5 Madmyter, som du skal stoppe med at tro | The Meridian Cafe\n5 Madmyter, som du skal stoppe med at tro\nAt følge de seneste fødevarer og diættrends er som at prøve at finde ud af, hvilken reality-tv-stjerne fejder med den næste.\nDet er næsten umuligt at følge med.\nEn måned er en vis kost al den raseri. Den næste, det skærer denne ingrediens og afgiftning med det.\nMed så meget modstridende information derude, er det ikke underligt, at du har svært ved at vide, hvilke fødevarer der faktisk er godt for dig, og hvilke der ikke er.\nFor at hjælpe dig med at vade dig igennem rodet af forkert information, går Gaetan Habekoss, M.D., en læge til primærpleje ved UW Neighborhood Ravenna Clinic, ned på nogle af de mest fremtrædende madmyter derude. Der kræves ikke noget ”Real Housewives” -niveau.\nMYT: Juice er sund, fordi den kommer fra frugt og grøntsager\nBeklager, juice fans, men denne er busted. Det er bedre for dig at spise et faktisk stykke frugt eller servering af grøntsager end at sive det ned i drikkeform.\n"Den største forskel her er, at du med juice tilsætter en masse kalorier på én gang på grund af tilsat sukker," siger Habekoss. "Med et stykke frugt eller en grøntsag har du en tendens til at føle dig lidt fyldigere, fordi der er yderligere sunde næringsstoffer som fiber, som du også indtager."\nTag for eksempel en undersøgelse, hvor deltagerne fik enten et æble, æblesauce eller æblejuice i starten af et måltid. De, der spiste æblet, rapporterede, at de følte sig mindre sultne og forbrugte færre kalorier bagefter end deres kammerater.\nEn anden grund til, at juice ikke er så god for dig, som det ser ud til? Nogle tilsyneladende sunde juice drikkevarer kan indeholde så meget tilsat sukker som en dåse soda. Yikes.\nMYT: Skæring af kulhydrater er en sund måde at tabe sig på\nFra Atkins til keto har lav-kulhydratholdige diæter tjent masser af superfans, der indtaster disse specialiserede spiseplaner for deres evne til at hjælpe dig med at tabe sig hurtigt.\nFortsæt med forsigtighed, siger Habekoss.\n”En lavkulhydratdiæt betyder ikke nødvendigvis, at det er sunde at derefter have et højt fedtindtag,” forklarer han. ”Generelt anbefaler jeg ikke, at man fjerner en fødevaregruppe fuldstændigt eller går for tung på nogen.”\nSikker på, du kaster måske hurtigt pounds, når du først skærer kulhydrater, men at spise med så strenge restriktioner kan være svært at vedligeholde i det lange løb. Dette resulterer ofte i yo-yo slankekure, som ikke kun er forstyrrende for din krop, men også meget nedslående, hvis du prøver at gøre en sand livsstilsændring.\nI stedet, siger Habekoss, skal du fokusere på at spise i moderation fra en række fødevaregrupper.\nOg hvis du stadig er interesseret i en lavkulhydratdiæt, er det vigtigt at tale med en læge, sygeplejerske eller diætist først for at sikre, at du stadig er i stand til at få alle de næringsstoffer, som din krop har brug for.\nMYT: Alt fedt er dårligt for dit helbred\nPå trods af hvad de fedtfrie fødevareproducenter ville have dig til at tro, har din krop brug for fedt for at føle sig fuld og have nok energi til at fungere korrekt.\nNår det er sagt, er der en forskel mellem sunde fedtstoffer (alias flerumættede og enumættede fedtstoffer) og usunde fedtstoffer (transfedtstoffer og nogle mættede fedtstoffer).\nDu får "gode" fedt fra ting som olivenolie, nødder, fisk og plantebaserede fødevarer (hej, avokado), mens ikke-så-gode-for-dig der ofte findes i forarbejdede fødevarer og animalske produkter som rødt kød og smør.\n”Jeg foreslår og tilskynder at få så mange af de sunde fedtstoffer, som du kan fra plantekilder,” siger Habekoss. ”Folk har en tendens til at være sundere, når plantekilder udgør størstedelen af deres kalorieindtag.”\nVent en hotdog igen. Betyder det, at du kun kan være sund, hvis du bliver vegansk?\nSlet ikke. Bare sørg for at nyde den saftige cheeseburger i - du gætte det - moderation.\nMYT: Kaffe er en usund vane\nTræk vejret let, koffeinelskere. Du kan stadig elske din latte og drikke den også.\n”Kaffe ser ikke ud til at være knyttet til noget specifikt helbredsproblem,” siger Habekoss. "Den eneste undtagelse er, hvis dit kaffeindtag er for højt, du holder op med at drikke det pludseligt og derefter har abstinenssymptomer - som hovedpine - som et resultat af det."\nFaktisk antyder nogle undersøgelser, at kaffe har store sundhedsmæssige fordele og kan reducere din risiko for at udvikle type 2-diabetes, leverskade og endda Alzheimers sygdom. Kaffe er også rangeret som den bedste diætrelaterede kilde til antioxidanter for mennesker i USA, Italien, Spanien og Norge.\nDen store sundhedsmæssige bekymring, når det kommer til kaffe, handler mere om, hvor meget du drikker på en given dag og i hvilken form. Når alt kommer til alt, er de tilsatte sukker, der lurer i den Insta-værdige espresso-drik, ikke rigtig godt for dig, og ingen af de bliver koffeinholdige for den 16. dag i dag.\nDu er velkommen til at nippe til din Americano i fred - bare sørg for at huske dit indtag.\nMYT: Detox diæter og rens hjælper med at fjerne giftstoffer\nIkke kun fungerer rensning ikke, siger Habekoss, men din krop har allerede indbyggede systemer til at slippe af med giftstoffer: nyrerne og leveren.\n”Der er ingen beviser for, at detox-diæter eller saftrensning er gavnlige,” forklarer han. "Faktisk er der en vis risiko med disse rensninger ved, at de kan forårsage elektrolyt abnormiteter, hvilket direkte kan føre til presserende sundhedsmæssige problemer."\nDu må indrømme, intet ødelægger, at juice renser glød som en tur til ER.\nUndtagelsen fra denne regel er en medicinsk krævet eliminationsdiæt, når du skærer visse genstande som gluten ud - ser på dig, venner med cøliaki - eller mejeri i en begrænset periode for at hjælpe med at identificere en potentiel fødevareallergi. Noget ud over det, siger Habekoss, er for ekstremt.\nSå hvad er den store afhentning fra alle disse bustede diætmyter?\nDet er enkelt og simpelt: Grøft madfadsene og fokuser på at spise en velafbalanceret diæt og få masser af motion.\nOprindeligt offentliggjort på https://rightasrain.uwmedicine.org den 29. april 2019.\nFasting er den nye slankekureHvordan er dit forhold til mad?Hvordan The Great British Baking Show testede mit ægteskab5 livslektioner, jeg lærte, mens jeg bagede kagerMød kødforsvarere: 52 typer af reaktionære omnivorer


Gratis webinar: Pilotproduktion af emballager - Kurser - Teknologisk Institut\nNr. 54109 A\nPilotproduktion er en god mulighed for din virksomhed, hvis I gerne vil prøve ny emballage, men ikke har mulighed for at prøve det på jeres egne faciliteter. Tilmeld dig dette gratis webinar og få kendskab til de pakketeknologier, som Teknologisk Institut råder over og til de praktiske muligheder for at benytte Teknologisk Institut til pilotpakning af egne produkter – også fødevarer.\nPilotproduktion er en god mulighed for jeres virksomhed, hvis I ønsker at afprøve ny emballage, men ikke har mulighed for at afprøve den på jeres eksisterende faciliteter. Tilmeld dig dette gratis webinar og få kendskab til de pakketeknologier, som Teknologisk Institut råder over og til de praktiske muligheder der er, for at benytte Teknologisk Institut til pilotproduktion af emballage og evt. pilotpakning af produkter.\nEmballagesektionen på Teknologisk Institut tilbyder pilotproduktion af nye emballagematerialer. Pilotfaciliteterne kan fremstille nye emballagematerialer, konvertere emballagematerialerne til pakninger af forskellig type og fylde produkter i, derudover kan vi forsegle emballagerne under godkendte betingelser.\nPilotpakkeanlægget er selvfølgelig ikke så effektivt som en specialiseret pakkelinje, men mere fleksibel. Under alle omstændigheder er pilotproduktion både billigere, mere fleksibel og hurtigere end at producere noget nyt på en eksisterende specialiseret pakkelinje.\nPå webinaret præsenteres udstyret i funktion, og vi vil fortæller om udstyrets muligheder og anvendelsesområder. Vi inviterer undervejs til kommentarer og opklarende spørgsmål. Allerede nu kan du smugkigge på vores pilotfaciliteter.\nTeknologisk Instituts udstyr til pilotproduktion og pilotpakning (videoer og foto).\nGennemgang af udstyrets muligheder og anvendelsesområder.\nEksempler på pilotproducerede emballager.\nStanislav Landa, konsulent i Emballagesektionen er Cand. Scient. i fysik fra Københavns Universitet. Stanislav har siden 2014 udviklet og forsket i nye emballagematerialer. +4572201654, stal@teknologisk.dk.


Artikelserie Archives - Pressenævnet\n20 Artikler med emneordet “Artikelserie”\nKritisk artikelserie om udviklingsprojekter i Skive\nSkive Folkeblad bragte over nogle måneder en lang række artikler om nogle udviklingsprojekter i Skive Kommune, herunder artiklen ”Løn for frivilligt arbejde?” Avisen var kritisk over for en del af projekterne, herunder nogle frugtprojekter, som klager var involveret i. Han mener, at artiklerne er fulde af forkerte oplysninger, og at de sender signaler om misbrug af offentlige midler. Pressenævnet kritiserer ikke artikelserien.\nVurderer artikler samlet, selv om frist er overskredet\nPolitiken skrev flere artikler mellem december ’14 og februar ’15 om et dødsfald ved en metrostation. Klager klagede så sent, at klagefristen for de første artikler var overskredet. Pressenævnet vurderer dog, at artiklerne hænger sammen og har besluttet at behandle klagen.\nIngen kritik for at bruge et centers egen formulering\nNordjyske Medier skrev artiklen ”Folkecentret frygter risiko for ustabilitet”. Centeret har blandt andet klaget over, at avisen skrev ”nye medlemmer”, men centret brugte selv formuleringen, så Pressenævnet udtaler ikke kritik.\nManglende omtale af kommunes afgørelse\nMorsø Folkeblad skrev en artikelserie om nogle træer, som en grundeejerforening mente, kunne være plantet ulovligt. På tidspunktet for avisens omtale af foreningens henvendelse til kommunen, havde kommunen taget stilling til lovligheden. Først nogle dage senere bragte avisen den oplysning. Det får avisen kritik for, ligesom avisen også får kritik for ikke at rette sine fejl tydeligt nok.\nPressenævnet behandler klage over Ekstra Bladets kampagne om dansk gidsel i Somalia (Formalitetskendelse)\nIngen kritik af Ekstra Bladet for omtale af "Champagnedrengen"\nAfgørelse om klagefristen. For sent påklagede artikler fra april – juli inddraget i klage, der var indgivet i august. Artikelserie.\nKlager – en mor – klagede over en række artikler i BT og bt.dk.\nDelvis kritik af Gråsten Avis for blandt andet ikke at kontrollere beskyldninger om et favorabelt huskøb inden offentliggørelse. Kildekritik. Grundlag for genmæle.\nFire klagere – Rønshoved Højskole, forstanderparret og bestyrelsesformanden – klagede over artikler om højskolen i Gråsten Avis (i sektionen Bov Avis) i april 2011 og januar 2012.\nSagsnummer: 12-70-00192 (Sagen behandlet sammen med sag nr. 11-70-00183)\nDelvis grundlag for genmæle, men ikke krav på offentliggørelse, da klagers kommentarer var bragt. Berigtigelse som særskilt nyhed på web.\nTo klagere – Opholdsstedet Plantagen og dets leder – klagede over tre udsendelser på TV 2 og to artikler på tv2.dk.\nDelvis kritik for ukorrekt udsagn om, at den tidligere direktør i LD og medarbejderne i Maj Invest havde købt sig til "fuld kontrol", hvilket ikke var korrekt efter selskabslovgivningen. Forelæggelse. Kommentarer i Debatsektionen.\nKlager – Lønmodtagernes Dyrtidsfond – klagede over Jyllands-Postens artikelserie ”Den gyldne dobbeltrolle”.\nAfvisning af klage over bt.dk på grund af manglende retlig interesse/klageberettigelse. Fristoverskridelse. (Formandssag)\nKlager – foreningen Romano – klagede over artiklerne ”Sigøjnerbande raserede Fyn”, ”Afsløret af kamera: Her er tricktyvenes fidus – trin for trin”, ”Konservativ folketingskandidat: ’Romaer er kleptomaner’” og ”Sigøjnere springer ud foran biler på motorvej” på bt.dk.


