ja kuminauhaa, sekä kierrätysmateriaaleina kangasta, miesten farkkuja, helmiä\nLöysin kaksi kangastukkua, jotka myyvät ympäristömyötäisiä puuvillakankaita: Kangastukku ja Maaemon kangasaitta. Selvitin myös Reilun kaupan puuvillan ostomahdollisuutta, mutta heidän ulkomaiset alihankkijansa eivät myy kangasta asiakkaille, joilla ei\nole yritystunnusta. Eurokangas on tällä hetkellä ainoa liike Suomessa, joka myy Reilun\nkaupan puuvillaa, mutta siellä myytävien kankaiden paksuus ja väritys eivät sopineet\ntuotteisiini. Jatkoa ajatellen selvitin, miten Reilun kaupan lisenssi hankitaan. Päädyin\nostamaan luomutrikoon Maaemon kangasaitasta ja muut Öko-Tex Standard 100 sertifioidut kankaat Kangastukusta. Päädyin tähän ratkaisuun siitä syystä, että kaikkien\nkankaiden ostaminen luomukankaina olisi tullut hyvin kalliiksi, ja esimerkiksi verhot ja\nvuodevaatteet olisivat siten tulleet kuluttajalle kohtuuttoman kalliiksi. Vaatteissa luomukangas oli mielestäni tärkeämpää, sillä vaatteet ovat suoraan ihokontaktissa lapseen. Tilasin molemmista kangastukuista ensin näytetilkkuja postitse, ja tein tilauksen\nvasta näytteisiin tutustuttuani. Näytepalojen saamiseen meni kaksi viikkoa, samoin kuin\nkankaiden lopulliseen toimitukseen. Olin kuvitellut saavani kankaat hieman nopeammin, ja jouduinkin lykkäämään painotyön aloitusta pari päivää. Tilasin trikoota kahdeksan metriä ja lakanakangasta 20 metriä. Kierrätysmateriaaleista osa löytyi omista\nkangasvarastoistani ja osan ostin kirpputorilta edulliseen hintaan. Kierrätysmateriaalien\nkäytön ideana on niiden ympäristömyötäisyyden lisäksi niiden helppo saatavuus ja\nKaikki langat, vetoketjut, nauhat ja kuminauhat ostin Eurokankaasta. Määrät olivat niin pieniä, että tuotteiden tilaaminen tukusta postikuluineen olisi tuskin tullut halvemmaksi. Halusin myös ostaa tuotteet niin, että pääsin tarkistamaan värisävyt itse\nkunnolla. Jatkossa suurien erien tilaaminen on varmasti halvempaa suoraan tukusta.\nSellaisia ovat esimerkiksi Sinax, Tarvike Friman ja Olenius. Selvitin myös kudotun\ntuotemerkin tilaamisen, mutta se olisi tullut prototuotteissa kohtuuttoman kalliiksi,\nsillä minimitilausmäärät olivat useita tuhansia. Painoin prototuotteisiin itse tuotemerkit,\nmutta jatkossa aioin käyttää kudottuja merkkejä. Kudottuja kangasmerkkejä voi tilata\nesimerkiksi Kangasmerkit.com-nimisestä yrityksestä. Tuotetietolaput tein itse tulostamalla tiedot tulostukseen soveltuvalle kierrätyspaperille. Paperin hankin askartelukaupasta (Sinelli). Yrityksen perustamisvaiheessa aion aluksi tulostaa tuotetietolaput\nitse, mutta myöhemmin tarkoitus on painattaa moniväriset tuotetietolaput, käyntikortit\nja esitteet alan yrityksessä. Painopaikkoja Helsingissä ovat esimerkiksi Trinket ja Graficolor.\nKankaiden painamista varten tilasin EMO-Tuotannosta painoseuloja, painopastoja ja\npigmenttivärejä. Muut painotarvikkeet löytyivät koululta. Kokeilin myös Maaemon kangasaitasta tilattua myrkytöntä Textil-Color-pesukoneväriä, mutta se ei soveltunut projektiini. Käyttämäni reaktiivivärin tilasin EMO-Tuotannosta. Painotarvikkeita ja värejä\nmyy myös Seriväri.\n5.3.3 Tuotantoprosessi ja hinnoittelu\nTuotantoprosessi alkoi kankaiden tilauksesta ja jatkui niiden saavuttua kankaiden painamisella ja värjäyksellä. Kirjasin tarkasti kaikkien käyttämieni materiaalien määrät tuotekohtaisesti, samoin kuin kunkin tuotteen valmistamiseen kuluneen ajan. Ompeluvaiheet pyrin virtauttamaan siten, että kuhunkin vaiheeseen kuluisi mahdollisimman vähän aikaa. Käytännössä tämä tarkoitti sitä, että ompelin tuotteiden samat vaiheet peräjälkeen. Tämä malli toimi hyvin esimerkiksi nallejen ja tyynyliinojen kohdalla, mutta\nesimerkiksi uniikkien sisutustyynyjen ompelu oli niin työlästä ja intensiivistä, että ne oli\ntässä vaiheessa helpompi tehdä yksi kerrallaan alusta loppuun.