Roswell Sandheden og Teknologier fra udenjordiske Rumfartøjer\nUdenjordiske teknologier til Jorden\n- udenjordisk teknologi benyttes i dag i elektronisk udstyr som computer, radio, tv og meget mere -\nHændelses-dato: Publiceret af ACC i 1995, læs følgerne i denne artikel\nAntal vidner: Flere\nComputer firmaets chef, Jack Shulman argumenterer, at transistorer aldrig havde kunnet være opfundet så hurtigt som AT&T sent i 1947 gjorde, uden hjælp fra udenjordiske individer.\nCopyright © Jack Shulman, American Computer Compagny. Dette materiale er beskyttet af loven om ophavsret, og må ikke videredistribueres uden Copyright indehaverens skriftlige accept. Dansk bearbejdelse og copyright: Poul-Erik Nielsen, 25. marts 2000, UFO-SANDHEDEN.\nBilledet til venstre er et foto, som ACC offentliggjorde på deres web-side for at provokere sandheden frem. Billedet er en Testor model, den såkaldte Roswell Lander, som ser ud som et rumskib - men er altså ikke identisk med det nedstyrtede UFO.\nAfsluttet - dokumenteret\nR o s w e l l, 1947\nJack Shulman fortæller:\n"Hej, Jeg er Jack Shulman. Jeg er chef for American Computer Compagny. America Computer Compagny er en del af Technology International Group og Bell North America group.\nJeg er også en af ejerne af disse selskaber. Jeg har været i computer industrien i 29 år. Jeg har arbejdet for IBM som professionel service management konsulent.\nJeg arbejde med at udvikle den personlige computer i 1978 for FIT (Fashion Institute of Technology) og Simplicity Pattererns, senere adopteret af IBM. © UFO-SANDHEDEN ®, Denmark by Poul-Erik Nielsen, http://www.ufo-sandheden.dk - COPYRIGHT\nJeg udviklede det såkaldte "pattern creator". Det var herfra vi fik ordet PC for de personlige computere.. Jeg udviklede det første Windows operativ system i 1975 for Citibank, og før den slags ellers havde set dagens lys. Jeg er en seriøs computer person - meget, meget seriøs.\nWell, når det er sagt, fik jeg min dosis af virkeligheden for et par år siden. Det var, da jeg fik besøg af min ven. Da jeg var meget ung, blev jeg involveret i teknologi, delvist ved indflydelse af min vens fader. Jeg voksede op i det centrale New Jersey, hvilket er deromkring at AT&T samt Bell Labs opstod, og min vens fader var chef for Bell Labs. Jeg gik i privat skole og voksede op næsten som en del af husstanden hos Bell Labs, og gik på college med hans søn, hvor vi også delte værelse.\nJeg var med i en del gruppe projekter i Bell Laboratorierne fra sidst i 1960'erne først i 1970'erne.\nJeg har altid holdt af, at AT&T var denne storslåede institution. De fleste arbejde dengang for AT&T her. Så, du ved, når jeg siger Bell Labs research (forskning), så ved alle hvad det er, inklusive Regeringen. Nogen har realiseret, at AT&T og Bell Laboratorierne blev holdt udenfor atom arsenaler for 45 år siden. Nogen ved det. Jeg vidste intet, før lidt senere i min karriere, men jeg ved, at der skete noget ekstremt, da AT&T altid havde, hvad det havde behov for, når det gjaldt teknologiske fornyelser.\nI løbet af mit unge liv, blev jeg betaget af disse storslåede, utrolige videnskabsmænd, som jeg ofte mødte, ligesom en fyr ved navn William Shockley. Han var en meget stor ven til Jack Mortons's hold, og jeg kendte ham, og jeg ved, at nogle af de folk han kendte, ligesom Bob Noyce og Jack Kilby, var et hold som så fremad. Disse navne er, hvis du aldrig har arbejdet for AT&T eller i elektronik industrien, næsten hellige navne indenfor denne industri.\nJeg blev igen chokeret, da en meget god ven kom til mig, sidst i 1995. Han havde i en tid været en af de meget velkendte Generaler i Pentagon, og var medlem af Joint Chiefs of Staff, og er i dag konsulent.\nJeg havde kendt ham i meget lang tid, gennem Morton familien og Bell, og da jeg arbejdede for IBM. Han spurgte mig, om jeg ville analysere nogle dokumenter, som han var kommet i besiddelse af. Han viste mig nogle billeder. Jeg sagde: "Jeg tror ikke på det".\nHan sagde, at det var fotos af udenjordiske flyvere. Jeg sagde til ham: "Well, hvorfor kommer du til mig, og spørger mig om det?". Fordi det er nogle dokumenter, som nu tilhører mig, og jeg vil ikke miste dem, og jeg vil bede dig analysere disse fotografier og tegninger, som beskriver en udenjordisk teknologi. Jeg sagde: "Fint. Jeg tror ikke på at de er ægte. Jeg er specialist. Jeg tror ikke på udenjordiske, jeg tror ikke på UFOer. Jeg tror overhovedet ikke på den slags." Og han sagde: "Okay, well, Jeg ønsker stadig at du ser på dem for mig, Jack" Og jeg accepterede.\nJeg mødte ham i hans hjem. Jeg mødte en kvinde ved navn Mrs. Jeffrey Proscauer. Det er ikke hendes oprigtige navn, men er det navn, hun vil genkendes under, fordi hun ikke ønsker sin identitet offentliggjort. Der fik jeg mulighed for at se 28 æsker igennem, fyldt med materialer og dokumenter fra Western Electric Laboratorierne, som stammede fra sidst i 1940'erne, 1947 tidlig i 1948 og så fremdeles.\nNu igen, hvis du aldrig har arbejdet for AT&T, skal du vide, at laboratorier som Bell Labs. ofte er aldeles distinkte, og dokumentationen fra et laboratorium opbevares i en kontinuerlig voksende bind, som kaldes "Lab Shopkeeper's Notebook". Det indeholder tillige super top hemmelige informationer omkring atomvåben arsenaler, disse notesbøger gemmes, og de vokser kontinuerlig og bliver en repræsentation af, hvad laboratorierne gør for at overleve.\nWell, sådan er det. Jeg var mere chokeret over, hvad jeg så i disse materiale bokse, og jeg overbeviste dem om, at jeg måtte have adgang til disse materialer i omkring tre en halv uge.\nDe forblev i konsulentens hus i denne periode, og han fik ansat en vagtmand, fordi han var bange for, at nogen skulle komme og stjæle dokumenterne. Jeg var ikke sikker på, hvorfor han var så bange, for jeg sagde ikke nøjagtig, hvad det var, jeg ledte efter.\nTeknologier fra en fremmed verden\nUnder alle omstændigheder, to til tre uger efter jeg havde set dokumenterne, kom jeg tilbage til ham. Da vi sad over et såkaldt Juleaftens middag, sagde jeg til ham: "Jeg har noget, jeg må fortælle dig. Jeg har et sandfærdigt problem med det, fordi det ser ud til, at du har vist mig teknologier, som vi endnu ikke har udviklet. Det er ikke udviklet af menneskeheden, og dokumenterne du har vist mig er niogfyrre - halvtreds år gamle. Det betyder, at dokumenterne er fra 1947, 1948, 1949".\nJeg foreslog ham, at før jeg kunne fortsætte, måtte jeg have nogen til at verificere alderen på de dokumenter, carbon-date eller andre midler for at dokumentere alderen på dokumenterne, og han godkendte det. Så ved hjælp af en nær ven i Justists Department (Justitsministeriet), var det muligt at fragmentere dokumenterne uden at ødelægge dem.\nVi sendte dokumenterne til en ekspert, som tidligere konsulterede for Scotland Yard; han er temmelig godt kendt i retslige kredse. Han analyserede disse fragmenter på dokumenterne for mig, og kom tilbage og fortalte mig, at blæk, papiret og selv præsentationen var ægte, dette var fra en bog eller en serie af bøger fra 1947, '48, '49 1950 perioden. Det tog ham omkring fire og en halv uge at analysere, så jeg måtte holde vejret lige så længe.© UFO-SANDHEDEN ®, Denmark by Poul-Erik Nielsen, http://www.ufo-sandheden.dk - COPYRIGHT\nTingene som jeg så beskrevet i denne Lab Shopkeeper's Notebook, bestod af ting, som i dag ville være langt kraftigere end Intel Pentium processor, eller for den sags skyld, kraftigere end en Cray supercomputer. Der var beskrevet kommunikations-anordninger, metoder til at udskære i mikrometer tynde lag [tusindedele af én millimeter], specielle metaller til at producere bevægelige dele ... og der var beskrivelser af antityngde fremdriftsenheder til et rumskib, som inkluderede dynamiske elektroniske og kraftstyrings teknologi, som selv den dag i dag endnu ikke er udviklet. De inkluderede kommunikations teknologi, som var beskrevet på en sådan måde, at det kun kunne være taget fra et objekt af ukendt oprindelse. Dokumenterne var påskrevet, at disse materialer var top hemmelige.\nVendingen skete i 1947 - mellem '47 og sent i '48 - da Harry Truman besluttede at give bevilling til AT&T, til at overvåge og lede det Amerikanske atomvåben arsenal og den kommercielle produkt teknologi fra atombomben som: opbygningen, elektronikken, kontrollen og det radar system som skulle anvendes.\nZ-division (kode navnet for det super top hemmelige militære våben program), tro det eller ej, opstod i Roswell, New Mexico. Jeg formoder, at grunden hertil er, at det er stedet hvor det originale atombombe blev formet, og herfra hentede det første bombefly atombomber!!!\nJeg formoder, at du kan tænke dig til, hvad der skete i den periode. Det var i midten af krigen, de byggede atombomber og alt måtte være top hemmeligt, derfor blev denne Z-Division oprettet som super tophemmelig fundamental kærne.\nImidlertid blev videnskabsmanden Lawrence (fra Lawrence Berkeley Laboratorierne) indkaldt, fordi de måtte bygge flere acceleratorer, for at gøre uranen i bomben mere stabilt, og på trods af den større viden, blev atom fysikken overladt til Z-Division i Manhatten.\nIngen af dem kunne finde ud af, hvordan man kunne raffinere tilstrækkeligt med uran, for at gøre atombomben mere stabil. Det var før den første atombombe eksploderede.\nSå Lawrence blev involveret, fordi han vidste hvordan en cyklotron skulle fremstilles. Hans cyklotron, den største han nogensinde har skabt, var på størrelse med en white board (vægtavle), og det kunne producere en lille smule raffineret uran - hvilket kunne have været nok til at lave en atombombe, som kunne springe den venstre fod itu.\nSå blev Lawrence en dag kaldt ind og han blev spurgt: "Hvordan bygger vi en cyklotron som er stor nok?"\nHan lavede fem kalkulationer, og skrev en rekvisitions ordre til Harold Ackerman - i dag en forbundsdommer, og som dengang var chefen for forsyningen til Manhatten projektet - og rekvirerede nok sølv til at bygge en stor sølv racetrack; omkring 12 millioner tons sølv.\nHan gik til United States Treasury (Skatteministeren), rakte den til sekretæren for afdelingen - jeg formoder det var Morganthal - og Morganthal bad om at få udfyldt en 12-millioner-tons ordre, hvilket nødvendiggjorde en forflytning af Z-Division til et sted, hvor de kunne placere det sølv og bygge denne racetrack.\nACC publicerer hemmelige informationer på deres webside\nVi besluttede en dag, at vi i American Computer Compagny, at vi ville være modige. Jeg talte med mine andre ledere og nogle medarbejdere, og de var alle enige. "Ja, lad os forsøge, og se hvad der sker".\nVi besluttede at vi ville gå tilbage i historien, til de usædvanlige Shopkeeper's Notebook optegnelser med de usædvanlige teknologiske genstande, og naivt sætte et panel på Internet, som beskrev i sort/hvid og farve, hvad vi havde fundet.\nDet billedet vi imidlertid satte på Internet af Testor's model - den såkaldt Roswell Lander.\nDet er et billede, som ser ud som et rumskib, med et bælg i forsiden til at holde de udenjordiske piloter som kontrollerer styringen af objektet. Vi placerede billedet ovenover en billede fra Thunder Range - selvfølgelig var det forkert, hvorfor vi senere placerede billedet på midten af vor American Computer Compagny Website.\nNu er det sikkert det mest tåbelige vi nogensinde har gjort. Her er et billede af et udenjordisk rumskib som lander i Roswell, på en computer selskabs website, og på det stod : "Stjal AT&T udenjordisk teknologi fra US Goverment i 1947 og dermed opfandt transistoren, laseren og de integrerede strømkredse.. og andre teknologier?" Den reaktion vi fik, kom fuldstændig bag på os.\nTre dage efter vi havde placeret dette billede på vor website, modtog vi en masse fremmede militære faxe til vor tech. support fax maskine, afsendt fra noget som "Sky Station".\nHar nogen hørt om Sky Station før? Jeg har aldrig hørt om det, har du? Well, det må være deroppe. Det er en rum platform af en slags, i kredsløb om Jorden.. Da vi havde modtaget fax derfra i to dage, besluttede vi at kontakte Pentagon og fortælle dem om det.\nSå jeg ringede Pentagon op, og først ringede jeg til Fort Monmouth; derefter ringede jeg til Langley Air Force Base.\nDe ville vide "Hvorfor ringer du til Langley Air Force Base?"\nWell, hvor skulle jeg ellers ringe hen, for at fortælle om en satellit som sender beskeder til vor fax maskine.... tale om fremmede... da sagde de, at satellitten var ødelagt, det kommer ned, dets kommunikations system var brudt sammen.