Frklundgren.dk alternativer ⇒ 14 netshops du også bør kende\nEn del e-forretninger som Frklundgren.dk udlover nu om dage et stort udvalg af leveringsformer. Den mest anvendte er i vore dage at få leveret til en pakkeshop, hvor du selv kan afhente dine varer fra Frklundgren når det passer dig. Leveringsformen er altså vældig let, og desuden tillige den mindst kostelige fragtmulighed.\nDu bør omvendt forsøge at bestille produkterne til levering til din hjemmeadresse eller til adressen hvor du arbejder. Metoden er en gang i mellem en kende mere pebret, men endda vældig overkommelig. Den mindst kostelige leveringsudgave vil dog til enhver tid være at du selv henter produkterne, som desværre står og falder med at du bor nær Frklundgren.dks bopæl.\nLeveringstidspunktet kan i nogle tilfælde være temmelig udslagsgivende forudsat man har behov for varen straks, så derfor er det rimelig på sin plads at vi studerer den anslåede leveringstid på den pågældende vare.\nMange internet handler udlover levering efter en enkelt hverdag på mange af shoppens varer, men som trods alt er forudsat at ordren aflægges tidligere end et konkret tidspunkt, med det formål at de har mulighed for at nå at få varerne afsendt forinden Frklundgren har fyraften.\nEn hel del internet virksomheder tilbyder fragt uden omkostninger, men typisk er det kun gældende hvis der købes for et fastslået beløb. Desuden kunne du beslutte sig for den prisbilligste løsning til levering, som mange gange – ligegyldigt om du befinder sig ved Vejle, Kalundborg eller Sorø – vil blive at få fragtfirmaet til at køre dine varer fra Frklundgren.dk til et afhentningssted.\nDet har vist sig at være ultra bekvemt for folk at vurdere prisniveauet hos diverse online selskaber, og til gengæld har de fleste firmaer på nettet fundet det nødvendigt at nedbringe prisniveauet på en række af deres varer – til juniorer, samt til kvinder og mænd – markant, og endda nogle gange sikre portofri levering.\nMen det kan ikke desto mindre være tiden værd at efterprøve indtil flere online virksomheder udover Frklundgren.dk efter rabatkoder inden du færdiggør din shopping, sådan at man er sikker på at få den mest betalelige pris.\nMan må trods alt huske på, at ifald en e-butik annoncerer deres produkter for en udsalgspris som kan ses som helt fantastisk fremragende, bør det mange gange være et signal om en uægte online butik. Køb med gængse betalingskort er ikke desto mindre omfavnet af en lov, hvilket skærmer køber imod snydagtige internet shops.\nGenerelt slår vi et slag for betalinger med kort eller mobilbetaling. Som en anden løsning burde du overveje en afbetalingsordning hos Frklundgren.dk som eksempelvis ViaBill, såfremt du efterspørger at dække prisen over tid.\nFør folk shopper i en internet forhandler kan man for at være på den sikre side gennemløbe netbutikkens forretningsvilkår, men det er oftest et omfattende arbejde.\nEt alternativ kan derfor være at finde ud af om Frklundgren er medlem af e-mærke ordningen, grundet at det skulle være et sympol på at internet forhandleren retter sig efter dansk lovgivning, tillige med at internet forhandleren en gang i mellem vurderes af jurister der har ekspertise inden for de gældende love. Det er en rigtig god chance for hjælpende service, ifald du bliver udsat for besvær som følge af din handel.\nDesuden foreslår vi at kunden er på vagt for de mest essentielle forhold der kan spille ind i forbindelse med transaktionen, eksempelvis den ombytningsrettighed Frklundgren.dk benytter. I den forbindelse er det tilmed afgørende, at man stadigvæk beholder ens e-mail kvittering, så man altid vil kunne vidne om sin shopping, hvad end du skal shoppe til en pige eller dreng.\nTrustpilot forærer dig temmelig passende genveje til at bese en længere række nuværende forbrugeres oplevelser og herved er det godt, at du undersøger Frklundgrens bedømmelser forud for at du køber.\nFacebook fører til på samme måde relativt sikre løsninger til at få en idé om Frklundgren.dks troværdighed. Tilmed ses endda internet shops som giver kunderne mulighed for at levere en vurdering af deres køb, hvilket ydermere bør udnyttes til at afveje kundetilfredsheden.\nHjemmesiden er finansieret af indtægter fra annoncer. Vi arbejder sammen med massevis af online shops i Danmark idet vi introducerer deres tilbud, og tager godtgørelse ifald den person vi sender videre realiserer en handel.\nOrientering angående produkter og online forhandlere vedligeholdes hele tiden, men vi tager ikke ansvar for reguleringer der er udarbejdet siden vi sidste gang opdaterede de anvendte data.


Tømrerfirma i Porsbakke - Få 3 gratis og uforpligtende tilbud her!\naugust 16, 2016 september 14, 2019\nOpdatering af dit køkken eller badeværelse er en billig måde at opgradere dit hjems værdi, men hvor mange mennesker faktisk ved hvordan man vælger et køkken eller badeværelse entreprenør. De fleste mennesker ved, hvad de kan lide eller ikke lide, men hvilke indstillinger findes der for rent faktisk at få jobbet gjort. Her er et par fejl skal undgås når du starter et køkkenskab refacing projekt. Den første fejl mange folk gør er ikke at bede om at se eksempler på tømrerfirma Porsbakkee arbejde. Du kan ikke vide, hvad en fælles svalehale ligner, men du kan se hvis tømrerfirma Porsbakkee bruger en masse søm, eller om de kærligt passer stykker af træ samt træ i stedet for negle.\nTømrerfirma Porsbakke er en sand fornøjelse!\nEn god tømrerfirma Porsbakke er en håndværker, der kan lide at vise sit arbejde og så en anmodning til at se nogle eksempler på arbejde på stedet så godt som i workshoppen bør hilses velkommen af en, der er stolt af hans / hendes arbejde. Den anden fejl er at bevare tjenestegrene af en tømrerfirma Porsbakke firma selvom tømrerfirma Porsbakkeen arbejder med du forsøger at pålægge sine ideer på dit værelse. Det kunne være at han/hun har nogle meget gode idéer, men du ved hvad du vil og tømrerfirma Porsbakkeen skal være parat til at arbejde med dit design, måske tilbyder et par forslag og at gøre nogle ændringer, der er nødvendige på grund af formen på et værelse for eksempel. Hvis du finder en tømrerfirma Porsbakke virksomhed online, forsøge at finde en, der er tæt på dig, så du kan besøge showroom og tjek selskabets historie.\nDu vil ikke fortryde at vælge et billigt tømrerfirma Porsbakke\nNogle gange er et familiedrevet firma bedst som medlemmer af familien alle arbejder mod samme mål. Du har brug for et velrenommeret firma eller en, der kommer med gode anbefalinger fra dine venner, kollegaer og familie. Hvis du kender nogen, der har lige haft en renovering arbejde på deres hjem, spørg hvis du kan se den nye køkken/badeværelse/spisestue osv og selv se standard af køkken frysere. Du bliver nødt til at gøre nogle omhyggelig forskning inden der træffes afgørelse om en tømrerfirma Porsbakke firma, der kan gøre hvad du vil. Bede om garantier på materialer, og kan ikke acceptere substandard naturlige materialer eller syntetiske duftstoffer. Sørg for, at firmaet kabinet du kan afslutte arbejdet til tiden ved at bede om en klausul i kontrakten om det arbejde, som sikrer, at du betaler mindre hvis jobbet strækker sig over en længere periode end anslået.\nTømrerfirma Næs Vordingborg


Danmarks bedste cykelbutik online? Det er Daniabikes.com\nHome » Danmarks bedste cykelbutik\nDanmarks bedste cykelbutik\nPosted by 360 online in Transport og service on 13/09/2017\nDer er sket meget, siden man gik til cykelsmeden for at købe en cykel – eller udstyr til den. Faktisk var det så som så med udstyr til cykler engang. Cykelhjelme var et ukendt begreb, cykelbukser var noget, kun de professionelle kørte med og absolut ikke noget, der kunne købes udenfor de aller største byer. Sådan er det ikke mere!\nDen moderne cykelbutik er også online\nEt godt eksempel på den moderne cykelforretning er firmaet Daniabikes, der har til huse i Rødekro – men har hele Danmark som lokalt opland! Udover den meget store butik i Rødekro sælger de nemlig alt fra deres udvalg online.\nDet er klart, at adgangen til hele landet som nærmarked betyder, at firmaet dermed kan lagerføre uendeligt meget mere, end hvis de blot betjente for eksempel en radius på 50 kilometer fra Rødekro. Og ikke blot det: De kan også købe større partier hjem, hvilket sætter dem i stand til at tilbyde de bedste cykelprodukter billigere til kunderne!\nHvis man for eksempel ser på udvalget af energiprodukter til cykelryttere: https://www.daniabikes.com/produkt-kategori/tilbehoer/energiprodukter/ – ja så er der altså sket en del, siden man var henvist til den lokale cykelsmed 🙂\nDet samme er tilfældet med det store udvalg af beklædning og udstyr – ikke mindst de sindssygt vigtige cykelhjelme (læs om dem her) men også for eksempel de efterhånden meget populære cykelsko. Netop cykelsko har de senere år udviklet sig helt enormt, og selvom nogle mener, det er noget pjat, er der ingen, der har prøvet at cykle med de helt rigtige cykelsko, der er i tvivl om effekten. Se bare her: https://www.daniabikes.com/produkt-kategori/beklaedning/cykelsko/


Vægterne i Ringkøbing - Kom på tur med vægterne\nGratis by-rundtur med vægterne hver aften kl. 20.00 fra 1. juli til 27. august. Start ved det gamle Rådhus på Torvet.\nPå Hotel Ringkjøbing har vægterne deres egen stue “VÆGTERSTUEN”, hvor de nogle aftener om sommeren synger sammen med gæsterne.\nI Ringkøbing antog man i 1785 to borgere til at være rådhustjenere om dagen og vægtere om natten. Om dagen skulle de gøre rådstuen ren og opvarme den samt opvarte fangerne. Desuden var de gravere og tævningsmænd. Kl. 9 om aftenen, når kirkeklokken slog, skulle de ringe med den store klokke og begynde deres vægtergang. Hver gang klokken slog hel, skulle de gå gennem gaderne - første gang kl. 10 - og synge vægterversene. Nogle kilder hævder, at de skulle synge for at vise, at de stadig var vågne.\nDa København i 1862 fik gasbelysning, blev vægterne overflødige. Deres øvrige opgaver var på det tidspunkt allerede overtaget af politiet. I mange købstæder fortsatte vægterne dog længe deres natlige rundgang og vægtersang.\nI 1975 genoptog man i Ringkøbing den gamle vægterskik. Der har i disse år været vægtertjeneste nogle få uger hver sommer. Tjenesten blev i 1991 udvidet til to måneder, og vægterkorpset tæller nu 8 medlemmer (før tre), som har oprettet et egentligt vægterlaug. Lauget repræsenterer altid Ringkøbing ved de europæiske vægtertræf.\nVor Klok' er slagen ti.