\nPainoin kaikki kankaat itse ja kiinnitin värit mankeloimalla. Myöhemmin yrityksen perustamisvaiheessa aion painattaa metrikankaan alihankintana esimerkiksi laakasilkkipainoa tekevässä Printscorpio-yrityksessä. Painamisen teettäminen alihankintana on\nkannattavaa vasta kun painettavaa kangasta on useita kymmeniä metrejä. Jokaisen\nseulan valotus maksetaan ensin erikseen, jonka jälkeen maksetaan ainoastaan painettu\nmetrimäärä kangasta. Prototuotteiden painokustannukset laskin oman tuntiveloituksen\nmukaan. Kaikkiaan kankaiden painamiseen kului viisi työpäivää. Painoin kangasta yh-\nteensä noin 20 metriä. Painaminen oli hidasta, koska kuoseja oli yhteensä kahdeksan\nja niissä kussakin useita värityksiä. Tilkkukirjojen painaminen oli hitainta, sillä niihin\ntarvittiin kutakin kuosia monessa värissä, mutta kunkin otoksen kangasmäärä oli pieni.\nKankaan painamisen valmistelu ja seulan kuivuminen värien vaihdon yhteydessä vievät\nkuitenkin aina tietyn ajan. Kustannustehokkainta onkin painaa monta metriä samalla\nOmpelin itse kaikki muut tuotteet yöasuja ja säilytyspusseja lukuun ottamatta. Aion\nmyöhemmin yrityksen perustamisvaiheessa teettää alihankintana ompelun kaikkiin trikookankaasta ommeltaviin tuotteisiin. Keskustelin ompelijan kanssa ompelutyön teettämisestä jatkossa, ja hän antoi prototuotteille hintaehdotukset ompelutyön perusteella. Ehdotukseen hän laski tuotteille yksilölliset hinnat, sekä alennetun hinnan, kun tuotteita ommellaan yli 20 kappaletta samaa kokoa. Laskin prototuotteiden ompelukustannukset seuraavasti: teetettyjen tuotteiden hinta määrittyi ompelijan työn hinnan perusteella ja itse ommeltujen tuotteiden hinta oman tuntiveloituksen perusteella. Ompelijalta kului kaikkien tuotteiden ompeluun yhteensä 15 tuntia. Itseltäni kului tuotteiden ja\ntilkkukirjojen ompeluun yhteensä viisi työpäivää. Ompelu oli hitainta aina ensimmäisen\nuuden tuotteen kohdalla, jolloin kaikki työvaiheet piti tarkastaa moneen kertaan. Tämän jälkeen ompelu nopeutui huomattavasti.\nTuotteiden hinnoittelua varten laskin tuotteen raaka-aineen, kankaan painotyön ja ompelutyön hinnan. Laskin tuotteelle myös katteen suhteessa ennalta määrittelemääni\ntuotteen lopulliseen hintaan. Tuotteiden suunnittelutyön hinta sisältyy katteeseen. Kirjaan auki seuraavassa taulukossa edellä mainitut luvut prosentteina tuotteen arvioidusta myyntihinnasta.\nTAULUKKO 1: Tuotteiden hintarakenne\nVerhokangas / metri\nTaulukosta käy ilmi, että osa tuotteista vaatii jatkokehitystä paremman katteen saamiseksi. Varsinkin sisutustyynyjen osalta kate jää alhaiseksi tuotteen suhteellisen korkean\nhintaan nähden. Pussilakanoiden kate paranee painokustannuksia vähentämällä, kun\nniitä painatetaan alihankintana suuria määriä. Taulukossa niiden painohinta on laskettu\noman tuntiveloitukseni mukaan. Verhokankaita ei valmistettu projektissa prototuotteiksi\nasti. Niiden onkin hinta laskettu sillä oletuksella, että kankaat painatetaan alihankintana, jolloin tuotteiden kate on korkea. Metrikankaan ideana on myydä ainoastaan kangasta, josta asiakas ompelee itse haluamansa kaltaisia tuotteita. Toinen vaihtoehto on\nmyydä valmisverhoja, joiden hintaan lisätään tuotteiden ompelukustannukset. Tällöin\nkate jää pienemmäksi, sillä valmisverhojen hintaa ei voi kuitenkaan nostaa kohtuuttomasti. Kaikissa trikootuotteissa on riittävä kate. Laskelmieni mukaan olisi hyvä pyrkiä\nsaamaan katetta 30–50 % tuotteen hinnasta. Tällöin yritystoimintani olisi kannattavaa.\nYrityksellä on kuitenkin kiinteitä kuluja, jotka täytyy myös kattaa tuotteista saadun katteen turvin.