Heuchera lihtne istutamine avatud pinnasesse - Bonsai 2021\nHeuchera kirjeldus avatud maa jaoks\nKõik looduses eksisteerivad Heuchera liigid on pärit Ameerika mandrilt. Siin asusid Stonefragmenti perekonna taimed, mis õigustavad nende päritolu, Ameerika Ühendriikide keskosa ja lõuna pool ning Mehhiko mõnes osas paiknevatel kivistel tühermaadel. Enamik inimese kodustatud taimi on mitmeaastased dekoratiivsed lehtpuukultuurid. Kirjelduse kohaselt muudab heuchera avatud maas, moodustades lõhenenud sõrmetaolistest lehtedest lopsaka roseti, sõltuvalt aastaajast nende värvi, muutes imekombel talle määratud aianurka.\nLehestiku välimus sõltub mitte ainult aastaajast, vaid ka heuchera tüübist. Kahevärvilised või kolmevärvilised, sakiliste, siledate või laineliste servadega lehed võivad muuta kõige silmapaistmatuma ala.\nDekoratiivne efekt täiendab kogu suve kestvat õitsemist. Heuchera püstiste jalgade kõige eredamad õisikud on veripunased, korallide varjundiga väikesed korollad. Teistel liikidel on lilled valdavalt valged või roosakad, kogutud hõredatesse paanikatesse ulatuvatesse õisikutesse.\nMillal Heuchera õue istutada? Mida peate teadma taime olemuse ja eelistuste kohta?\nHeuchera kasvatamise tingimused avamaal\nTavaliselt valivad dekoratiivsete lehttaimede jaoks hästi valgustatud kohad, kus lehtede eredad värvid näevad kõige soodsamad välja. Heuchera võib aga hõlpsasti elama asuda puude võra alla ja lagendikul võib see närtsida ning nõuab sagedast rikkalikku kastmist. Seetõttu on tal parem leida ala, millel on keskkõrvetava päikese eest kerge kaitse, kuid mitte paksu varjundiga, mis "peseb" lehtedelt ebatavalisi mustreid, jättes ainult rohelise tausta..\nPiisava valgustuse nõue on eriti oluline, kui istutatakse lagedale pinnasele ja hooldatakse kirevat Heuchera.\nVaatamata silmatorkavale välimusele on see mitmeaastane taim tagasihoidlik ja korraliku hoolduse korral kasvab suvilates hästi. Istutustel eksisteerib Heuchera sageli koos peremeeste, okaspuude, rohttaimede mullakattetaimede ja põõsastega, samuti kõrgete õitsvate liikidega.\nAvamaale istutades ja põetades ei ole mitmeaastased heucherad mulla koostise ja toiteväärtuse suhtes pretensioonikad, kuid nad ei talu:\nmulla liigne happesus;\nsuur maa tihedus maandumiskohas;\nmaa, sula ja vihmavee stagnatsioon.\nTaimed on eriti lopsakad lahtisel substraadil, mis hoiab hästi mõõdukat kogust niiskust.\nHeuchera istutamise aeg avatud maa peal\nLooduses paljunevad Heucheras seemnete abil ja vegetatiivselt lehtede rosettide kasvu tõttu. Aias on parem kasutada teist meetodit..\nParaku ei säilita aiasortidest kogutud seemned taimede sordiomadusi ja neist kasvavad metsikult kasvavate taimede lähedased taimed..\nSoovitud sordi Heuchera saamine on palju lihtsam - kasutades kasvatatud seemikuid ja usaldusväärse tootja seemneid või jagades täiskasvanute turustusvõimalusi.\nSeemned külvatakse varakevadel anumatesse. Kasvuhoonetes ilmnevad esimesed võrsed 4–6 nädala pärast. Kui idanditel avanevad tõelised lehed, viiakse taim avatud pinnasele. Võttes arvesse tulevast kasvu, istutatakse pistikupesad üksteisest 20 cm kaugusele.\nMais või varasügisel istutatakse suured, tavaliselt 3-4-aastased heuchera rosetid, mis kaotavad oma kompaktsuse ja lagunevad. See tähendab, et põhitaime lähedusse on tekkinud tütartaimed ja on aeg need eraldada..\nMitmeaastase heuchera istutamine avatud pinnasesse ja taimede eest hoolitsemine\nUute taimede "kohevamaks" muutmiseks jäetakse igale maatükile 2-3 oma risoomidega pistikupesa. Kui istutusmaterjalil pole mingil põhjusel juuri, ei tohiks te seda ära visata. Mitme lehe ja varreosaga pistikud saab juurduda mõnuainega töötlemisel ja liiva-turba segus istutamisel. Varjutatud kasvuhoones tekivad juured 3-4 nädalaga.\nKui pistikud saadakse mais või juunis, on Heuchera istutamine avatud maapinnale suve keskel või teisel poolel. Selliste taimede all olev pinnas peab olema multšitud ja seemikud ise kaitsevad ereda päikese eest.\nPistikutel ja suurtel pistikutel pulbristatakse jaotustükkide kohad purustatud söega. Heuchera alla istutavate süvendite sügavus peab olema vähemalt 30 cm ja sama läbimõõt. Kui seda saaki kasutatakse äärekivina, on põõsaste vahe tavaliselt 25–35 cm.\nPärast istutamist kastetakse taimi ja nende all olevat mulda piserdatakse turbaga, mädanenud saepuru või hakitud rohuga.\nGeyhera hooldus pärast istutamist avatud pinnasesse\nNeed taimed on hügrofiilsed. Seetõttu hõlmab Heuchera peamine hooldus pärast avamaale istutamist:\nkorrapärane jootmine, et vältida pinnase kuivamist;\nmullapinna kobestamine põõsaste all ja ümber;\npealmine kaste, mis algab teisest eluaastast ja viiakse läbi dekoratiivsete lehtkultuuride komplekssete vahendite abil.\nSoojal aastaajal kastetakse geykheraid 3-5 korda nädalas. Kuumuses ja vihma puudumisel on parem mulda niisutada iga päev hommikul või pärast päikeseloojangut.\nHeuchera lehtede värvimuutuste vältimiseks hoidke kastekannu võimalikult maapinna lähedal..\nKõik selle perekonna taimed õitsevad, kuid heuchera lilled ei ole alati liiga atraktiivsed. Kui need segavad lilleaia tajumist või pärast närtsimist, eemaldatakse jalad, lõigates need aluse alla. Talveks lahkuvad põõsad lehtedega. Nii et kevadeks ei kannata rosettide alused lagunemist, on parem katta need lahtiste kuuseokste, tammeokste, lausriidest ja multšiga.\nHeuchera lill - istutamine, hooldamine õues, fotod maastiku kujunduses\nAednikud austavad aed Heucherat väga. Pole üllatav, et neil ilutaimedel on väga vähe nõudeid ja need on üsna vastupidavad. Lisaks on need väga dekoratiivsed ning arvukad sordid ja sordid võimaldavad aia varjulistes nurkades luua ainulaadseid kompositsioone. Siit saate teada, kuidas kasvatatakse Heuchera lilli - istutamine ja hooldamine avamaal, kasutades maastiku kujundamisel mitmeaastaseid taimi.\nRikkalikult lilli ja sorte\nRakendus maastikukujunduses - foto\nGeykhera on saxifrage'i perekonda kuuluv ainulaadne mitmeaastane taim, mis kasvab ilusti lillepeenardes, aedades, parkides.\nTaim vajab suhteliselt vähe hooldust, tal ei ole mullale erinõudeid. Need on igihaljad aia püsililled, üks väheseid liike, mis säilitab dekoratiivse välimuse aastaringselt, isegi talvel. Talvel heucherad tavaliselt õhust osa ei kaota, kevadel toodavad nad juurestikust uusi lehti.\nHeuchera kasvatamise mood ilmus 20. sajandi 90. aastatel - esialgu kasutati neid peamiselt rõdude ja terrasside kaunistamiseks, lisaks õistaimedele. Mitmeaastase kodumaa on Põhja-Ameerika. Looduses kasvavad heuchera nõlvadel, kividel Kanadas, Mehhikos.\nTaime kõige dekoratiivsem osa on pikkade leherootsude lehed, mis on südamekujulised või ümarad. Üksikud sordid erinevad märkimisväärselt. Lisaks standardsetele rohelistele toonidele on lehed kollased, punased, lillad, sinised, populaarsed on sordid, mille pinnal on huvitav muster. Taim ei ole liiga pikk - maksimaalne kõrgus on 40-45 cm. Geykhera loob üsna tiheda põõsa, mis suurendab selle dekoratiivset iseloomu.