Stress-ramt sosu: En dag gik klappen ned | Fagbladet FOA\nStress-ramt sosu: En dag gik klappen ned\nAnja Rosendahl Hansens første sygedag gik med at sidde i sofaen og stirre tomt ud i luften. Det er nu mere end fire måneder siden, social- og sundhedsassistenten blev sygemeldt med stress. En sygdom, der rammer flere og flere. Knap hver fjerde offentligt ansatte har symptomer. Hanne Loop\nFlere og flere ansatte oplever stress i arbejdsdagen. Social- og sundhedsassistent Anja Rosendahl Hansen blev ramt som af et lyn fra en klar himmel.\nAndelen af danskere med stresssymptomer er steget markant gennem de seneste år. Social- og sundhedsassistent Anja Rosendahl Hansen er en af de ramte, og hun husker meget tydeligt den dag i april for mere end fire måneder siden, hvor hun ringede til sin arbejdsgiver og sygemeldte sig.\n”Jeg stod op om morgenen og skulle på arbejde, som jeg plejer. Men i stedet for at køre på arbejde, sidder jeg en halv time i min bil og bare klamrer mig til rattet. Uden at kunne noget som helst. Det har jeg aldrig prøvet før,” siger Anja Rosendahl Hansen.\nHun er ansat i Lolland Kommune i det, som hedder Team Midt. Og arbejdsdagen går normalt med at tage sig af kommunens borgere og levere pleje til dem. Derudover er Anja Rosendahl Hansen blandt andet tillidsrepræsentant for kollegerne, og hun tager sig også af de elever, som skal læres op på arbejdspladsen. Lige nu er hun dog stadig sygemeldt.\n”Jeg ringede og meldte mig syg, og resten af den dag foregik i hjørnet af en sofa, hvor jeg bare sad og stirrede lige ud i luften. Dagen efter var jeg hos lægen, og vi fik en snak, som munder ud i, at det her er stress. Så bliver jeg sygemeldt, og det er jeg stadig,” siger Anja Rosendahl Hansen.\nHun er ikke den eneste, der er ramt. Den seneste undersøgelse blandt danske ansatte taler sit eget sprog: 20 procent flere danskere har i dag stress sammenlignet med 2012. Symptomerne er særligt udbredte blandt offentligt ansatte, hvor hver fjerde udviser symptomer på stress. Det viser en undersøgelse fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd.\nFlere og flere arbejdsopgaver\nNår Anja Rosendahl Hansen tænker tilbage, kan hun godt se, at der op til tidspunktet for sygemeldingen sker rigtig mange forandringer på jobbet samtidig med, at antallet af arbejdsopgaver bare vokser og vokser.\nUd over de daglige opgaver deles hendes team i to i starten af januar, og hun er med til at starte de nye team op. Desuden beder Anja Rosendahl Hansen om at få en pause i forhold til at få flere social- og sundhedsassistentelever i perioden, men det sker ikke. Og så kommer der en række nye arbejdsgange for at sikre borgerne i ældreplejen den rigtige pleje og behandling. Balancen mellem arbejdsliv og privatliv skrider også. Tilsammen er der til sidst så mange arbejdsopgaver, at Anja Rosendahl Hansen tager sine egne aftener i brug, for at få tid til dem alle.\n”Jeg elsker mit arbejde. Derfor påtager jeg mig også nogle ekstra opgaver, både fordi de lyder spændende, og fordi der mangler hænder til at lave dem," fortæller hun.\nUdover de mange forandringer på arbejdet, er der også sket flere ting i Anja Rosendahl Hansens privatliv, som kræver hendes opmærksomhed.\n"Der er rigtig mange ting. Hele tiden. Og det er alt sammen med til at trække tænder ud,” fortæller hun.\nBåde gode og dårlige dage\nSituationen for Anja Rosendahl Hansen er sådan i dag, at der er de gode dage, og så er der de dårlige. Hun er i kontakt med en stresscoach, taler med en psykolog, og hun har telefonisk kontakt med sin arbejdsgiver hver mandag.\n”Det er frustrerende for mig at have det sådan her. At jeg ikke ved, om jeg vågner op til en god dag eller en dårlig dag. Det ene øjeblik kan jeg være frisk og glad, som jeg plejer, og det næste øjeblik sidder jeg for mig selv i et hjørne og tuder. Og jeg ved aldrig, hvornår jeg gør det ene eller det andet,” siger Anja Rosendahl Hansen.\nKan ikke handle ind\nDer er stadig en række dagligdags ting, som hun ikke kan - som eksempelvis at handle ind i supermarkedet, hvis der er mere end en eller to ting på indkøbssedlen. Omvendt begynder hun langsomt at forstå, hvad det er, som foregår i hendes krop. Samtidig giver den løbende kontakt med arbejdspladsen hende en ro i forhold til fremtiden.\n”Jeg føler stadig, at jeg har en arbejdsplads. Og det er med til at give mig noget ro. Jeg er blevet bombarderet af både stresscoach og de andre, der siger, at ro er det, der skal til. Som psykologen sagde til mig: Du har kørt med 180 kilometer i timen gennem en længere periode, og det er der ikke nogen mennesker, der holder til i længden,” slutter Anja Rosendahl Hansen.\nFå hjælp mod stress - med PenSam\nHar du din pension i PenSam, kan du få hjælp mod stress ved at tale med en SundhedGuide.\nI den fortrolige samtale vil der være fokus på, at du får:\n- Afklaring af din situation\n- Råd og tips til at tackle stress\n- Motivation til at ændre på din situation\n- En personlig "køreplan", så du ved, hvad dit næste skridt er.\n- Er der behov for det, tilbydes du stresscoaching, hvor PenSam over en længere periode arbejder henimod at få dig stressfri.\nDu kan ringe på 44 39 33 41 (hverdage 8.30-16)\n6 råd mod stress på arbejdspladsen\nEkspert: Din stress er lederens ansvar


24. november 2017 06:00 | Af: Peter Koch, pk@newsbreak.dk\nDer findes mange symptomer på stress, og hvis man lærer at genkende de vigtigste symptomer på stress, står man stærkere i livet.\nDer er mange symptomer på stress, og hvis man vil passe på sig selv, skal man huske at holde øje med dem. Foto: Ólafur Steinar Gestsson/Scanpix. KLIK VIDERE I GALLERIET OG LÆS OM DE VIGTIGSTE FARESIGNALER.\nTEGN NR. 1: Et tegn på stress kan være problemer med søvn. Foto: Scanpix\nTEGN NR. 2: Mangel på engagement er også et tegn på stress. Foto: Scanpix\nTEGN NR. 3: Aggressivitet på arbejde og i hverdagen kan også betyde, at du er stresset. Foto: Scanpix\nTEGN NR. 4: Irritabilitet, peger Videnscenter for arbejdsmiljø på som et tegn på stress. Foto: Scanpix\nTEGN NR. 5: Er du stresset, kan du også blive ubeslutsom. Det kan din omgangskreds opdage. Foto: Scanpix\nTEGN NR. 6: Øget brug af stimulanser som kaffe, cigaretter og alkohol er også et tegn på stress, der er til at få øje på. Foto: Scanpix\nTEGN NR. 7: Et øget sygefravær peger også på øget risiko for stress. Foto: Scanpix\nStress er ikke bare stress, og ikke al stress er skadeligt, men derfor er det stadig vigtigt at kunne genkende symptomer på stress i god tid. Man kunne ellers let komme til at tro, at stress er skadeligt, når man læser om stress. Det er et emne, der optager mange, og det er et emne, der bliver skrevet og ment en hel del om.\nDet er også vigtigt at understrege, at det, at opdage stresss, bør være noget, vi danskere fokuserer mere på i vores hverdag. Du kan læse om symptomer på stress i galleriet til denne artikel, eller ved at læse artiklen. Bare du er klar over, at du ikke er alene, hvis du føler dig stresset. Det er helt normalt. Men hvis du har følt dig stresset over en længere periode, bør du forholde dig til, hvad det er, der stresser dig.\nStudie afslører årsag til høje medicinpriser i Danmark\nIfølge Videncenter for Arbejdsmiljø, der er en del af Det Nationale Forskningscenter for Arbejdsmiljø, kan man dele stress op i to typer; kortvarig og langvarig. Den kortvarige stress er i den henseende gavnlig for dig, fordi den skærper dine sanser.\nDen kortvarige stress giver dig mulighed for at handle hurtigt, blandt andet fordi, produktionen af adrenalin i din krop stiger. Du behøver derfor ikke holde øje med symptomer på stress, så længe den er kortvarig. Men bliver du ramt af langvarig stress, er det en anden historie.\nDen kortvarige stress kan blive udløst af vidt forskellige faktorer. Ifølge Sundhed.dk kan alle mennesker få kortvarig stress, og i sådanne situationer giver kroppen os mulighed for at yde vores allerbedste.\nFrygt ikke kortvarig stress\nJesper Kristiansen, seniorforsker ved Det Nationale Center for Arbejdsmiljø, fortæller til Newsbreak.dk, at man ikke skal være bange for, at kortvarig “dagligdags” stress går ud over helbreddet. Dagligdags stress er ikke voldsom, fordi den ikke udspringer af eksempelvis sygdom hos nærtstående personer, ulykker, traumatiserende hændelser, og den slags.\n– Mange opfatter stress som en sygdom, man skal undgå. Men det er noget, man oplever jævnligt i belastende og udfordrende situationer. Oplevelsen af at være stresset er ubehagelig, men det er forbigående, og så ophører stressen uden at sætte sig alvorlige spor, fortæller Jesper Kristiansen til Newsbreak.dk.\nDen kortvarige stress vil ofte dukke op, når man står foran en vigtig eksamen eller en vigtig deadline i ens arbejdsliv. På den måde skal man altså ikke tænke over at holde øje med symptomer på stress, hvis der er tale om den kortvarige type. Ifølge Videncenter for Arbejdsmiljø kan kortvarig stress opstå, hvis begivenheder føles udfordrende, eller hvis der sker noget uforudset, eller man mangler kontrol med en given situation.\nDet uforudsete kan være, at serveren på jobbet går ned på det helt forkerte tidspunkt, eller at ens fly eller tog er forsinket på et tidspunkt, hvor det sidste i verden, man har brug for, er at være forsinket, fordi man i forvejen prøver at nå en deadline, der virker til at være lige om hjørnet.\nNår det går over igen\nKortvarig stress forsvinder, når faren driver over, så at sige; man når sit mål, toget kører til tiden, eller man afleverer sin opgave. Man behøver ikke holde øje med symptomer på stress af den type, for det går væk igen af sig selv.\n“Kortvarig stress kan sammenlignes med det, der sker, når gazellen flygter fra en løve. En stressreaktion sætter begge dyr i stand til at reagere hurtigt: Gazellen skal væk, og løven skal have sin mad. Hjertet slår hurtigere, og begge dyr er i alarmberedskab. Den samme biologiske reaktion sker i os mennesker, når vi pludselig befinder os i en udfordrende situation,” skriver Videncenter for Arbejdsmiljø.\nDen kortvarige stress er altså noget, alle vi danskere kommer til at stå over for på et eller andet tidspunkt i løbet af et helt normalt liv. Det bliver først problematisk, hvis løven ikke forsvinder igen; hvis de begivenheder, der stresser os, bliver ved med at gøre livet svært for os.\nDa er det vigtigt at holde øje med symptomer på stress. Hvis ikke det sker, risikerer man at blive ramt af langvarig stress, der kan at have helt andre alvorlige konsekvenser for os.\n– Hvis man er usikker på ens jobforhold og ikke ved, om man er købt eller solgt, og det foregår over lang tid; er det en uholdbar situation. Man mangler kontrol over sin livssituation og føler, at alt for meget står på spil. Det er sådan en situation med langvarig stress, hvor man risikerer at gå ned med flaget og blive sygemeldt med stress, siger Jesper Kristiansen.\nDet er her vigtigt at understrege, at stress ikke er en sygdom i sig selv. Langvarig stress kan imidlertid føre til, at man bliver ramt af en række sygdomme, eksempelvis psykiske lidelser som angst eller depression.\nJesper Kristiansen fortæller, at et vigtigt forskningsspørgsmål på området er, om stress kan føre til hjertekarsygdom. Men hjertekarsygdom kan opstå af mange grunde og er som regel lang tid om at udvikle sig. Helt grundlæggende er det derfor svært at sige, om folk har fået eksempelvis hjertesygdom på grund af stress eller af andre grunde. Du kan altså ikke se, om et menneske har fået en hjertesygdom på grund af stress.\nLider du af langvarig stress?\nIfølge Videncenter for Arbejdsmiljø kan langvarig stress give flere forskellige symptomer. Evnen til at huske bliver påvirket, eller at lysten til sex daler, eller at ens immunforsvar bliver svækket, alle er de symptomer på stress.\nProblemerne opstår, fordi det, der stresser os, ikke forsvinder. Derfor fortsætter kroppen med at være i alarmberedskab, og er den det, er det svært at mærke, om man sover nok og spiser nok. Derfor er det vigtigt at opdage stress.\nSundhedsstyrelsen skriver, at stress i sig selv ikke er en sygdom, men det er en risikofaktor for sygdom. Nyere undersøgelser (Arbejdsmiljø og Helbred i Danmark 2012-2020) af danskernes arbejdsmiljø har vist, at omkring 15% af 27.000 respondenter føler sig stressede ofte eller hele tiden. I undersøgelsen blev de spurgt om, hvor ofte de har følt sig stresset de sidste to uger.\nDet er især læger, kasseassistenter og socialrådgivere, der føler sig stressede, og blandt de adspurgte var det i høj grad arbejdet, der gjorde, at de følte sig stressede. Kun 4,9% af de adspurgte angav privatlivet som den vigtigste kilde til stress, mens 54,4% af de adspurgte angav arbejdet som den eneste kilde til, at de var stressede.\nDet er ikke positivt at være stresset\nJesper Kristiansen fortæller, at NFA’s spørgeskemaundersøgelse ’Arbejdsmiljø og Helbred i Danmark 2012-2020’ , som de foretager hvert andet år, ikke på forhånd fortæller deltagerne, hvad der menes med stress. Det er derfor folks egen opfattelse af, hvad stress er, som de tænker på, når de svarer. Mange forbinder travlhed med stress, og i den henseende kan det være svært at sige specifikt, hvilken slags stress som op mod 15% af adspurgte havde følt, om det er travlhed eller alvorlig langvarig stress.\n– Men der er ingen, der opfatter det som noget positivt at være stresset, og det er ikke positivt, at der er 15%, der svarer det (at de har følt sig stressede ofte eller hele tiden, red.), siger Jesper Kristiansen.\nSvært at diskutere\nVia forskningen på området kan Jesper Kristiansen se, at langvarig stress er problem, vi bør forholde os til som samfund. Men det kan være svært at råbe vagt i gevær, fordi det er svært at dokumentere, hvad præcist hvad stress gør ved os og hvilke konsekvenser det har for den enkelte og for samfundsøkonomien :\n– Stress kan udvikle sig til mentale helbredsproblemer, som for eksempel angst og depression. Er man stresset over længere tid og opdager, at man ikke kan klare sin hverdag, så har man behov for hjælp. Så stopper mange med at arbejde i en periode og kommer så gradvist tilbage på jobbet. Men der er desværre ikke præcise tal for, hvor mange der henvender sig til deres læge eller andre behandlere på grund af stress, siger Jesper Kristiansen.\nHvordan skal vi håndtere langvarig stress?\nVidencenter for Arbejdsmiljø skriver, at en af de ting, man kan gøre for at håndtere stress, handler om hvilke forventninger man har til at kunne løse de opgaver, man har foran sig.\nDet betyder, at man skal sikre sig, at man har samme forventninger til ens arbejdsopgaver som ens leder har det. Samtidig skal man også kunne tro på, at det hele nok skal gå. Hvis man hele tiden går og tvivler på, at arbejdsopgaverne bliver løst til tiden, eller om chefen er tilfreds med det, man laver, så fylder man hovedet op med negative forventninger. Med andre ord kan man hjælpe sig selv, og opdage stress, hvis man er opmærksom på, at tingene går, som man synes, at de skal, der man arbejder.\nFå ikke stress\nNoget andet, man som enkeltperson kan gøre er både at holde øje med, om man har et eller flere symptomer på stress, og at sørge for, at man ikke får det. Ifølge Videncenter for Arbejdsmiljø kommer man der langt ved at få nok søvn og hvile og ved at være fysisk aktiv. Er kroppen og sindet sundt, har man større chancer for ikke at blive overmandet af stress.\nSpørger man Jesper Kristiansen, om stress er et decideret problem for vores samfund, svarer han:\n– Hvis man bliver ramt af en depression og ender med at blive skubbet helt ud af arbejdsmarkedet, er det klart et samfundsproblem. Grundlæggende skal man huske, at langvarig stress, hele tiden at føle sig overvældet af opgaver eller af andre problemer, ikke føle sig helt tryg, ikke kan slappe af, er meget belastende for krop og sind, siger Jesper Kristiansen.