\nGodt, endelig fik vi da fat på nogen som var myndig i denne situation. Det var Oberst James som kom til telefonen ... Jeg er i min bil, og bruger mobil telefonen og han sagde: "Mr. Shulman, lad ikke nogen se de fax I har modtaget. Vi vil drage omsorg for dem.\nDu vil få at vide, hvad vi gør med de der fax". Det er som en hemmelig stiltiende militær aftale.\nDen næste dag var hele vor kontor ødelagt. Hoveddøren var smadret, vinduerne var smadrede, og alt var rodet igennem på kontoret. Mit kontor var ødelagt fuldstændigt. Det var rædselsfuldt. Vi kom næste dag for at arbejde, og det var det samme. Hvad var der sket?\nJeg havde disse fax i min personlige mappe. Jeg havde taget dem med hjem. Så åbenbart, ved ikke at have forladt dem på vort kontor, forværrede det situationen. Det havde måske været bedre, hvis jeg havde ventet dem der, og de havde fundet dem og vi var blevet arresteret, og ført bort. Det var top hemmelig, five-level graden. Det er ikke tilladt at se eller at kende til disse ting, men uagtsomt et resultat vi blev opmærksomme på, da det er et faktum, at der er en orbital (omløbs) DSP (Defence Space Platform), kaldt Sky Station, hvilket er atomdrevet og udrustet til at kunne bære atombomber, det stod der i de modtagne fax!!\nDet er ikke nogen behagelig sted at være, at opdage den slags nu, hvor den kolde krigs aftaler beskriver, at der ikke må findes atom våben i rummet via satellitter i omløbsbane om jorden, og det er en platform som United States hemmeligt satte op i '60erne, '70erne eller '80erne, som er udrustet til stjernekrig (SDI) baseret på Spacelab, udrustet til at bære atombomber.\nIkke alene satte vi et billede op på vor website, om påståede udenjordiske rumskibe, vi talte også om udenjordiske teknologier, overført til AT&T, men vi kom også i besiddelse af top hemmelige informationer.\nDen uge, fik vi besøg af Air Force Office of Special Investigations (Luftvåbenets afdeling for Særlige Undersøgelser).\nDe kom for at stille os nogle spørgsmål.\nHele dagen blev jeg sat i et tredie-grads forhør. Vi ønskede ikke at dette skulle ske, da vi sælger computer- & Netværkssystemer, så jeg fik dem med på, at vi gik nedunder, hvor vi tog en elevator ned.\nSelv under elevator turen ned, blev jeg undersøgt fuldstændig, ikke bare jeg, det gjaldt også mine sko, sko størrelse, navne på mine forældre, navne på mine bedsteforældre, hvornår de ankom til USA, kørekortet nummer og så videre og så videre. De gennemgik en Q &A med mig og hele min stab, men jeg synes de stillede de forkerte spørgsmål, hvis du ved, hvad jeg mener.\nVi var naturligvis meget skræmte. Vi var ikke sikre på, hvad alt dette kunne føre til, så vi besluttede os for at fjerne billedet fra American Computer's webiste.\nVi ville nu gå i en anden retning. Så vi satte billedet på en separat sektion af vor website. Vi prøvede nu at være søde og artige. Vi placerede billedet i bunden af vor side, på en sådan måde, at der skulle klikkes på feltet i bunden af skærmen, før man kunne se billedet. Herudover placerede vi omkring 9.000 meddelelser og artikler. Vi måtte sætte fem Internet Servere op, og en super-server som indeholder fire grupper af Pentium XEON og tre forskellige service-provider for at følge med trafikken.\nPå en måned, blev vor website besøgt af ikke mindre end tre og en halv million.\nOg det var ikke nødvendigvis folk som dig selv, fordomsfri, interesseret, der var mennesker fra læreranstalter, høj skoler, militære folk fra lande som Iran... Jeg er seriøs. Jeg er ærlig, vi har sporet adresserne på de besøgende, så det er sandt! Jeg vidste slet ikke at Iran var med på Internettet! Vi har fået mange forskellige reaktioner.\nVi isolerede fem kategorier, nogle af dem, som kun jeg selv ved. I det ene kategori, var forholdet mellem regeringen og AT&T som resulterede i transistor opfindelsen. Husk jeg voksede op i huset af Bell Labs, så jeg ved, at der var noget hemmeligt omkring de transistorer, fordi jeg kendte Bill Shockley, og Bill Shockley var lidt af en ubegavet sjæl. Han kunne aldrig have opfundet transistoren.\nSymbolet for transistorer er lavet i tre stykker: positive, positive og negative; eller negative, negative og positive... silicium dioxid isprængt arsenik og boron (bor), i 1947. I 1947, var det vanskeligt at isprænge ting med bor.\nDer var behov for større udstyr, som selv Bell Labs ikke havde i 1946. De havde dette udstyr ved Lawrence Berkeley Laboratorierne - med det ville tage tusinde og tusinde og tusinde af mande timer bare at opfinde transistoren.\nHvis du ser tilbage på historien, da AT&T påstod, at en dag ville dette "geni" William Shockley, som arbejdede med en ensretter, opfinde transistoren, og pludselig, bingo, han opfandt transistoren! Og for at verificere det, blev to andre "genier" inddraget som arbejdede på transistorer, Dr. Dardeen og Dr. Brattain, og begge sagde: "Oh yeah, Jeg husker en fyr ved navnet Case, tale om transistorer i 1931, og jeg gik tilbage og vi fandt det".\nDet er historien om transistoren som AT&T tidligt i 1948, som andre påstod var opfundet i December 1947 af Dr. Shockley. Tror nogen på den historie? Heller ikke jeg. Og jeg ved, da det administrative hoved af transistor projektet var Jack Morton - manden i hvis hus jeg var kommet, og hvis sønner jeg var venner med - og han ofte kommenterede det faktum, at det var en skam, at de tre idioter fik ansvaret for transistoren og at han ikke gjorde. Og jeg undrede mig altid, fordi han gjorde alt for det videnskabelige for at frembringe transistoren. Han var en brilliant mand, som havde opfundet radio-røret (vakuum rør), close-spaced triode.\nI det meste af mit unge liv, troede jeg under alle omstændigheder, at transistor projektet var kommet fra regeringen, og at de skjulte dets oprindelse, lige indtil den dag, hvor jeg så dokumenterne i Shopkeeper's Notebokk i ejendommen af min ven, konsulenten.\nNu da jeg har hørt en masse om Roswell i mit liv, og jeg har læst Project Blue Book og jeg har læst et hav af bøger som Berlitz bøgerne og lignende, troede jeg på det tidspunkt stadig ikke på, at et UFO havde været forulykket i Roswell. Der var jeg nu, lagt en masse informationer på Internet... både gode og mindre gode oplysninger.. og Air Force besøgte os.\nDet næste der skete var, at Art Bell sendte videnskabelige journalist rapporter Linda Moulton Howe til mit kontor.\nHun skulle være der, for at kontrollere om der havde været indbrud i vor virksomhed. En smuk kvinde, meget intelligent... hun så kontoret og medbragt en tape recorder.\nJeg var helt ødelagt... de sidste uger havde der været voldsomt postyr, og vi kan stadig se glas-stykker overalt på kontorerne. Hun ser at vinduerne er ødelagte og hun registrerer det hele. Jeg forsøger at være stille og rolig, og at svare på hendes spørgsmål så godt som jeg nu kan. Og hun spillede tapen "Dreamland" på Art's show. Jeg sværger ved Gud, at det var det værste som var hændt.\nDen næste dag fik vi over 3.000 telefon opkald fra folk, som ville se mig personligt, nogle ville komme til vor kontor for at se mig personligt, fortælle mig om Roswell. Vi modtag mere end 10.000 e-mails. Og på vor website, hvor der normalt kommer cirka 2.000 om dagen, kom der nu så mange, at en af vore Internet udbydere smed os af uden varsel og med besked om, at vi aldrig kunne blive lokket på hos denne udbyder i fremtiden.\nI dette øjeblik er jeg klar over, at sandheden omkring Roswell ulykken skal frem. Sandheden, som det offentlige har skjult for offentligheden i så mange år.\nSå, vi har publiceret sandheden om, at Dr. Morton døde på en underlige måde, og at han var en af de få, som kendte sandheden omkring transistorerne ved AT&T - bortset fra Bill Shockley, som aldrig ville have talt fordi det var i slutningen af hans Nobel Price periode, sammen med Dr. Bardeen og Brattain og Dr. Kilby som gik andre veje, men han er nu død.\nDet så ud som at Dr. Morton var den udfarende hos AT&T, og han var meget, meget åbenmundet og meget vred over de ting hos AT&T. Professionel jalousi, formoder jeg. En dag i 1972 blev Dr. Morton fundet bevidstløs, hans hus var stukket i brand, og hans Volvo P18 sportscupé var ødelagt.\nWell, vi besluttede at finde ud af, om der var nogen forbindelser mellem Dr. Morton til et Japansk firma, og vi prøvede at lave en forespørgsel omkring det, via det korporative sikkerheds afdeling ved AT&T. Da vi drøftede det, viste der sig andre personer i AT&T's korporative sikkerheds afdeling, som ikke ønskede at tale om Dr. Morton's underlige død. Nu må du forstå, at vi taler om noget, som er hændt for 25 år siden.\nSå vi fortsatte, og jeg interviewede et medlem af Mortons familie, som talte om transistor projektet og fik meget, meget våde øjne, da jeg talte om transistoren. Jeg sagde: "Oh, har du aldrig undret dig over, hvor transistoren kom fra ?" Konversationen endte med at han sagde: "Jeg kan ikke diskutere det yderligere med dig".\nVi så ind i en lille smule af fremtiden, og det blev klart for os, at Dr. Morton sikkert var ansvarlig for denne Shopkeeper's Notebook, og arbejdede på det udenfor AT&T - sikkert fordi, han var et vigtig led.\nDer var åbenbart andre personer involveret. Der var en fyr ved navn Ramey. Han var en slags afdelingsleder af hæren. Hans navn var nævnt i dokumenterne. Der var nogle flere personers navne nævnt i disse dokumenter. Vi vil ikke afsløre alle personerne i dokumentet, fordi Mrs. Proscauer ikke ville give os denne tilladelse. Og for fortsat at have adgang til disse dokumenter, såkaldte Notebook, er vi meget forsigtige med den information vi videregiver.\nVi besluttede at offentliggøre serier af siderne på Internettet, helheden af historien, og hvad vi har måttet gå igennem, for at du måske på en eller anden måde kan beskytte dig selv, hvis nu du selv offentliggør sådanne farlige informationen, som kan betyde død og ødelæggelse for dig! Det er ingen joke, det er dødsens alvorligt.\nDødstrusler mod Jack, hans familie og medarbejdere i ACC.\nVi fandt os selv i, hvad jeg vil beskrive som et multilateralt sort projekt, hvilket omfatter døds trusler mod mig og min familie, døds trusler mod alle vore medarbejdere, billeder af mig med kugler i hovedet og blod dryppende ud af hovedet. En virkelig alvorlig ting. Der kom folk, som bekræftede at de var hyret til at finde ud af, om vi kendte til denne teknologi samt fremmede og udenjordiske rumskibe.\nOg de måtte altså forstå, at vi ikke havde sagt, at de stammede fra et udenjordisk rumskib. Vi stillede spørgsmålet, "Hvor kom de fra..?" Ville du løbe rundt på Internettet og sige, at den og den form for teknologi stammede fra et udenjordisk rumskib? Nej vel. Du vil stille det som et spørgsmål. Du kunne for eksempel sige, "Lad os sætte os sammen, og finde ud af det".\nVi besluttede os for at tage kontakt med en højere myndighed, stille spørgsmålet til en højere autoritet, og gøre det klart, at det vil blive offentliggjort. Så, hvor er en højere autoritet end, lad os sige, Bill Clinton, som du må gå til og stille spørgsmålet: Faldt transistoren og efterfølgende teknologier i hænderne på AT&T fra Nazist Tyskland, Japan? Well, ingen af de lande havde disse oplysninger.\nHemmelige regerings projekter? Well, De Forenede Stater (USA) kunne ej heller bygge noget af det dette materiale. Halvdelen af det stof, vi så i Lab Shopkeepers Notebook... er selv i dag ikke muligt at fremskaffe på Jorden, og ingen kemiske fabrikker i hele verden kan lave det!\nVi besluttede at vi ville spørge Secretary of Defence (Luftvåbenet), William Cohen. Vi fik William Cohen og hans administrative assistent i telefonen, og øjeblikkelig ringede Air Force OSI til os.\nVi spurgte dem om de ville se på nogle ting og forklare os sammenhængen. Vi hørte aldrig fra dem om det. Vi hørte aldrig fra Air Force eller OSI - vi udfyldte OSI 9001 sider, som de gjorde krav på. Vi hørte aldrig en lyd fra hverken OSI, Luftstyrken (Air Force) eller Pentagon.\nDe har holdt afstand, accepteret anmodningen og krænkede loven, idet loven siger, at de skal svare eller reagere inden 30 dage efter en sådan anmodning. Intet svar.\nDa vi åbenbart ikke kunne få dem til at vågne op, besluttede vi os for at genere dem en lille smule. Hvordan ville du genere luftstyrken (Air Force)? Jeg mener, nogle gange gør de et godt job, for at genere dem selv. Men hvordan ville du genere Air Force, hvordan ville du genere William Cohen, Afdelingen for Luftstyrken, i en tid, hvor de er midt i en krig i Irak når den kolde krig er ovre?\nDu offentliggør naturligvis de resultater, som du er nødt til.