Автор Тема: Радіо "Марія" (Прочитано 23934 раз)\n« : Жовтень 22, 2011, 16:01:10 »\nНайближчим часом в ефірі львова, буде працювати радіо марія.\nя говорив з ведучим радіо марія, він сказав, що у львові радіо марія буде працювати 2 години, на якій частоті не сказав, але я так думаю це радіо незалежність.\n« Відповідь #1 : Жовтень 22, 2011, 19:34:52 »\nНезалежність - якраз підходяща станція ! Хто там тільки не мовить ))))\n« Відповідь #2 : Жовтень 29, 2011, 00:05:27 »\n"Люкс" відмовився від 67.82 (Рішення 2524), хтозна може повториться ковилський варіант.\n« Відповідь #3 : Жовтень 29, 2011, 01:26:42 »\nУ Рівному теж повториться цей варіант. Після повноцінного виходу в ефір "Рівне ФМ" ОДТРК незабаром відмовиться від 18 годин на 68.24 УКХ,а "Марія", яка вже має нічних 6 годин в наступному році вийде на 24 годинне мовлення.\n« Відповідь #4 : Жовтень 29, 2011, 12:03:36 »\nЦитата: "Vova.UA" post=8139\nОй. Дійсно хто там тільки не мовить)))) Скоро часу для Незалежності не залишиться.\nВ мене ще десь касета була зі записами старої доброї Незалежності. Треба знайти оцифрувати, поки є на чому\n« Відповідь #5 : Жовтень 29, 2011, 17:02:01 »\nЦитата: "vital-fm" post=8710\nХай включають ) Буде хоч якесь різноманіття на УКВ\n« Відповідь #6 : Листопад 12, 2011, 15:45:21 »\n«Радіо Марія» вже можуть слухати три області України.\n(П'ятниця, 11 листопада 2011, 14:05)\nСьогодні знаковий день для нашого радіо, адже саме від сьогодні наші передачі лунають в ефірі вже трьох областей України.\nСьогодні перший повноцінний день мовлення в двох областях України. Зі вчорашнього вечора наші позивні почали передавати передавачі в Ковелі та Рівне.\nПотужності передавача достатньо для впевненого прийому на відстані до 60 км., від цього міста. Таким чином, жителі обласного центру і ближніх міст можуть почути програми «РМ» на хвилі 68, 24 FM.\nПередавач в Ковелі (Луцька обл..) за своїми характеристиками дозволяє надавати наш сигнал до 100 км. Це значить, що на частоті 68,48 FM передачі «Радіо Марія» можуть слухати і жителі обласного центру Луцька.\nДалі більше – наш сигнал цілком можливо буде прийматись і на території ближніх держав: Польщі та Білорусі.\nКолектив «Радіо Марія» радий вітати нових слухачів.\nЗапам’ятайте нові частоти:\nРівне – 68,24 FM\nКовель, Луцьк та ближні райони Білорусі та Польщі – 68, 48 FM\nСайт «Радіо Марія»\n« Відповідь #7 : Листопад 12, 2011, 16:16:51 »\nПопробую зранку проDXити )))\n« Відповідь #8 : Листопад 12, 2011, 16:33:15 »\nУ Рівному іде мовлення. Моно.\n« Відповідь #9 : Листопад 12, 2011, 16:44:26 »\nПане, E.v.g., якщо Ви вже розмістили цю новину на головній сторінці, то підкоригуйте неточність,яку допустили на сайті Радіо Марії - Луцької області немає. Є Волинська.\n« Відповідь #10 : Листопад 12, 2011, 17:13:04 »\nДо речі, цікаво, а як вони ведуть мовлення і у відрізок часу який згідно ліцензії до 2017 р. належить РОДТРК?? У РМ згідно ліцезії мовлення тільки у відрізок 00.00-06.00. І інших рішень НР ніби не має. Можливо РОДТРК тимчасово здійснює трансляцію???\n« Відповідь #11 : Листопад 13, 2011, 14:19:05 »\nCьогодні в нижньому фм діапазоні зявилось мовлення Радіостанції "Марія" на частоті 68,48 МГц у Ковелі, мовлення ведеться з щогли ВФКРРТ вул. Варшавська 5,потужність передавача 1кВт, режим трансляції -моно.\n« Відповідь #12 : Листопад 13, 2011, 19:33:32 »\nПолішуки на півночі Рівненщини та частини Житомирщини... от Сарни, Костопіль - це вже Полісся...\nВолинська область та південь Рівненщини(Рівне, Дубно, Острог і т.