Vis nyhed - Theresa Mays valgkamp mod sig selv\n10-06-2017: En figur som May er ikke gangbar i realityshowet DEMOKRATI. I hvert fald ikke som vindende partileder.\nDer er mange, der i øjeblikket forsøger at forklare Theresa Mays afklapsning i det britiske parlamentsvalg. Alle forklaringerne er beregnet for de særligt politisk interesserede, som læser politiske kommentarer. Da andelen af politisk interesserede vælgere er lille – højst 6 %, hvis forholdene er som her i Danmark – så er det egentlig mere interessant at se på de grunde, som alle de 94 % ikke-nørdede britiske vælgere kunne have til at fravælge May. Det er jo dem, der bestemmer, da demokrati bygger på stemmers antal, ikke på deres grad af nørdethed.\nEnhver vælger oplever May i situationer på TV. Enhver vælger kan vurdere hende i sådanne situationer. Faktisk er det umuligt ikke at vurdere hende.\nDet gør hendes TV-figur til det bærende politiske argument i hendes valgkamp. Substansen kan skifte fra situation til situation. Og personerne omkring hende skifter fra situation til situation. Men May er den samme person. Og hun vurderes hver gang hun viser sig. Selv om en vælger ikke fatter meget af den substans hun taler om, så opfatter og vurderer vælgeren hende let og ubesværet som TV-figur hver gang.\nDet er denne kompetence demokratiet bygger på. Demokratiet kan ikke bygge på de 6 % nørdede vælgeres interesse for og viden om substansens detaljer. I demokratiet er det således, at den politiker, der kører længst på de groveste ting fra substansen, vinder.


Ultralyd accelereret gipskrystallisation - Hielscher Ultrasonics\nUltralyd Accelerated Gips Krystallisering\nUltrasonic blanding og dispergering accelererer krystallisering og indstilling omsætning af gips (CaSO4· 2H2O).\nAnvendelse af magt ultralyd til gipsopslæmningen accelererer krystallisation derved reducere afbindingstiden.\nUdover en hurtigere indstilling, de producerede vægplader udviser en reduceret densitet.\nDen ultrasoniske dispergering af forstærkende nanomaterialer (fx CNTs, nanofibre eller silica) i gips resultater i høj mekanisk styrke og lav porøsitet.\nUltralyd til Forbedret Gips Manufacturing\nFor at igangsætte hærdningsreaktionen af calciumsulfat-hemihydrat og vand, skal calciumsulfat hemihydrat være jævnt dispergeret i vand, således at en homogen opslæmning fremstilles. Den ultrasoniske dispersion sikrer, at partiklerne er fuldt befugtet således at der opnås en komplet hemihydrat hydratisering. Den ultrasoniske blanding af gipsopslæmningen accelererer størkningstiden skyldes en accelereret krystallisation.\nYderligere bestanddele, såsom acceleratorer og forstærkende nano materialer kan meget jævnt blandet ind i gipsopslæmningen, også.\nWorking Princippet om Ultrasonic Dispersing\nNår høj effekt ultralyd kobles til en væske eller opslæmning, ultralydsgenereret kavitation forekommer. Ultrasonic kavitation skaber lokalt ekstreme betingelser, herunder høje forskydningskræfter, væskestråler, mikro turbulenser, høje temperaturer, feat opvarmning og afkølingshastigheder samt høje tryk. Disse kavitationskræfter forskydningskræfter overvinde de bindende kræfter mellem molekyler så de deagglomereres og dispergeres som enkelte partikler. Endvidere er partikler accelereres ved de kavitationskræfter væskestråler, så de kolliderer med hinanden og derved nedbrydes til nano eller endog primær partikelstørrelse. Dette fænomen er kendt som ultralyd vådformaling.\nPower ultralyd skaber nukleationssteder i løsningen, så der opnås en hurtigere krystallisering.\nKlik her for at lære mere om sono-krystallisering – den ultralyd bistået krystallisering!\nIndustriel ultralyds dispergeringsapparat\nUltrasonic Spredning af tilsætningsstoffer\nI mange kemiske processer, er lydbehandling anvendes til at blande additiver, såsom retarderende midler (f.eks proteiner, organiske syrer), viskositetsmodifikatorer (f.eks superplastificeringsmidler), anti-brændende midler, borsyre, vand-modstand kemikalier (f.eks polysiloxaner, voks emulsioner), glasfibre, brandtekniske enhancere (f.eks vermiculit, ler og / eller pyrogensilica), polymere forbindelser (fx PVA, PVOH) og andre konventionelle additiver i formuleringen for at forbedre formuleringen af gips, indstilling type fugemasse og gips cementer og at reducere sin indstilling tid.\nKlik her for at lære mere om ultralyd blanding og blanding af tilsætningsstoffer!\nHielscher Ultralyd er din bedste leverandør af høj effekt ultralyds-systemer til bench-top og industrielle applikationer. Hielscher tilbyder effektive og robuste industrielle ultralyds-processorer. Vores UIP16000 (16kW) er den mest magtfulde ultralyds-processor på verdensplan. This 16kW ultralyd system processer let store volumener endda meget viskose opslæmninger (op til 10,000cp). Høje amplituder på op til 200 um (og højere på forespørgsel) sikre, at materialet behandles korrekt, således at der opnås det ønskede niveau for spredning, deagglomeration og formaling. Denne intense sonication producerer nano-til partikler slam til hurtige indstilling satser og overlegne gipsprodukter.\nVores lange erfaring i ultralyd behandling hjælper os med at konsultere vores kunder fra første forundersøgelser til gennemførelsen af processen på industriel skala.\nBrug vores ultralyds proces lab og teknisk center for din procesudvikling og optimering!\nPeters, S.; Stockigt, M.; Rössler, Ch (2009) .: Indflydelse af strøm-ultralyd på flydende og indstilling af Portland Cement Pastes; på: 17. internationale konference om byggematerialer 23.-26. september 2009, Weimar.\n. Rössler, Ch (2009): Indflydelse af Power-Ultralyd på strømmen og størkning adfærd cement suspensioner; i: ibausil Afvikling af det 17. International Building Materials konference, Ed Finger institut for materialevidenskab, Bauhaus University Weimar, S. 1-0259 - 1 - 0264:e.\nZhongbiao, Man; Chen, Yuehui; Yang, Miao (2012): Fremstilling og egenskaber af calciumsulfat whisker / naturgummi kompositter. Advanced Materials Research vol. 549, 2012. 597-600.\nProduktion af gipsplader\nUnder processen med gipsplade, en vandig opslæmning af kalcineret gips fremstilling – såkaldte calciumsulfat hemihydrat – er spredt ud mellem de øvre og nedre papirark. Det derved skabte produkt skal bevæges kontinuerligt på et transportbånd, indtil opslæmningen er størknet. Arket tørres derpå, indtil det overskydende vand i gipspladen er fordampet. I produktionen af gipsplader er det kendt at tilsætte forskellige stoffer til opslæmningen for at forbedre produktionsprocessen eller brættet selv. For eksempel er det sædvanligt at lette vægten af opslæmningen ved inkorporering skumdannende midler at tilvejebringe en grad af gennemluftning som sænker densiteten af den endelige vægpladen.\nCalciumsulfat (eller calciumsulfat) er en uorganisk forbindelse med formlen CaSO4 og relaterede hydrater. I den vandfri form af γ-anhydrit, anvendes det som et generelt formål tørremiddel. En særlig hydrat af CaSO4 er kendt som gips. En anden vigtig hydrat er gips, der forekommer naturligt som et mineral. Især gips er meget brugt til industrielle anvendelser, f.eks som byggemateriale, fyldstof, i polymerer etc. Alle former for CaSO4 vises som hvide faststoffer og er tungtopløselige i vand. Calciumsulfat forårsager permanent hårdhed i vand.\nDen uorganiske forbindelse CaSO4 forekommer i tre niveauer af hydrering:\nvandfri tilstand (mineralsk navn: “anhydrit”) Med formlen CaSO4.\ndihydrat (mineralsk navn: “gips”) Med formlen CaSO4(H2O2.\nhemihydrat med formlen CaSO4(H22O) 0.5. Specifikke hemihydrater kan skelnes som alfa-hemihydrat og beta-hemihydrat.\nHydrering og Dehydrering Reaktioner\nNår der tilføres varme, gips konverterer til en delvis dehydreret mineral – den såkaldte calciumsulfathemihydrat, kalcineret gips eller gips. Kalcineret gips har formlen CaSO4· (NH2O), hvor 0,5 ≤ n ≤ 0,8. Temperaturer mellem 100 ° C og 150 ° C (212 ° F – 302 ° F) er nødvendigt at fjerne det vand, der er bundet i sin struktur. Den nøjagtige opvarmningstemperatur og tid afhænger af omgivelsernes fugtighed. Temperaturer så høje som 170 ° C (338 ° F) påføres til industriel kalcinering. Men ved disse temperaturer dannelsen af y-anhydrit starter. Varmeenergien leveres til gipsen på dette tidspunkt (hydratiseringsvarmen) har tendens til at gå i afdrivning vand (som vanddamp) snarere end at øge temperaturen af mineralet, der stiger langsomt, indtil vandet er væk, derefter stiger hurtigere . Ligningen for den delvis dehydrering er følgende:\nDen endoterme egenskab ved denne reaktion er relevant for udførelsen af gipsvæg, hvilket giver brandmodstandsdygtighed over for boliger og andre strukturer. I en brand vil strukturen bag et plader af gips være forholdsvis køligt, da vand går tabt af gipset og dermed forhindrer og forsinker skader på indramningen (ved forbrænding af træelementer eller forringelse af stålstål ved høje temperaturer) og følgelig strukturelle bryder sammen. Ved højere temperaturer frigiver calciumsulfat ilt og virker derved som oxidationsmiddel. Denne materielle karakteristik anvendes i aluminotermi. I modsætning til de fleste mineraler, som ved rehydrering blot danner flydende eller halvflydende pastaer eller forbliver pulverformet, har calcineret gips en usædvanlig egenskab. Når den blandes med vand ved omgivelsestemperatur, bliver den kemisk tilbage til den foretrukne dihydratform, mens den er fysisk “indstilling” til en stiv og relativt stærk gips krystalgitter som vist i nedenstående ligning:\nDenne exoterme reaktion gør det så nemt at støbe gips i forskellige former, herunder plader til gipsvægge, stave til tavle kridt, og skimmelsvampe (for eksempel at immobilisere brækkede knogler eller til støbegods). Blandet med polymerer, er det blevet anvendt som en knogleheling cement.\nNår det opvarmes til 180 ° C, en næsten vandfrie, såkaldt γ-anhydrit (CaSO4· nH2O hvor n = 0 til 0,05), er dannet. y-Anhydrit kun reagerer langsomt med vand for at vende tilbage til dihydrat tilstand, således at det er almindeligt anvendt som kommerciel tørremiddel. Ved opvarmning over 250 ° C, den fuldstændigt vandfri form af β-anhydrit forekommer. p-anhydrit ikke reagerer med vand, selv over geologiske tidsskalaer, medmindre meget fint formalet.\nGips er et byggemateriale, der anvendes som beskyttende og / eller dekorativ belægning materiale til vægge, lofter og at støbe og støbning og kastet dekorative byggeelementer.\nStuk er stuk, som bruges til at producere reliefdekorationer.\nDe mest almindelige typer af gips er formuleret ud fra enten gips, kalk eller cement som hovedingrediens. Gips produceres som et tørt pulver (gips pulver). Når pulveret blandes med vand, er en stiv men gennemførlig dannede pasta. Den eksoterme reaktion med vand frigiver varme igennem en krystallisationsproces, derefter hydratiseret gips hærder.\nGips eller gips, fremstilles ved en varmebehandling af gips (ca. 300 ° F / 150 ° C.):\nCaso4· 2H2Den + varme → CaSO4· 0,5H2Omkring 1,5 h +2O (frigivet som damp).\nGips kan omformes ved at blande det tørre pulver med vand. For at starte indstillingen af umodificeret gips blandes det tørre pulver med vand. Efter ca. 10 minutter indstiller reaktionsreaktionen og afsluttes efter ca. 45 minutter. En fuldstændig indstilling af gips nås imidlertid efter ca. 72 timer. Hvis gips eller gips opvarmes over 266 ° F / 130 ° C, dannes hemihydrat. Hemihydratpulver kan også omdannes til gips, når de spredes i vand.