\nByggede anordninger efter udenjordisk teknologi\nVi byggede anordninger, som vi så i laboratoriets Shopkeepres' Notebook.\nEn af dem, var en halvleder anordning.\nDenne halvleder anordning, kaldte vi "Transfer Kondensator", og den har faktisk chokeret industrien.\nFolk kaldte mig "sindssyg" og "løgner" og hvad der ellers tænkes kan af sådanne ord.\nVi brugte 11 måneder på at bygge denne "Transfer Kondensator". Det kan laves lille så lille som en molekyle, og det kan kontrolleres ved microvolt elektricitet, og den producerer ingen varme og kører med en hastighed på hele 12 Terahertz !!\nVed nogen overhovedet, hvad en Terahertz egentlig er? Intel Pentiums transistorer kontaktes ved 500 megahertz eller lidt mere eller mindre. Denne ting er 20.000 gange hurtigere end den hurtigste transistor som nogensinde er bygget på jorden!!! Vi har bygget den. Vi har prøvet den. Vi var faktisk ude at søge efter et selskab i Pennsylvania, som gør i halvleder materialer.\nVi fik nogle venner, som arbejdede i et selskab som hedder Inmos, hvilket havde nogle halvleder materialer (semiconductor), og over seks måneder - det er kun to år siden - byggede vi en 8-gigabyte halvleder harddisk på en størrelse som en lillefingernegl, vi bygge også en 12 Terahertz kapacitets hukommelse til erstatning i en PC !!! Vi byggede derefter 2.500 af dem og sendte dem ud for at udruste personer i industrien - nogle afslog på forhånd, at det var muligt, og at de ikke eksisterede.\nVi sendte dem til Rohm & Haas; vi sendte dem til Intel. Vi fik nogle af dem tilbage. Der var personer, som slet ikke ville se på dem. Hvor er det nonsens. Motorola ville ikke modtage en. Interessant. Texas instruments tog en.\nFor seks måneder siden, måtte jeg stå model til at høre det værste gang lort, fornærmende udtalelser om mig og min person, ubehagelige kommentarer, du kan selv tænke dig til resten. På professionelle konferencer sagde folk "Den skøre idiot, med hans flyvende tallerkener transistor" - den var ret typisk.\nHvad denne "T-cap" eller Transfer Capacitor reelt er, er i virkeligheden en metal-isoleret dielektrisk knudepunkt, halvleder baseret på sølv[hydroxid]. Den arbejder efter det princip, hvorved elektroner hæver deres energi niveau og boom... det der var en isolator, bliver til en leder på en halv milliontedel af en milliardtedel af et sekund. Meget meget hurtig. Forstår du mon i virkeligheden hvor hurtigt det er? Det fastholdes i to tusindedele af en milliontedel af en billiontedel af et sekund før det går off. Vi brugte to af disse som et par, en til at forfriske den anden, og de tabte aldrig nogen elektroner.\nNår vi satte dem i gang, kørte de i en time. Derfor var der kun brug for meget, meget lidt elektricitet til dem, for at holde dem kørende. Vi kunne ikke måle nogen varme fra disse, hvis der overhovedet var noget, ville det blive absorberet tilbage ind i stoffet.\nEnhver, som har haft en PC ved, hvor meget varme computere afgiver, og hvor meget varme mikroprocessorer frembringer. Det er mystisk! Og jo hurtigere de er, jo mere varme afgiver de. Dette ting, [T-Cap] bruges til at erstatte 130 millioner transistorer, så hele din PC overhovedet ikke ville frembringe varme. I stedet for bruges der 150 Watt, og ville man bruge 12 Terahertz med 130 Millioner transistorer uden vor T-Cap, skulle der sikkert bruges et tusinde watt! Og sådan har det været i 50 år!\nEfter vi offentliggjorde vor historie, fik vi 9.000 meddelelser omkring det. Og ikke nok med det, men vi fik også hackere, som ville hacke sig ind på vore systemer, vi har efterforsket i dette, og det er bl.a. en fyr ved navn Wang.\nHvis du går til vor website og læser det hele igennem, vil du blive rigtig forundret. Du vil blive forbløffet, du vil blive chokeret. Du vil finde ud af, at der er ingen skeptisk mere. Hvis du er en af dem, som tror, vil du nu se det jeg kalder "tredie-grads-udviklings" teori, som bekræfter at der skete noget meget usædvanligt i New Mexico i 1947.\nVi fik for nylig en høflig skrivelse fra det Russiske Federation, en afskrift af en meddelelse på subjekt af Leonid Alexiev. Leonid Alexiev, en Russisk General, brugte det blå bånd i 1997 til at komme ind, da Bill Clinton besøgte Rusland, og en student stod op og spurgte, "Vi så denne website, kaldt American Computer, og de sagde, at det Amerikanske Forsvar havde et UFO i USA.\nEr det sandt, Mr. Clinton?". Bill rejste sig og sagde, "Jeg ved det ikke. Nej, nej, det er ikke sandt". Men vent lige et øjeblik. Jeg prøvede at forespørge the Defence Department (forsvarsministeriet), men "de ville ikke svare mig".\nRusserne sendte os en kopi af Alexievs rapport. Russerne har på baggrund af alt det foreliggende materiale, som de har undersøgt, afgjort, at der er udenjordiske i vort solsystem.\nPå en eller anden måde, havde de fået fat på billeder af vor transcapacitor fra vort laboratorium. Jeg aner ikke hvordan, for vi har aldrig selv taget nogle billeder. Bare overlad det til Russerne. KGB eksisterer ikke længere, det hedder MSB nu, ikke? Og Alexiev er stået offentligt frem, og som følge af hans rapport er han blevet udnævnt af .... hvad er det nu han hedder, ham den russiske fulderik? Yeltsin .. Boris har udnævnt ham til chef for den russiske rum kommando.\nSå lige nu, ser vi os lidt om. Vi har startet den kommercielle lancering af Transfer Capacitor (Overførsels-Kondensator) og leder efter partnere. Vi konfigurerede og lavede den, hvorfor ikke? Vi har brugt så mange penge på forskningen af dette, så vi må se, om ikke vi kan sælge dette fantastiske produkt til nogen.\nVi har haft drøftelser med Intel, IBM. Her blot for en måneds tid siden, sagde en fyr fra IBM, "Du skulle være kommet til os for længe siden. Hvorfor gjorde I ikke det?" Well, sagde jeg, "Vi kommer til dig nu". "Der er mange mennesker som er interesserede". "Well, vi er IBM". "Og hvad så? I har haft dem i al den tid, og I kunne ikke få dem til at virke!".\nRoswell-hændelsen er nu dokumenteret bevist, derfor vil sektionen "Roswell Sensationer" ikke blive yderligere udvidet.


Fr Engels: Utopi til videnskab. Kap. III\nKapitel II | Noter | Indhold\nDen materialistiske opfattelse af historien går ud fra den sætning, at produktionen og næst efter produktionen udvekslingen af dens produkter er grundlaget for al samfundsorden; at fordelingen af produkterne og dermed den sociale inddeling i klasser eller stænder i ethvert samfund i historien retter sig efter, hvad og hvorledes der bliver produceret, og hvorledes det producerede udveksles. Efter denne opfattelse skal de endelige årsager til alle sociale forandringer og politiske omvæltninger ikke søges i menneskenes hoveder, i deres stadig større indsigt i den evige sandhed og retfærdighed, men i forandringer af produktions- og udvekslingsmåden; de skal søges ikke i den pågældende periodes filosofi, men i dens økonomi. Den vågnende indsigt, at de bestående samfundsindretninger er ufornuftige og uretfærdige, at "fornuft er blevet vanvid og velgerning en plage",  er kun et tegn på, at der ganske stille er foregået forandringer i produktionsmetoderne og udvekslingsformerne, som den samfundsordning, der var afpasset efter tidligere økonomiske betingelser, ikke mere passer til. Dermed er samtidig sagt, at midlerne til at fjerne de opdagede misforhold ligeledes  i større eller mindre grad  må være til stede i selve de forandrede produktionsforhold. Disse midler skal ikke opfindes ud af hovedet, de skal ved hjælp af hovedet opdages i de foreliggende materielle kendsgerninger i produktionen.\nHvordan forholder det sig nu ifølge dette med den moderne socialisme?\nDen bestående samfundsordning  det er nu så nogenlunde almindeligt anerkendt  er blevet skabt af den nu herskende klasse, bourgeoisiet. Den for bourgeoisiet ejendommelige produktionsmåde, som efter Marx betegnes med navnet kapitalistisk produktionsmåde, var uforenelig med den feudale ordnings lokale privilegier og standsprivilegier og også med dens gensidige personlige bånd; bourgeoisiet sønderslog den feudale ordning og skabte på dens ruiner den borgerlige samfundsforfatning med dens fri konkurrence, bevægelsesfrihed, ligeberettigelse for varebesidderne, og hvad nu de borgerlige herligheder allesammen hedder. Den kapitalistiske produktionsmåde kunne nu udfolde sig frit. De under bourgeoisiets ledelse udarbejdede produktionsforhold udviklede sig, efter at dampen og de nye værktøjsmaskiner havde forvandlet den gamle manufaktur til storindustri, med hidtil uhørt hurtighed og i hidtil uhørt målestok. Men ligesom manufakturen og det under dens indflydelse videreudviklede håndværk i sin tid kom i konflikt med lavsvæsenets feudale lænker, således kommer storindustrien i sin fuldstændigere udformning i konflikt med de skranker, indenfor hvilke den kapitalistiske produktionsmåde holder den indespærret. De ny produktionskræfter er allerede vokset den borgerlige form for deres udnyttelse over hovedet; og denne konflikt mellem produktivkræfter og produktionsmåde er ikke en konflikt, der er opstået i menneskenes hoveder, som f.eks. konflikten mellem den menneskelige arvesynd og den guddommelige retfærdighed, men den eksisterer i kendsgerningerne, objektivt, udenfor os, endog uafhængigt af de menneskers villen og færden, som har fremkaldt den. Den moderne socialisme er ikke andet end tankerefleksen af denne faktiske konflikt, dens ideelle genspejling i hovederne, først og fremmest på den klasse, som direkte lider under den, arbejderklassen.\nHvori består nu denne konflikt?\nFør den kapitalistiske produktion, altså i middelalderen, herskede der allevegne småbedrifter, der hvilede på arbejdernes privatbesiddelse af deres produktionsmidler: de små, fri eller livegne bønders agerbrug, håndværket i byerne. Arbejdsmidlerne  jord, landbrugsredskaber, værksted, håndværktøj  var den enkeltes arbejdsmidler, kun beregnet for enkeltmands brug, derfor nødvendigvis små, dværgagtige, begrænsede. Men de tilhørte netop derfor også i reglen producenten selv. At koncentrere og udvide disse splittede og snævre produktionsmidler, at forvandle dem til nutidens mægtigt virkende løftestang i produktionen var netop den historiske rolle, som den kapitalistiske produktionsmåde og dens bærer, bourgeoisiet, havde. Hvorledes bourgeoisiet siden det 15. århundrede historisk har gennemført dette gennem de tre trin: simpel kooperation, manufaktur og storindustri, har Marx udførligt skildret i fjerde afsnit af "Kapitalen". Men bourgeoisiet kunne, som det ligeledes påvises dér, ikke forvandle disse begrænsede produktionsmidler til vældige produktionskræfter uden at forvandle dem fra den enkeltes produktionsmidler til samfundsmæssige produktionsmidler, der kun var anvendelige for en samlet mængde mennesker. I stedet for spinderokken, håndvæven og smedehammeren trådte spindemaskinen, den mekaniske vævestol og damphammeren; i stedet for enkeltmandsværkstedet, fabrikken, der krævede hundreders og tusinders samarbejde. Og på samme måde som produktionsmidlerne forvandledes selve produktionen fra en række enkelthandlinger til en række samfundsmæssige handlinger, og produkterne fra enkeltmands produkter til samfundsmæssige produkter. Garnet, stoffet og metalvarerne, som nu kom fra fabrikken, var et fælles-produkt, frembragt af mange arbejdere, hvis hænder det måtte passere efter tur, før det blev færdigt. Ingen enkelt af dem kunne sige: Det har jeg lavet, det er mit produkt.\nHvor imidlertid den spontane, planløst og gradvist opståede arbejdsdeling inden for samfundet er produktionens grundform, påtrykker den produkterne form af varer, hvis gensidige udveksling, køb og salg sætter de enkelte producenter i stand til at tilfredsstille deres mangeartede behov. Og dette var tilfældet i middelalderen. Bonden solgte f.eks. landbrugsprodukter til håndværkeren og købte til gengæld dennes håndværksprodukter. Den ny produktionsmåde skød sig nu ind i dette samfund af enkeltproducenter, vareproducenter. Midt i den spontane, planløse arbejdsdeling, som herskede i hele samfundet, stillede den den planmæssige arbejdsdeling, således som den var organiseret i den enkelte fabrik; ved siden af enkeltproduktionen optrådte den samfundsmæssige produktion. Begges produkter blev solgt på det samme marked, altså til i det mindste tilnærmelsesvis samme priser. Men den planmæssige organisation var mægtigere end den spontane arbejdsdeling; de samfundsmæssigt arbejdende fabriker fremstillede deres produkter billigere end de enkeltstående småproducenter. Enkeltproduktionen bukkede under på det ene område efter det andet, den samfundsmæssige produktion revolutionerede hele den gamle produktionsmåde. Men dens revolutionære karakter blev i så ringe grad erkendt, at den tværtimod blev indført som middel til højnelse og fremme af vareproduktionen. Den fremstod i direkte tilknytning til bestemte allerede forhåndenværende løftestænger i vareproduktionen og vareudvekslingen: købmandskapital, håndværk, lønarbejde. Idet den selv optrådte som en ny form for vareproduktion, bibeholdt tilegnelsesformerne under vareproduktionen også deres fulde gyldighed for den.