\nTässä luvussa käsitellään lyhyesti jatkokysely, joka toteutettiin suunnitteluosuuden\npäätyttyä. Jatkokysely tehtiin vapaamuotoisen haastattelun muodossa neljälle kohderyhmän ikäiselle lapselle. Kommentteja saatiin myös kolmelta kyseisten lasten vanhemmalta. Sisältöosiossa käydään läpi asiat, joista kyselyn avulla haluttiin saada tietoa.\nYhteenveto-osiossa kirjataan auki saadut vastaukset tuotekohtaisesti ja hahmotellaan\ntuotteiden mahdollisia tulevia kehitysideoita saatujen kommenttien perusteella.\nLapsilta kysyttiin mielipidettä kuoseista esittelemälle heille tilkkukirjat. Mielipiteitä kirjattiin myös kuosien värityksistä ja koosta. Yöasusetit esiteltiin kokonaisuudessaan pussien sisälle taiteltuina, ja lapset saivat sovittaa vaatteita ja nallella varustettua säilytyspussia. Sisustustyynyjen osalta lapsilta kysyttiin välittömiä kommentteja näiden nähdessä tyynyt ensi kertaa. Tyynyjen käytöstä keskusteltiin lasten kanssa. Lapset kuulivat\ntyynyjen tuotetietolappuihin kirjoitetut tarinat vanhempiensa lukemina, ja myös tarinoiden toimivuudesta keskusteltiin.\nVanhemmilta kysyttiin ensin tuotteiden ympäristömyötäisistä ratkaisuista. Vaatteiden\nergonomiasta keskusteltiin lasten puettua ne ylleen. Tuotteiden huolto-ominaisuudet\nesiteltiin ja niistä herännyt keskustelu kirjattiin ylös. Vanhemmilta kysyttiin, mitä he oli-\nsivat valmiit maksamaan kustakin tuotteesta. Vanhemmat esittivät myös kommentteja\nSekä lapset että vanhemmat pitivät kuoseja sekä niiden värityksiä onnistuneina. Trikookankaista lapset pitivät eniten lilasta ja mustasta värityksestä. Verhokuosi oli varsinkin tytöille mieluinen ja siinä vaaleanpunainen väritys oli houkuttelevin. Poikien mielestä Työkalut-kuosi toimi mustavalkoisena parhaiten. Vanhempien mielipiteet kuoseista ja värityksistä olivat samansuuntaiset lasten kanssa. Vanhemmat pitivät lisäksi erityisesti sinisestä ja vihreästä värityksestä kaikissa kankaissa. Yksi vanhemmista haluaisi\nmielellään myös vuodevaatteet Sydän- tai Tähti-kuosilla.\nLapset ihastuivat yöasusettiin heti sen nähtyään. Jokaiselle lapselle löytyi myös mieluinen nalle. Nallen kirjailluista kasvoista tuli mielenkiintoista palautetta. Yksi nalle oli\nerään lapsen mielestä selvästi vihainen, kun taas toinen hymyili suloisesti. Lapset kokeilivat säilytyspusseja innoissaan. Ne sopivat lasten selkään parhaiten kun yöasu oli\npussin sisällä. Pelkän nallen kanssa pussi oli hieman veltto. Yöasujen mitoitus oli onnistunut ja vaatteet istuivat hyvin lasten päällä. Poikien housujen lahkeissa oli tosin kasvunvaraa pari senttiä liikaa. Lastenvaatteiden mitoitus on haastavaa, sillä samanmittaisetkin lapset ovat hyvin erikokoisia. Yöasut olivat lasten mielestä mukavan pehmeät yllä. Myös vanhemmat ihastuivat asuihin. Heitä miellyttivät ennen kaikkea kuosit ja väritys, sekä toimiva tuotekokonaisuus, josta kaikki olivat valmiit maksamaan hinnan, jonka olin yöasusetille etukäteen miettinyt. Vuodevaatteista vanhemmat olivat valmiit\nmaksamaan jopa etukäteen mietittyä hintaa enemmän.\nTytön sisutustyyny herätti heti tyttöjen mielenkiinnon. He tutkivat tarkkaan kirjailtuja\nhelmiä, ja varsinkin kiiltävimmät niistä olivat tyttöjen mieleen. Yksi tytöistä totesi, että\ntyyny olisi kiva myös ilman helmiä, jolloin tyynyä olisi helpompi rutistaa. Hänen mielestään helmiä ei tarvittu, sillä Helminauha-kuosi oli niin elävä. Vanhemmat eivät pitäneet\nkovinkaan paljon tyynyn reunassa olevasta pitsistä, ja yksi vanhemmista halusi tietää\nonko kierrätysmateriaalit varmasti pesty ennen käyttöä. Se, että tyynyjen sisällä oli uusi vanutäyte, oli myös tärkeää hygieniasyistä. Tytöt totesivat pojan lattiatyynyn nähtyään, että he haluaisivat myös yhtä ison lattiatyynyn. Yksi tytöistä suunnitteli jo mielessään pyöreän lattiatyynyn, jonka päällä olisi Helminauha-kuosi.