Hurtig start: Redigere og anigve data i et regnearkVis alt\nHvis du vil skrive en række data, f.eks. dage, måneder eller progressive tal, skal du skrive startværdien i en celle og derefter skrive en værdi for at skabe et mønster i næste celle. Hvis du f.eks. ønsker serien 1, 2, 3, 4, 5..., skal du skrive 1 og 2 i de første to celler.\nMarkér de celler, der indeholder startværdierne, og træk derefter fyldhåndtaget (fyldhåndtaget: Den lille sorte firkant i det nederste højre hjørne af markeringen. Når du peger på fyldhåndtaget, ændres det til et sort kryds.) hen over det område, du vil udfylde. Tip! Træk håndtaget nedad eller mod højre for at udfylde i stigende rækkefølge. Træk håndtaget opad eller mod venstre for at udfylde i faldende rækkefølge.\nHvis du vil ombryde tekst i en celle, skal du markere de celler, du vil formatere, og derefter klikke på Ombryd tekst i gruppen Justering under fanen Startside. Hvis du automatisk vil justere kolonnebredden og rækkehøjden i forhold til cellens indhold, skal du markere de kolonner eller rækker, du vil ændre, og derefter klikke på Formatér i gruppen Celler under fanen Startside.\nHvis du vil anvende talformatering, skal du klikke på den celle, der indeholder de tal, du vil formatere, klikke på pilen ud for Generelt i gruppen Tal under fanen Startside og derefter klikke på det ønskede format. Hvis du vil ændre skrifttypen, skal du markere de celler, der indeholder de data, du vil formatere, og derefter klikke på det ønskede format i gruppen Skrifttype under fanen Startside.


Derfor er jeg ikke feminist. by Munch - issuu\nDerfor er jeg ikke feminist Af cand. theol. Katrine Winkel Holm\nOm forfatteren Katrine Winkel Holm (f. 1970) er cand. theol. Fra Københavns Universitet. Hun er medlem af Danmarks Radios bestyrelse og flittig samfundsdebattør. Hun er forfatter til bogen Det Gamle Testamente som teologisk problem og arbejder på en bog om feminisme. Jeg ville så gerne have denne kultur bragt til ende! Men det er jo ikke enhver beskåret at afskaffe kapitalismen. Men det er enhvers ret at afskaffe kernefamilien. – Suzanne Brøgger, 1973 Man skal tage en dyb indånding, inden man tager et opgør med feminismen. Gør man det, træder man nemlig direkte ind i kætternes rækker. Det har flere feminismekritikere måttet sande. Den engelske kommentator Melanie Philips oplevede at blive frosset fuldstændigt ude, da hun i 1999 skrev bogen The Sex-Change Society. Feminised Britain and the Neutered Male, og i Tyskland blev tv-journalisten Eva Hermann simpelthen fyret på gråt papir, da hun i 2007 gjorde sig til bannerfører for et opgør med feminismen. De fleste feminismekritikere sørger derfor ofte for at indskrænke kritikken til en bestemt del af feminismen. Underforstået: Feminismen er i sig selv god nok, det er bare „elitefeminismen“ og „offerfeminismen,“ der er noget galt med. Min kritik er mere radikal. Jeg kritiserer feminismen for i sig selv at udgøre et problem. Hovedproblemet set med mine øjne er, at den laver en ideologi ud af det at tilhøre et bestemt køn. Den gør det at være kvinde til en isme. Denne grundskavank finder man allerede hos feminismens grundlægger, Mary Wollstonecraft, der skrev sine skrifter på Den franske Revolutions tid. Uanset hvor meget man må sympatisere med en række af Wollstonecrafts enkeltsager, er hendes tankegang præget af en utopisk ide om kvindekønnets moralske overlegenhed over mandskønnet. Hovedemnet for denne artikel er imidlertid ikke feminismens såkaldt første bølge. For en nærmere gennemgang af den henviser jeg til min bog „Rend mig i kødgryderne. Om kvinderne og det fælles liv.“ 143\nDERFOR ER JEG IKKE FEMINIST 144\nAF CAND. THEOL. KATRINE WINKEL HOLM\nDet, som er sagen her, er den feminisme, som alle vi, der er vokset op i 70’erne, 80’erne og 90’erne, har fået præsenteret som selve indgrebet af feminisme: 70’ernes kvindebevægelse. Hvordan gik det til, at kvindebevægelsen nedgjorde kvinder, der ikke gjorde karriere, førte kampagne mod kernefamilien og gjorde det til en mærkesag at pille det sidste stykke rygrad ud af den vestlige mand? Lad os genopfriske historien, også de dele af den, som rødstrømperne, nu i efterlønsalderen, gør alt for at fortrænge.\nBh’er i skraldespanden Det begyndte en dag i april 1970, da en lille flok rødstrømper gik ned gennem Strøget udstyret med nylonparykker, ballonbryster og overdimensionerede bh’er. Københavnerne morede sig over det farverige optog, og livgarden spillede i dagens anledning „Her kommer Pippi Langstrømpe.“1 Men de undrede sig måske også. Den almindelige opfattelse på det tidspunkt var, at kvindekampen var vundet. Kvinder havde fulde borgerrettigheder, de strømmede ind på de højere læreranstalter og ud på arbejdsmarkedet, selv om børnepasning stadig var en privatsag. Hvad var det, rødstrømperne ville? I første omgang ville de indføre ligeløn, men programmet var langt mere dramatisk. Det var intet mindre end hele „kvinderollen“ og kvindens status som sexobjekt, de ville gøre op med. Kvinden var nemlig i virkeligheden ubevidst undertrykt af den kønsstereotyp, som mandssamfundet pressede ned over hende, sådan som Germaine Greer beskrev det i 1970’erne i kvindesagens kultbog, Den kvindelige eunuk der udkom samme år. Interessant nok havde mange af de rødstrømper, der gjorde oprør, kort forinden slet ikke bemærket den undertrykkelse, de gjorde oprør imod. Flere af dem fortæller i tilbageblik, at det først var ved læsningen af Germaine Greer og Kate Milletts radikalfeministiske bøger, at de fik „en skrækkelig opvågning“ og pludselig indså, hvor gennemført undertrykte, de var i deres middelklasse- studenterliv.2 1 Bente\nRosenbeck Kvindekøn, 1987, s. 20. Møller Jensens formulering i et tilbageblik i Britt Lilja Kvindekampens sønner, Gyldendal 2008 s. 24. 2 Elisabeths\n145 Når f.eks. kvindelige studerende var usikre og havde svært ved at slå igennem i det hårde akademikermiljø, forstod de nu, at det „ikke var os, der var noget i vejen med, men samfundet.“3 Det var nemlig et udslag af den kvindeundertrykkelse, der forvandlede kvinderne til usikre, afhængige, inferiøre væsner, som beskrevet hos Greer, hvilket igen hang sammen med „samfundets sociale og økonomiske struktur.“ Det var altså mandssamfundets skyld. Det var det, rødstrømperne var blevet bevidstgjort om, og det var det, de nu ville bevidstgøre andre om. Rødstrømpeoprøret var med andre ord en del af det marxistiske ungdomsoprør. Hvor feminismens første bølge havde anvendt det liberale demokratis principper i sin kamp for borgerrettigheder til kvinder, var feminismens anden bølge anderledes fjendtlig over for det vestlige demokrati. Det var marxistiske termer og tankegods, man anvendte i sin kamp for revolutionen, og det var ikke tilfældigt, at Greer i indledningen til Den kvindelige eunuk erklærer, at målet er „på en eller anden måde at nå friheden i det kommunistiske samfund.“ Dette revolutionære, ikke-demokratiske, mål skulle nås ved fredelige midler; rødstrømpebevægelsen var en „bevidstgørelsesbevægelse.“ På basisgruppemøderne, hvor mænd var forment adgang, blev kvinderne kollektivt bevidstgjort på en måde, der kan minde om Oxfordbevægelsen og andre religiøse vækkelsesbevægelser. Her blev man bevidstgjort om, at problemet netop ikke var individuelt og noget, den enkelte kvinde måtte løse ved at tage sig selv i kraven. Problemet lå i det kapitalistiske, patriarkalske samfund. Kvindekamp var klassekamp og de private „kønsroller“ politiske. Derfor bandlysningen af høje hæle, stramme kjoler og make up, derfor bh’erne i skraldespanden og derfor kampen mod afhængigheden af manden og den intense problematisering af det intime forhold mellem mand og kvinde. Når kvindeligheden var en undertrykkende konstruktion, måtte frigørelsen begynde med destruktion af kvindelighedens symboler. Rødstrømperne udgjorde kun et snævert udsnit af den daværende kvindelige befolkning, men fik stor mediebevågenhed og kolossal direkte og indirekte indflydelse.\nDERFOR ER JEG IKKE FEMINIST 146\nDekonstruktionen af kvindeligheden Det var en kamp for at blive subjekt i sit eget liv, erindrer en rødstrømpe. Men i mødet mellem kønnene er subjekterne jo også altid objekter. Man er genstand for følelser, begær, forelskelse og kærlighed. Dertil kommer, at mænd generelt finder kvindekroppen tiltrækkende, det er vist et faktum, og at kvinden derfor ikke er herre over, hvornår hun gøres til sexobjekt i mandens øjne. Spørgsmålene var: Hvordan undgik man at blive sexobjekt, når man ikke ønskede det? Og hvordan undgik man at blive afhængig af manden? Rødstrømperne, der reflekterede meget over disse ting, tog groft sagt fem forskellige strategier i anvendelse: 1. Man klippede håret, undgik make up’en og bh’en og gik i overalls og kropsskjulende gevandter. Som en af dem formulerede det: „Jeg havde en lang periode, hvor jeg gik i kineserjakker, så ingen kunne se hvordan jeg overhovedet var skabt – det var en direkte reaktion mod at have været kønsobjekt i jeg ved ikke hvor mange år.“4 2. Man afviste det traditionelle spil mellem kønnene: Kurmageri, flirt og spænding mellem mand og kvinde var „i virkeligheden kun en genspejling af magtforholdene.“ Derfor var det nedværdigende, når en mand bød en kvinde op til dans, og nedværdigende, når en kvinde spillede med på spillet: „Hver gang jeg sad og var dødkoket, hadede jeg mig selv,“ som en af dem erindrer.5 3. Man udelukkede mænd fra basisgruppemøder og kvindehuse. For i samme øjeblik, der var mænd til stede, risikerede man at falde ind i rollen som den passive kvinde over for den dominerende mand. 4. De mest radikale valgte at blive lesbiske, hvad der jo er en virkelig konsekvent måde at undgå at være (mandens) kønsobjekt på.6 5. Man tog så mange elskere, at man undgik afhængighed af én mand, for „kærligheden er aksen i kvindens undertrykkelse.“ 4 Interview med Suzanne Giese, Kvinde i dag, Samtaler med elleve danske kvinder, Maria\nMarcus, 1973, s. 115. 5 Interview med VibekeVasbo i Kvinde i dag, s. 94. 6 Interview med VibekeVasbo i Kvinde i dag.\n147 Derfor skulle „ægteskabet og tosomheden omstødes helt og holdent,“ mente Suzanne Brøgger, der som gæst til et rødstrømpemøde foreslog, at de alle sammen skulle gå ud og ødelægge fem ægteskaber for at befri kvinderne.7 Det viste sig altså at være et uhyre omfattende projekt at blive en fri kvinde: Kvindeligheden og kvindelighedens symboler skulle nedbrydes, det traditionelle spil mellem kønnene bandlyses, manden periodisk udelukkes fra kvindens tilværelse, tosomhed og (andre kvinders) ægteskab omstødes. Rødstrømperne måtte altså først og fremmest lave om på sig selv og delvist destruere deres egen kvindelighed: Den gamle kvinde var nødt til helt at forgå, for at den nye og frie kunne opstå. For at skabe en ny kvindekultur skulle man foragte den gamle. For at blive sand kvinde skulle man udviske kvindeligheden. Stik imod hensigten udtrykte projektet mere skam end stolthed over at være kvinde. Hvorfor overhovedet gøre det til noget nedværdigende eller undertrykkende, at kvinden – også – er sexobjekt? De mange tidskrævende knuder, rødstrømperne måtte slå på sig selv, er i sig selv et indicium på, hvor virkelighedsfjern, utopisk og til dels selvdestruktiv kampen var.\nFriheden ved islamisk tildækning Den overfladiske symbol-del af rødstrømpekampen blev en dundrende fiasko. Bh’en genopstod som en fugl Fønix i 1980’erne, og i dag vil kun en tåbe finde på at smide sin bh – denne dyre og uundværlige beklædningsgenstand – i skraldespanden. Tankegangen om det kvindeundertrykkende i at være sexobjekt lever dog videre. Det var den, der var på spil, da den amerikanske feminist og forfatter Naomi Wolf i efteråret 2009 beskrev den følelse af frihed, hun havde følt ved at gå tildækket med den islamiske chador: Mine brysters kurver var tildækkede, mine bens former glattet ud, og mit lange hår fløj ikke omkring mig, og jeg fik en ny følelse af sindsro. Jeg følte mig ja, på en måde fri.8 7 Historien\nfortælles af en gammel rødstrømpe i Leny Malchinskys bog Den dag jeg opdagede jeg var undertrykt 2009, s. 23. 8 Citeret af Tracy Clark-Flory Salon, 5. september 2009.