\nUnder vareproduktionen, som den havde udviklet sig i middelalderen, kunne der slet ikke opstå spørgsmål om, hvem arbejdsresultatet skulle tilhøre. Den enkelte producent havde i reglen fremstillet det ved hjælp af egne arbejdsmidler og med eget eller familiens håndarbejde, af råstoffer, der tilhørte ham og ofte var frembragt af ham selv. Han behøvede slet ikke først at tilegne sig det, det tilhørte ham ganske af sig selv. Ejendomsretten til produktet hvilede altså på eget arbejde. Selv hvor der blev benyttet fremmed hjælp, var denne i reglen af underordnet betydning og fik ofte ved siden af lønnen også anden godtgørelse: lavstidens lærling og svend arbejdede mindre for kostens og lønnens skyld end for selv at blive uddannede til mestre. Da kom koncentrationen af produktionsmidlerne i store værksteder og manufakturer, deres forvandling til faktisk samfundsmæssige produktionsmidler. Men de samfundsmæssige produktionsmidler og produkter blev behandlet, som om de nu som tidligere var enkeltes produktionsmidler og produkter. Mens arbejdsmidlernes ejer hidtil havde tilegnet sig produktet, fordi det i reglen var hans eget produkt og fremmed arbejdshjælp var undtagelsen, så fortsatte nu besidderen af arbejdsmidlerne med at tilegne sig produktet, skønt det ikke mere var hans produkt, men udelukkende et produkt af fremmed arbejde. Således blev altså de nu samfundsmæssigt frembragte produkter ikke tilegnet af dem, som virkelig havde sat produktionsmidlerne i bevægelse og virkelig havde frembragt produkterne, men af kapitalisten. Produktionsmidlerne og produktionen er ifølge deres væsen blevet samfundsmæssige. Men de bliver underkastet en tilegnelsesform, som har de enkeltes privatproduktion til forudsætning, hvor altså enhver ejer sit eget produkt og bringer det på markedet. Produktionsmåden underkastes denne tilegnelsesform, skønt den ophæver forudsætningen for den . I denne modsigelse, som giver den ny produktionsmåde dens kapitalistiske karakter, ligger allerede spiren til hele nutidens kollision. Jo mere den ny produktionsmåde slog igennem på alle afgørende produktionsfelter og i alle økonomisk afgørende lande og dermed fortrængte enkeltproduktionen til ubetydelige rester, desto grellere måtte også den kapitalistiske tilegnelses uforenelighed med den samfundsmæssige produktion komme for dagen.\nDe første kapitalister forefandt, som sagt, allerede lønarbejdets form, men lønarbejde som undtagelse, som bibeskæftigelse, som nødhjælp, som midlertidighed. Landarbejderen, der fra tid til anden arbejdede for dagløn, havde sit eget lille stykke jord, som han til nød kunne leve af, når han ikke havde andet. Lavsordningen sørgede for, at svenden af i dag blev mester af i morgen. Men så snart produktionsmidlerne forvandledes til at være samfundsmæssige og blev koncentreret i hænderne på kapitalister, forandrede dette sig. De små enkeltproducenters produktionsmiddel såvel som deres produkt blev mere og mere værdiløst; der blev ikke anden udvej for dem end at gå på lønarbejde hos kapitalisten. Lønarbejdet, der tidligere var undtagelse og nødhjælp, blev regel og hele produktionens grundform; tidligere var det bibeskæftigelse, nu blev det arbejderens eneste virksomhed. Den midlertidige lønarbejder blev forvandlet til livsvarig. Desuden blev mængden af livsvarige lønarbejdere kolossalt forøget ved den feudale ordnings samtidige sammenbrud, opløsningen af lensherrernes følge, bøndernes fordrivelse fra deres gårde osv. Skillelinjen var trukket klart op mellem på den ene side produktionsmidlerne, der var koncentreret i kapitalisternes hænder, og på den anden side producenten, som var reduceret til ikke at besidde andet end sin arbejdskraft. Modsigelsen mellem samfundsmæssig produktion og kapitalistisk tilegnelse træder frem som modsætning mellem proletariat og bourgeoisi.\nVi så, at kapitalistiske produktionsmåde skød sig ind i et samfund af vareproducenter, enkeltproducenter, hvis samfundsmæssige forbindelse blev bragt tilveje gennem udveksling af produkter. Men ethvert samfund, der hviler på vareproduktion, har det ejendommelige ved sig, at producenterne har mistet herredømmet over deres egne samfundsmæssige forbindelser. Hver for sig producerer med de produktionsmidler, han tilfældigvis besidder, og for sit eget særlige byttebehov. Ingen ved noget om, hvor meget der kommer på markedet af hans vare, hvor meget der overhovedet bliver brugt af den, ingen ved, om hans enkeltprodukt forefinder et virkeligt behov, om han vil være i stand til at få sine omkostninger dækket, eller om han overhovedet vil kunne sælge. Der hersker anarki i den samfundsmæssige produktion. Men vareproduktionen har, som enhver anden produktionsform, sine ejendommelige, indre love, som er uadskilleligt knyttet til den, og disse love gør sig gældende trods dette anarki, i det og ved hjælp af det. De fremtræder i den eneste form for samfundsmæssig forbindelse, der vedbliver at bestå, i udvekslingen, og gør sig gældende over for de enkelte producenter som konkurrencens tvangslove. De er altså i begyndelsen ukendte for producenterne selv og opdages først af disse lidt efter lidt gennem langvarig erfaring. De gør sig altså gældende uden producenterne og mod producenterne, som blindtvirkende naturlove for deres produktionsform. Produktet behersker producenterne.\nI det middelalderlige samfund, især i de første århundreder, var produktionen hovedsagelig indstillet på selvforbruget. Den dækkede overvejende kun producentens og hans families behov. Hvor der bestod personlige afhængighedsforhold, som på landet, bidrog den også til at dække feudalherrens behov. Nogen omsætning fandt altså ikke sted dengang, produkterne antog derfor heller ikke karakter af varer. Bondens familie producerede næsten alt, hvad den behøvede, redskaber og klæder såvel som levnedsmidler. Først da den kom så vidt, at den kunne producere et overskud udover, hvad den selv havde brug for, og hvad den skyldte feudalherren i naturalafgifter, først da producerede den også varer; dette overskud, kastet ind i den samfundsmæssige udveksling, udbudt til salg, blev det, man kalder varer. Ganske vist måtte byernes håndværkere allerede straks fra begyndelsen producere for markedet. Men også de producerede selv størstedelen af deres eget forbrug; de havde haver og små marker, de sendte deres kvæg ind i byskoven, der desuden leverede dem gavntræ og brænde; kvinderne spandt hør, uld osv. Vareproduktionen, produktionen med salg til formål, var først ved at opstå. Derfor begrænset udveksling, begrænset marked, stabil produktionsmåde, lokal afsluttethed udadtil og lokalt sammenhold indadtil: landsbyfællesskabet på landet, lavet i byen.\nMen med vareproduktionens udvidelse og navnlig med den kapitalistiske produktionsmådes fremkomst trådte også lovene for vareproduktionen, der indtil da havde ligget i slummer, mere åbent og mægtigt i virksomhed. De gamle forbindelser blev løsnet, de gamle begrænsede skranker gennembrudt, producenterne mere og mere forvandlet til uafhængige, isolerede vareproducenter. Anarkiet i den samfundsmæssige produktion kom for dagen og blev mere og mere udpræget. Det vigtigste redskab, hvormed den kapitalistiske produktionsmåde øgede dette anarki i den samfundsmæssige produktion, var imidlertid det stik modsatte af anarki: den stigende organisation af produktionen som samfundsmæssig produktion i hvert enkelt produktionsforetagende. Med denne løftestang gjorde den ende på den gamle, fredelige stabilitet. Hvor den blev indført i en industrigren, tålte den ingen ældre driftsmetode ved siden af sig. Hvor den bemægtigede sig håndværket, tilintetgjorde den det gamle håndværk. Arbejdsområdet blev en kampplads. De store geografiske opdagelser og de derpå følgende kolonistationer mangedoblede afsætningsmarkedet og fremskyndede håndværkets forvandling til manufaktur. Ikke blot udbrød kampen mellem de enkelte lokalproducenter; de lokale kampe voksede til nationale, til det 17. og 18. århundredes handelskrige. Storindustrien og skabelsen af verdensmarkedet har endelig gjort kampen universel og samtidig givet den en uhørt heftighed. I kampen mellem enkelte kapitalister såvel som mellem hele industrier og lande afgøres eksistensspørgsmålet af, om de besidder gunstige naturgivne eller kunstigt skabte produktionsbetingelser. Den, der bukker under, ryddes skånselsløst af vejen. Det er den darwinske kamp for enkelttilværelsen, overført fra naturen til samfundet med potenseret heftighed. Dyrenes naturtilstand synes at være som højdepunktet for den menneskelige udvikling. Modsigelsen mellem samfundsmæssig produktion og kapitalistisk tilegnelse fremtræder nu som modsætning mellem produktionens organisation i den enkelte fabrik og produktionens anarki i samfundet som helhed.\nDen kapitalistiske produktionsmåde bevæger sig i disse to fremtrædelsesformer af den modsigelse, som den rummer fra sin oprindelse, heri beskriver den hin "onde cirkel", som den ikke kan finde udvej af, og som allerede Fourier havde opdaget. Hvad Fourier imidlertid ikke kunne se på sin tid, er, at denne cirkel efterhånden bliver snævrere, at bevægelsen rettere sagt er en spiral og ligesom planetbevægelsen må nå sin afslutning ved at støde sammen med centrum. Det er det samfundsmæssige produktionsanarkis drivende kraft, som mere og mere forvandler det store flertal af menneskene til proletarer, og det er atter proletarmasserne, som til sidst vil gøre ende på produktionsanarkiet. Det er det sociale produktionsanarkis drivende kraft, som gør muligheden for ubegrænset forbedring af maskinerne i storindustrien til et tvangsbud for hver enkelt industrikapitalist, som nødsages til at forbedre sine maskiner mere og mere, hvis han ikke vil bukke under. Men forbedring af maskinerne betyder overflødiggørelse af menneskearbejde. Når indførelse og forøgelse af maskinerne betyder, at millioner af håndværkere bliver fortrængt af nogle få maskinarbejdere, så betyder forbedring af maskinerne, at flere og flere maskinarbejdere selv bliver fortrængt og i sidste instans, at der frembringes et antal disponible lønarbejdere, der overskrider kapitalens gennemsnitlige beskæftigelsesbehov, en fuldstændig industriel reservearmé, som jeg allerede i 1845  kaldte den, disponibel for de tider, hvor industrien arbejder under højtryk, kastet på gaden af det sammenbrud, der nødvendigvis følger efter, og til alle tider en blyvægt om benene på arbejderklassen i dens eksistenskamp mod kapitalen, en regulator til at holde arbejdslønnen nede på det lave niveau, som passer for kapitalistens behov. Således går det til, at maskinerne, for at bruge Marx' ord, bliver kapitalens kraftigste krigsredskab mod arbejderklassen, at arbejdsmidlerne til stadighed slår eksistensmidlerne ud af hånden på arbejderen, at arbejderens eget produkt forvandler sig til et redskab til undertrykkelse af arbejderen. Således går det til, at økonomisering med arbejdsmidlerne på forhånd samtidig bliver den mest hensynsløse bortødslen af arbejdskraft og rovdrift med arbejdsfunktionens normale forudsætninger; at maskinerne, det vældigste middel til arbejdstidens forkortelse, slår om til at blive det ufejlbarligste middel til at forvandle al arbejderens og hans families levetid til disponibel arbejdstid til udnyttelse af kapitalen; således går det til, at den enes overbebyrdelse med arbejde bliver forudsætningen for den andens arbejdsløshed, og at storindustrien, som jager hele kloden rundt efter nye forbrugere, hjemme indskrænker massernes forbrug til et sulteminimum og således undergraver sit eget indre marked. "Den lov, som til stadighed holder den relative overbefolkning eller industrielle reservearmé i ligevægt med kapitalakkumulationens omfang og energi, smeder arbejderen fastere til kapitalen end Hefaistos' kile holdt Prometheus til klippen. Den betinger en akkumulation af elendighed, som svarer til akkumulationen af kapital. Akkumulationen af rigdom på den ene pol er altså samtidig akkumulation af elendighed, arbejdskval, slaveri, uvidenhed, bestialisering og moralsk nedværdigelse på den modsatte pol, dvs. på den klasses side, som producerer sit eget produkt i form af kapital". (Marx: Das Kapital, s. 671). Og at vente en anden fordeling af produkterne af den kapitalistiske produktionsmåde, ville være det samme som at forlange, at et batteris elektroder skulle lade være med at sønderdele vandet, så længe de står i forhindelse med batteriet, og ikke udvikle ilt ved den positive pol og brint ved den negative.