\nLill sai oma nime kuulsa saksa botaaniku Johann von Heicheri auks.\nHeuchera lill mõnikord õitseb, kuid mitte eriti atraktiivne. Paniculate õisikud ilmuvad juunist aprillini (üksikud - maist).\nKellukakujuliste väikeste õitega õisikud, rohelised, valged või roosad, mitte eriti atraktiivsed.\nDekoratiivsete lilledega eristatakse ainult Heuchera x brizoides.\nFoto. Geykhera quaggle - lilled\nHeuchera peamine eelis on see, et see on dekoratiivne aastaringselt, hoolimata õitsemisest..\nKogu ilu näitamiseks tuleks taim istutada suures rühmas. Võite vabalt segada liike ja sorte - sellises mitmevärvilises kombinatsioonis näeb lill kõige kaunim välja, eriti väikeseõieliste (Heuchera micrantha) ja veripunaste heuchera-kraanade (heuchera sanguinea) sordid. Põõsad ja muud kevadel õitsevad maastikutaimed loovad dekoratiivsete lehtedega sortidele hea tausta..\nHeuchera on kasulik materjal botaanikute ja aretajate uurimiseks. Seetõttu töötatakse uusi sorte välja peaaegu igal aastal. Tänapäeval on ilmunud palju sorte - iga kasvataja leiab kindlasti endale meelepärase sordi, mis aias hea välja näeb. On sorte, mis on külma, tuule suhtes vastupidavad, sobivad kasvatamiseks riigi külmades piirkondades..\nEsiplaanil on kõige populaarsemad burgundi lehtedega sordid:\nPopulaarsed on roosade ja oranžide lehtedega sordid. Selliseid ebatraditsioonilisi värve omavad sordid:\nMõned sordid on lehtede tekstuuri tõttu originaalsed. Näiteks Sasha (Sashay), Ash (Purple) - dekoratiivsete, kortsus lehtedega.\nMõni sort muudab hooajal värvi. Näiteks sügislehed - selle sordi lehestik muudab suve lõpus värvi.\nGeycheral on vähe nõudlust ja see on ebasoodsate kasvutingimuste suhtes üsna vastupidav, kuid algusest peale on vaja pakkuda talle sobiv koht. Siis on lahkumine lihtne, see ei võta palju tööd.\nMillal Heuchera istutada? Seemned istutatakse potti, konteineritesse varakevadel ja idandatakse kasvuhoones või sisetingimustes. Kui seemikud kasvavad ja külmad on möödas (mai), istutatakse seemikud avatud pinnasesse. Suured põõsad jagatakse ja istutatakse mais või septembri alguses.\nHeuchera vajab sobivat asendit. Need aialilled kasvavad kõige paremini poolvarjus. Tumedate lehtedega sordid võivad hõivata tumedamaid positsioone, heledad vajavad hajutatud päikest, kergelt varjutatud asendit.\nHeucherat saate kasvatada päikeselises kohas, kuid siis peate hoolitsema sobiva mulla niiskuse eest. Kui asend on varjutatud, on seda niiskusega lihtne üle pingutada, siis võivad taimed valutama hakata.\nGeuchera on üks väheseid püsililli, mis kasvab hästi varjutatud aladel, mistõttu on taim nii populaarne.\nPinnas peab olema:\npiisavalt kõrge huumusetasemega.\nNeed aiataimed kasvavad hästi neutraalse reaktsiooni ja keskmise niiskusega substraadil. Nad ei vaja liiga palju vett ega spetsiaalseid väetisi..\nTähelepanu! Kui muld on liiga raske, segage see enne istutamist turbaga..\nKoht tuleb põhjalikult puhastada, umbrohud eemaldada, kaevata pigi, komposti abil.\nHeuchera istutamisel pidage meeles, et seemikute arv ei tohiks ületada 12 ruutmeetri kohta. Kui istutate taime suurtes rühmades, on soovitatav istutada 10-20 tükki.\nHeucheral on suhteliselt madalad nõuded. Nende eest hoolitsemine on väga lihtne. Talvel pole taimi vaja katta, nad on külmakindlad, kasvavad Moskva piirkonnas ja keskmisel rajal. Lumeta talvel tasub põõsad nõeltega katta.\nKui taimed kasvavad suurema osa päevast päikeselises kohas, tuleks neid regulaarselt kasta. Pidev kõrge õhuniiskus põhjustab aga seenhaigusi - seda tuleks kasta sageli, kuid mõõdukalt..\nMõnikord tuleb põõsad siirdada. Heucherad on vastupidavad ja võivad ühes kohas kasvada mitu aastakümmet. Kuid aja jooksul võivad nad hakata hõrenema - sisemised lehed surevad aeglaselt, põõsas kaotab oma esteetilise väärtuse. Sellisel juhul võib aidata Heuchera siirdamine teise kohta..\nKui taim on väga suur, pole vaja seda täielikult üles kaevata. Siirdada saab ainult osa sellest. Eraldage valitud osa emataimest juurtega, puhastage surnud lehed ja istutage uude kohta, surudes mulla tihedalt ümber. Istutuskaugus on iga 20–30 cm tagant. Istutussügavus on sama, mis varem kasvanud. Noori seemikuid kastetakse kord nädalas.\nNeed aialilled vajavad pügamist. Pügamine toimub kevadel, eelistatavalt enne kasvuperioodi algust, peate eemaldama vanad võrsed, tehes ruumi uueks kasvuks. Siis saab taim kiiremini areneda ja hästi taastuda. See igihaljas mitmeaastane taim pole alati külmakindel, nii et see võib pärast talve veidi külmuda ja taastuda pikka aega. Garanteeritud talvitamiseks võite selle istutada potti ja maasse auku. Siis kasvab mitmeaastane taim aeglasemalt, kuid muutub haiguste, külmade suhtes vastupidavamaks..\nHeuchera on mõõdukalt väetatud kevadest augusti keskpaigani. Soovitav on kasutada vedelaid väetisi, näiteks Florovit iga 2 nädala tagant.\nHeuchera seemneid saab osta aiapoest või koristada ise, kuid see on aeganõudev ja nõudlik. Seemneid kogudes ei tea me, kuidas taim välja näeb. Seetõttu ei ole Heuchera paljundamine seemnete abil parim variant..\nKui otsustate taime sel viisil paljundada, on parem osta seemneid poest, te ei tohiks neid ise koguda - nii olete kindel, et kasvatamine õnnestub..\nSeemikute seemikute saamine toimub kodus. Noori taimi tuleb kaitsta ebasoodsate ilmastikutingimuste eest.\nSagedamini paljundatakse Heuchera vanade põõsaste jagamise teel. Kui põõsad on võsastunud, jagatakse need iga 4 aasta tagant..\nNeed aialilled loovad sageli dekoratiivsed rosetid. Seega, kui neid on põõsas mitu, saate need eraldada. Ideaalis peaks iga väljalaskeava olema eraldi. Selline paljunemine on väga kiire ja tõhus - ühelt põõsalt saate vähemalt 2 lilli, mida saab istutada teise kohta. Sellist paljundamist tuleks läbi viia hoolikalt, et mitte kahjustada juuri jagunemisel..\nSuure põõsa saab üles kaevata, maast puhastada ja jagada moodustunud juurtega osadeks. Igal taimel peavad olema juured, et ta saaks paremini uue koha võtta. Saadud seemikud tuleks istutada 20-30 cm vahedega. Kasta üks kord nädalas. Väikesi seemikuid ei tohiks intensiivse päikese käes hoida.\nHeuchera levitamine sel viisil pole keeruline. Parem on jagada kevadel või sügisel..\nHeuchera on haigustele üsna vastupidav. Peamine on mitte niiskusega üle pingutada, sest siis hakkavad seened taimi ründama. Taimede paksenemise probleemi lahendamine - taimede siirdamine teise kohta.\nLiigne päikesevalgus võib lehelaba põletada.\nMai mardikavastsed toituvad vahel juurtest, taimed hakkavad närbuma.\nMardikamardikas (Otiorhynchus sulcatus) võib taime kahjustada. Selle vastsed närivad taime juurtes ja ülaosas auke, mille tagajärjel nad surevad. Mardikarünnaku sümptom on taime ootamatu närbumine. Võitlus võimalik putukamürkidega.