д.) ... а також південно- західна частина Житомирщини (Новоград-Волинський) - це Волинь\nРадіо "Марія" слухав піймав на 68,24 після 22 години ... чи цілодобово мовить не знаю... можливу РОДТРК продала частоту Марії ?? Хто зна... аби вона не простоювала... Радіо "Марія" - хороше радіо... але для своєрідної аудиторії... цікаво чути щось подібне поряд із 1НРУ\n« Відповідь #13 : Листопад 13, 2011, 20:49:26 »\nОпять же, полностью с Вами, Михаил, согласен, в том числе и о том, что местный эфир оно не портит. Просто мне тогда попалась такая трансляция (в 15 с копейками по нашему времени, то бишь днём, а не в официально выделенно время), а некоторые здесь присутствующие весьма бурно восприняли мои слова - как о Марии, так и о волыняках:), поэтому и минусами кидаются ... О продаже вряд ли (а злощасная лицензия? Куда её девать с регламентированным для ОДТРК времен? И сама обласная сообщила бы у себя на сайте что-то об этом), как и о круглосуточном (если не забуду, узнаю сегодня)...\n« Відповідь #14 : Листопад 13, 2011, 22:39:00 »\nЦитата: "Шурко" post=9967\nЯ думаю, що Радіо "Марія" (далі: Просто Марія) у цей відрізок часу транслює свій контент піратським шляхом, тобто безбожно найобу..чи нашу Державу.


Текст песни Діана Кулька - Я не сказала\nДіана Кулька - Я не сказала\nКоли не сказано важливих слів,\nЗа ними не варто сумувати.\nЯ відпускаю тебе із свого серця\nТа із своїх думок.\nКоли у серці палає вогонь, плаче вона.\nВогонь думки забирає в полон, знала давно.\nЩо ти любив, але сил не було, знайди слова.\nМоє кохання дощем відпливло,\nТебе забула я.\nІди, я не сказала про любов,\nІди, не повертайся в серце знов.\nІди, не озираючись, іди.\nНе повертайся, та залишайся в серці завжди.\nВ моїй душі вже нема пустоти, забула я.\nЩо у моїх думках був тільки ти – все лиш слова.\nРозвіяв смуток, жалю не було, болю нема,\nТеги материала: Діана Кулька, Я не сказала


«Клоуни», марихуана та квитки в один кінець: Хто такі Парнас і Фруман та у чому їх звинувачують? - спостереження, новини, інтерв’ю, постаті\n«Клоуни», марихуана та квитки в один кінець: Хто такі Парнас і Фруман та у чому їх звинувачують?\n11.10.2019, П’ятниця | 11:38\nЛева Парнаса, бізнесмена, який народився в Україні, Ігоря Фрумана з Білорусі, американця Девида Коретту і Андрія Кукушкіна, який також з України, звинувачують у порушенні законів про фінансування передвиборчих кампаній.\nУ суді їх представляли Том Зенл і Кевін Даунінг, які раніше, зокрема у цьому ж суді, захищали колишнього керівника кампанії Трампа Пола Манафорта. Суддя погодився випустили обвинувачених під домашній арешт після внесення застави – один мільйон доларів з кожного. У них забрали паспорти і вони будуть змушені носити браслети з GPS-моніторингом.\nПарнаса і Фрумана заарештували у середу ввечері в Далаському аеропорту поруч із американською столицею. Як повідомив прокурор Джоффрі Берман під час прес-конференції у Нью-Йорку, вони змушені були затримати бізнесменів близько 6-ої години в середу через побоювання, що ті намагалися втекти від правосуддя. У момент затримання бізнесмени були готові сідати у літак до Франкфурта, де мали здійснити пересадку, придбавши квитки в один кінець.\nАмериканське законодавство забороняє іноземцям жертвувати кошти на користь федеральної та місцевої влади, а американським громадянам – робити це від їхнього імені. Обвинуваченні приховали цю схему від кандидатів та влади, роблячи внески від імені компанії, яка були створена з цією метою, та через осіб, які робили ці внески від свого імені. Окремо Фруман, з допомогою Парнаса, перевищив встановлену законом межу на політичні пожертви.\n«Вони продають політичний вплив не лише, переслідуючи власні фінансові інтереси, а і переслідуючи політичні інтереси одного закордонного службовця, члена українського уряду, який домагався звільнення посла США в Україні», – сказав Берман.\nПізніше в інтерв’ю Українській правді Коломойський назвав їх «клоунами, … які тут займалися дурницями», Парнаса – «пройдисвітом і міжнародним аферистом», а Фрумана – «додатком» до нього. Він розповів, що вони приїжджали до нього в Ізраїль і просили організувати зустріч Джуліані з президентом Зеленським. Коломойський сказав, що він їм відмовив та запросив переписку в людини, яка організувала з ними зустріч, її він передав своїм адвокатам у США. Коломойський тоді, наприкінці травня, стверджував, що ця переписка свідчить про можливу змову проти Байдена, що може спричинити «великий скандал не тільки в Україні, а і в Америці».