\nVi har set, hvordan de moderne maskiners evne til stadig at forbedres  der drives til det yderste  gennem samfundets produktionsanarki forvandler sig til et tvangsbud for den enkelte industrikapitalist, der er nødt til stadig at forbedre sine maskiner, stadig at forøge deres produktionskraft. En reel mulighed for at udvide sit produktionsområde forvandler sig til et tilsvarende tvangsbud for ham. Storindustriens enorme udvidelseskraft, mod hvilken luftarternes er den rene børneleg, fremtræder nu for vore øjne som et kvalitativt og kvantitativt udvidelsesbehov, som spotter ethvert modtryk. Modtrykket skabes af forbruget, afsætningen, markederne for storindustriens produkter. Men markedernes udvidelsesevne, ekstensiv såvel som intensiv beherskes først og fremmest af ganske andre love, der virker langt mindre energisk. Markedernes udvidelse kan ikke holde trit med produktionens udvidelse. Sammenstødet bliver uundgåeligt, og da det ikke kan bringe nogen løsning, så længe det ikke sprænger den kapitalistiske produktionsmåde selv, bliver det periodisk. Den kapitalistiske produktion frembringer en ny "ond cirkel".\nSiden 1825, da den første almindelige krise brød ud, går hele den industrielle og kommercielle verden, produktionen og udvekslingen hos samtlige civiliserede folk og deres mere eller mindre barbariske vedhæng faktisk i ulave så nogenlunde hvert tiende år. Samkvemmet går i stå, markederne er overfyldte, produkterne ligger i lagre, der er ligeså mægtige som uafsættelige, de kontante penge bliver usynlige, kreditten forsvinder, fabrikkerne står stille, de arbejdende masser lider under mangel på livsfornødenheder, fordi de har produceret for mange livsfornødenheder, bankerot følger på bankerot, tvangsauktion på tvangsauktion. År efter år varer standsningen, produktivkræfter og produkter spildes og ødelægges i massevis, indtil de ophobede varemasser endelig under større eller mindre værdiforringelse svinder ind, indtil produktion og salg efterhånden kommer i gang igen. Lidt efter lidt fremskyndes gangen, slår over i trav, det industrielle trav slår over i galop, og dette øges yderligere til et fuldstændigt industrielt, kommercielt, kreditmæssigt og spekulativt forhindringsløbs tøjlesløse ridt, for endelig efter de mest halsbrækkende spring igen at ende i  sammenbruddets grøft. Og således om og om igen. Det har vi oplevet hele fem gange siden 1825, og vi oplever det for øjeblikket (1877) for sjette gang. Og disse krisers karakter er så skarpt udpræget, at Fourier ramte dem allesammen, da han betegnede den første som: crise pléthorique, krise på grund af overflod.\nI kriserne kommer modsigelsen mellem samfundsmæssig produktion og kapitalistisk tilegnelse til voldsomt udbrud. Vareomløbet er for en tid tilintetgjort: cirkulationsmidlet, pengene, bliver en hindring for cirkulationen; alle love for vareproduktion og varecirkulation bliver vendt på hovedet. Det økonomiske sammenstød har nået sit højdepunkt: produktionsmåden gør oprør mod udvekslingsmåden.\nDen kendsgerning, at produktionens samfundsmæssige organisering i fabrikken har udviklet sig til det punkt, hvor den er blevet uforenelig med det produktionsanarki, der består ved siden af og over den i samfundet  denne kendsgerning bliver håndgribelig for kapitalisterne selv gennem den voldsomme kapitalkoncentration, som fuldbyrder sig under kriserne, idet mange store og endnu flere små kapitalister bliver ruineret. Hele den kapitalistiske produktionsmådes mekanisme svigter under trykket af de produktivkræfter, som den selv har frembragt. Den kan ikke mere forvandle hele denne masse af produktivmidler til kapital: de ligger brak, og netop derfor må også den industrielle reservearmé ligge brak. Der er overflod af produktionsmidler, livsfornødenheder, disponible arbejdere, alle produktionens og den almindelige rigdoms elementer. Men "overfloden bliver nødens og mangelens kilde" (Fourier), fordi det netop er den, som forhindrer produktionsmidlernes og livsfornødenhedernes forvandling til kapital. Thi i det kapitalistiske samfund kan produktionsmidlerne kun træde i virksomhed, hvis de først er blevet forvandlet til kapital, til midler til udbytning af menneskelig arbejdskraft. Nødvendigheden af, at produktionsmidler og livsfornødenheder forvandles til kapital står som et spøgelse mellem dem og arbejderne. Den alene forhindrer, at de saglige og personlige kræfter i produktionen forenes; den alene forbyder produktionsmidlerne at fungere, arbejderne at arbejde og leve. Herved afsløres altså på den ene side den kapitalistiske produktionsmådes egen uduelighed til videre forvaltning af disse produktivkræfter. På den anden side stræber disse produktivkræfter selv med stigende kraft efter at ophæve denne modsigelse, efter at blive frigjort fra at være kapital, efter faktisk anerkendelse af deres karakter af samfundsmæssige produktivkræfter.\nDet er de vældigt voksende produktivkræfters modtryk mod deres kapitalkarakter, denne stigende tvang til at anerkende deres samfundsmæssige natur, som mere og mere tvinger kapitalistklassen selv til at behandle dem som samfundsmæssige produktivkræfter, for så vidt dette overhovedet er muligt indenfor kapitalforholdet. Både den industrielle højtryksperiode med dens ubegrænsede kreditopsvulmen og selve krakket ved store kapitalistiske foretagenders sammenbrud fører hen mod den form for mere samfundsmæssig drift af større masser af produktionsmidler, som vi møder i de forskellige arter af aktieselskaber. Mange af disse produktions- og samfærdselsmidler er på forhånd så kolossale, at de, som f.eks. jernbanerne, udelukker enhver anden form for kapitalistisk udbytning. På et vist udviklingstrin slår heller ikke denne form mere til; de indenlandske storproducenter i en og samme industrigren slutter sig sammen i en "trust", en sammenslutning, der har til formål at regulere produktionen; de bestemmer hvor meget der i alt skal produceres, fordeler det mellem sig og fremtvinger således den på forhånd fastsatte salgspris. Da imidlertid sådanne truster for det meste går op i limningen, så snart der indtræder dårlige tider, ansporer de netop derved til en endnu mere koncentreret samfundsmæssig drift: hele industrigrenen forvandler sig til et eneste stort aktieselskab, og dette ene selskabs indenlandske monopol indtager den indenlandske konkurrences plads; således skete det allerede 1890 med den engelske alkaliproduktion, som nu, efter sammensmeltningen af samtlige 48 store fabriker, bliver drevet som et eneste selskab, der ledes som en helhed og har en kapital på 120 millioner mark.\nI trusterne slår den fri konkurrence over i monopolet: det kapitalistiske samfunds planløse produktion kapitulerer over for det frembrydende socialistiske samfunds planmæssige produktion. Foreløbig imidlertid kun til gavn og glæde for kapitalisterne. Men her bliver udbytningen så håndgribelig, at den må bryde sammen. Intet folk ville finde sig i en produktion, der blev ledet af truster, i en så utilsløret udbytning af hele befolkningen gennem en lille bande kuponklippere.\nPå den ene eller den anden måde, med eller uden trust, bliver staten, det kapitalistiske samfunds officielle repræsentant, til sidst nødt til at overtage ledelsen af produktionen . Ved de store samfærdselsforetagender: post, telegraf og jernbane, kommer det først frem, at overgangen til statsejendom er nødvendig.\nMens kriserne godtgjorde bourgeoisiets udulighed til videre forvaltning af de moderne produktivkræfter, så viser omdannelsen af de store produktions- og samfærdselsforetagender til aktieselskaber, truster og statsejendom, at bourgeoisiet kan undværes på dette punkt. Alle kapitalisternes samfundsmæssige funktioner bliver nu udført af lønnede funktionærer. Kapitalisten har ikke mere nogen anden samfundsmæssig virksomhed end at indkassere fortjenesten, klippe kuponer og spille på børsen, hvor de forskellige kapitalister indbyrdes fratager hinanden kapitalen. Har den kapitalistiske produktionsmåde i begyndelsen fortrængt arbejderne, så fortrænger den nu kapitalisterne og forviser dem, akkurat ligesom tidligere arbejderne, til den overflødige befolkning, omend ikke straks til den industrielle reservearmé.\nHverken forvandlingen til aktieselskaber og truster eller til statsejendom ophæver imidlertid produktivkræfternes kapitalkarakter. Ved aktieselskaberne og trusterne er dette åbenbart. Og den moderne stat er igen ikke andet end den organisation, som det borgerlige samfund giver sig selv for at opretholde de almene ydre forudsætninger for den kapitalistiske produktionsmåde mod overgreb såvel fra arbejdernes side som fra enkelte kapitalisters. Den moderne stat, hvilken form den end har, er hovedsagelig en kapitalistisk maskine, kapitalisternes stat, den ideelle overkapitalist. Jo flere produktivkræfter, der går over i dens besiddelse, desto mere bliver den virkelig overkapitalist, desto flere statsborgere udbytter den. Arbejderne bliver ved med at være lønarbejdere, proletarer. Kapitalforholdet ophæves ikke, det bliver tværtimod sat på spidsen. Men på spidsen slår det om. Statsbesiddelsen af produktivkræfterne er ikke konfliktens løsning, men den indebærer i sig det formelle middel, nøglen til løsningen.\nDenne løsning kan kun blive, at de moderne produktivkræfters samfundsmæssige natur faktisk bliver anerkendt, at altså produktions-, tilegnelses- og udvekslingsmåden bliver bragt i samklang med produktionsmidlernes samfundsmæssige karakter. Og dette kan kun ske på den måde, at samfundet åbent og uden omveje tager de produktivkræfter i besiddelse, der er vokset fra enhver anden ledelse end samfundets. Dermed bliver da produktionsmidlernes og produkternes samfundsmæssige karakter, der i øjeblikket vender sig mod producenterne selv, og som periodisk gennembryder produktions- og udvekslingsmåden og kun gør sig gældende voldsomt og ødelæggende som blindtvirkende naturlov, med fuld bevisthed gjort gældende af producenterne og forvandler sig fra en årsag til forstyrrelser og periodiske sammenbrud til den mægtigste løftestang for selve produktionen.\nDe drivende kræfter i samfundet virker på akkurat samme måde som naturkræfterne: blindt, voldsomt og ødelæggende, så længe vi ikke har erkendt dem og ikke regner med dem. Har vi imidlertid først erkendt dem, lært deres virksomhed, deres retninger og deres virkninger at kende, så afhænger det kun af os, hvornår vi mere og mere underkaster dem vor vilje og når vore mål ved hjælp af dem. Og i særlig grad gælder dette om nutidens vældige produktivkræfter. Sålænge vi hårdnakket vægrer os ved at forstå deres natur og karakter  og den kapitalistiske produktionsmåde og dens forsvarere prøver faktisk at forpurre denne forståelse  sålænge vil disse kræfter udfoldes uafhængigt af os, mod os, sålænge behersker de os, sådan som vi udførligt har fremstillet det. Men er deres natur først én gang begrebet, kan de i hænderne på de forenede producenter forvandles fra dæmoniske herskere til lydige tjenere. Det er forskellen mellem elektricitetens ødelæggende voldsomhed i uvejrslynet og telegrafens og buelysets bundne elektricitet; forskellen mellem ildebranden og ilden taget i menneskets tjeneste. Ved denne behandling træder en samfunds- og planmæssig regulering af produktionen efter helhedens og hver enkelts behov i stedet for det samfundsmæssige produktionsanarki. Dermed bliver den kapitalistiske tilegnelsesmåde, under hvilken produktet først underkuer producenten og dernæst udbytteren, erstattet af den tilegnelsesmåde af produkterne, som er begrundet i selve de moderne produktionsmidlers natur: på den ene side direkte social tilegnelse som middel til opretholdelse og udvidelse af produktionen, på den anden side direkte individuel tilegnelse som middel til at leve og nyde.