\nDERFOR ER JEG IKKE FEMINIST 148\nWolf følte sig fri fra at være kønsobjekt og understregede samtidig, at tildækkede islamiske kvinder føler, at folk ser på dem som et individ, ikke som et objekt. Nøjagtig samme argumentation, der fik rødstrømperne til at føle sig fri i deres kvindelighedsdækkende gevandter. Individet blev frit, når individet blev skjult! En måde at tænke på, der altså i dag forfører en feminist til at forveksle tegnet på kvindens status som det halve af manden med et symbol på frigørelse. Her er det kvindelige selvhad blevet til et kulturelt selvhad, der fører til selvopgivelse over for en ideologi, der systematisk undergraver ligestillingen mellem mænd og kvinder. Tankegangen er udbredt. Det kom f.eks. til udtryk, da to rødstrømpe-veteraner, Karen Sjørup, leder af Center for Ligestilling, og Elisabeth Møller Jensen, direktør for KVINFO, i 2007 erklærede, at det islamiske tørklæde er et mindre problem end danske kvinders stilethæle: „Det er,“ lød det fra Karen Sjørup, „mærkeligt at se de ligestillede danske kvinder vakle af sted på tårnhøje stiletter. Der er ingen, der spørger, hvorfor de pålægger sig selv den grad af begrænsning i deres udfoldelse, selv om højhælede sko er langt mere invaliderende end tørklæder.“ KVINFO’s Elisabeth Møller Jensen mente, at en hijab-klædt kvinde på folketingets talerstol ville være en „sejr for ligestillingen,“ fordi den var et „sundt tegn på mangfoldighed.“9 Og Germaine Greer, den ledende figur i feminismens anden bølge, istemte samme toner, da hun betegnede kampen mod kvindelig omskæring som et „angreb på en kulturel identitet“ og fortsatte: Kvinder i Vesten, som går omkring fuldt udstyret med neglelak (hvilket er uforeneligt med manuelt arbejde), højhælede sko (som ødelægger holdningen og derfor ryggen og er helt ubrugelige, hvis man skal gå langt ad dårlige veje) og brystholdere (. . . ) fordømmer omskæring uden skyggen af mistanke om, at deres egen opførsel er absurd.10 Ledende feminister er altså i dag ude af stand til at se forskel på en stilethæl, der understreger kvindeligheden, og en chador, der reducerer kvinden til det halve af manden. Fikseringen på det nedværdigende ved at være sexobjekt får dem til at nedgøre Vestens frihed for kvinder og promovere et symbol på uligestilling mellem kønnene – oven i købet i ligestillingens navn. 9 Jyllands-Posten,\n24/4 2007 efter Ayaan Hirsi Ali Nomaden, 2010, s. 248.\n149 En opfattelse, der går direkte tilbage til gammelt, radikalt rødstrømpe-tankegods.\nKampen mod det patriarkalske samfund Det var ikke bare sig selv, kvinden måtte lave om. Hovedprojektet var at få mændene til at aflægge deres „manderolle,“ hvad der blev et endnu vanskeligere og, ifølge rødstrømperne selv, endnu ikke fuldendt projekt. Selv om det var mandssamfundet, ikke manden, man bekrigede, kunne det til tider være svært at se forskel. „Mænd udbytter kvinder,“ hed det, og manden er ifølge rødstrømpen Suzanne Giese „sexismens agent,“ som hun skrev i bogen Derfor kvindekamp. En bog om kvinders undertrykkelse (1973). Sexisme er en slags kønsapartheid, men til forskel fra datidens apartheidsystem i Sydafrika delte kvinder bord og seng med deres undertrykkere, „sexismens agenter.“ Kvinder gik bogstaveligt talt i seng med fjenden! Denne uholdbare situation krævede et opgør med det patriarkalske samfund, der påduttede manden hans sexistiske manderolle. Skal vi tro den gamle rødstrømpe Gretelise Holm er denne kamp også magtpåliggende i dag. I hendes bog Hvorfor er feminister så snerpede? (2008) møder man et ressentiment ikke kun mod „uligestillingen,“ men mod hele den „verdensomspændende patriarkalske kultur, som gør det så vanskeligt for mænd at tabe kontrol over kvinder.“ Her skelnes der ikke mellem vestlig og islamisk kultur, ikke mellem kvindens stilling i 1900-tallet og i antikken. Nej, det hele er en del af det kvindeundertrykkende patriarkat, „mandssamfundet,“ der har „koloniseret kvinders bevidsthed med en nedladende opfattelse af kvinden,“ hvad der har sin rod i en oprindelig „moderskabsmisundelse.“ Moderskabsmisundelsen er ifølge Holm en mindreværdsfølelse over ikke at være den, der giver liv, hvad der er den dybereliggende forklaring på „mændenes årtusindlange næsten desperate trang til at nedgøre kvinder“.11 Også i dag sørger mændene, der muligvis stadig er en lille smule moderskabsmisundelige, for at sidde på magten ved hjælp af subtile „herskerteknikker“. Når der i daværende kulturminister Brian Mikkelsens kulturkanon kun var ni ud af 100 udvalgte værker, der var skabt af kvinder, var 11 Gretelise\nHolm, s. 126.\nDERFOR ER JEG IKKE FEMINIST 150\nforklaringen ikke den enkle, at der i historien har været langt flere mandlige end kvindelige kunstnere. Det kan ikke være manglen på litterær kvalitet, der er forklaringen på, at så mange af 1800-tallets kvinderomaner med Virginia Woolfs ord har „ligget som små plettede æbler i en frugthave, rundt omkring i Londons antikvariater.“12 Nej, fraværet af kvinder i den litterære kanon var ifølge Gretelise Holm udtryk for en „systematisk strategi“ for „usynliggørelse“ som „før eller siden rammer alle kvinder.“ Når små piger i dag dårligt kan „bevæge sig for lyserøde blonder og sløjfer,“ er det ikke, fordi piger har en tendens til at være vilde med kjoler med blonder og sløjfer, hvad jeg, der er vokset op i 1970’erne og aldrig har været den lykkelige ejer af en prinsessekjole, til fulde forstår. Nej, forklaringen er, at medierne gengiver kønssterotyper, hvilket igen hænger sammen med at „medierne helt overvejende er kontrolleret af mænd.“ Når feminister bliver mødt med den indsigelse, at det er vigtigere at diskutere islamisk kvindeundertrykkelse end kæmpe for kvindekvoter i bestyrelser, er det ikke fordi kritikerne oprigtigt mener, der er tale om en proportionsforvrængning hos mainstreamfeminismen. Nej, det er udtryk for „mandskulturens automatreaktion.“13 Det er, som om Gretelise Holm ser patriarkalske konspirationer over alt, lige fra prinsessekjoler, fokus på islamisk kvindeundertrykkelse til kulturkanon. Og det er ikke kun mænd, der undertrykker kvinder. Kvinder „undertrykker også sig selv og hinanden.“ Det gælder f.eks. damebladene, der opfordrer kvinderne til at være „seksuelt attraktive væsener“ og er mere interesseret i at stille det feministisk suspekte spørgsmål: „Er du en god elskerinde?“ end at give gode råd a la: „Sådan får du din mand til at gøre rent,“ eller „Sådan kommer du i byrådet.“ Uskyldige fænomener som f.eks. kvinders uudryddelige, men i grunden ret livsbekræftende forfængelighed, bliver i den feministiske udlægning til farlige tegn på kvindeundertrykkelse og ubevidst mandsdominans: Sexobjektiveringen af kvinden. Mandssamfundets undertrykkelsesmekanismer og afværgereaktioner ser med andre ord ud til at være på spil overalt hos Holm.\nefter Lise Busk-Jensen Romantikkens forfatterinder, 2009, bind 1, s. 24 Holm s. 102.\n„Ligestilling ønskede vi ikke“ Der er noget ægte angstfuldt over denne feministiske diskurs: En stor og tilsyneladende dyb frygt for et i bund og grund kvindefjendtligt mandssamfund, hvor man som kvinde hele tiden skal være på vagt: Hvis man ikke konstant har blikket stift rettet imod det totale ligestillingsmål, hvis man ikke kæmper med næb og kløer for kvoter, påbud og regulering af ligestilling, hvis man trækker vejret og siger: Lad dog mændene være mænd, lad os gøre det hele lidt mere familievenligt, og lad os gøre det nemmere for de kvinder, der gerne vil være mere sammen med deres børn, så går det galt. Så vil udviklingen rulles tilbage. Så vil mandssamfundet med stenalderkøller og moderskabsmisundelse slå igen og holde kvinderne nede. Men er det ikke et udtryk for en fejllæsning, når man som Gretelise Holm via marxismen fremstiller det vestlige samfunds „patriarkat“ som kvindens hovedmodstander? Den vestlige civilisation, der ifølge de marxistiske feminister udelukkende er skabt af patriarkerne, har jo været en fordel for kvinderne. Kvinder kommer altid til kort over for en mand, hvor det er muskelstyrken og ikke intellektet, der tæller. Derfor har industrialisering, teknikalisering og urbanisering, alt sammen produkter af det vestlige „patriarkat,“ og kapitalismen, været en stor fordel for kvinden. På kontoret og foran computeren kan hun hævde sig på niveau med manden. På den måde giver den vestlige civilisation kvinden en historisk grad af udfoldelsesmuligheder i den offentlige sfære. Det overser de marxistisk-inspirerede feminister som f.eks. Gretelise Holm. Ud fra rødstrømpernes egne præmisser må man stille endnu et spørgsmål: Hvis dette samfund, skabt af mænd, er så forfærdeligt, hvorfor skal kvinderne så være lige med manden og altså til en vis grad efterligne patriarkerne, der har skabt det modbydelige mandssamfund? Når dette spørgsmål stilles, viser det sig, at målet alligevel ikke bare er ligestilling. „Ligestilling ønskede vi ikke,“ sagde en af de ledende rødstrømper fra 1970’erne da også.14 Nej, det egentlige mål er, at kvinder skal ud og præge samfundet med flere kvinde-værdier, fordi kvinder på en eller anden måde er ædlere end mænd. Og så er vi tilbage ved den gamle feministiske tendens til at betragte kvinden som bedre end manden. Man ser splinten i mandens øje, men ikke træstammen 14 Ninon\nScloss i Kvindekampens døtre, s. 78.\nDERFOR ER JEG IKKE FEMINIST 152\ni sit eget. Det er udtryk for kønslig selvgodhed. Og så er der det ved træstammer eller troldsplinter i øjet, at de har det med at forringe synsevnen. Det er måske grunden til, at rødstrømperne så heftigt angreb familien og hævdede, at kvinden kun havde ulemper ved at leve i den.\n„De uødelagte familier burde være ødelagt“ Målet for feminismens anden bølge var som sagt uafhængigheden af manden, også af ægtemanden. Det førte til en kampagne mod husmoderen: „Husmoderen var en social figur som den nye kvindebevægelse ville udrydde,“ som kvindeforskeren Lise Busk-Jensen konstaterer i sin nye disputats. Det førte til en kampagne mod kernefamilie, ægteskab og kærlighed. Kærlighed binder nemlig, ikke nødvendigvis juridisk, men følelsesmæssigt, det er derfor, så mange forelskede hellere end gerne vil have papir på deres følelsesmæssige binding. Af samme grund er et bryllup både en juridisk og en romantisk sag. Men det var lige præcis kærlighedsfælden, man skulle undgå, lød det fra 1970’ernes kvindebevægelse, for „kærligheden er aksen i kvindernes undertrykkelse.“ Fri os fra kærligheden var den betegnende titel på Suzanne Brøggers bog fra 1973, hvor hun ville omstøde familien, ægteskabet og det kannibalistiske monogami helt og holdent. Her var hun helt på linje med Germaine Greer. I Den kvindelige eunuk beskriver hun kernefamilien som „en karikatur af et fællesskab“ og den hjemmegående, ikke-bevidstgjorte kvinde som „doven, uproduktiv, narcissistisk,“ „antisocial“ og „fuld af ødelæggelsestrang.“ Hendes rolle er en slaves (kan slaver mon tillade sig at være dovne?), og dybest set er hun genstand for sin mands had, fordi hun er blevet så forkvaklet af den stereotype kærlighedsmyte. Børnene, hendes primære opgave, vil i virkeligheden være bedst tjent med at vokse op i et kollektiv uden at vide, hvem deres biologiske forældre var og uden at være blevet pålagt den „byrde af taknemmelighed for livets gave, som de aldrig har bedt om.“ „De uødelagte hjem burde være ødelagt,“ som Greer formulerer det. Greer malede med den brede, agiterende pen og udtaler sig, i betragtning af at hun dengang var 30 år og barnløs, forbløffende selvsikkert om moderskab og ægteskab. Hun docerede f.eks., at det ideelle for en kvinde er et frit forhold, hvor elskeren som en anden Denys FinchHatton kan komme og gå som han vil, uden at kvinden kan regne med\n153 ham: En elsker som kommer til din seng af egen fri vilje er mere tilbøjelig til at sove med armene omkring dig hele natten end en elsker, der ikke har andre steder at sove. Spørgsmålet er, om det er et godt råd til den småbarnsmor, der er afhængig af hjælp, støtte og evt. forsørgelse? For hvad nu, hvis elskeren ikke har lyst til at komme tilbage? Er ægteskabet, baseret på gensidige løfter og forpligtelser, ikke langt at foretrække for hende? Det mener Greer ikke, for så vidt hun overhovedet forholder sig til så jordnære problemer. Hun er mere optaget af at påvise, at ureformeret sex er vejen til kvindens undertrykkelse – et af bogens hovedemner er vejen til orgasme – fordi kvinden her reduceres til mandens passive sexobjekt. Kvinden bliver „hjælpeløs“ og afhængig og bør derfor praktisere promiskuitet for at opnå uafhængighed. Utroskab bliver en næsten moralsk pligt; den er vejen til frigørelse, vejen til at blive et helt og uafhængigt menneske. Suzanne Brøgger, der ofte fremhæves som en moderat repræsentant for 1970’ernes kvindebevægelse, anslår helt samme toner som Greer, når hun erklærer, at kernefamilien skal erstattes med et ikke nærmere defineret matriarkat. „I kernefamilien ødelægger man hinanden i et klima af magtesløshed,“ især børnene vantrives i kernefamilien, der ikke producerer andet end „en bunke uselvstændige, magtesløse individer.