Патріотичне виховання молоді засобами соціально-культурної діяльності. Курсовая работа (т). Педагогика. 2014-08-12\nПатріотичне виховання молоді засобами соціально-культурної діяльності\nТема: Патріотичне виховання молоді засобами соціально-культурної діяльності\n(з дисципліни "Теорія і практика соціально-культурної діяльності")\n1. Патріотичне виховання молоді: історичний та теоретико-методологічний аспект\n1.1 Завдання національно-патріотичного виховання\n2. Патріотичне виховання молоді засобами соціально-культурної діяльності в сучасних умовах розвитку\n2.1 Негативні прояви відсутності патріотичного виховання\n3. Шляхи оптимізації сучасного патріотичного виховання молоді висновки\nАктуальність теми. На сьогоднішній день патріотичне виховання зійшло як мовиться "нанівець". Багато десятиліть українські землі були під владою різних держав, які забороняли розповсюдження української пропаганди. Крім того відсутність загальної державної базової ідеології. Виховання патріотизму ускладнене відсутністю методичної літератури в яких могли б знайти рекомендації і поради з цієї проблеми. Настав час відроджувати українське національно-патріотичне виховання засобами соціально-культурною діяльністю і водночас піднести його на сучасний рівень розвитку. Вчені одностайні в думці,що патріотизм передбачає розвиток у молоді шанобливого ставлення до рідного та інших народів, власної держави, здатності до зміцнення й захисту демократичного суспільства.\nСтан розробленої проблеми. Не мало вчених піднімали проблему патріотичного виховання. Окремі аспекти патріотичного виховання розроблені О. Бандурою, Я. Калакурою, І. Бех, В. Гонський та інші.\nНа думку історика Я. Кулакури: заповненню цих прогалин сприятиме пошук і обґрунтування відомостей на такі важливі питання, як:коли й за яких умов зародився український патріотизм; які етапи у своєму розвитку він пройшов; чим він є на сьогодні; що необхідно робити для того щоб ефективно використати історичне підняття для поліпшення патріотичного виховання молоді.\nВелику допомогу в процесі теоретичного усвідомлення нових тенденцій у вітчизняній науці надає вивчення робіт Б.Чижевського, К.Чорна які в основу патріотичного виховання ставлять національну свідомість та наголошують на усвідомленні безперечної цінності Батьківщини.\nОб’єктом дослідження. Патріотичне виховання молоді.\nПредметом дослідження. Патріотичне виховання молоді засобами соціально-культурної діяльності.\nМета курсової роботи - дослідити історичний теоретико-методичний аспекти патріотичного виховання молоді;проаналізувати стан патріотичного виховання молоді засобами соціально-культурною діяльністю в сучасних умовах; запропонувати шляхи оптимізації патріотичного виховання молоді засобами соціально-культурної діяльності (спираючись на зарубіжний досвід).\nМетоди дослідження: вивчення наукової і методичної літератури з проблеми роботи; цілеспрямоване спостереження, анкетування, бесіди, тестування, вивчення результатів діяльності молоді, рейтинг; експеримент - з метою перевірки дієвості методів; статистична обробка результатів експериментальної роботи.\nКурсова робота складається зі вступу, трьох розділів, двох підрозділів, висновку та списку використаних джерел, який містить 19 положення.\nПатріотизм як почуття особливої любові до Батьківщини є ознакою духовності. Бездуховна людина не може мати патріотичних почуттів узагалі. Патріотизм як любов до свого народу, нації, Батьківщини є рисою внутрішньої свободи добровільного самовизначення особистості; означає духовну зрілість, усвідомлення безперечної цінності своєї країни.\nЯк досить складне, багатозначуще поняття патріотизм складається з системи певних компонентів [1, с. 55].\nКогнітивний компонент патріотизму містить цінності патріотичного спрямування, у яких акумулюються знання про державу, народ, його історію та сучасність. Когнітивний компонент патріотизму визначається розумінням атрибутів власної держави, своїх прав і обов’язків, переконанням у розвитку України як демократичної держави та розумінням важливості саморозвитку для всілякого сприяння зміцненню державності й суспільного добробуту.