\nIdet den kapitalistiske produktionsmåde mere og mere forvandler befolkningens store flertal til proletarer, skaber den selv den magt, som er tvunget til at fuldbyrde denne omvæltning, da de ellers må gå under. Idet den mere og mere tvinger til at forvandle de store samfundsmæssige produktionsmidler til statsejendom, anviser den selv vejen til omvæltningens fuldbyrdelse. Proletariatet sætter sig i besiddelse af statsmagten og forvandler først produktionsmidlerne til statsejendom. Men dermed ophæver det sig selv som proletariat, dermed ophæver det alle klasseforskelle og klassemodsætninger, og dermed også staten som stat. Det hidtidige samfund, der bevægede sig inden for klassemodsætninger, havde brug for staten, dvs. en organisation af vedkommende udbyttende klasse til opretholdelse af sine ydre produktionsbetingelser, altså navnlig til med magt at holde den udbyttede klasse nede i den form for undertrykkelse (slaveri, livegenskab eller stavnsbånds lønarbejde), som den bestående produktionsmåde betingede. Staten var hele samfundets officielle repræsentant, dets sammenfatning i et synligt organ, men den var det kun, for så vidt den var den klasses stat, som på sin tid selv repræsenterede hele samfundet: i oldtiden var den de slaveholdende statsborgeres stat, i middelalderen lensadelens, i vor tid bourgeoisiets. Idet den endelig faktisk bliver hele samfundets repræsentant, gør den sig selv overflødig. Så snart der ikke mere findes nogen samfundsklasse, der skal holdes nede, så snart klasseherredømmet er fjernet og den kamp for den enkeltes eksistens afskaffet, som opstår på grund af det hidtidige anarki i produktionen, og altså de sammenstød og udskejelser, der udspringer heraf, er der ikke mere noget, der skal undertrykkes, og som kunne nødvendiggøre en særlig undertrykkelsesmagt, en stat. Den første handling, under hvilken staten virkelig optræder som repræsentant for hele samfundet  overtagelsen af produktionsmidlerne i samfundets navn  er samtidig dens sidste selvstændige handling som stat. Statsmagtens indgriben i samfundsforhold bliver overflødig på det ene område efter det andet og sover så hen af sig selv. I stedet for hersken over personer træder nu forvaltning af ting og ledelse af produktionsprocesser. Staten bliver ikke "afskaffet", den dør bort. I forhold hertil må man måle frasen om den "fri folkestat", altså både med hensyn til dens tidsbegrænsede agitatoriske berettigelse og med hensyn til dens endelige videnskabelige utilstrækkelighed; det samme gælder de såkaldte anarkisters krav om, at staten skal afskaffes fra den ene dag til den anden.\nLige siden den kapitalistiske produktionsmåde trådte ind på historiens scene, har samfundets overtagelse af samtlige produktionsmidler ofte, mere eller mindre uklart, foresvævet både enkeltpersoner og hele sekter som fremtidsideal. Men den kunne først blive mulig, først blive en historisk nødvendighed, da de faktiske forudsætninger for dens gennemførelse var til stede. Som ethvert andet socialt fremskridt bliver dette gennemførligt, ikke ved, at man er nået til erkendelse af, at tilstedeværelsen af klasser står i modstrid med retfærdighed, lighed osv., ikke ved hjælp af den blotte vilje til at afskaffe disse klasser, men ved visse nye økonomiske betingelser. Samfundets spaltning i en udbyttende og en udbyttet, en herskende og en undertrykt klasse, var den nødvendige følge af produktionens ringe udvikling i fortiden. Så længe samfundets samlede arbejde kun afkaster et udbytte, der kun i ringe grad overskrider det, som kræves til den tarveligste eksistens for alle, så længe arbejdet altså lægger beslag på al eller næsten al tid for det store flertal af samfundsmedlemmer, så længe må dette samfund nødvendigvis dele sig i klasser. Ved siden af det store flertal, som udelukkende træller for arbejdet, danner der sig en klasse, der er befriet fra direkte produktivt arbejde, som varetager samfundets fælles anliggender: arbejdsledelse, statsforretninger, justits, videnskab, kunst osv. Det er altså arbejdsdelingens lov, som ligger til grund for klassedelingen. Men det hindrer ikke, at denne inddeling i klasser er blevet sat igennem ved vold og rov, list og bedrageri, og at den herskende klasse, når den først er i sadlen, aldrig har undladt at befæste sit herredømme på den arbejdende klasses bekostning og at forvandle den samfundsmæssige ledelse til en forøget udbytning af masserne.\nMen selv om inddelingen i klasser således har en vis historisk berettigelse, så har den det dog kun for et givet tidsrum, for givne sociale forudsætninger. Den bundede i produktionens utilstrækkelighed: den vil blive fejet væk ved de moderne produktivkræfters fulde udfoldelse Og faktisk forudsætter afskaffelsen af de sociale klasser en sådan historisk udviklingsgrad, at det bliver en anakronisme, en forældet indretning, når ikke blot den og den bestemte herskende klasse eksisterer, men når en herskende klasse overhovedet, altså selve klasseforskellen, eksisterer. Den har altså til forudsætning en udviklingsgrad af produktionen, på hvilken tilegnelsen af produktionsmidlerne og produkterne og dermed en særlig samfundsklasses politiske herredømme, monopol på dannelse og åndelig føring, ikke blot er blevet overflødig, men også økonomisk, politisk og intellektuelt en hindring for udviklingen. Dette punkt er nu nået. Er bourgeoisiets politiske og intellektuelle bankerot næppe længere en hemmelighed for det selv, så gentager dets økonomiske bankerot sig regelmæssigt hvert tiende år. I hver krise kvæles samfundet under vægten af dets egne produktivkræfter og produkter, som det ikke kan anvende, og står hjælpeløst over for den absurde modsigelse, at producenterne ikke har noget at konsumere, fordi der er mangel på konsumenter. Produktionsmidlernes ekspansionskraft sprænger de bånd, som den kapitalistiske produktionsmåde har lagt på dem. Deres befrielse for disse bånd er den eneste betingelse for en uafbrudt, stadig hurtigere fremadskridende udvikling af produktivkræfterne og dermed af en praktisk talt ubegrænset forøgelse af selve produktionen. Ikke nok med det. Den samfundsmæssige tilegnelse af produktionsmidlerne fjerner ikke blot de nuværende kunstige hæmninger for produktionen, men også den positive bortødslen og ødelæggelse af produktivkræfter og produkter, som i øjeblikket er produktionens uundgåelige ledsager, og som når sit højdepunkt i kriserne. Den frigør endvidere en mængde produktionsmidler og produkter til fordel for hele samfundet, idet den gør ende på den nu herskende klasses og dens politiske repræsentanters vanvittige luksus. Muligheden for ved hjælp af samfundsproduktionen at sikre alle samfundsmedlemmer en eksistens, som ikke blot er materielt fuldtud tilstrækkelig og fra dag til dag bliver bedre, men som også garanterer dem den fuldstændigt fri uddannelse og udfoldelse af deres legemlige og åndelige anlæg, denne mulighed er der nu for første gang, men den er der. \nMed samfundets overtagelse af produktionsmidlerne er vareproduktionen afskaffet og dermed produkternes herredømme over producenterne. Anarkiet inden for den samfundsmæssige produktion erstattes med planmæssig bevidst organisation. Kampen for den enkeltes eksistens hører op. Dermed træder mennesket i en vis forstand endeligt ud af dyreriget, træder fra dyriske kår ind i virkelig menneskelige. Summen af de livsforhold, som omgiver menneskene, og som indtil nu beherskede dem, kommer nu ind under menneskenes herredømme og kontrol, og menneskene bliver for første gang bevidste, virkelige herrer over naturen, fordi de og idet de bliver herrer over deres egne samfundsforhold. Lovene for deres egen sociale handlen, som tidligere stod for dem som fremmede naturlove, der beherskede dem, bliver da med fuld sagkundskab anvendt og derved behersket af menneskene. Menneskenes samfundsmæssige tilværelse, der tidligere stod for dem som påtvunget af natur og historie, bliver nu deres fri virksomhed. De objektive, fremmede magter, som tidligere beherskede historien, træder ind under menneskenes egen kontrol. Først fra da af skaber menneskene selv deres historie med fuld bevidsthed, først fra da af vil de sociale årsager, som sættes i bevægelse af dem, overvejende og i stadigt stigende grad få de tilsigtede virkninger. Det er menneskehedens spring fra nødvendighedens rige ind i frihedens rige.\nLad os til slut kort sammenfatte vor udviklingsgang:\nI. Det middelalderlige samfund: Lille enkeltproduktion. Produktionsmidlerne tilpasset efter enkeltmandbrug, derfor primitivt ubehjælpsomme, småtskårne, med dværgagtig virkning. Produktion for det umiddelbare forbrug, enten producentens eget eller herremandens. Kun dér, hvor der er et overskud af produktion ud over dette forbrug, bliver dette overskud udbudt til salg og kommer ind i en omsætning: vareproduktionen er altså først ved at opstå; men allerede nu indeholder den i sig spiren til anarkiet i den samfundsmæssige produktion.\nII. Den kapitalistiske revolution: Industriens omdannelse først gennem simpel kooperation og manufaktur. Koncentration af de indtil da spredte produktionsmidler i store værksteder, og som følge deraf forvandling fra produktionsmidler for enkeltmand til samfundsmæssige - en forvandling, som i det store og hele ikke berører formen for udvekslingen. De gamle tilegnelsesformer eksisterer vedblivende. Kapitalisten dukker op: i sin egenskab af produktionsmidlernes ejer tilegner han sig også produkterne og gør dem til varer. Produktionen er blevet en samfundsmæssig handling; udvekslingen og dermed tilegnelsen er stadig individuelle handlinger, den enkeltes handlinger: det samfundsmæssige produkt tilegnes af enkeltkapitalisten. En grundmodsigelse, af hvilken alle de modsigelser udspringer, inden for hvilke det nuværende samfund bevæger sig, og som storindustrien bringer for dagens lys.\nA. Producentens adskillelse fra produktionsmidlerne. Arbejderens fordømmelse til livsvarigt lønarbejde. Modsætning mellem proletariat og bourgeoisi.\nB. De love, som behersker vareproduktionen, træder stærkere frem og virker med stigende styrke. Tøjlesløs konkurrencekamp. Modsigelse mellem den samfundsmæssige organisation i den enkelte fabrik og det samfundsmæssige anarki i den samlede produktion.\nC. På den ene side en forbedring af maskinerne, hvad der gennem konkurrencen bliver til et tvangsbud for hver enkelt fabrikant og ensbetydende med, at en stadig stigende mængde arbejdere afskediges: industriel reservearmé. - På den anden side ubegrænset udvidelse af produktionen, ligeledes konkurrencens tvangslov for hver fabrikant.  Af begge grunde uhørt udvikling af produktivkræfterne, tilbudets overskridelse af efterspørgslen, overproduktion, overfyldning af markederne, kriser hvert tiende år, "ond cirkel": på den ene side overflod af produktionsmidler og produkter - på den anden side overflod af arbejdere uden beskæftigelse og uden eksistensmidler. Men begge disse løftestænger for produktionen og den samfundsmæssige velstand kan ikke forenes, fordi den kapitalistiske produktionsform forbyder produktivkræfterne at virke, produkterne at cirkulere, medmindre de da først har forvandlet sig til kapital: hvilket netop overfloden af dem forhindrer. Modsigelsen er steget til meningsløshed: produktionsmåden gør oprør mod udvekslingsformen. Bourgeoisiets manglende evne til fortsat at lede sine egne samfundsmæssige produktivkræfter er afsløret.\nD. Delvis indrømmelse af produktivkræfternes samfundsmæssige karakter, en indrømmelse kapitalisterne selv nødes til at gøre. De store produktions- og samfærdselsorganismer overtages først af aktieselskaber, senere af truster, endelig af staten. Bourgeoisiet fremtræder som overflødig klasse; alle dets samfundsmæssige funktioner bliver nu udført af lønnede funktionærer.\nIII. Den proletariske revolution, opløsning af modsigelserne: proletariatet sætter sig i besiddelse af den offentlige magt og forvandler i kraft af denne magt de samfundsmæssige produktionsmidler, som glider ud af hænderne på bourgeoisiet, til offentlig ejendom. Gennem denne handling frigør det produktionsmidlerne fra deres hidtidige kapitalkarakter og giver deres samfundsmæssige karakter fuld frihed til at gøre sig gældende. En samfundsmæssig produktion efter en forudbestemt plan bliver nu mulig. Produktionens udvikling gør den fortsatte eksistens af forskellige samfundsklasser til en anakronisme. I samme forhold, som anarkiet i den samfundsmæssige produktion svinder bort, sover også statens politiske autoritet ind. Menneskene, der endelig er blevet herre over deres egen form for samfundsdannelse, er dermed samtidig blevet herre over naturen, herre over sig, selv  fri.