\nMyös lattiatyynyt herättivät innostusta. Lapset pitivät taskuista ja halusivat heti kokeilla\ntyynyä käytännössä. Tyynyjen toiminnallisuus viehätti ja herätti lasten mielikuvituksen.\nMutterin muodon lisäksi lapset haluaisivat jatkossa myös muun muotoisia ja erikokoisia\ntyynyjä. Vanhempien mielestä lattiatyyny oli onnistunein tuote. Yksi vanhemmista totesi että se näyttää ”ihan valmiilta oikealta tuotteelta, eikä kierrätysmateriaali tule siinä\nyhtään liikaa esille”. Hänen mielestään materiaalien käyttö tuotteessa on luontevaa ja\nse, että kyseisessä tuotteessa on kierrätysmateriaalia, on lisäarvo. Lapset pitivät kierrätysmateriaalista kertovista tarinoista, ja vanhempienkin mielestä tarinat olivat mukavat\nja saattaisivat herättää keskustelua kierrätyksestä lapsen kanssa. Tyynyille oli ennalta\narvioitu suhteellisen korkea hinta, jota vastaajat eivät olleet valmiit maksamaan. Tyynyjen valmistusta täytyykin nopeuttaa yksinkertaistamalla malleja. Vaihtoehtoisesti\ntyynyjä täytyy myydä uniikkeina käsityötuotteina tarkemmin rajatulle kohderyhmälle.\nJatkokyselyn vastaajat olivat kyllä kiinnostuneita ympäristömyötäisistä tuotteista, mutta\neivät olleet valmiit maksamaan tuotteista kuin vähän lisähintaa verrattuna tavalliseen\nTuotteisiin kiinnitetyt tuotetietolaput toimivat vanhempien mielestä hyvin. Lapuissa olevat huolto-ohjeet olivat heidän mielestään selkeitä. Yhden vanhemman mielestä oli hyvä, että poikien lattiatyynyn päällisen voi vetoketjulla avata ja päällisen pestä koneessa. Sama vastaaja myös kiitteli tyynyn pohjakankaana olevaa paksua farkkukangasta,\njoka kestää lattioilla leikeissä pyörittelyn. Tyttöjen tyynyn kirjaillut helmet vaativat tyynyn päälliselle käsin pesun, ja se oli vastaajien mielestä varsinkin lasten tuotteessa\nhaitta. Enne-tuotemerkki oli vastaajien mielestä erittäin onnistunut.\nOpinnäytetyön tavoitteena oli tutkia ympäristömyötäistä suunnittelua ja suunnitella\nprojektin tuotteet sen mukaisesti. Löysin tekstiilien ympäristömyötäisyydestä kattavasti\ntietoa koko tuotteen elinkaaren ajalta ja pystyin hyödyntämään tietoa hyvin tuotteiden\nsuunnittelussa. Suunniteltujen tuotteiden elinkaaren eri vaiheissa ympäristömyötäisyys\ntoteutui parhaiten raaka-aineiden osalta sekä tuotteen kotimaisen ja käsintehdyn valmistuksen osalta. Tuotteisiin valitut uudet puuvillakankaat ovat joko luomusertifioituja\ntai Öko-Tex Standard 100 -sertifioituja kankaita. Tuotteiden korkea laatu, pitkäikäisyys\nsekä hyvä kierrätettävyys ja maatuvuus lisäävät tuotteet ympäristömyötäisyyttä. Prototuotteiden valmistuksen aikana kokeilemani kasviväreillä painaminen tai myrkyttömillä\nväreillä värjäys eivät soveltuneet projektin tuotteisiin, sillä ne eivät vastanneet visuaalisia odotuksiani. Tulevaisuudessa aion perehtyä laajemmin ympäristömyötäisiin värjäysmenetelmiin ja käyttää kasvivärjäystä siihen soveltuvissa materiaaleissa.\nOpinnäytetyöprojektin alkuvaiheessa päiväkodissa tehty kyselytutkimus onnistui toiveiden mukaisesti. Hyödynsin kuosisuunnittelussa tehokkaasti lasten vastauksia. Sain siten luotua kuoseihin kohderyhmän ikäisten lasten maailmaa peilaavia kuvioita ja tunnelmia. Valikoin värit lasten mielivärien mukaisesti. Jatkokyselyn perusteella väritysten\nvalinta onnistui erittäin hyvin. Kyselytutkimuksessa ilmeni, että ympäristömyötäisyys\nkiinnostaa monia vanhempia, mutta vastaajista suurin osa ei ollut valmis maksamaan\nkyseisistä tuotteista kuin hieman lisähintaa verrattuna tavalliseen tuotteeseen. Otin tämän seikan huomioon suunnitellessani tuotteiden materiaaleja ja valmistustekniikoita.