\nЕтноідентифікаційний компонент постає як досвід ідентифікації особистості з етносом, його традиціями й культурою. Він виявляється у здатності включатися в діяльність, спрямовану на пізнання культури й традицій свого регіону для збереження цих надбань для майбутніх поколінь.\nЕмоційно-мотиваційний компонент - це багатство почуттів, переживань, потреб, мотивів патріотичного спрямування. Цей компонент формується в процесі навчальної, краєзнавчо-пошукової, предметно-перетворювальної діяльності, спрямованої на збереження історичної пам’яті рідного краю, пам’яток культури, ушанування визначних осіб конкретного регіону. Наявність переживань, потреб та мотивів патріотичного спрямування дозволяє активно включатися в різноманітні види діяльності.\nПрактичний компонент - здатність до предметно-перетворювальної, краєзнавчо-пошукової діяльності та роботи зі збереження рідної природи та пам’яток національної культури. У практичному компоненті патріотизму суттєвим є виявлення пізнавальних, пошукових, організаторських, предметно-перетворювальних умінь та вмінь суб’єкт-суб’єктної взаємодії як основи патріотичних навичок.\nФормування пізнавальних, пошукових, організаторських, предметно-перетворювальних, емпатійних навичок створює умови для розвитку патріотичних почуттів які, завдяки зміцненню внутрішньої мотивації, є основою становлення патріотичних переконань.\nДослідження сутності та шляхів формування українського патріотизму належить до винятково актуальних і ключових проблем теоретичного і прикладного українознавства. У масовій свідомості патріотизм - це передусім любов до Батьківщини і діяльність на її користь.\nФілософсько-політологічна та педагогічна наука трактує патріотизм (від грецького patris - батьківщина, вітчизна) як усвідомлену й діяльну любов до своєї Батьківщини, відданість своєму народові, готовність заради них піти на жертви, здійснити подвиг [11, с.18].\nЦі погляди збігаються із визначенням одного із найавторитетніших енциклопедичних видань: "Патріотизм - любов до Вітчизни, тобто країни, міста, місця, де народився, спільноти індивідів, які мешкають на одній землі, єдині у своїх культурних прив’язаностях і в прагненнях захищати свої цінності". Таке визначення патріотизму дозволяє застосовувати його досить широко щодо рідної країни, локального місця народження, соціальної групи й до субкультури.\nБільшість авторів вказують на важливість і значущість патріотичного виховання дітей шкільного віку, але не пропонують цілісної системи роботи в цьому напрямку. Характерною особливістю досліджень, пов’язаних із вихованням патріотизму, є звернення до окремих аспектів проблеми.\nВелику допомогу в процесі теоретичного усвідомлення нових тенденцій у вітчизняній науці надає вивчення робіт Б.Чижевського, К.Чорної, які в основу патріотичного виховання ставлять національну свідомість та наголошують на усвідомленні безперечної цінності Батьківщини [3, с.27]. З цього погляду національна самосвідомість (передовсім глибинне усвідомлення своєї етнічної належності та своєрідності історичної долі власного народу, які є невід’ємним атрибутом кожної нації) є невід’ємною складовою патріотизму. З іншого боку, вирішувати проблему формування національної самосвідомості можливо лише у зв’язку з духовним розумінням Батьківщини, тому що "Вітчизна - це дух народу в усіх його виявах і творіннях, а національність означає своєрідність цього духу" .\nДехто з авторів пропонує визначити патріотизм як одну з найбільш значущих, незмінних цінностей, що властива усім сферам життя суспільства й держави, виражає ставлення особистості до своєї Батьківщини й характеризує вищий рівень її розвитку. Це своєрідний фундамент суспільного й державного устрою, ідеологічна опора його життєздатності, одна з основних умов ефективного функціонування всієї системи соціальних і державних інститутів [4, с.92].