\nGeychers armastavad oma firmat. Saate luua suurejoonelise kombinatsiooni erinevatest sortidest. Võite neid kombineerida ka teiste taimedega. Aed Heuchera on üsna spetsiifiline, kuna see kasvab poolvarjus ja selliseid taimi on vähe..\nDekoratiivsed kõrrelised ja heuchera on suurepärased kivised taimed ja selline ettevõte sobib ka ainult dekoratiivse lillepeenra loomiseks.\nSeda ülimalt efektset ja palju õisi ühendavat taime tuleks täiendada sibullilledega. Võib leida arvukalt sibullilli, mis selle taustal suurepärased välja näevad. Tänu sellele on lillepeenar tõhusam ja pilkupüüdvam, eriti kevadel..\nHeucherat saab kombineerida pukspuuga, okaspuudega, lisades värvivarjundeid ja rõhutades teiste taimede omadusi.\nTeistest mitmeaastastest taimedest saab hea ettevõte:\nSuurte lehtedega sordid näevad muljetavaldavad väikestes rühmades või eraldi, kuid neid saab kasutada ka suurtes istandustes, põimitud sõnajala lehtede või peremeestega.\nFoto. Varjuline ala puu all - geyhera koos hostaga\nGeykhera võimaldab teil luua ilusaid värvide, varjundite, tekstuuride kombinatsioone, mis meelitavad tähelepanu aia varjutatud aladel.\nHeuchera sobib ideaalselt pinnakattetaimedeks ja kontrastsete istanduste loomiseks, tumedate lehtede heledaks varjutamiseks.\nHeuchersile võib istutada kontrastse lehevärviga põõsaid, istutada kruusa, piiride ja raamidena.\nMiniatuursed vormid nagu petites kasvavad kiviktaimlates kehvas mullas hästi. Sordid on väikese suurusega, eristuvad armu järgi, ideaalselt kombineerituna teiste kiviaedade taimedega.\nHeuchera teine eelis on see, et see on dekoratiivne aastaringselt. Isegi hilissügisel ja talvel saab aed elust täis.\nSamuti väärib märkimist hiljuti ilmunud moes "rohelised seinad", kus heuchersid olid uhked, kaunistades selliseid istutusi kaunilt. Need on aiakujundajate jaoks nii uued, et nende potentsiaal pole veel täielikult realiseeritud..\nFoto. Roheline sein\nHeuchera on suurepärane näide mitmeaastastest taimedest, mis annab väikese tööga suurepärase efekti lillepeenras, nii et taim sobib hõivatud inimestele. Peate lihtsalt meeles pidama regulaarset jootmist. Taimed on populaarsed oma erakordse ilu tõttu, neid leidub erinevat tüüpi ja sorte, millest igaüks väärib aias asumist. Need sobivad ideaalselt osalise varjuasendi jaoks, kasvavad hästi konteinerites, rõdudel, terrassidel. Hooldus piirdub peamiselt regulaarse kastmisega.\nRohtsete risoomide mitmeaastane taim Heuchera kuulub Saxifragi perekonda. Tänapäeval on selle sordid ja tüübid maastiku kujunduses väga populaarsed. See taim sai nime saksa arsti ja botaaniku Johann Heinrich von Heicheri järgi. Kultuuri kodumaa on Põhja-Ameerika kivised piirkonnad. Heuchera põõsas on kompaktne, selle kõrgus ulatub umbes 50 sentimeetrini ja seda hinnatakse suurejoonelise lehestiku poolest, mis meelitab tähelepanu oma keerukusega. Taime eripära on see, et ühe kasvuperioodi jooksul võib tema lehestik mitu korda värvi muuta. Seda kultuuri eristab uskumatult mitmekesine värvipalett, samuti palju võimalusi värvitoonide kombinatsioonide jaoks, eriti kaasaegsed kirjud sordid..\nMaandumine. Kevadisel ajal, täpsemalt märtsis - aprillis.\nBloom. Täheldatud juunis-augustis.\nValgustus. Kasvab hästi varjus või eredas, kuid hajutatud valguses.\nKruntimine. See peaks olema niiskust imav, hästi õhku ja vett läbilaskev, pH 5,0-6,0.\nKastmine. Kasta lille süstemaatiliselt, kui muld kuivab 1 kord kahe kuni kolme päeva jooksul. Pika kuuma ja kuiva perioodi jooksul kastke lille kaks korda päevas.\nVäetis. Nad hakkavad Heucherat toitma alates teisest kasvuaastast, nad teevad seda enne õitsemist ja pärast õitsemist. Selleks kasutatakse vedelaid kompleksseid mineraalväetisi poole tootja soovitatud annusest.\nPaljundamine. Rohelised pistikud, põõsa ja seemnete jagamine.\nKahjulikud putukad. Kärsakad, lehtede nematoodid, liblikaröövikud, teod ja nälkjad.\nHaigused. Hall mädanik, täpid, rooste, jahukaste.\nGeykhera on tihe kompaktne põõsas, kuhu kuuluvad nahkjad pika tipuga sakilise servaga leheplaadid. Lehtede värv ja kuju on väga mitmekesised. Need võivad olla peaaegu mustad, kastanipunased, roosad, kollased, sügavpunased, merevaigukollased, lillad, rohelised ja isegi hõbedased, nende pinnal on mitmesuguseid veene, mustreid, täppe ja täppe. Leheplaatide tekstuur on laineline, sile ja lokkis. Põõsad kaunistavad lilli kogu suveperioodi ja mõnel juhul isegi kuni esimese külmani. Paanika õisikud koosnevad väikestest valget, punast, roosat või kreemikat värvi kelladest. Vili on kast, mis sisaldab arvukalt mooniseemne suurusega seemneid (1 g sisaldab umbes 20 tuhat seemet).\nMaastikukujunduses on sellist lille juba pikka aega kasutatud. Kõik sordid on disainerite poolt jagatud kahte kategooriasse: dekoratiivne õitsemine (näiteks veripunane või punane) ja dekoratiivne lehtpuu (need pärinevad Ameerika heucherast).\nHeuchera kasvatamine oma saidil ei ole keeruline, kuid sellel on mitmeid funktsioone, mida aednik, kes otsustab seda harida, peab teadma:\nKui kasvatate Heuchera dekoratiivseid heitlehiseid sorte, siis korjage põõsastelt välja tärkavad varred, need tõusevad taimede kohale ja näevad välja äärmiselt korrastamata. Pulgad jäetakse alles siis, kui nad kavatsevad sügisel seemneid koguda..\nDekoratiivsete õitsvate sortide korral viiakse varred lõigatud kohe pärast õitsemise lõppu.\nAlumine lehestik lendab aja jooksul, mis mõjutab negatiivselt taime dekoratiivsust. Enne kui põõsas hakkab õitsema, eemaldatakse see mullast ja istutatakse koos mullakambriga uude sügavamasse auku, tänu sellele on kiilas vars võimalik peita..\nKasvu alguses olev noor lehestik on värvitud küllastunud värvidega ja poolläbipaistev (sarnane lille kroonlehtedega), kuid aja jooksul muutub see tumedamaks ja tihedamaks.\nKultuuri võib kombineerida päevaliilia, viiruki, priimulate, astilba ja dekoratiivsete teraviljadega.\nHeuchera istutatakse avamaale märtsis - aprillis. See taim kuulub varju armastava hulka, sellega seoses on soovitatav valida selle jaoks koht, mida muud põllukultuurid varjutavad. Lill peaks olema hajutatud päikesevalguse käes. Parim on talle valida koht, mis asub aia lääne- või idaosas, otsesed päikesekiired peaksid sellele langema ainult hommikul või õhtul. Kui geychera jaoks valiti päikeseline koht, siis tuleb seda kasta süstemaatiliselt ja väga rikkalikult. Märgati, et kui heleda lehestikuga sorte kasvatatakse hästi valgustatud avatud alal, siis muutub selle värv küllastunumaks ja tähelepanuväärsemaks. Tuleb märkida, et punase lehestikuga sorte on soovitatav kasvatada ainult päikesepaistelistel aladel, vastasel juhul on varjutamisel nende värv roheline.