\nYritystä perustaessani minun on vielä syytä pohtia, onko yritykselläni tarpeeksi suuri\nympäristömyötäisistä tuotteista kiinnostunut kohderyhmä. Mikäli näin ei ole, olen valmis laajentamaan yrityksen mallistoa tavallisiin tuotteisiin. Kyselyn vastaajat olivat kiinnostuneita kierrätysmateriaalien käytöstä sisutustuotteissa. Myös jatkokyselyssä vanhempien kommentit tuotteissa käytettyjen kierrätysmateriaalien osalta olivat enimmäkseen positiivisia.\nEnnen tuotesuunnittelun aloittamista tutustuin perusteellisesti tuotesuunnittelua käsittelevään kirjallisuuteen. Tuotesuunnittelu pohjautui ympäristömyötäiseen suunnitteluun\nja käyttäjäkeskeiseen tuotesuunnitteluun. Haasteeni suunnittelussa oli luoda tuotteisiin\nuusi, raikas ja omintakeinen ilme. Lisäksi olin asettanut suunnittelun tavoitteeksi kierrätysmateriaalien luovan käytön. Sisutustyynyjen osalta tämä tavoite toteutui hyvin. Valmiiden tuotteiden ilme osoittautui iloiseksi ja raikkaaksi. Onnistuin saamaan sisustustyynyihin uniikin ja omintakeisen ilmeen. Niihin kehitetyn tarinan oli tarkoitus toimia\nlasten ympäristökasvatuksen apuna. Jatkokyselyssä saatujen kommenttien perusteella\nlapselle luettu tarina saattaakin herättää keskustelua kierrätyksestä. Tuoteperheet\nosoittautuivat kokonaisuudessaan toimiviksi.\nTeoriaosuudessa käsittelin tuotannonsuunnittelun teoriaa suppeimmin. Se liittyi lähinnä\nkäsityömäisen tuotannon suunnitteluun. Suunnitteluosuudessa käsittelin lähinnä prototuotteiden valmistukseen liittyvää tuotannonsuunnittelua. Yrityksen perustamiseen liittyviä tuotannonsuunnittelun ratkaisuja käsittelin vain lyhyesti. Raaka-aineiden kartoittamiseen ja näyte-erien tilaamiseen kului yllättävän kauan aikaa. Haastavinta tuotan-\nnonsuunnittelussa oli kokonaisuuden hallinta, johon liittyi olennaisena osana ajankäyttö. Osuuteen kuului myös prototuotteiden hinnoittelua. Tuotteiden hinnoittelu osoittautui haastavaksi. Tuotteen hintaan vaikuttavat raaka-aineiden ja työn hinnan lisäksi haluttu kate, jota ei voi jättää liian matalaksi jotta yritystoiminta olisi kannattavaa. Sisustustyynyjen osalta kate jäi hinnoittelussa vielä liian pieneksi. Tarkoitukseni on kasvattaa\nsitä jatkossa tuotekehityksen avulla.\nOpinnäytetyöni laajuus selvisi minulle oikeastaan pikku hiljaa. Vaikka sainkin lopulta\nkaiken valmiiksi ajoissa, oli minulla työn loppupuolella ajoittain kova kiire. Työn kuluessa minun piti tehdä paljon valintoja, jotka veivät projektia aina tiettyyn suuntaan. Esimerkiksi materiaaleja valittaessa tai valmistustapaa suunniteltaessa päätökset oli tehtävä nopeasti ja päättäväisesti. Onnistuin siinä hyvin, vaikka olisinkin voinut edelleen\nkarsia valintoja muun muassa tuotteiden ja niiden väritysten osalta koko projektin nopeuttamiseksi ja helpottamiseksi. Ympäristömyötäinen suunnittelu on jo itsessään suuri\nosa tämän työn teoreettista puolta. Sen lisäksi halusin perehtyä myös tuotesuunnittelun ja tuotannonsuunnittelun teoriaan, sillä ne tukivat hyvin konkreettisella tavalla\noman mallistoni ja tulevan yritykseni vision kehittämistä. Olen tyytyväinen, että jaksoin\nperehtyä kaikkiin teoria-alueisiin, sillä pystyn tulevaisuudessa hyödyntämään niistä\nsaamaani laajaa tietopohjaa omassa työssäni.\nOlen myös tyytyväinen, että päätin toteuttaa kaikki tuotesuunnitelmani prototuotteiksi\nasti, sillä tuotteiden valmistaminen tuotannonsuunnittelun rinnalla oli kaikkein antoisinta ja opettavaisinta. Oli todella konkreettista nähdä kuosien muuntuvan ensin kankaalle\npainetuksi pinnaksi ja sen jälkeen tuotteiden osaksi. Varsinkin Tähti- ja Sydän-kuosit\nalkoivat elää trikootuotteiden pinnassa aivan eri lailla kuin pelkkänä pintana tietokoneen ruudulla. Petyin hieman siitä, että en ehtinyt painaa verhoa tai pussilakanaa varten isompaa kappaletta niiden kuosista. Tilkkukirjoista ei näe, miltä iso pinta samaa\nPäätökseni lähteä kokeilemaan kierrätysmateriaalin käyttöä osassa tuotteista osoittautui