\nАналіз праць, присвячених патріотичній проблематиці, засвідчує не тільки порівняно активний процес нагромадження знань із цієї актуальної проблеми, але й наявність певних прогалин у дослідженні феномену українського патріотизму, зокрема його історичних та історіографічних засад. Спостерігається й живучість стереотипів радянського минулого, певна штучність моделювання патріота незалежної України на підвалинах комуністичної ідеології. На думку авторитетного історика Я. Калакури, заповненню цих прогалин сприятиме пошук і обґрунтування відповідей на такі важливі питання, як: коли і за яких умов зародився український патріотизм; які етапи у своєму розвитку він пройшов; чим він є сьогодні; що необхідно робити для того, щоб ефективно використати історичне й історіографічне підґрунтя для поліпшення патріотичного виховання молоді [10, с.208].\nЗ’ясовуючи, який зміст вкладається в поняття "історичне та історіографічне підґрунтя українського патріотизму", Я. Калакура виходить із того, що патріотизм має два виміри. З одного боку, це реальна дійсність, суспільно-політичне і духовно-моральне явище, з іншого - науково-прикладна проблема, яка є предметом пізнання різних гуманітарних наук: історії, філософії, політології, психології, педагогіки, соціології, етнології та ін., кожна з яких має свій аспект пізнання.\nКомплексне ж дослідження українського патріотизму можливе на шляху синтезу надбань галузевих наук, тобто з позицій інтегративної системи знань, якою є українознавство. На думку дослідника, історичне підґрунтя патріотизму можна трактувати як сам процес його зародження, розвитку і утвердження, тісно пов’язаний з етногенезом українського народу, його багатовіковою історією самовідданої боротьби за волю і незалежну державу.\nПатріотизм - це і поважливе ставлення до історії своєї країни, свого народу, його традицій, і продукт історичного розвитку, життєдіяльності багатьох поколінь нашого народу. Адже патріотизм дружин княгині Ольги, Володимира Великого, Ярослава Мудрого, Данила Галицького так само, як і патріотизм запорожців, козацьких полків Богдана Хмельницького, Івана Виговського, Петра Дорошенка, Івана Мазепи - це ті невмирущі зразки української нескореності і жертовності, на яких виростали й виховувались нові покоління героїв - кирило-мефодіївці, Тарас Шевченко, Іван Франко, Леся Українка, а відтак Микола Міхновський, Дмитро Донцов, Євген Коновалець, Олена Теліга і тисячі інших українців, які надали українському патріотизму виразного національного характеру.\nУ часи хрущовської відлиги і брежнєвщини як справжні українські патріоти виступили шістдесятники та інакодумці - дисиденти і правозахисники: Василь Симоненко, Петро Григоренко, Микола Руденко, Левко Лук’яненко, В’ячеслав Чорновіл, Іван Дзюба, Михайло Брайчевський, брати Горині, Валерій Марченко та сотні інших. Хіба можна уявити без їхньої участі відновлення державної незалежності України?\nДе кореняться причини цих негативних явищ? На думку Я. Калакури, вони теж мають історичне підґрунтя. Упродовж багатьох століть підколоніального статусу України, духовного рабства її народу відбувалася деформація суспільної свідомості, її денаціоналізація і деморалізація, що й формувало манкуртство, конформізм, пристосуванство, паралізувало волю й гідність частини людей, сіяло зневір’я у власні сили [10, с.208].\nІсторичний досвід переконливо доводить, що справжній патріотизм не може бути ні наднаціональним, ні позанаціональним. Це явище завжди національне, бо воно - не тільки продукт соціально-історичного розвитку, але й генетико-біологічного, природно-ментального. П. Кононенко, досліджуючи взаємообумовленість таких понять, як національна ідея, нація, націоналізм, аргументовано показав, що останній є виявом патріотизму.\nЧим вирізняється український патріотизм з-поміж інших, скажімо, від німецького, польського, російського чи французького? Насамперед тим, що він - творіння українського етносу, української нації, невіддільний від її генетичного коду, історії і ментальності. Самобутність і неповторність українського народу сто п’ятдесят років тому переконливо довів Микола Костомаров у відомій праці "Дві руські народності", наголосивши на історично й генетично сформовані відмінності українців у народній філософії, релігії, побуті, психофізичному розвитку, характері, у підходах до державотворення, у ставленні до інших народів. Український патріотизм через історичні обставини сформувався як визвольний і протестний, проникнутий духом нескореності, національної гордості, ідеями свободи, волі і власної державності.