\nKultuur ei ole mullale eriti nõudlik, see võib kasvada igal maal, välja arvatud happeline, kõige parem on, kui pH on 5–6. See võib kasvada ka kivisel pinnasel, sest looduslikes tingimustes võib seda leida Suurte järvede kivistel kallastel. Kuid saidi valimisel peate meeles pidama, et mida muld on lõdvem ja toitevam, seda tõhusam ja paksem on põõsas. Erilist tähelepanu tuleks pöörata mulla niiskusvõimele, samal ajal kui see peab vett ja õhku hästi läbima. Taim reageerib juurestiku seisvale vedelikule negatiivselt..\nHeuchera: kasvab aias, tüübid ja sordid\nAutor: Natalya Kategooria: Aiataimed Avaldatud: 26. veebruar 2019 Uuendatud: 30. jaanuar 2020\nGeikerid on vapustavad kaunitarid, kellest ei saa ükskõikselt mööda minna. Nende hulgas on liike, mis hämmastavad lehtede värvi ja värvi ning leidub ka kaunite õitega sorte, kelle seast leiab igaüks endale meelepärase taime..\nTänu aretajate väsimatu tööle on Heucheras populaarsust kogunud kogu maailmas. See taim armastab väga maastiku kujundajaid..\nMeie artiklist saate teada, milliseid geichera tüüpe ja sorte saab aias kasvatada. Samuti leiate vastused sellistele küsimustele:\nkuidas heuchera paljuneb;\nkuidas taime talvitamiseks ette valmistada;\nkuidas kaitsta geherat haiguste ja kahjurite eest.\nHeuchera pärast õitsemist\nHeuchera istutamine ja hooldamine\nMaandumine: kevadel, märtsis või aprillis.\nÕitsemine: juunist augustini.\nMuld: niiskust imav, hästi kuivendatud, pH 5,0–6,0.\nKastmine: korrapärane, kuna pinnas kuivab - üks kord 2-3 päeva jooksul, kuiva ilmaga - kaks korda päevas.\nPealmine kaste: alates teisest aastast enne ja pärast õitsemist vedelate mineraalide kompleksidega pooles annuses.\nPaljunemine: seemned, põõsa jagamine, rohelised pistikud.\nKahjurid: kärsakad, lehtnematoodid, liblikaröövikud, teod ja nälkjad.\nHaigused: hall mädanik, laigud, rooste, jahukaste.\nHeuchera (lat. Heuchera) on perekonna Saxifrage perekonna risomatoorsete rohttaimede mitmeaastaste taimede perekond, kelle haritud liigid ja sordid on maastiku kujunduses tänapäeval äärmiselt nõutud. Heuchera sai oma nime saksa botaaniku ja arsti Johann Heinrich von Heicheri auks. Heuchera on pärit Põhja-Ameerika kivistest piirkondadest ja on kuni poole meetri kõrgune kompaktne põõsas, mis köidab pilku oma luksuslike, peenete lehtedega. Geykhera on gurmeetoit, sest ühe kasvuperioodi jooksul võib see muuta oma lehtede värvi ja rohkem kui üks kord. Sellist varjundipaletti ja nii palju nende kombinatsioone nagu Heuchera ja eriti selle tänapäevaseid kirju sorte ei erista ükski teine kultuur..\nHeuchera lill - kirjeldus\nTiheda heuchera põõsa moodustavad nahkjad hambulised lehed pikkadel pistikutel. Lehtede kuju ja värv on mitmekesiselt silmatorkav: peaaegu mustad, erepunased, kastanipunased, merevaigukollased, roosad, lillad, kollased, rohelised ja isegi hõbedased lehed igasuguste mustrite ja soonte kujul, täpid ja laigud. Tekstuurilt on lehed siledad, lainelised ja lokkis. Heuchera õitseb terve suve ja isegi kuni pakaseni, paanikasse kogunenud väikeste roosade, valgete, kreemjate või punaste kelladega. Heuchera puuvili - kast, kuhu valmivad mooniseemne suurused seemned (1 grammis mahub umbes 20 000 seemet).\nHeucherat on maastiku kujunduses kasutatud pikka aega. Disainerid jagavad Heuchera sordid kahte kategooriasse: dekoratiivsed lehed, mille esivanem oli Ameerika Heychera, ja dekoratiivsed õitsvad, näiteks punane Heuchera või veripunane..\nMikrobiota: kasvatamine ja hooldamine\nHeuchera kasvatamise tunnused\nHeuchera kasvatamisel pole ilmseid jooni ega raskusi, kuid sellel taimel on iseloomulikke jooni, mida te ei pahanda. Niisiis:\nheuchera dekoratiivsetes lehtedesortides, kui teil pole eesmärki sügisel seemneid koguda, on parem eemaldada vars kohe, kui see ilmub: need kasvavad palju kõrgem kui põõsas ja on korrastamata välimusega, mis kahjustab taime dekoratiivseid omadusi;\ndekoratiivsete õitsevate sortide varred eemaldatakse kohe pärast heuchera tuhmumist;\naja jooksul langevad põõsa alumised lehed maha ja geychera näeb välja korrastamata. Enne õitsemist peate taime välja kaevama ja istutama koos mullakambriga kiilase varre peitmiseks sügavamasse auku;\nkasvu alguses on heuchera noored lehed heledad ja poolläbipaistvad, nagu lille kroonlehed, kuid küpsedes paksenevad ja tumenevad;\ngeykhera sobib hästi priimulad, päevaliiliad, astilba, badan ja dekoratiivsed teraviljad.\nMillal Heuchera istutada\nHeuchera istutatakse märtsis või aprillis. Geykhera eristub hea varjutaluvusega, seega on selle jaoks parim koht teiste taimede osalises varjus, kus talle langeb hajutatud valgus. Parim variant on ida- või läänekülg, kus otsene päikesevalgus langeb alles hommikul või õhtul. Kui see pole võimalik ja peate selle istutama päikese kätte, peate Heucherat regulaarselt ja rikkalikumalt kastma..\nMuide, erksavärviliste lehtedega sordid avatud päikeselises piirkonnas muutuvad veelgi heledamaks ja tähelepanuväärsemaks. Ja punaste lehtedega sordid peavad kasvama päikese käes, vastasel juhul jäävad nende lehed varjus roheliseks..\nPinnase valikul pole Heuchera valiv, see võib kasvada igal pinnasel, välja arvatud happeline, optimaalne pH on 5–6. Isegi kivine ala ei hirmuta taime, sest looduses katab ta kodumaal Suurte järvede kiviseid kaldaid. Kuid mida viljakam ja kobedam on muld, seda atraktiivsem ja uhkem on Heuchera. Niiskusmahtuvus on väga oluline ja samal ajal on pinnase hea drenaaž saidil. Vee stagnatsioon Heuchera juurtes ei salli.\nKuidas Heuchera istutada\nIstutamiseks on kaks võimalust - seemned ja seemikud. Heuchera seemned külvatakse lihtsalt lahtiselt ettevalmistatud pinnasesse ja kaetakse. Kuid tuletame teile meelde, et seemnete paljunemine pole parim viis, kuna see ei säilita emataime liike ja sordiomadusi ning parimal juhul kasvatate lihtsa roheliste lehtedega Heuchera.\nSeemikute meetod on usaldusväärsem. Seemikud kasvatatakse kasvuhoonegaaside konteineris ja istutatakse seejärel avatud pinnasesse 3-4 cm sügavusele 20 cm kaugusel üksteisest. Pinnas peab olema lahti, et õhk saaks juurtesse vabalt tungida. Ja heuchera seemnetest avamaal ja seemikud idanevad pooleteise kuuga.\nKuidas Heychera eest hoolitseda\nHeuchera kasvatamine pole keeruline ja Heuchera eest hoolitsemine ei väsita sind. Üldiselt ei vaja ta mingit hooldust. Kasvuperioodi esimesel aastal, istutusaastal, ei vaja taim söötmist, järgnevatel aastatel tuleb Heuchera dekoratiivseid õitsvaid sorte sööta universaalse õistaimede väetisega ja dekoratiivsete lehtpuudega - vastavalt lehttaimede kompleksväetistega.\nSöötmise aeg on enne ja pärast õitsemist ning annust tuleks pakendil soovitatuga võrreldes poole võrra vähendada.\nHeuchera kastmine peaks olema korrapärane, kuna pinnas kuivab - üks kord iga kahe päeva tagant ja parem on Heuchera kastmine unustada, kui seda teha kaks korda - liigne niiskus kahjustab seda. Kuid kuumadel kuivadel päevadel peate Heucherat kastma kaks korda päevas - varahommikul ja õhtul. Põõsa alla peate valama vett ettevaatlikult, nii et pihusti ei satuks lehtedele, mis sellest võivad põlemislaikudega kaetud.