hyväksi. Onnistuin yhdistämään kierrätysmateriaalit uusiin materiaaleihin ja muodostamaan tyynyistä toimivan ja luontevan kokonaisuuden. Jatkossa aion perehtyä\nenemmänkin kierrätysmateriaalien käyttöön. Olen myös iloinen, että suunnittelemani\nlastenvaatteet saivat paljon myönteistä palautetta jatkokyselyssä. Aluksi minun oli tarkoitus suunnitella lastenhuoneeseen ainoastaan sisustustuotteita, mutta sain idean yö-\nasuista vuodevaatesettiä suunnitellessani. Myös nalle ja yöasujen säilytyspussi sopivat\nsettiin luontevasti. Annoin suunnitteluvaiheessa kaikkien ideoiden tulla esiin, mikä oli\nonnistunut ratkaisu, sillä lapset pitivät kovasti luomastani tuoteperheestä yhtenevine\nvärityksineen ja kuoseineen. Jatkoa varten aion tulevaisuudessa perehtyä enemmänkin\nlastenvaatteiden suunnitteluun ja mitoitukseen sisustustuotteiden suunnittelun ohessa.\nOpinnäytetyön valmistuessa ovat tulevan yritykseni perustamissuunnitelmat jo pitkällä.\nOlen tehnyt liiketoimintasuunnitelman ja hakenut starttirahaa. Lisäksi olen hakenut\nHelsingistä sopivaa työtilaa ja selvittänyt yrityksen perustamiseen liittyviä käytännön\nOpinnäytetyön laaja kokonaisuus oli ensiarvoisen tärkeä apu tulevan yrityksen toimenkuvan hahmottamisessa. Opinnäyteprojektissa valmistetut prototuotteet ovat tulevan\nyritykseni ensimmäinen mallisto, josta lähden liikkeelle. Luvassa on tuotekehitystä, uusia malleja ja kuoseja, paljon haastetta ja työtä. Opinnäytetyön tekeminen oli inspiroivaa ja erittäin opettavaista. Löysin itsestäni luovuuteni rinnalle sinnikkyyttä ja varmuutta. Olen valmistunut ammattiin, nyt olen jo matkalla kohti itseni työllistämistä ja\nAarnio, Ansa 2009. Nyt pelastetaan maapallo. Helsingin Sanomat. 5.2.2009, C2\nAnttila, Pirkko 1998. Tutkimisen taito ja tiedon hankinta. Jyväskylä: Gummerus Kirjapaino Oy.\nAnttila, Pirkko 1996. Käsityön ja muotoilun teoreettiset perusteet. Porvoo: WSOY.\nArkko, Hillevi, Koskinen, Marja-Leena & Maunonen-Eskelinen Irmeli 1995. Lasten pukineiden peruskaavoja. Keuruu: Otavan painolaitokset\nCsikszentmihalyi, Mihaly 2005. Flow. Elämän virta. Tutkimuksia onnesta, siitä kun kaikki sujuu. Suomentanut Ritva Hellsten. Helsinki: Rasalas.\nFloodgate, Lauren, Haslam, Nikki, Brevis, Gill & O’Grady Karen 2003. Iloiset lastenhuoneet. Suom. Hilppa Lappalainen. Helsinki: Otava.\nHirsjärvi, Sirkka, Pirkko, Remes & Sajavaara Paula 2007. Tutki ja kirjoita. Keuruu: Otavan Kirjapaino Oy.\nHuotari, Petteri, Laitakari-Svärd, Ira, Laakko, Johanna & Koskinen Ilpo 2003. Käyttäjäkeskeinen tuotesuunnittelu. Saarijärvi: Gummerus Kirjapaino Oy.\nHäti-Korkeila, Marjatta & Kähönen Hannu 1985. Tuotesuunnittelun perusteita. Porvoo:\nJohnsson, Raoul 1999. Käsityöyrityksen tuotanto. Helsinki: Yliopistopaino\nKettunen, Ilkka 2001. Muodon palapeli. Porvoo: WS Bookwell Oy\nKuivanen, Tuula 1999. Vihreät silmälasit – Toimi ympäristövaikuttajana. Porvoo:\nLehti, Esko & Ristola Kari 1990. Suunnittelu luovaa työtä. Vammala: Rakennuskirja Oy\nStern, Daniel N 1992. Maailma lapsen silmin – mitä lapsi näkee, kokee ja tuntee. Juva:\nSuojanen, Ulla 1997. Vihreät tekstiilit. Helsinki: Yliopistopaino\nTalvenmaa, Päivi 1998. Tekstiilit ja ympäristö. Tekstiili- ja vaatetusteollisuus ry, Tekstiili- ja jalkinetoimittajat ry ja Tekstiilikauppiaitten Liitto ry\nWilson, Judith 2002. Lastenkamarit – lastenhuoneita 0−10 -vuotiaille. Helsinki: Werner\nYlönen, Hilkka 2000. Loihditut linnut. Helsinki: Tammi.\nControl Union World Group. Certification. [Verkkodokumentti]\nEko Center 2009. JykaTuote. [Verkkodokumentti]\n<http://www.jyvaskylankatulahetys.fi/index.php?id=313> (luettu 25.3.2009).