\nAt gennemføre denne verdensbefriende handling er det moderne proletariats historiske mission. At udforske denne handlings historiske forudsætninger og dermed selve dens natur og således at bringe den klasse, der er kaldet til at udføre denne handling, men som i øjeblikket er undertrykt, til bevidsthed om dens egen handlings betingelser og natur, påhviler det teoretiske udtryk for den proletariske bevægelse, den videnskabelige socialisme.\n6. Mefistofeles ord i Goethes Faust.  Red.\n7. Det er ikke nødvendigt her at udrede, at selv om også tilegnelsesformen vedbliver at være den samme, bliver tilegnelsens karakter ved den ovenfor skildrede proces revolutioneret ikke mindre end produktionen. Om jeg tilegner mig mit eget produkt eller andres produkt, det er naturligvis to meget forskellige arter af tilegnelse. I parentes bemærket: lønarbejdet, i hvilket allerede spiren til hele den kapitalistiske produktionsmåde ligger, er meget gammelt; isoleret og spredt fandtes det i århundreder side om side med slaveriet. Men spiren kunne først udfolde sig til kapitalistisk produktionsmåde, da de historiske forudsætninger var tilvejebragt. (Note af Engels).\n8. Den arbejdende klasses stilling i England, s. 109. (Note af Engels).\n9. Jeg siger bliver nødt til. Thi kun i det tilfælde, at produktions- og samfærdselsmidlerne virkelig er vokset fra at blive ledet af aktieselskaber, at altså nationaliseringen er blevet økonomisk uafviselig, kun i dette tilfælde betyder den, også når den fuldbyrdes af den moderne stat, et økonomisk fremskridt, kun da betyder den, at man har nået et nyt trin på vejen til selve samfundets overtagelse af alle produktivkræfter. Der er imidlertid i den sidste tid, efter at Bismarck har slået sig på nationalisering, optrådt en vis falsk socialisme, som hist og her endog har udartet til øjentjeneri, som uden videre erklærer, at enhver nationalisering, selv den bismarckske, er socialistisk. Javist, hvis statsproduktion af tobak var socialistisk, så måtte Napoleon og Metternich regnes med til socialismens grundlæggere. Når den belgiske stat af ganske dagligdags politiske og finansielle grunde har bygget sine hovedjernbanelinjer selv, når Bismarck, uden at det på nogen måde var økonomisk nødvendigt, har socialiseret Preussens hovedjernbanelinjer, simpelthen for at kunne indrette og udnytte dem bedre i krigsøjemed, for at opdrage jernbanepersonalet til regeringens stemmekvæg og hovedsagelig for at skaffe sig en ny indtægtskilde, der var uafhængig af parlamentsvedtagelser  så var det på ingen måde socialistiske handlinger, hverken direkte eller indirekte, hverken bevidst eller ubevidst. Ellers ville også den kongelige skibsfart, den kongelige porcelænsmanufaktur, ja selv kompagniskrædderen ved militæret være socialistiske institutioner, for ikke at tale om, at der i trediverne under Frederik Vilhelm III af en udspekuleret fyr for alvor blev foreslået socialisering af  bordellerne. (Note af Engels).\n10. Et par tal kan give en tilnærmelsesvis forestilling om de moderne produktionsmidlers enorme ekspansionskraft, selv under det kapitalistiske tryk. Efter Giffens beregning udgjorde Storbritanniens og Irlands samlede rigdom med runde tal:\n1814  2200 mill. pund sterling =  44 milliarder mark\n1865  6100  "      "      "    = 122     "       "\n1875  8500  "      "      "    = 170     "       "\nHvad ødelæggelsen af produktionsmidler og produkter under kriserne angår så blev på de tyske industridrivendes 2. kongres i Berlin den 21. februar 1878 det samlede tab alene i den tyske jernindustri under det sidste krak opgjort til 455 mill. mark. (Note af Engels).\nSidst opdateret 10.12.14


Live: Erkender seksuelle overgreb | TV2 ØSTJYLLAND\nLive: Erkender seksuelle overgreb\n48-årig mand fra Randers er tiltalt i omfattende pædofilisag. Følg retssagens første dag live her\n20. okt 2015, kl. 10:44 Bemærk: Artiklen er mere end 30 dage gammel\nRetssagen mod den 48-årig randrusianer, der ifølge anklagerne har medvirket til adskillige grove overgreb mod børn, er lige nu i gang.\nManden, der står tiltalt ved Retten i Randers for en række meget grove forhold erkender en del af forholdene. Men nægter sig blandt andet skyldig i at have forsøgt at skaffe et barn fra Rumænien til sexmisbrug og nægter, at han har stået for systematisk distribution af børneporno via to hjemmesider.\nHan har på nuværende tidspunkt erkendt sig delvis skyldig i andet seksuelt forhold end samleje på en pige, der var tre år, da overgrebene begyndte. Han erkender sig også delvis skyldig i at have fotograferet besiddet og udbredt børnepornografiske billeder af pigen.\nDen tiltalte erkender også andet seksuelt forhold end samleje på pigens storebror, som var 8 år, da overgrebene fandt sted. Den 48-årige erkender delvist at have optaget og udbredt børnepornografiske billeder af den 8 årige dreng.\nUnder oplæsningen af de mange anklagepunkter mod manden forholdt han sig roligt og upåvirket. Han sidder blot på anklagebænken med et glas vand og en notesblok.\nSagen er opsigtsvækkende, fordi den er en af de groveste af sin art i Danmark, og samtidig rækker den udover landets grænser. Manden har ifølge anklagerne blandt andet delt og filmet egne overgreb samt opfordret til, at andre skulle gøre det samme.\nManden er tiltalt for at have medvirket til, at mindst 23 personer fra hele verden har begået disse overgreb mod børn og optaget billeder og video af det, som efterfølgende er blevet delt på internettet.\nDen tiltalte er iført en blå skjorte, sorte bukser og en rød jakke.\nPædofili-sag: Sikkerheden i top ved retten\nDen 48-årige blev anholdt i juni 2014, hvor politiet ransagede hans hjem og beslaglagde blandt andet computere, harddiske, servere og kameraer.\nTV2OJ følger sagen live fra den begynder tirsdag kl. 9. Du kan holde dig opdateret nedenfor.\nN.B.: Er du med via vores app, kan du følge retssagen på Twitter


Video fra CPUS Træf 2018 - Aktiv For Sindet\nLasse B 22. oktober 2018 CPUS nyheder\nUnder overskriften Nye veje til aktive meningsfulde fællesskaber afholdt vi CPUS Træf 2018. Vi havde inviteret borgere, pårørende, frivillige og vores samarbejdspartnere til at drøfte, hvordan vi bedst styrker vores netværks- og fællesskabsfokus.\nDet blev en god, hyggelig og ikke mindst inspirerende dag med knapt 200 deltagere. Dagen startede med oplæg omkring ABC for mental sundhed ved hhv. Lisbeth Holm Olsen, konsulent, Center for Forebyggelse i praksis, KL og Ziggi Ivan Santini, post.doc., Statens Institut for Folkesundhed samt Hovedtendenser inden for frivillighed og aktivisme ved Vibe Klarup, direktør i Hjem til alle.\nEfter frokost var der 2 workshoprunder med mulighed for at vælge i mellem 5 workshops: ABC for mental sundhed, Sammen til nye fællesskaber, Aktivt fællesskab – hvad kan det? Almenidrætten som en del af det gode liv samt Læringsfællesskaber. Alle workshops omhandlede på forskelligvis netværk og fællesskaber samt deres betydning for den enkeltes trivsel.\nTræffet var arrangeret i samarbejde med Frivilligcenter Slagelse samt Folkesundhed, Center for Sundhed og Ældre, Slagelse Kommune.\nHerover kan du se en video fra CPUS Træf 2018. Skal du med næste år?


Effektiv kemisk eksfoliering: Avène Cleanance K - PUDDERDÅSERNE\nForside/Ansigtspleje/Eksfoliering/Effektiv kemisk eksfoliering: Avène Cleanance K\nEffektiv kemisk eksfoliering: Avène Cleanance K\nEn effektiv men mild daglig kemisk eksfoliering er noget af det bedste, du kan gøre for din hud. Hvad enten du har tør hud, akne, hudorme, skællet hud eller stort set lige gyldigt, hvilken ballade din hud byder dig, så er den rette eksfoliering alfa og omega.\nDaglig eksfoliering med en mild syreholdig creme er noget af det bedste, du kan gøre for din hud. De mest kendte er AHA (glykolsyre, mælkesyre, frugtsyre mfl.) og BHA (salicylsyre), men der findes flere andre. Gå efter produkter, der er i en creme og skal BLIVE på huden – ikke vaskes af. Du skal altså ikke tænke i gammeldags skrubbecreme. Effektiv peeling med AHA og BHA foregår med en creme, der bliver siddende som enhver anden creme. Du bruger den lige efter, du har renset din hud.\nAvène Cleanance K er et sådan produkt. Ifølge Avène selv indeholder Cleanance K 6% Glycolic Acid, 2% Lactic Acid og 0.1% Salicylic Acid, hvilket gør det til et effektivt produkt med primært AHA (0,1 % salicylsyre er en meget lille koncentration, men lidt har også ret). Jeg har ingen mulighed for at tjekke koncentrationerne, men jeg er sikker på, at det passer — produktet virker i hvert fald uden tvivl.\nEt spørgsmål om ph-værdi\nSom jeg har talt om tidligere, så er ph-værdi afgørende for, om en syrecreme rent faktisk virker. Det betyder, at det ikke er nok at se på cremen om der er glycolsyre, lactic acid eller salicylsyre i. Man skal også kende ph-værdien. En høj ph-værdi vil gøre eksfolieringen ineffektiv.\nDet har Avène heldigvis styr på med Cleanance K. PH-værdien oplyser de selv til 3,5 og mine egne ph-strips viser, at den ganske rigtigt ligger i det område. Det er en ph-værdi, der sikrer en effektiv eksfoliering (omend den ikke skal være højere).\nMin egen erfaring er også, at Avène Cleanance K virker efter hensigten. Den gør det, en god kemisk eksfoliering skal: Fjerner døde hudceller, afhjælper milde tilfælde af bumser, hudormer og andre ting, der skæmmer på overfladen og hjælper den nye og friske hud med at komme frem i lyset.\nLad jer SLET ikke skræmme af, at det er et produkt til akne. Alle hudtyper har virkelig god gavn af eksfoliering med AHA, akne eller ej. Især tør hud og ældet – tør hud vil bare gerne have en ekstra creme ovenpå. Meget sart hud kan blive irriteret af syren, så gå forsigtigt frem.\nDaglig og mild kemisk eksfoliering er et af de efter min mening vigtigste skridt i en daglig hudpleje – og de færreste mærker har effektive produkter til det.\nAvène Cleanance K koster cirka 140 kroner og kan købes på apoteket. Du kan også købe den online hos eChemist, Apo-Rot eller de danske webapoteker.\nHar du prøvet den eller en anden kemisk eksfoliering?\nHvor kan man købe dette?\nvil gerne købe nogle til min kone:)\ni har ikke noget go håndcreme… da jeg er vinduespudser får jeg meget føre hænder\n23.03.17 Svar på kommentar\nHej Morten. Den er desværre udgået, den findes ikke mere. Vi har selv lavet et par alternativer siden: https://pudderdaaserne.dk/2014/09/13/hvilken-syre-skal-jeg-vaelge-aha-bha-eller-en-af-de-andre/\nHvad bruger du på hænderne i dag? Har du handsker på, når du arbejder?\nHar i nogen som er neutrale i duften. Da jeg er allergisk over for det\n01.04.17 Svar på kommentar\nHej Sami. Prøv at se på vores egne produkter: https://pudderdaaserne.dk/2017/04/01/t-zone-peeling-til-manden-nu-uden-lyseroed/\nHejsa! Jeg er godt klar over at dette er en gammel artikel og at produktet er udgået for længst. Jeg har dog lige taget hul på min sidste tube fra mit lille lager, og den dufter fint som den plejer og er også stadig aktiv i sin eksofiering. Anyway her kommer det jeg egentlig vil spørge om. Jeg er gået hen og er blevet gravid og ved INGENTING om hudpleje for gravide! Har I nogle dos and don’ts? Kan jeg f.eks. fortsætte med AHA/BHA? Retinol? Glykolsyre? Mvh den forvirrede\n23.12.17 Svar på kommentar\nFørst og fremmest stort tillykke. Du kan fortsætte med det meste, ved kraftige Vitamin A præparater skal du lige høre lægen. OG så er det endnu mere vigtigt, at du husker SPF, når du bruger kemisk eksfoliering.\nDu kan læse mere her: Dåseposten: gravid og kosmetik\nHar haft denne stående på hyllen længe hjemme hos os, men hverken min mor eller mig er kommet i gang med at bruge den, da vi egentlig er i tvivl om hvad det “er” for en creme. Er det en creme, der skal bruges som en normal dagcreme eller er det en skrub, der skal renses af?\n31.10.18 Svar på kommentar\nKemisk peeling er i dette tilfælde en creme, som du bruger på ren hud. Den kan bruges alene eller du kan smøre en creme ovenpå, hvis du har brug for det. Den skal altså ikke renses af.\n03.11.18 Svar på kommentar\nJeg har lige set dette indlæg. Jeg kan, at det er et ældre indlæg og cremen findes (vist) ikke mere. Kan I anbefale en anden?\n17.12.19 Svar på kommentar\nDet afhænger af, hvad du har af udfordringer med huden. Er det bumser og urenheder har vi jo vores eget mærke og T-Zone Peeling, der hjælper ganske fortræffeligt på netop dette. Læs mere her: https://pudderdaaserne.dk/vores-egne-produkter/t-zone-peeling/\nHar tænkt over det og jeg døjer ekstremt meget f det, så kan man gøre noget ekstra ved f.eks at bruge en speciel fugtgivende cremen ovenpå?\nHvad er det du døjer med? Så er det lidt lettere for os at svare på.\n← Ældre kommentarer 1 … 11 12 13