\nKui te ei soovi pärast kastmist muretseda umbrohu ja mulla kobestamise eest, multšige Heuchera istutamine turbaga kevadel.\nKui taim on 3-4 aastat vana, võib selle rosett laguneda ja näete palja keskosa. Niisiis, on aeg põõsas jagada ja istutada selle osad, noorendades seeläbi Heucherat. Parim aeg selle aretusmeetodi jaoks on mai või varasügis. Jagage puks nii, et igas sektsioonis oleks 2-3 pistikupesa.\nLiiga pikki juuri tuleb lühendada ja need, millel on lagunemise märke - puhastada mädast ja pulbristada haavad söepulbriga.\nJagatud põõsa osad on istutatud 30x30 suurustesse süvenditesse, mis on veidi sügavamad kui emataim oli istutatud, üksteisest 25 cm kaugusele. Pärast istutamist on soovitatav ala kasta ja multšida. Põõsa osad juurduvad kuu aja jooksul. Seda heuchera paljunemismeetodit nimetatakse põõsa jagamiseks..\nHeuchera levib muul vegetatiivsel viisil - pistikutega. Heuchera pistikud viiakse läbi juunis või juulis: pistikud lõigatakse emapõõsast võimalikult mullapinna lähedale, kuid ilma risoomi fragmentideta, jagatuna 4–6 cm suurusteks tükkideks, alumised osad on pulbristatud juuremoodustajaga, osaliselt lehtedest vabastatud ja juurdunud turba segus. liiv ajutistes kasvuhoonetes, mis asuvad osalises varjus. Ärge unustage pistikuid ventileerida ja konteinerites mulda niisutada. Juurimine toimub 3-4 nädala jooksul.\nHeuchera kahjurid ja haigused\nGeühherad haigestuvad väga harva ja nad ei karda kahjureid, kuid mõnikord kannatavad neid siiski jahukaste, rooste, hall mädanik ja määrimine. Nende vaevuste põhjuseks on väetiste või vee seisma jäämine taimede juurtes..\nJahukastest, mis katab lehed valkja õitsenguga, leevendab heuchera fungitsiidiga töötlemine. Ja määrimist ja roostet saab võita, pihustades Heucherat kaks korda kuus Bordeaux vedeliku lahusega.\nKahjuritest on heucherale ohtlikud teod, nälkjad, kärsikad, röövikud ja lehtmetnoodid, mida saab kõrvaldada spetsiaalsete putukamürkidega..\nHeuchera õitsemine algab tavaliselt suve alguses ja kestab kaks kuud ja mõnikord kauem. Kui aias olevad heucherad tuhmuvad, ei vaja nad teilt erilist hoolt. Lõika närtsinud õitega varred ära, kui sul pole mõtet Heuchera seemnete küpsemist oodata.\nHeuchera ettevalmistamine talveks\nHeichera talvel aias. Ärge mingil juhul lõigake sügisel närtsinud ja kolletunud Heuchera lehti: need aitavad taimel talvel juured soojas hoida. Heuchera vajab talveks peavarju ja parem on, kui kasutate selleks tammelehti. Kui kevad saabub, eemaldage kate ja kärpige eelmise aasta heuchera lehed oksakääridega hoolikalt mullapinnale võimalikult lähedale.\nHeuchera tüübid ja sordid\nPerekonda Heuchera kuulub umbes 70 liiki. Paljud neist kasvavad looduslikult Mehhiko ja USA kõrgmäestiku metsades ja metsamaadel. Tavapäraselt jagunevad heuchera tüübid mägiseks ja metsaks. Tutvustame teile aednike seas kõige populaarsemaid liike ja sorte, mida kasutatakse maastiku kujundamisel ja uute sortide aretamisel..\nViitab mägiliikidele. Tal on rohelised lehed ja erepunased õied. Ameeriklased nimetavad seda punaseks kellaks. Veripunased heuchera lehed, moodustades roseti, on teistest liikidest palju tihedamad, nad on ümmargused ja sakilised. Mõnda selle liigi sorti eristavad lehtedel kaunid valged või kreemikad täpid. Sääred ulatuvad 50 cm kõrguseni. Seetõttu on seda tüüpi külmakindel meie aednike seas nii populaarne. Kuulsaimad sordid Monet, Variegata, Hercules.\nErineb suurte sametise pinnaga lehtede ja pubesentsete varrede ja pistikutega, mistõttu ta sai oma nime. Sordil Bronze Wave on suurimad lehed läbimõõduga kuni 20 cm, värvuselt pronks ja Rachelil pole mitte ainult õisi, vaid ka kahvaturoosa värvi jalgu.\nKa mägine välimus on sellel mitte ainult tähelepanuväärsed lehed, vaid ka kõrged õievarred väikeste lillepilvega, mis tunduvad õitsemise ajal põõsa kohal kõrguvat. See liik on teistest suurem ja see meelitas aretajaid, kes silindrikujulise heuchera põhjal aretasid uusi sorte. Pulkad ulatuvad 90 cm kõrguseks, neil õitsevad suured valget, roosat, rohelist ja korallvärvilised õied lühikestel jalustel. Lehed on südamekujulised, ümarad, rohelised, hõbedase mustriga või kontrastsete veenidega. Sordid: rohekas kreemja õitega rohevint, Hyperion - kompaktne põõsas, mille varre kõrgus on vaid 50 cm ja punakasroosad õied.\nPaljude aednike sõnul on see geyherist kõige tähelepanuväärsem. Selle leht, mis sarnaneb vahtralehega, on kaetud hõbedaste laikudega ja mõnda looduslikult esinevat isendit eristab lehtede lilla varjund. 60 cm kõrgusel astmel olev paaniline õisik koosneb väikestest kreemjatest roosadest õitest, millel on oranžid tolmukad. Populaarsetest sortidest on kõige kuulsamad tumelillade lehtedega Palace Purple, mis on 1999. aasta parim mitmeaastane taim, ja pronkspruunide lehtedega Bressingham Bronze..\nKasvamine Suurte järvede kallastel. USA-s nimetatakse seda mägipelargooniks. Ta tõmbab oma lehtedega ligi, moodustades umbes 20 cm kõrguse roseti, alumisel küljel on lehed pruunikarva, südamekujulised, ümarad, petioles on pikad. 50–60 cm pikkustel jalgadel asuvad paanikad koosnevad kollakasrohelistest õitest. Green Spice on üks Ameerika heuchera ilusamaid sorte, millel on rohelised lehed ja kontrastsed hõbedased laigud. Kasvuperioodil muudavad lehed rohelist tooni kollasemast tumedamaks, hõbedased laigud suurenevad ja veenide ümber ilmub lilla toon.\nAquilegia: kasvab seemnest aias\nSee hõlmab Ameerika ja veripunase heuchera liikidevahelisi hübriide väikeste õitega heuchera osavõtul. Selle liigi õied sarnanevad veripunase heuchera omadega, kuid on mõnevõrra suuremad, samuti lehtjalgadega lehed. Valge, koralli, punase või roosa värvi õied õitsevad kauem kui kaks kuud. Lehtede värv on enamasti roheline, kuid kontrastsete veenide ja kreemiliste täppidega. Nende hübriidide ainus puudus on see, et varred võivad tugeva tuule ja vihma tõttu langeda. Sordid: Cancan, Cappuccino, Beauty Color, Ruby Vale jt.\nSee taim on nii külmakindel, et isegi pärast tugeva pakasega aias talvitamist võib ta lehed täielikult säilitada ja just see haruldane omadus köidab selles nii lillekasvatajaid kui ka aretajaid..\nGeuchera maastikukujunduses: aia tüübid, hooldus ja paljundamismeetodid\nMiks disainerid Heucherat nii väga armastavad\nIdeed Heuchera kasutamiseks maastikukujunduses\nHeuchera kombinatsioon teiste värvidega\nGeicher ja hostid maastiku kujunduses\nPaigaldame mulla happesuse kodus\nHeuchera aeda istutamise nüansid\nHeuchera paljunemisest pistikute abil\nTaimede paljundamine seemnetega\nGeyhera hooldus kevadel\nMaastiku kompositsiooni kujundus sõltub paljudest teguritest. Suvilate ja majapidamiskruntide omanikud peavad arvestama mulla koostise, kliima eripära ja rahaliste võimalustega. Taimede õige valik pole vähem oluline - paigutuse põhielement. Heuchera kasutamine maastikukujunduses on levinud viis mis tahes saidi kaunistamiseks. Elegantne ja lakooniline, on see võimeline kaunistama aeda varakevadest esimese pakaseni. Mitmeaastane taim, mis pole tingimustes nõudlik, hämmastab kujutlusvõimet mitmesuguste värvidega, disainerid kasutavad seda sageli parkide ja maamajade ruumi kaunistamiseks.