\nHarju, Katri & Koivio Marjukka 2008. Tunnistetaan ympäristömerkit. [Verkkodokumentti] <http://www.vihreapolku.info/kestava_kehitys/parempia_valintoja__turkulaisen_toiminta-_ja_kulutusopas/tunnistetaan_ymparistomerkit> (luettu\nJaakola, Eila 2008. Eettisiä vaatevalintoja. [Verkkodokumentti]\n<http://www.vantaanlauri.fi/arkisto/2008/2008-0417/ajankohtaista/Eettisia_vaatevalintoja> (luettu 1.2.2009)\nJärvisalo, A—M 2004. Tekstiilit ja ympäristö.\nKosmidis, Tiina 2009. Sertifioitua luonnonmukaista puuvillaa. [Verkkodokumentti]\ncom_virtuemart&Itemid=1&vmcchk=1> (luettu 1.2.2009).\nNiinimäki, Kirsi 2003. Ympäristömyötäinen tekstiilialan tuotesuunnittelu. [Verkkodokumentti] <http://kasvivari.evtek.fi/pdf/kauno3.pdf> (luettu 5.1.2009).\nNikula, Taina 2008. Ympäristömerkit. [Verkkodokumentti]\n<http://www.ymparisto.fi/default.asp?node=12129&lan=FI > (luettu 7.1.2009).\nRegional Environmental Center 2006. Euroopan ympäristömerkki. [Verkkodokumentti]\n<http://ec.europa.eu/environment/ecolabel/pdf/infokit/fi_2006/general.pdf> (luettu 4.3.2009).\nReilun kaupan edistämisyhdistys ry 2009. Kysymyksiä ja vastauksia Reilusta kaupasta\nja ympäristöstä. [Verkkodokumentti] <http://www.reilukauppa.fi/?355> (luettu\nReilun kaupan edistämisyhdistys ry 2009. Hyvä tietää puuvillasta. [Verkkodokumentti]\n<http://www.reilukauppa.fi/?171> (luettu 10.1.2009).\nReilun kaupan edistämisyhdistys ry 2009. Reilun kaupan puuvilla ja ympäristö. [Verkkodokumentti] <http://www.reilukauppa.fi/index.php?350> (luettu 28.3.2009).\nSFS-Ympäristömerkintä 2008. Tekstiilien ja nahkatuotteiden pohjoismainen ympäristömerkintä. [Verkkodokumentti]\n<http://www.ymparistomerkki.fi/files/1507/039fi3_3.pdf> (luettu 10.1.2009).\nVälimäki, Pauli. Eko-ostajan opas. [Verkkodokumentti]\n<http://www.kuluttajavirasto.fi/Page/b5824341-d03d-4c12-ab44cdc222db1a6d.aspx> (luettu 11.1.2009).\nKäsityötuotteen suunnittelu- ja valmistusprosessin teoreettinen malli\n(Anttila 1996, 111)\nTuotteen funktiokokonaisuus (Papanek 1970; Anttilan 1996, 148 mukaan)\nTekstiilien ympäristömerkit (vasemmalta alkaen Joutsenmerkki, Euroopan ympäristömerkki, Bra Miljöval, Öko-Tex Standard 100, Reilu\nkauppa ja Control Union)\nKuoseihin valikoituneita piirroselementtejä\nPrinsessan välineet. Väritykset: vaahtokarkki, mansikka, banaani,\nmansikkavaahtokarkki ja luumumarenki\nHelminauha. Väritykset: luumumarenki ja mansikkavaahtokarkki\nTyökalut. Väritykset: lakritsimarenki ja mustikkajäätelö\nRakentelijan välineet. Väritykset: jäätelö, mustikka, lakritsi, mustikkajäätelö ja lakritsimarenki\nKeiju. Väritykset: mansikka, luumu, herne, mansikkavaahtokarkki ja\nMerirosvo. Väritykset: herne, lakritsi, mustikka, mustikkajäätelö ja\nTähti. Väritykset: mustikka, lakritsi ja herne\nSydän. Väritykset: mansikka, herne ja luumu\npussilakana ja tyynyliinaluonnos\nTytön sisustustyynyn luonnos\nPojan lattiatyynyn luonnos\nPyjamat, paitulit ja nallet eri väreissä\nNalle ja tuotetietolappu\nSäilytyspussi eri väreissä\nPussit ja nallet selässä\nTytön tyynyliina, paituli ja nalle\nPojan tyynyliina, pyjama ja nalle\nEkologinen sisustustuotemallisto lapsille\nOpiskelen Metropolia Ammattikorkeakoulussa tekstiilisuunnittelua. Tämä kysely on osa\nkeväällä 2009 valmistuvaa lopputyötäni, jonka aihe on ekologinen sisustustuotemallisto\nlapsille. Ekologinen tuote on sellainen, joka kuormittaa ympäristöä mahdollisimman vähän\nelinkaarensa aikana. Malliston tuotteet on tarkoitettu 3–6-vuotiaille lapsille.\nKyselyn ensimmäisen osion kysymykset on kohdistettu lapsille. Kysymykset koskevat lapsen värimieltymyksiä, leikkejä ja mielikuvitusmaailmaa. Kysymykset on aseteltu niin, että\nlapsen vanhempi voi vastata niihin lapsen puolesta.\nKyselyn toisen osion kysymykset on suunnattu suoraan lapsen vanhemmalle. Kysymykset\nkoskevat vastaajan ostokäyttäytymistä lastenhuoneen tuotteiden sekä ekologisten tuotteiden suhteen.