“ Brøgger foretrækker derfor, at børn opdrages i „grupper og bander udenfor hjemmet.“ Altså flere ungdomsbander! At opretholde kernefamilien for børnenes skyld er absurd og et udtryk for galgenhumor”15 lyder det fra Brøgger, der på det tidspunkt er lige så ung, ugift og barnløs som Greer. Fælles for disse to fremtrædende repræsentanter for feminismens anden bølge er deres marxistisk inspirerede fjendtlighed over for det vestlige, kapitalistiske samfund og for dette samfunds grundcelle: Kernefamilien. Ægteskabet beskrives hos Greer som et fængsel og Mutti som en overflødig samfundssnylter, der paradoksalt nok samtidig er slave.\nGift for familiedannelsen En af Greers og Brøggers samtidige, ungdomsoprøreren Jacob Ludvigsen, så i 40-året for 68-oprøret tilbage på datidens kamp mod ker15 Fri\nos fra kærligheden, s. 40.\nDERFOR ER JEG IKKE FEMINIST 154\nnefamilien. Han erklærede sig stadig som stor tilhænger af ungdomsoprøret, men kritiserede samtidig kampagnen mod familien: En af [ungdomsoprørets] største fejl var at angribe kernefamilien som blev et skældsord på linje med ligusterfascister. Men man glemte, at det også var et angreb på den vigtigste dannelsesinstitution i samfundet (. . . ) Familien er grundkernen i ens dannelse, ligesom den bør være grundkernen i samfundet. Her er jeg helt enig med Margaret Thatcher. Men alternativisterne forsøgte at lægge gift for ægteskabet og familiedannelsen. Det, mener jeg, er en ulykke. Det kan godt være, at der er nogle få intellektuelle, der synes, at de har praktiseret det åbne ægteskab og ubegrænsede fællesskab med held i en kortere periode, men de blev ulykkelige alligevel. I en familie må man holde sammen. Og han fortsætter: Noget af det fineste, en kvinde kan blive, er da mor, men det bliver gjort til noget usselt, der ikke er prestige over. Det synes jeg er synd for børnene. Der er da ikke noget mærkeligt i at en mor passer sine børn. Det bliver gjort til noget unaturligt og det synes jeg er en skam.16 Hovedstrømmen i feminismens anden bølge sagde altså: Væk med familien. Drop den gamle kønsmoral. Tag tusinde elskere i stedet for kun at binde dig til én mand. Til helvede med det monogame ægteskab og den moral, der tilsagde en mand at blive hos sin kone, også efter at hun var blevet gammel og uattraktiv; at han ikke forlod hende til fordel for en yngre model, selv om han muligvis havde lyst til det. Gå og gør, hvad du har lyst til. Opgøret med den gamle dobbeltmoral – én for mænd og én for kvinder – førte til opgivelsen af enhver moral, som Yale-professoren Harvey S. Mansfield bemærker i sin bog Manliness (2006). Men da man gik i gang med at udleve denne amoralisme, viste det sig ikke udelukkende at være til fordel for kvinderne. For også i kærlighedsjunglen er der ulighed mellem kønnene. Det gjorde forfatteren Jens Christian Grøndahl opmærksom på, da Jørgen Leth-sagen i 2005 rullede over landet. Feministernes vrede over Jørgen Leths famøse aktiviteter på Haiti bundede, mente Grøndahl, i 16 Interview\ni Weekendavisen, 30. april 2008.\n155 en anden og mere prekær ulighed. Forargelsen afspejlede ifølge ham selv et ikke særligt rart aspekt ved 1960’ernes seksuelle frigørelse: Dengang lignede frigørelsen af køn og lyst et skred i retning hen imod et friere og mere lige samfund, men hvem fik varigst gevinst ud af fraserne om fri kærlighed? Det gjorde generationens mænd. Nu var der fri bane til alle de kvinder, de overhovedet kunne overkomme, og moralsk var det bare helt i orden. De kneppede jo så at sige i en god sags tjeneste, og da først de var kommet i gang, var de ikke til at standse, hvorimod kvinderne i fyrreårsalderen rendte ind i den kedelige omstændighed, at mændene holdt op med at glo efter dem på gaden (. . . ) Mænd forbliver generelt attraktive i længere tid end kvinder og det er ikke kun noget biologisk, det er i allerhøjeste grad noget socialt.17 Og han fortsætter: I stedet for at godte sig med fråde om munden af skadefryd over Leths prostatacancer, burde de hævntørstige feminister kaste et selvransagende blik på den frigørelsesraptus, der i 70’erne virkede så lovende, og som siden har efterladt så mange kvinder med en bitter smag i munden. Grøndahl peger på den grundlæggende ulighed, der betød, at kvinderne i høj grad kom til at betale prisen for frigørelsen. Når de efter fyrreårsalderen slap for at være sexobjekter, risikerede de til gengæld at blive vraget til fordel for yngre, kvindelige sexobjekter. Og man må jo også spørge: Hvorfor skal manden forpligte sig over for kvinden, når målet er den fuldstændige uafhængighed af hinanden? Hvorfor være en hensynsfuld, ansvarsbevidst ægtemand, hvis det kun medfører, at man udråbes til et suspekt sexistisk skaffedyr, der ubevidst undertrykker kvinden, bidrager til at skabe de allerstørste ligestillingsproblemer og forhindrer realisering af det køns-ensartede samfund? Er det så ikke sikrere at opføre sig som en ansvarsfri drengerøv?\nGentleman’en ud i kulden Den feministiske løsning på det patriarkalske problem var, ifølge en feministisk iagttager, en fantasiverden uden hierarkier, hvor folk satte 17 Det\nfordømte menneske, Poul Pilgaard Johnsen, 2005, s. 32.\nDERFOR ER JEG IKKE FEMINIST 156\nord på deres følelser dagen lang og skabte følelsesmæssige bånd til hinanden.18 Denne feministiske vision sendte to mandetyper ud i kulden: Knudemanden, den tavse type, der ikke kunne sætte ord på sine følelser, og gentleman’en, det gamle mandeideal, man hidtil havde dyrket. I sin allerede omtalte bog Manliness (2006) leverer Harvey S. Mansfield en præcis analyse af gentleman-idealet og grunden til dets pludselige deroute: Forklaringen er ifølge ham, at gentleman-idealet hviler på en erkendt ulighed mellem kønnene. Manden er den fysisk stærke, og selv om man ikke befinder sig om bord på et skib, der er ved at synke, eller i et hus, der brænder, så holder gentleman’en alligevel døren for kvinden, selv om hun strengt taget er fysisk stærk nok til at åbne den selv: Damerne først! Dette galanteri understreger uligheden og skal markere, at den dag huset brænder, et det er ham, det hele afhænger af. Og han skal nok være der. „Gentleman’en er ’gentle’ ikke af svaghed, men af høflighed,“ som Mansfield formulerer det. Han er ingen primitiv he-man, ingen testetorontumpe, men den moderat mandige mand eller den civiliserede mand med streg under både mand og civiliseret. Dette ideal vil ikke afskaffe uligheden mellem kønnene, men transformere den. Gentleman’en kompenserer for uligheden; det er ideen bag hans offensive høflighed mod kvinden. Men han sidder ikke i rundkreds og synger lange, bange sange og får heller ikke nerver og migræne, blot han skærer sig på en dolk. Og hvis han gør, fortæller han det i hvert fald ikke offentligt. Dette ideal, der har rødder tilbage til middelalderens ridder, bygger på bevidstheden om, at kvinden, det svage køn, har brug for en beskytter. Ridderen skulle være de forsvarsløses forvarer. Det skal gentleman’en også. Han er ingen køllesvingende macho, der foragter kvinden, fordi han er stærkere end hende. I modsætning til machomanden kan gentleman’en nemlig godt skelne mellem fysisk ulighed og åndelig ulighed. Men gentleman’en er også meget langt fra den bløde, metroseksuelle mand på barselsorlov, der er idealet i det kønsneutrale samfund. Derfor var det klart, at 1970’er feministerne så skævt til gentleman’en, den moderat mandige mand, som Mansfield kalder ham. Han var jo en trussel mod ligestillingen og derfor ikke bare til grin 18 Naomi\nWolf, Information, 6. juni. 2009\n157 og forældet, men farlig: Den chevalereske person var i virkeligheden en forklædt chauvinist. Hans høflighed, der udsprang af en erkendt ulighed, var i rødstrømpernes øjne en genspejling af „magtstrukturerne“ og krænkede lighedsprincippet: Vi er lige – lad være at holde døren. Vi er lige – lad være at byde mig op til dans. Vi er lige – lad være at sige „damerne først“. Og så holdt manden, høflig som han var, op med at være høflig. Når det nu var det, der forventedes af ham. I dag kan kvinder slæbe længe rundt på deres tunge kufferter, uden at der kommer en mand og giver en hjælpende hånd. Og hvis der gjorde, ville man som kvinde være tilbøjelig til at tro, det var en tyv, man havde med at gøre, og slå ham hårdt over fingrene i stedet for høfligt at tage imod hans hjælp. Vi kender ikke længere spillets regler. Gentleman’en blev altså officielt afskediget, men lever videre som undergrund. Der er nemlig, som Mansfield bemærker, ofte forskel på det, kvinder og mænd siger, de vil have, og det, de i virkeligheden ønsker. Når der f.eks. sker noget ekstraordinært, er han igen dagens mand: Når der skal udkæmpes krige i Helmandprovinsen, og når islamiske terrorister flyver ind i Twin Towers, så er det ikke længere den bløde mand, der går i dialog omkring tingene, der efterspørges. Så har alle pludselig alligevel brug for manden, der ikke vakler, har gennemslagskraft og selvtillid, tåler modgang, kan klare at stå alene og beskytter kvinder og børn.\nTitanic og Estonia Men findes den mand overhovedet mere? Ikke i leksikonet, kan jeg konstatere. Slår man op i Salmonsens Leksikon fra begyndelsen af 1900-tallet, finder man en artikel om gentleman’en, men slår man op i Encyklopædien fra 1990’erne, er han væk. Han er fordrevet, helt ud af leksikonet. Han ser altså ud til at være borte som offentligt formuleret norm. Det slog mig i hvert fald, hvor eksotisk en sætning lød, som jeg faldt over i Allan Blooms klassiker Historien om Vestens intellektuelle forfald (1987), hvor han som noget selvfølgeligt konstaterer, at „blufærdighed, uskyld og svaghed bør forsvares af alle ansvarsbevidste mænd.“ En norm, lige så fjern for danske teenage-drenge som latin for en nutidig gymnasieelev. Og det burde bekymre, ikke mindst kvinderne. Jo, hvis kvinder vil være totalt uafhængige, så er gentleman’en ganske\nDERFOR ER JEG IKKE FEMINIST 158\nrigtigt overflødig. Men selv de allermest uafhængige feminister kan risikere at få brug for ham. Hvis hun f.eks. havde været om bord på Estonia den 28. september 1994, kunne han have været rar at have i nærheden. Det samme er tilfældet, hvis hun havde været om bord på Titanic den 15. april 1912. Og skulle jeg vælge skibskatastrofe, ville jeg ikke være i tvivl: Titanic ville være klart det sikreste for en kvinde. Kvinderne først-princippet fejrede nemlig triumfer den nat på Atlanten, og resultatet var, at langt flere kvinder og børn end mænd overlevede, uanset om vi taler om første, anden eller tredje klasse. Et sejlivet rygte vil vide, at en mand klædte sig ud i kvindetøj for at få plads i redningsbåden. Det ville i så fald have været rationelt, om end ikke ridderligt, for på Titanic var det tre gange så farligt at være mand som kvinde.19 82 år og et par kvindeoprør senere gik Estonia, Nordens Titanic, ned. Her ser forholdet mellem mandlige og kvindelige overlevende meget anderledes ud: Ud af 989 mennesker ombord overlevede 80 mænd mod kun 14 kvinder. Det var de yngre mænd mellem 22 og 44, der undgik druknedøden. Estonia gik lynhurtigt ned, panikken bredte sig, og det krævede fysisk styrke at redde livet. Og her er der ikke ligestilling. På Titanic var situationen lidt anderledes. Men forskellen i tallene er alligevel slående: På Estonia var det simpelthen fem gange så farligt at være kvinde som mand. De overlevende indrømmer ærligt, at der ikke blev sagt „kvinderne først.“ „Vi var ikke helte,“ som en af dem formulerede det. Den civiliserede mand var ikke til stede. Det er måske ikke kun i leksikonet, gentleman’en er fraværende. Måske er det sådan, at når krisen opstår, er den moderne mand hurtigt til at registrere den maskuline styrke, han er opdraget til at glemme, at han havde, men sen til at huske de særlige forpligtelser, der følger med den: at enhver ansvarsbevidst mand bør forsvare den svage. Er det det, der sker, er det ikke så mærkeligt, når ingen har pålagt ham de forpligtelser. En statistiker, der så på Titanic-Estonia-tallene formulerede det på den måde, at i perioden mellem Titanic og Estonia er gentlemanindekset faldet med en faktor 15.20 Er man makaber, kan man formulere det på den måde, at 28. sep19 Se\nWalter Lord En nat man husker, dansk 1990.