\nHeuchera peamine eelis teiste mitmeaastaste taimede ees on lehtede värvide mitmekesisus, mis ei kaota dekoratiivseid omadusi kogu sooja aastaaja jooksul. Kasvatatakse umbes 70 sorti, mis sobivad suurepäraselt hulga maastikukujundusprojektidega. Ainulaadseid kompositsioone saab luua nii koos teiste taimedega kui ka ainult erinevat tüüpi lehtede kombinatsiooniga..\nViljelemiseks pole vaja teadmisi taimekasvatuse kohta, mitmeaastane taim ei ole kapriisne, ei vaja pidevat tähelepanu, seetõttu on see ideaalne kingitus suvilate ja maamajade "laiskadele" omanikele.\nGeichera on võimeline:\nluua aia roheluse taustal helge tähelepanu koht;\nmuuta aed kogu sooja hooaja vältel atraktiivseks;\ntäiuslikult kohaneda eluga lillepottides ja anumates;\ntaluda äärmuslikke temperatuure, kokkupuudet külmaga;\npaljuneda kiiresti ja vaevata;\nkohaneda mis tahes valgustingimustega.\nseista vastu taimehaigustele ja nakkustele;\nteiste aiataimedega on lihtne läbi saada mis tahes kombinatsioonis;\nkasvada looduslike ja kunstlike reservuaaride lähedal, kivikompositsioonidel;\nSuur valik sorte ja suurepärane vaade võimaldavad Heucherat kasutada esiplaanil või taustapõõsana, kiviktaimlates ja kiviktaimlates, mitmetasandilistes lillepeenardes.\nErinevate värvidega heuchera põõsastega saare lilleaiad sobivad ideaalselt smaragdrohelise muruga. Taim näeb hea välja ka keerulistes rohttaimede mitmeaastaste taimede peenardes, mis asuvad muru kõrval..\nHeuchera tüüpide vaheldumine erelilla ja burgundi lehtedega võimaldab teil luua täiuslikke kompositsioone.\nLopsakate heuchera põõsaste kasutamine võimaldab teil korraldada sillutuskividest või looduslikust kivist valmistatud teid, mis viivad peasissekäiguni, või aia põõsastes kulgevaid käänulisi teid.\nIga aia maastiku koostise põhielement on suurejooneline lilleaed. Geuchera lillepeenras kasutatakse sageli mitmeaastaste taimede õitsemise taustana. Erinevat värvi lehed võivad peita tühjad kohad, ühendada kõik taimed harmooniliseks kompositsiooniks.\nMägismaad peetakse Heuchera sünnikohaks, sest taim on kooskõlas "kiviaedade" ja kiviktaimlatega. Madalad põõsad on istutatud ees, koos rändrahnudega näevad välja suurepärased. Mitmeaastast kasutatakse ühendava lülina dekoratiivheintest, lehtpõõsastest, okaspuudest koosnevates rühmakompositsioonides..\nGrillimisalade, vaatetornide ja terrasside kaunistamiseks kasutatakse geykherasid, mis on istutatud ebatavaliste, kummalise kuju ja värviga lillepotidesse. Mitmevärvilised lehed kaunistavad puhkeala kuni esimese pakaseni. Oja või tiigiga aedades istutatakse rannajoone kaunistamiseks sageli ilupõõsaid.\nKõik Heuchera sordid on ideaalses kooskõlas kõigi varju armastavate taimedega. Mitmeaastaste taimede abil luuakse imelisi kompositsioone sõnajalgade ja peremeestega\nTaim sobib hästi leht- ja okaspuudega, mis kaitsevad teda päikese käes.\nDekoratiivheina kasutatakse kõigi taimesortide jaoks kasulike naabritena. Heuchera, sedge ja miscanthus kombinatsioon loob originaalkompositsioone. Nagu okaspuud, annavad kõrged heintaimed põõsastele vajaliku osalise varju..\nHeuchera jaoks lillepeenra partnerite valimisel tuleb arvestada, et taim eelistab olla heledas poolvarjus. Burgundia, lillade või lillade lehtedega väikesed põõsad täiendavad sageli ditsentri õisi roosaka südamena.\nGraatsilise kompositsiooni loomiseks istutatakse lõhetoonidega lilleaiale siniseid unustusi. Aia või hoonete poolt paigutatud päevaliilia ja liiliatega lillepeenra raamib heychera, millel on eri värvi lehed.\nTaimega lillepeenarde jaoks sobivad kõige paremini järgmised mitmeaastased taimed:\nPiirkondades, mida päike eredalt valgustab, istutatakse heuchera sordid roosade või punaste lehtedega koos kopsurohu ja kivikülmaga. Mixborderite jaoks istutatakse palsam või koleus sageli geyheri kaaslaseks.\nHostidega geucherid teevad hea kombinatsiooni ja viimased tuleks lõigata vajaliku pikkusega. Paar on ideaalselt ühendatud okaspuudega, rõhutades taimede hiilgust ja sametistust. Peremehed tuleks valida valgete triipudega - see sort sobib hästi kõigi lilledega, isegi floksidega.\nLilleseade loomiseks peaksite lisaks istutama Horny Goat Weed ja mängima mõlema taime lehtede värvide kontrastiga..\nVarju eelistavad nii heuchera kui ka peremeestaimed. Sel põhjusel istutatakse neid sageli üksteise kaaslasteks..\nGeuchera on Põhja-Ameerika looduse kingitus. Seal kasvab ta metsa- ja mägipiirkondades, jõgede kallastel. Selle suurepärase taime kohta on avastatud ja uuritud umbes 70 liiki. Meie tingimustes kasvatatakse 12 püsilille sorti, millel on dekoratiivne väärtus.\nSee on klassifitseeritud mäesordiks, on hooletu ja tagasihoidlik. Usutakse, et kõik kaasaegsed sordid pärinesid temalt..\nOma ainulaadse välimuse tõttu nimetatakse seda sageli verekellaks.\nSee on tiheda hammaste lehtedega ümmargune põõsas. Maastiku kujundamiseks kasutatakse peamiselt sorte, mille lehtedel on valged või kreemikad laigud..\nSee õitseb miniatuursete kahvatupunaste või roosade kelladega. On ravivate omadustega.\nViitab metsasortidele. Sellel on ka topeltnimi - mõnel juhul nimetatakse seda mägipelargooniks. Sort meeldib väga viljakatele maadele ja varjulistele aladele..\nLilli eristab nende algne rohekaskollane värv. Disainiringkondades hinnatud kõrgelt kaunite, südamekujuliste lehtede poolest, mille tagaküljel on lillakaspruun värv.\nSort hämmastab kujutlusvõimet lehtede meeldiva välimusega, mis on kaetud pehme kohevusega. Pubescence esineb ka petioles ja varred. Väikesed kreemjad rohekad õied ei jäta tugevat muljet.\nTaim eelistab kõrge niiskusesisaldusega viljakat mulda, kasvab hästi poolvarjulistel aladel.\nÜks mäesortidest on suuruselt erinev - mägigeera on palju suurem kui kõik tema sugulased. Südamekujulised lehed on rohelised, neil on selgelt näha hõbedane muster. Lilled on suured, kogutud silindrisse.\nSee sort on üks maastiku kujundajate lemmikuid. Lehed on kujult sarnased vahtralehtedele ja võib leida kõige ootamatuma tooni - näiteks lillat või pronksist, kaetud hõbedaste täppidega. Vaatamata väiksusele näevad kreemjad roosad oranžide tolmukatega õied väga ilmekad välja.\nSordi aretus toimub erinevate taimeliikide ristamisel. Maastikukujundajad kasutavad oma töös kõiki lehtede toone ja kujundeid ning hübriid Heucherastel on neid väga erinevaid..\nLilledel võib olla ka erinev värv, sest taim on väga populaarne nii professionaalses keskkonnas kui ka amatöör-aednikes..\nSort on külmakindel, ei viska lehti ka kõige karmimal talvel. Nende omaduste tõttu kasutatakse seda laialdaselt pargiala ja suvilate kaunistamiseks..