Mama Brown & Bedst I Nordjylland - Mama Brown\nDenne aften er jeg inviteret til konkurrencen “Bedst i Nordjylland” mellem La Locanda og SushiMania XO i Aalborg. Konkurrencen er for alle restauranter i Nordjylland, hvor vinderen får 25.000 kr. og den anden finalist 15.000 kr.\nReglerne [via www.bedstinordjylland.dk]:\nTilmeldte restauranter mødes 2, på den først udtrukne restaurant, i lodtrækningen. Én af restauranterne går videre i konkurrencen efter dommervotering.\n2) der aftales indbyrdes ”samme set up” for dysten indenfor råvareøkonomi /antal vine/økonomi.\n1. Snacks/appetizers, brød og smør.\n2. Sø, hav og grønt (alternativt kaldet FORRET).\n3. Mark, have, skov, luften (alternativt kaldet HOVEDRET).\n5. Betjening servicering v/ dommerbordet.\nBobler og konkurrencen skydes i gang\nDysten foregår hos La Locanda, hvor vi bydes inden for til bobler og glade smil. Man fornemmer spændingen allerede, når døren åbner – begge hold er fokuserede og parate. Gæsterne er i hopla, og hele restauranten summer af madglade mænd og kvinder – der ivrigt taler med hinanden på kryds og tværs.\nMadensverden.dk dækker hele denne dyst, og sender live hele aftenen, så øvrige mad interesserede kan følge med via Facebook. Det er en suveræn idé, og det bliver også taget rigtig godt imod online.\nHver restaurant præsenterer hver deres ret, skiftevis. De har hver deres hold tjenere på, så gæsterne/dommere ikke er i tvivl om servering og præsentation.\nAftenen er spændende, og jeg synes at begge står meget lige i konkurrencen; begge restauranter er så forskellige at den lodtrækning, der afgør restauranternes sammensætning til dyst, er super god. Tung, italiensk møder let asiatisk. Det er et virkelig godt match, hvis du spørger mig. Er der noget, som folk har meninger om, så er det mad, og det kan nogle gange godt trætte mig, når folk kloger sig i madens verden – men denne aften blev let fordøjelig, præsenteret godt af både restauranter og dommere – og jeg synes virkelig, at det var en spændende aften. Godt setup, god atmosfære og perfekt stemning samt spænding!\nHér kan alle være med til at opleve madens verden i den mere nørdede ende.\nLa Locanda smutter med sejren, men de to ligger meget tæt, som dommerne siger, og begge gør det simpelthen forrygende. Det synes jeg er virkelig vigtigt i en god dyst – set hér fra gæstens synspunkt. Har du ikke besøgt de to restauranter, bør du straks smide dem på din spiselige bucket list!\nJeg takker for invitationen – og for en spændende, kompetent konkurrence af de to dystende restauranter!\nLæs mere om konkurrencen “Bedst i Nordjylland” lige hér.\nForrige indlægMama Brown & Lene Bjerre Design i Nibe\nNæste indlægMama Brown & Food Styling Event


Ledige job - Pædagog - Ishøj | Jobindex\nPædagog - Ishøj\nEr du god til at møde og støtte børn og forældre, der hvor de er? Så er det dig, vi mangler i Børnehuset Troldebo.\nI Børnehuset Troldebo arbejder vi hele tiden på at skabe den bedst mulige trivsel, læring og udvikling for vores 85 dejlige børn. I vores hverdag arbejder vi anerkendende og ud fra værdierne åbenhed og sund fornuft.\nVi bor i grønne omgivelser og har en Havhytte og et Naturcenter i nærheden. Disse tilbud vil vi gerne bruge til at give børnene masser af oplevelser med naturen for at tilgodese og udvikle deres nysgerrighed for naturen omkring os.\nHvis du er vores nye kollega, forventer vi, at du er uddannet pædagog og vil arbejde ligeså målrettet som os på at fastholde de gode tiltag, vi er i gang med og på fortsat at udvikle Troldebo. Stillingen er 37 timer i vuggestuen, men ansættelsen er i Børnehuset Troldebo, og vi forventer derfor, at du er indstillet på at arbejde med såvel vuggestuebørn som børnehavebørn.\nVikar til Børnehuset Troldebo\nVi har brug for en vikar, som kan hjælpe os i vores vuggestue og i vores børnehave.


Headspace på vej til Aarhus: Kommunen bør følge effekten på lang sigt\nHeadspace åbner et center i Aarhus i 2020. Pressefoto\nØkonomisk støtte til rådgivningstilbuddet Headspace bør følges op af kontrol af effekten for de unge på lang sigt, mener forsker i økonomi\nDen økonomiske støtte, som Aarhus Byråd netop har tildelt rådgivningstilbuddet Headspace, bør følges op af yderligere undersøgelse af virkningerne.\nDet mener forsker i virksomhedsledelse og økonomi, Jørgen T. Lauridsen.\n"Kommunen burde lave en grundig undersøgelse af, hvad der sker på længere sigt," siger Jørgen T. Lauridsen.\n5825895#Aarhus får Headspace-center i 2020\nI de kommende to år giver Aarhus Kommune årligt 800.000 kroner til Headspace, som dermed i byen etablerer et center, hvor unge gratis og anonymt kan få en samtale med en ungerådgiver. Det kan blandt andet være samtaler om selvværd, uddannelse, angst, destruktive tanker eller kærestesorger.\nHeadspace har fået lavet spørgeskemaundersøgelser af effekten af dets tilbud ved at spørge de unge, efter de har gennemført et forløb. Flere rapporter, som Headspace har fået lavet, belyser samfundsmæssig gevinst ved tilbuddet, men erkender også at der er begrænsninger ved datamaterialet. Derudover har Rambøll i juni offentliggjort en evaluering af Headspace for Sundheds- og Ældreministeriet.\nIfølge Jørgen T. Lauridsen er der dog ikke tale om en grundig empirisk kontrol.\n"Spørgeskemaundersøgelsen er lavet med unge, der netop har gennemført et forløb hos Headspace, men man bør følge op på virkningerne på længere sigt. For at se om de unge rent faktisk kommer videre i uddannelse, arbejde eller behandling eller hvad der nu skal til. Rambølls evaluering gør os marginalt klogere. Vi finder ikke ud af, om det rent fatisk er en samfundsøkonomisk gevinst," siger forskeren.\nKommuner skal tjekke\nTidligere har Headspace, der etablerede første center i Danmark i 2013, fået kritik af blandt andet Børne- og Ungdomspsykiatrisk Selskab, der mener, at effekten af Headspaces tilbud ikke er grundigt nok belyst.\nJørgen T. Lauridsen mener dog ikke nødvendigvis, at det er Headspaces opgave. Han opfordrer kommunerne til at komme på banen.\n"Aarhus Kommune bør lave en follow-up undersøgelse på de unge, som har benyttet tilbuddet. Det skal gøres efter nogle år for at få svar på, om de rent faktisk får brugbar hjælp," siger Jørgen T. Lauridsen.\nUdgiften til Headspace, der er et initiativ under Det Sociale Netværk, der er startet af tidligere statsminister Poul Nyrup Rasmussen, ligger på cirka 4.500 kroner årligt pr. person, der får hjælp.\n"Det er ikke et højt tal, når man tænker på, hvad udsatte unge ellers koster samfundet. Jeg vil ikke lægge hovedet på blokken i forhold til, om Headspace er en samfundsøkonomisk gevinst, men hvis de rent faktisk kan vise de unge videre i systemet til det rette sted, så synes jeg, at de 4.500 kroner er givet fornuftigt ud," siger Jørgen T. Lauridsen.\nFint at prøve det af\nThomas Medom (SF), der er rådmand for Børn og Unge i Aarhus Kommune, glæder sig over, at Headspace nu kommer til byen.\n"Jeg har ikke haft nogen betænkeligheder ved at støtte Headspace. Jeg har fulgt dem i nogle år og set, hvordan de har udviklet sig. De er efterhånden til stede i mange byer, og jeg synes, det er fint at få prøvet det af i Aarhus," siger Thomas Medom.\nHan mener ikke nødvendigvis, der skal laves større undersøgelser af Headspace.\n"Jeg synes, det er misforstået, at man skal lave stramme målinger af frivilligt socialt arbejde. Vi skal passe på med at sammenligne det med dybt faglige tilbud, som eksempelvis gratis psykologhjælp, hvor man har fuldtidsansatte psykologer. Det her er et tilbud, der supplerer den indsats," mener Thomas Medom, der efter den to-årige periode, som tilbuddet nu får støtte i, vil evaluere.\n"Vi skal selvfølgelig se på, hvor mange der kommer til at bruge tilbuddet, og hvordan det virker. Når den to-årige periode er ovre, vil vi se på, hvordan vi konkret evaluerer det," siger byrådspolitikeren.\nHeadspace har også en online chat-funktion, så unge i byer uden et Headspacecenter kan skrive sammen med en ungerådgiver.


Scrum Produkt Ejer Træning 2020 | ligabold.com\nSCRUMTræning, Rekruttering, Coaching og Forandring.\nScrum Product Ownership kræver mere end blot kendskab til at skrive krav eller styre en Product Backlog. Professional Scrum Product Owners skal have kendskab til. Ledelse af projekter med henblik på at levere det rigtige produkt hurtigere. Agil Coaching Vi hjælper interne projektledere, Product Owners, Scrum Masters og Agile teams med at tilpasse og forfine deres agile principper og arbejdsgange. Product Owner rollen er afgørende for succes i it-udvikling med Scrum. På dette praktisk orienterede kursus får du læring og masser af træning i de værktøjer, som kan bidrage til Product Owner’s, projektets og forretningens succes.\nJan 07, 2015 · Vigtige Scrum parametre. De 3 vigtigste roller i Scrum processen er: Product owner, der “ejer” produktet og sikrer kontakt til kunden og godkender det udviklede produkt; Scrum master, der “ejer” scrum processen, coacher det selvstyrende team og varetager kontakten til organisationen. Scrum master hjælper og faciliterer ved scrum møder. Lasse Hende Nørgaard har arbejdet i både R&D organisationer og projektorganisationer. Lasse har arbejdet med SCRUM og agile metoder de sidste 7 år og har i den forbindelse erfaring fra roller som SCRUM master og Produkt ejer. Han har i flere organisationer haft en drivende rolle i.\nDen bedste måde at lære Scum er at læse, tage kurser, få en certificering, leje en coach, eller leje en scrum master og en produkt ejer til at hjælpe med at sætte standarden. Og selv kontinuerligt indrømme, at du selv kan gøre det bedre, du laver fejl samt lærer af dem på en fleksibel måde. TQM står for Total Quality Management.Kerndefinitionen for Total Qualty Management beskriver en management tilgang til langsigtet succes af brugerentilfredshed.På TQM tager alle medlemmer en SCRUM team deltage i forbedring af processer, produkter, tjenester og den kultur, de arbejder i. Total Quality Management er en samlet indsats fra både top management og SCRUM teamet for at.\nI Scrum er en deadline helt fast, og teamet skal altid levere ved afslutningen af et sprint. Hvis enten tiden eller økonomien er ved at skride, så er det op til teamet at prioritere i samarbejde med ScrumMasteren, hvad der kan skubbes til næste sprint, og hvis gruppen er foran kan man tilføje flere opgaver til et sprint. Scrum – de 3 udviklingsroller. Et Scrum team udgøres af tre roller: Product Owner, Team og Scrum Master. Product owner. I Scrum er der kun én person der har rollen som Produkt Ejer. Denne person skal være tilgængelig i hele udviklingsforløbet, og skal sikre, at teamet arbejder fornuftigt, ud fra et forretningsmæssigt synspunkt. Certified Accredited Scrum Coach Scrum Institute Kasper Dannefer Co-instructor, Kasper Dannefer, has been working with agile project management since 2004 with specialization in liaison between business, IT, contractors, developers and operation. Scrum metoden er et verdenskendt værktøj til agil projektledelse, som kan tilpasses mange projekter, fagområder og brancher. Bliv certificeret scrum-leder.\nSCRUM og Total Quality Management TQM - Bedste Læs om.\nScrum til projektstyring Find Potentialet.\nLeSS fokuserer på at forstå et enkelt Scrum team og dernæst skalere op. Opskaleringen kan ske, så det samlede udviklingsteam består af 8 Scrum teams LeSS basic og op til tusinder LeSS Huge – som alle arbejder på et enkelt produkt. Tag et kig på LeSS’ hjemmeside, hvis du vil vide mere. MVP. Oct 12, 2017 · Introduktion. Professional Scrum Product Owner PSPO er et 2 dags kursus, som fokuserer på hvordan man maksimere værdien af software produkter og systemer.Scrum Product Ownership kræver mere end blot kendskab til at skrive krav eller styre en Product Backlog.


køb max mara, Damer Håndtasker MAX&Co. AIRONE - black,max mara dunjakke,godt tilbud , max mara tøj fremragende værdi anbefaler\nForside >> Max Mara >> Damer Håndtasker >> Damer Håndtasker MAX&Co. AIRONE - black,max mara dunjakke,billige max mara weekend,Billige århus Outlet\nDamer Håndtasker MAX&Co. AIRONE - black,max mara dunjakke,billige max mara weekend,Billige århus Outlet\nModel: Max Mara 006231\nmax mara online shop Max Mara Damer Håndtasker , Damer Håndtasker MAX&Co. AIRONE - black,max mara dunjakke,billige max mara weekend,Billige århus Outlet køb max mara,International