\n20 Forstået på den måde, at forholdet mellem kvinders og mænds risiko for at omkom-\nme var 15 gange større på Estonia end på Titanic, idet dette forhold var ca. 1:3 på Titanic og 5:1 på Estonia. Tak til Jonas Winkel Holm for udregningen af dette gentleman-indeks.\n159 tember 1994 fik kvinderne lov at sejle deres egen ligestillede sø, og det overlevede kun få af dem. Så vidt kvindernes fuldstændige uafhængighed af manden. Noget tyder altså på, at kvinderne har en del at tabe, når gentleman’en eller den moderat mandige mand vises vintervejen.\nNaturen største uretfærdighed mod kvinderne Selv den mest uafhængige kvinde kan få brug for en beskytter. Det illustrerer en historie om forfatteren Sigrid Undset. Under 2. Verdenskrig måtte hun flygte fra Norge til USA, hvor hun slog sig ned i New York. Hver dag gik hun en lang tur gennem byen over Brooklyn Bridge, indtil en af hendes venner, en ung norsk forfatterkollega, advarede hende. Hun burde ikke gå alene dér. Han måtte hellere følge hende, for blev hun overfaldet, altså voldtaget, ville ingen kunne høre hende skrige. Men Undset afviste kategorisk hans ridderlige tilbud: „Lige siden hun var blevet bevidst om de farer, kvinder er udsat for, havde hun været oprørt over kvindekønnets manglende frihed – det var naturens største uretfærdighed over for kvinderne,“ beretter hendes biograf.21 Som ung kvinde havde hun ikke kunnet vandre af sted, som hun ville. Men som kvinde over 60, tyk, gammel og uattraktiv, ville hun i hvert fald have sin frihed ubeskåret i så henseende. Så hun gik alene. Men den kvindekønnets ufrihed, som oprørte Sigrid Undset, skyldtes ifølge hende ikke mandssamfundet, men naturen: Den fundamentale fysiske ulighed mellem kønnene. Den betyder, at kvinden ikke undgår afhængighed. Man kan formulere det på denne måde: Kvinden er afhængig af, at gentleman’en beskytter hende mod voldsmanden. Det er uretfærdigt, som Undset konstaterer, men ikke noget man kan ændre på. Men uligheden er ifølge hende kun fysisk, ikke åndelig. Undsets unge forfatterkollega var hende fysisk overlegen, men åndeligt kunne han nok ikke konkurrere med hende, den verdenskendte nobelprismodtager. Som dronning Elizabeth d. 1, den bedste regent, England nogensinde har haft, 350 år tidligere sagde til sine tropper: I may be a feeble woman, but I have the heart and soul of a King, and a King of England at that! Fysisk var hun svagere end en mand – kun fysisk. 21 Tordis\nØrjasæter Menneskenes hjerter. Sigrid Undset. En livshistorie, 1994, s. 338.\nDERFOR ER JEG IKKE FEMINIST 160\nDrengerøven, den infantile mand Det var denne elementære erkendelse af forskellen mellem kønnene, som feminismens anden bølge gjorde stue-uren. Gentleman’en, denne krænker af den totale ligestilling, blev afskediget og i stedet indførtes idealet om manden, der er helt lige med kvinden og deler alle opgaver lige fra barselsorlov, indkøb af fødselsdagsgaver til sortering af vasketøj. Manden skulle og kunne feminiseres, ellers ville de feministiske idealer ikke kunne realiseres. Tallene og den feministiske litteratur viser, at han ikke er realiseret endnu. Til gengæld har en anden mandetype ifølge forfatteren Bertil Nordahl vundet udbredelse, den såkaldte „drengerøv.“ Han er den infantile mand, der hellere vil være evig dreng end vokse op og påtage sig uriasposten som en voksen, ansvarlig mand: På én gang skydeskive for evig kritik og bærer af tunge forpligtelser. Så er det nemmere at være drengerøv. Nordahl giver et signalement af fænomenet:22 Drengerøven er ham, der som 40-årig stadig klæder sig som en tyveårig, og det er ikke kun jakkesættet, men alle de voksen-mandige egenskaber, forbundet med habitten, han undgår: Alvor og ansvarlighed, rutiner og forudsigelighed. Han vil være ung, til han når efterlønsalderen. Den leverpostejsfarvede hverdag med fast tilbagevendende pligter skyer han som pesten, for hans tilværelse skal være kreativ, spændende og uforudsigelig. Drengerøven er altså et bevidst ansvarssky element, der går ned efter cigaretter for aldrig at komme tilbage, når ansvarets byrde tynger, barnet skråler, og konen skælder ud – som med andre ord er familie-uegnet og svigter kvinden, når det gælder. Det kønsneutrale samfund kan gøre kønsforskelle, autoritet og maskulinitet til tabubelagte bandeord, men det kan ikke få mandigheden til at forsvinde, kun forvirre og undertrykke den. Sådan formulerer Mansfield det. Den infantile mand, drengerøven, er, så vidt jeg kan se, netop udtryk for en forvirret mandighed. Han har for længst lagt den udskældte „patriarkalske“ manderolle af sig og er i stedet blevet til den evige dreng. Men har kvinderne og samfundet glæde af, at den selvsikre, ansvarsbevidste og civiliserede mand er trængt i baggrunden og erstattet af drengerøven eller idealet om den bløde, dialogorienterede mand? 22 Bl.a.\ni et interview i Politiken 9. Maj 2009. Det mest skræmmende ved drengerøven er ifølge Nordahl, at han er begyndt at gå med jakkesæt og dermed kamouflerer sin uansvarlighed.\n161 Ikke ifølge den engelske forfatter, Fay Weldon, selv tidligere feminist. Hun giver delvist feminismens anden bølge skylden for „den slatne“ holdning, som dominerer i Vesten og efterlyser „testosteron“ som modspil til den hårdtslående, kvindeforagtende islamiske macho: ”Samfundet er i dag præget af kvindelige ideer som fred, tolerance og forsoning. Men måske kan tingene ikke løses på den måde: Samfundet savner ”testoteron”, og det savner ”attitude, handlekraft og beslutsomhed.”23\nDerfor er jeg ikke feminist Der er ingen tvivl om, at feminismens anden bølge har gjort den kvinde, der vil arbejde fuldtid eller gøre karriere, store tjenester. Samfundet finansierer stort set hendes børnepasning, og hun har får masser af ideologisk opbakning. De radikale feminister leverede den ideologiske overbygning til denne model, men de fyldte samtidig kvinder med foragt for det traditionelt kvindelige. I forsøget på at skabe en ny kvinde, der var fri for snærende kønsstereotyper, endte feministerne med at fornægte kvindeligheden, som om vi kvinder skulle skamme os over at understrege det, vi er. De fyldte kvinder med skamfuldhed over at sætte børnene højere end karrieren og flovhed over at være afhængige af en mand. I 1970’ernes feministlitteratur kunne familiekvinden se sig selv beskrevet som enten slave, luder, dørmåtte eller Barbiedukke. Kvindekamp blev til kamp mod familiekvinden. Kvindekamp blev også til kamp mod kernefamilien. Man spillede kønnene ud mod hinanden og fornægtede den gensidige afhængighed mellem mand og kvinde. På den måde blev der ganske rigtigt lagt gift for familiedannelsen. For det bliver uhyre vanskeligt at danne familie, hvis ægtefællerne ikke må være afhængige af hinanden, og hvis en nybagt mor ikke må være økonomisk afhængig af sin mand. Rødstrømpernes marxistiske oprør var præget af kulturelt selvhad. Det var det vestlige, kapitalistiske patriarkat, der var fjenden. Også i dag har rødstrømperne, der nu sidder på ledende poster inden for kvindeforskningen, svært ved at se forskel på en burka og en stilethæl. Derfor forsømmer de - med få markante undtagelser – den nye 23 Interview\ni Berlingske Tidende, 23. august 2008.\nDERFOR ER JEG IKKE FEMINIST 162\nkvindekamp for ligestilling, som islamisk parallelkultur igen har gjort presserende. Feminismens anden bølge lancerede en systematisk mistænkeliggørelse af manden og mandssamfundet: Man benyttede den uudryddelige forståelseskløft, der består mellem kønnene, til at overbevise kvinder om, at mænd og mandssamfundet var årsagen til alle de vanskeligheder, kvinder møder på vores vej. Man appellerede effektfuldt til kvindens latente bitterhed over manden, der tankeløst træder på vores nyvaskede gulve og ikke lytter til vores ustoppelige talestrøm. Man talte til den indre, usikre pige inden i os: Når vi ikke kan klare os og få tingene til at hænge sammen, er det ikke vores, men mandssamfundets skyld. Man ville gøre kvinden til subjekt i sit eget liv, men endte med at gøre hende til det evige offer, mens manden fik rollen som the usual suspect. På dette punkt er forskellen mellem feminismens anden og tredje bølge, nyfeminismen, rent kosmetisk: Moderne feminister har for længst taget bh’en og læbestiften til nåde, men opfordrer stadig til kønskamp. En endeløs strid, der mere og mere ligner et evigt, ustoppeligt søskendeskænderi om hvem, der sidst tømte opvaskemaskinen, og hvem der sidst gik ned med skraldespanden. En kønskamp, der er lige så destruktiv, som den er ulidelig. Til gengæld fornægter moderne feminisme den skæbne, som kvinder til en vis grad er ofre for: Vi er svagere end mænd og har derfor i visse situationer brug for deres beskyttelse, vi kan kun få børn i den periode, hvor det samtidigt forventes, at vi gør karriere. Vi er på disse områder handikappede i forhold til arbejdsmarkedet og er derfor pisket til at træffe nogle svære valg. Det må vi se i øjnene og få det bedste ud af – eventuelt ved omhyggeligt at vælge uddannelser og job, der er forenelige med børn og familie. Gør man det, anklages man for at forråde kvindesagen og gøre ligestillingsproblemerne større. Det er ikke rigtigt. Man bliver ikke mindre ligestillet af ikke at gøre karriere, og man skylder ikke feminismen at ofre sin egen og sin families lykke på denne ideologis alter. Med andre ord: Moderne feminisme er en dårlig vejviser for kvinder. Feminismens første bølge forsøgte på en helt anderledes kvindekollegial måde at dele sol og vind lige mellem den hjemmearbejdende og den udearbejdende kvinde, men den var som nævnt skæmmet af utopisme og overtro på kvindens moralske overlegenhed over manden. En overbevisning, der siden har været feminismens tro følgesvend.\n163 Men har man et minimum af selvindsigt, véd man, at kvinden ikke er bedre end manden, fordi hun er anderledes end ham. De klogeste betragtninger om det at være kvinde har jeg betegnende nok fundet hos ikke-feminister, hos de tre kvindelige forfattere Tove Ditlevsen, Sigrid Undset og Karen Blixen. Deres synspunkter, som for alles vedkommende ændrede sig gennem livet, stemte ikke overens med de feministiske dogmer; det har gjort dem til feministiske kættere, fulde af rammende iagttagelser og provokerende indsigter. Ingen af dem gør en isme ud af det at være kvinde. Det gør de ret i. Derfor er jeg ikke feminist.\nTeologen og samfundsdebattøren Katrine Winkel Holm giver i sin artikel "Derfor er jeg ikke feminist" en skildring af den militante 70’erfemi...


Gordon Brown erkender ansvar for krise - Avisen.dk\nGordon Brown erkender ansvar for krise\nFoto: AP/Andy Rain, pool / POLFOTO\nDen britiske premierminister, Gordon Brown, påtager sig nu sin del af skylden for finanskrisen.\n17. marts 2009 12:21\nGordon Brown erkender, at han bærer en del af ansvaret for den globale finanskrise, som har ramt England særlig hårdt.\nDen britiske premierminister siger i et interview med avisen The Guardian, at han er delvist skyldig i lukningen af banker, fordi regeringen ikke har grebet ind i tide.\n"Jeg påtager mig det fulde ansvar for alle mine handlinger, men jeg tror, vi har at gøre med et større problem, der er globalt i sin natur, så vel som nationalt. For 10 år siden efter krisen i Asien, da andre lande troede, at de her problemer ville forsvinde, skulle vi have været mere konsekvente og fokuseret kraftigere, ligesom vi gjorde på for eksempel nedbringelse af statsgæld," siger Gordon Brown til guardian.co.uk.\nHan slår desuden fast, at det nu er slut med det, han kalder en 'laissez-faire' tilgang af banksektoren fra politisk side. Man skal opgive tanken om, at markederne sagtens kunne klare sig selv helt uden politisk indgriben, mener Brown.\nPremierministeren håber på, at det vil give pote ved næste valg, at han nu påtager sig sin del af ansvaret. Han betegner det som værende af afgørende betydning for Storbritanniens fremtid, at hans parti Labour også vinder næste periode ved regeringsmagten.\nGordon Brown gemmer sig bag Tony Blair\nMinistre afsløret af skjulte optagelser\nKina truer Brown efter henrettelse