\nPõõsad on väikeste kuni 15 cm ümbermõõduga rosettidena, mis on moodustatud kolme- ja viiesagaraste lehtedega. Iga lehe suurus ületab harva 7 cm. Kui heuchera õitseb, moodustab see kuni 65 cm suurused pungad, mis on kroonitud tihedate valgete õisikutega.\nHübriidsort moodustab väikesi kuni 20 cm põõsaid. Silmi köidavad kergelt puberteetsed suured lehed, üleval - punane-vask, all - punane. Suve lõpuks võib lehtede värvus muutuda - need muutuvad heleroheliseks või kollakaks.\nKaramell õitseb juuli teisel kümnendil. Lilled on kahvaturoosad, suudavad lõhkuda aia varjulisi alasid, elustada neid oma iluga.\nHübriid, mis on saadud karvase, väikevärvilise ja ameerikaliku Heuchera ristamisel. Põõsad kasvavad kuni 45 cm.\nTaim muudab oma kirjude lehtede värvi, mis võib olla:\nÕitseb terve kuu - alates juuni keskpaigast. Lilled on väikesed, mitte eriti väljendusrikkad, kirjeldamata rohekas või kahvaturoosa värv.\nEi meeldi vettinud pinnasele, on vastupidav kuumusele ja külmale, põuale.\nSort on oma nime saanud lehtede huvitava värvuse tõttu, millel on musta tooni kastanjas nahkjas pind. Liiki kasutatakse tumeda tooni moodustamiseks, eriti ilus näeb välja õitsemise perioodil.\nSort sobib suurepäraselt rangete vormide tundjatele. Luuderohu kujulised lehed on tumelilla värviga, kooskõlas kreemjatoonide kelladega.\nSee õitseb juunist augusti keskpaigani, sellel on pikad (kuni 45 cm) sirged varred. Õitsemisperioodil moodustavad õrnad beežid õisikud pilve, mis tõuseb heleda lehestiku pinnast kõrgemale.\nHübriid kasvab hästi poolvarjus ja varjus, armastab neutraalset mulda. Lilleseadjad istutavad taime sageli kiviktaimlatesse või lillepeenarde esiplaanile, kaunistavad radade servi.\nVõimaldab luua lilleseadeid mis tahes taimeliikidest. Õhukesed punakaspruunid lehed sobivad hästi roosade õitega.\nSee õitseb kaks kuud, kaunistab ala valgete, roosade või punaste õisikutega. Täiskasvanud põõsa kõrgus on harva üle 20 cm, suurus on väike, kasvades kuju ei muutu.\nRosett on moodustatud tuhast tooni lõhest ja roosadest lehtedest. Vanemad lehed on tumedamat värvi ja paiknevad piki roseti kontuuri. Põõsa keskosa on hele, moodustunud roosakatest noortest lehtedest.\nGeykhera säilitab lehtede erksat värvi ka varjus, kuid taimele sobib kõige paremini pehme poolvarjund..\nTaime istutamiseks mõeldud muld tuleks valida mitte väga märg, kuivendatud ja hästi kohev. Samuti tuleks tähelepanu pöörata mulla pH-le - põõsas eelistab neutraalset keskkonda, seetõttu tuleb happelised mullad neutraliseerida ja leeliselised mullad, vastupidi, hapestada.\nNeutraliseerimiseks võite kasutada lubja lahust, hapendamiseks - tuhka. Komponent lisatakse istutamisel potisegule. Savipinnasesse istutades tuleb segule lisada liiva ja turvast.\nPõõsaste maasse istutamise optimaalne aeg on mai ja juuni, kuna Heucherale meeldib sooja maa. Lõunapoolsetes piirkondades saab istutada märtsis või aprillis, põhjapoolsetes piirkondades peaksid tööd olema lõpetatud juuni lõpuks. Päeva on soovitatav valida jahedate pilves ilmadega, päikesepaistelistel päevadel tuleks taime jaoks varju tekitamiseks ehitada varikatus.\nVideo näitab, kuidas mulla happesust kodus kindlaks teha:\nHeuchera on üks väheseid taimi, mis ei vaja istutamise ajal täiendavat söötmist. Põhja-Ameerikas kasvab põõsas peamiselt mägistes piirkondades suhteliselt vaestel muldadel. Kastmisvajadus on samuti minimaalne..\nKuivatatud võrsed eemaldatakse põõsalt, ülekasvanud varred lühenevad haljasaladeks, lõigatakse välja mädanenud või vigastatud kohad, puistatakse lõikekohti purustatud söega.\nParim aeg põõsaste istutamiseks on varakevad. Heucherat saab kasvatada seemnetest, kuid kogenud kasvatajad ei tunnista seda meetodit usaldusväärseks. Fakt on see, et noor võrse ei saa selle meetodi rakendamisel emapõõsast peamisi märke ja idaneb mittekirjeldatud roheliste lehtedega. Seetõttu on kõige parem mitmeaastane taim kasvatada võsasaagist või aianduspoest ostetud seemikust.\nValitud alal kaevatakse 30x30x30 cm suurune auk, kuhu lisatakse ettevalmistatud komposti või tuhka. Looduslik väetis segatakse viljaka pinnasega põhjalikult.\nHeuchera istutamise nüansside kohta aias video:\nKõige populaarsemad ja nõutumad on vegetatiivsed paljundusmeetodid - pistikute juurdumine ja risoomi jagamine.\nSaadud materjali iseloomustab kõrge kalduvus intensiivsele kasvule; lõigatud võrsed juurduvad lühikese aja jooksul. Seetõttu ei pea noort varre isegi vees hoidma - see lastakse lihtsalt maasse. Umbes kuu pärast muutub vars sarnaseks täieõigusliku taimega, see võib juba kaunistada lilleaeda.\nRisoomi jagamisel jäävad pistikud sageli juurteta. Samuti saadakse istutusmaterjal kasvavalt taimelt, seda pole vaja välja kaevata. Rosett lõigatakse ära koos juurfragmentide või peamise selgrooga.\nPookimisel on vaja järgida neid lihtsaid reegleid:\nlõigake pistikud ainult puhta noaga;\njaotustükid tuleks puistata söe või tuhaga;\nlehed tuleb jätta ainult väljalaskeava juurde, ülejäänud tuleb eemaldada;\npistikud istutatakse jahedasse kasvuhoonesse või varjutatud alale;\noptimaalse niiskuse säilitamiseks kaetakse taimed kilega, mille alla asetatakse kerge riie;\nistutamisel veenduge, et pistikupesad asuksid maapinnast kõrgemal.\nPookimismeetod on tähelepanuväärne selle poolest, et see võimaldab teil ära kasutada taimede kasvu stimulaatoreid. Esimesed juured ilmnevad sõltuvalt tingimustest 3-5 nädala pärast.\nPistikud on istutamiseks valmis pärast juurestiku täielikku moodustumist. Kui Heuchera juurdumine toimus sügisel, siis tuleks istutamine kevadesse edasi lükata. Talvimiseks on parem jätta nad murakasse, kattes need nõelte, kuiva lehestiku, kuusejalgade või sammaldega.\nVideo näitab, kuidas heucherat pistikutega levitada:\nIstutusmaterjali saab ka põõsast jagades. Lisaks on see üks kohustuslikke taimehooldusprotseduure. Kui põõsast ei jagata, kaotab see aja jooksul dekoratiivsed omadused ja sureb.\nTöös pole midagi keerulist - risoom lõigatakse mitmeks osaks, mis istutatakse tavapärasel viisil, tagades vajaliku niiskuse ja valguse taseme. Protseduur tuleks läbi viia sügisel või kevadel, samal ajal kui paljas vars on maasse maetud..\nEnamikul sortidel moodustuvad võrsed, mis on võimelised viljakasse pinnasesse sukeldudes oma juured maha panema. Need tuleks kallutada maapinnale: sellisel juhul toitub idu emapõõsast kuni juurdumiseni.\nHeuchera paljundamine seemnetega on üsna vaevarikas ja pikk protsess. Idusid tuleb hoolitseda aasta läbi..\nTurult või poest ostetud seemned säilitavad vastuvõetava idanemistaseme vaid kuus kuud, nii et pärast ostmist ei tohiks te istutamist edasi lükata. Kui seemned koguti kohapeal saadaolevatelt taimedelt, tuleb neid kasutada järgmisel kevadel..\nVäikesed seemned tuleb kasvatada madalas konteineris, sukelduda madalasse sügavikku maasse. Mulda saab kasutada nii poest kui ka aiast, enne istutamist kaltsineeritud, et hävitada parasiitide ja umbrohuseemnete vastsed.