\nKaikkien kyselyyn vastanneiden kesken arvotaan kaksi sisustustyynyä opinnäytetyön mallistosta. Tuotteet toimitetaan voittajille toukokuun 2009 aikana. Halutessanne voitte jättää\nyhteystietonne erilliseen lomakkeeseen arvontaa varten.\nOsio 1: lapsi\nA) Rastita kolme väriä, joista pidät eniten:\nB) Rastita kolme väriä, joista pidät vähiten:\n□ muu, mikä___________________\n□ muu, mikä______________________\n4. Lapsen piirtäminen\nRastita kolme useimmiten käytettyä aihealuetta:\n□ eläin, mikä______________________\n□ satuhahmo, mikä_________________\n□ nukke □\n□ leikki, mikä______________________\n□ työkalu □\n□ tapahtuma, mikä_________________\n□ muu, mikä______________________________________________________________\n5. Lapsen leikit\nA) Rastita kolme mieluisinta lelua:\nB) Rastita kolme mieluisinta leikkiä:\n□ muu, mikä_____________________\nA) Rastita mieluisin roolihahmo (tytöt):\nB) Rastita mieluisin roolihahmo (pojat):\n□ eläin, mikä_____________________\nOsio 2: vanhempi\n□ alle 25\n□ yli 40\n3. Lastenhuoneen sisustus (verhot, päiväpeite, vuodevaatteet, sisustustyynyt, matot)\nRastita ostokäyttäytymistäsi parhaiten kuvaava vaihtoehto:\n□ Lapsi saa olla mukana päättämässä lastenhuoneen väreistä.\n□ Ostan sisustustuotteet omien värimieltymyksieni mukaan.\n□ Huoneen tekstiilit ovat päätyneet sinne sattumanvaraisesti.\n□ Lapsi saa valita kuosit mieltymystensä mukaan.\n□ Ostan neutraaleja yksivärisiä tekstiilituotteita.\n□ Ostan värikkäitä kuviollisia tekstiilituotteita.\n□ Suosin luonnonkuituja (puuvilla, pellava).\n□ Materiaaleilla ei ole merkitystä.\n□ Haluan että lastenhuoneen sisustus noudattaa kodin muuta sisustuslinjaa.\n□ Lastenhuoneen sisustus saa poiketa kodin muusta sisustuslinjasta.\nKuvaile lyhyesti lastenhuoneenne sisustustyyliä:\n4. Ekologisuus sisustustuotteissa\nEkologinen tekstiilituote on sellainen, joka kuormittaa ympäristöä mahdollisimman vähän\nelinkaarensa aikana (kuitutuotanto, kudonta, värjäys, valmistus, käyttö, hävitys).\nA) Tuotteen ekologisuus vaikuttaa positiivisesti ostopäätökseeni.\nB) Olen valmis maksamaan eettisesti tuotetusta, esim. Suomessa käsin valmistetusta tuotteesta huomattavasti enemmän kuin vastaavanlaisesta esim. Aasiassa valmistetusta massatuotteesta.\nC) Ostan mielelläni sisustustekstiilituotteen, jonka valmistamiseen on käytetty kierrätysmateriaaleja.\nD) Ostan mielelläni tuotteen, jossa on yhdistelty erilaisia ekologisia materiaaleja, kuten\nesim. uutta luomupuuvillaa, kierrätyskangasta sekä kierrätysnappeja.\nE) Haluan rohkaista lastani ajattelemaan ekologisesti ostamalla hänelle luomupuuvillaisia\nja/tai kierrätysmateriaaleista tehtyjä tuotteita.\nF) Olen ostanut viimeksi ekologisista materiaaleista valmistetun tai eettisesti tuotetun sisustustuotteen\nG) Rastita ostokäyttäytymistäsi kuvaavin vaihtoehto:\nOlen valmis maksamaan ekologisesta tuotteesta\n□ 10–25 %\n□ 26–50 %\n□ 51–75 %\nenemmän kuin vastaavasta tavallisesta tuotteesta.\nEn ole valmis maksamaan ekologisesta tuotteesta lisähintaa.\n□ 76–100 %\n5. Avoimet kysymykset\nA) Kierrätysmateriaalit sopivat lastenhuoneessa mielestäni seuraaviin tuotteisiin:\nB) Kierrätysmateriaalit eivät sovi mielestäni lastenhuoneessa seuraaviin tuotteisiin:\nC) Onko lasten sisustustuotteissa mielestäsi markkinoilla tarpeeksi valinnanvaraa. Jos ei\nole, niin mitä/minkälaisia tuotteita puuttuu?\nD) Muita kommentteja:\nHeidi Jääskeläinen Puh. 0400 011 120\nLIITE 2: Tilkkukirjat\nLIITE 3: Tuotemerkki\nSUUNNITTELUPROJEKTIN HALLINTA JA VAIHEISTUS\nVAATTEIDEN VALMISTUKSEN YMPÄRISTÖVAIKUTUKSET JA KULUTTAJAN SUHTAUTUMINEN EKOLOGISEEN VAATTEESEEN\nKYMENLAAKSON AMMATTIKORKEAKOULU Muotoilun koulutusohjelma / Designer-stylisti Jaana Laaksonen\nULTRAVIOLETTISÄTEILYLTÄ SUOJAUTUMINEN Suojavaatetus