\nSeemned segatakse maapinnaga, saadud koostis jaotub ühtlaselt mullapinnale. Moodustatud voodi kaetakse idanemiseni läbipaistva kilega ja asetatakse seejärel päikese käes vannitatud kohta. Voodi peaks olema perioodiliselt ventileeritav..\nEsimesed võrsed ilmuvad 2-3 nädala pärast. Kahe lehega idud istutatakse ridadesse, nende vahekaugus peaks olema umbes 6 cm. Enne istutamist peaks mööduma umbes aasta.\nTaimede jaoks on kõige traumaatilisem periood kevad. Enne maapinna soojenemist ei saa juured oma ülesandeid täielikult täita, samal ajal kui lehed aurutavad juba jõu ja peaga niiskust ning taim hakkab kuivama. Seetõttu tuleks enne noorte põõsaste soojade päevade algust luua väike kasvuhoone, mis ei võimalda niiskuse aurustumist. Vanad kasvavad põõsad tuleb lihtsalt mõne materjaliga katta.\nAktiivne töö tehakse pärast mulla soojendamist, esiteks tehakse kobestamine ja multšimine. Taim talub protseduure hästi, kuid need tuleb läbi viia ülima ettevaatusega, sest risoomid asuvad mullapinnale liiga lähedal. Kevadel võetakse kasutusele ka sööt, kuid ainult üks kord - põõsa teise kevade jaoks. Heuchera parimat väetist peetakse lehttaimede söödaks..\nKuival suvel vajab põõsas perioodilist kastmist, kuid seda ei saa kuritarvitada - seisev vesi võib põhjustada juurte surma. Võite teha nii tilguti niisutamist kui ka õhtust piserdamist.\nMitmeaastase aktiivse kasvu ajal tuleb multšimist korrata.\nKuidas kevadel Heuchera eest hoolitseda, vaadake seda videot:\nSügise lõpus vajab heuchera enamikus piirkondades ainult multšimist, taim ei vaja peavarju ja on täiesti võimeline ilma selleta talvitama. Ainult kõige termofiilsemad sordid, näiteks karamell, vajavad kaitset. Põhjapoolsetes kliimapiirkondades on põõsad kaetud geotekstiilide või kuusekäppadega, peaasi, et taime voolaks piisavas koguses õhku.\nTaime talveks ettevalmistamise kohta videost:\nTäiskasvanud taime üks levinumaid probleeme on juurte külmumine. See juhtub juurte soovi tõttu maapinnalt lahkuda. Nad muutuvad alasti ning haiguste ja külmade suhtes haavatavaks. Selle vältimiseks peaksite perioodiliselt mulda põõsa alla valama, nii et juurte kontuuril oleks alati väike küngas..\nTeine levinud probleem on juurte mädanemine ebapiisava kuivenduskihiga pinnases seisva niiskuse tagajärjel. Kui aias on muld savine ja ülemäära niiske, tuleks heuchera istutada sordile optimaalse mullaga puistavasse lilleaeda või lillepeenrasse või panna eraldi konteinerisse. Kui põõsas on hästi arenenud ja mädanik on ilmnenud alles hiljuti, on taimel aeg noorendada. Risoomi surnud killud tuleks eemaldada, põõsas jagada ja uute taimede istutamisel korraldada tõhus niiskuse eemaldamine.\nMõned geyheri sordid hakkavad vananema varakult. 3-4-aastaselt pikenevad ülemised idud nii palju, et juurestik ei suuda neid enam piisava hulga toitainetega varustada, varred tuhmuvad ja kuivavad kiiresti.\nSellisel juhul tuleks juured jagada. Taim kaevatakse üles, surnud killud lõigatakse tervete pungade jaoks, juur jaguneb mitmeks elemendiks, mis istutatakse. Sel viisil noorendatud põõsas kasvab veel mitu aastat, siis tuleb protseduuri korrata või pole õigeaegne osa protsesse eemaldada.\nÄsja istutatud noor põõsas on vastuvõtlik kahjuritele ja haigustele. Järgmiste probleemide tekkimisel on suur tõenäosus:\nNälkjad ja teod. Noorte idude kahjustunud lehed soodustavad lehtedel valkja kaste tekkimist, mis hiljem koolduvad ja murenevad.\nJuurestiku mädanemine liigse mullaniiskuse tõttu. Põõsad närbuvad ja kui olukorda ei õnnestu õigeaegselt säästa, sureb taim ära. Kõik mõjutatud oksad tuleb ära lõigata, välja valida noor võrse ja juurduda pistikutega.\nJahukaste. Taime tuleb pihustada fungitsiidiga.\nRooste või laiguline. Eemaldatud Bordeaux'i vedelikuga.\nMai mardikavastsed, nematoodid. Probleemi lahendamiseks peate kasutama putukamürke.\nKõigi hoolduseeskirjade järgimisel ei ole Heuchera vastuvõtlik ühegi haiguse suhtes. Lopsakad õitsvad põõsad rõõmustavad oma hiilgusega.\nGeikerid suudavad harmooniliselt sobida igasse kodu- või suvilapiirkonda, lahjendada õitsvat aeda erksate värvidega. Taime saab kasutada haljastuses väikeste puude taustana või kogu kompositsiooni alusena. Heuchera lillepeenras koos teiste lilledega on ilma probleemideta ühendatud. Istutage see ilu kindlasti oma saidile, sest taime eest hoolitsemine pole reprodutseerimismeetodites - elementaarne - keeruline.


2010-8 (3288) / Väljaanded / Arhiiv — Sirp\nMärtsikuine Diplomaatia on pühendatud kahele hiljuti lahkunud Eesti mõtlejale, tõlkijale ning kirjamehele – Enn Soosaarele ja Linnart Mällile. Numbri avaloos analüüsib Marek Tamm tõlkimise rolli …\nSirp nr 9\nVärskes Sirbis: Jäänud on kaks päeva nukukunsti keskuse ja muuseumi avamiseni Tallinnas. Uue koondnime "Nuku" alla koonduvad teater ja muuseum, neist viimane on Eesti moodsaim, …\nFilm valmis stuudios Eesti Joonisfilm 2009 aastal. Filmi valmimist toetas Eesti Filmi Sihtasutus. „Tuukrid vihmas“ sünopsis: Temake, varahommikune saabuja ja Tema, varajane töölemineja, kohtuvad vaid …\nAuhinnatseremoonia leiab aset 6. märtsil Tartu klubis Plink Plonk. Selle eel ja järel astuvad festivali publiku ette reggae´t ja idamaist maailmamuusikat eestikeelse lüürikaga ühendav kooslus …\nSiis võis mõista “Theisi” kriitilise pilguheiduna Eesti ühiskonda läbi viie indiviidi sulgemise kinnisesse ruumi, piirisituatsiooni, kus võimalik leida vastusi sellistele küsimustele, kas kompromiss kaalub üles …\nIgaüks viiest võidutööst sai preemiaks 5000 krooni ning pääseb võistluse teise, rahvusvahelisse vooru. Rahvusvaheline žürii on kaheksaliikmeline ja koosneb nelja konkursil osaleva maa, Eesti, Soome, …\nOskar Lutsu samanimelise lasteraamatu põhjal kirjutas libreto Leelo Tungal ning laulusõnad Juhan Viiding ja Leelo Tungal. Lavastuse muusikajuht ja dirigent on Lauri Sirp, kunstnik Iir …\nKultuuriminister Laine Jänese sõnul soovib riik arendusstipendiumidega tänada neid, kes on kasutanud eesti keele õpetamisel innovaatilisust ja loomingulist lähenemist ning kaasanud omavahelistesse koostöötegevustesse erinevast rahvusest …\nÜlo Õuna loomingu erilist ja kummalist atmosfääri käsitleb Kirke Kangro, tema loole lisab ajahõngu Veljo Tormise vinjett ajast, mil Ülo Õun teda portreteeris. Eero Epneri …\nKavas: Ülo Krigul "Earth ... to become earth again 2" (2007/2009) Jarkko Hartikainen "Anklang bis" (2009) Märt-Matis Lill "My Weeping voice is the wind of …\n„Paanika“ – mis Pedro Almadovari filmi eeskujul kannab alapealkirja „Mehed närvivapustuse äärel“ – räägib kolmest keskikka jõudnud mehest ning pingetest, mida nüüdisaegne ühiskond meessoos tekitab. …\nSoome saatkonna korraldatud seminaril analüüsitakse Talvesõja mõju\nPressiteated Mona-Liisa Louhisola\nSeminar toimub teisipäeval, 2. märtsil kell 13.30 – 16.00 Eesti Teaduste Akadeemia saalis, Kohtu tn. 6. Seminari töökeeleks on inglise keel. Seminari programm koosneb kolmest …