\nПатріотичне виховання - планомірна виховна діяльність, спрямована на формування у вихованців почуття патріотизму, тобто доброго відношення до батьківщини та до представників спільних культури або країни. Таке виховання включатиме розвиток любові до батьківщини, національної самосвідомості й гідності; дбайливе ставлення до рідної мови, культури, традицій; відповідальність за природу рідної країни; потребу зробити свій внесок у долю батьківщини; інтерес до міжнаціонального спілкування; прагнення праці на благо рідної країни, її народу. Має застосовування як у сім'ї та школі, так і в державних і громадських організаціях, засновуючись на впевненості в позитивному ефекті такого ж відношення [7, с.39].\nМетою національно-патріотичного виховання є сприяння вихованню у молодого покоління почуття патріотизму, формування особистості на засадах духовності, моральності, толерантності, забезпечення створення умов для інтелектуального, культурного та фізичного розвитку, реалізації науково-технічного та творчого потенціалу молодих громадян, а також сприяння ефективній діяльності центрів патріотичного виховання молоді\nПредмети уваги патріотичного виховання зображені на рис.1. Метою національно-патріотичного виховання є формування у молодого покоління високої патріотичної свідомості, почуття любові до України, пошани до видатних вітчизняних історичних діячів, готовності до виконання громадянських і конституційних обов'язків. Патріотичне виховання включає у себе соціальні, цільові, функціональні, організаційні та інші аспекти. Головною складовою патріотичного виховання є формування у молоді любові до рідної країни, що здійснюється в першу чергу сім’єю, безпосереднім соціальним оточенням через передавання певних культурних традицій, звичаїв, обрядів, вірувань. Значну увагу патріотичному вихованню молоді приділяють органи державної влади, які здійснюють його переважно через формування готовності до захисту Вітчизни, поваги до до чинного законодавства та засад демократичної, правової держави, поваги до української історії, видатних пам’яток культури.\nРис. 1. Предмети уваги патріотичного виховання [12, с.86]\nОдним з перших законодавчих актів з питань патріотичного виховання став Указ Президента від 27 квітня 1999 року № 456 "Про заходи щодо розвитку духовності, захисту моралі та формування здорового способу життя громадян", на підставі якого Постановою КМУ від 15 вересня 1999р. № 1697 була затверджена "Національна програма патріотичного виховання громадян, формування здорового способу життя, розвитку духовності та зміцнення моральних засад суспільства". Одним з головних завдань цієї програми було забезпечення формування та розвитку у молоді загальнолюдських та національних цінностей. Програма передбачала реалізацію ряду заходів, спрямованих на фізичне та духовне гартування молоді. Серед чисельних заходів треба відзначити впровадження серед учнівської молоді гри-випробування "Котигорошко", яка спрямована на виховання молоді на українських традиціях та формуванню у неї здорового способу життя. Для посилення Національної програми у 2001 році було видано розпорядження Президента України № 173/2001- рп "Про заходи щодо подальшого вдосконалення системи патріотичного виховання молоді", згідно якого під час формування Державного бюджету України на 2002 і наступні роки вимагалося обов’язкове планування коштів, необхідних для виконання Програми, та рекомендувалося місцевим органам виконавчої влади і органам місцевого самоврядування більш активно брати участь у реалізації заходів Програми, залучаючи для цього, крім бюджетних коштів, інші джерела фінансування, не заборонені законодавством.\nПитання патріотичного виховання української молоді декларуються у відповідних правових актах Верховної Ради України, зокрема у Постанові ВРУ N 865-IV "Про заходи Кабінету Міністрів України щодо захисту національних інтересів держави у сферах національно свідомого і патріотичного виховання молодого покоління та забезпечення умов його розвитку" від 22.05. 2003 та Законі України "Про загальнодержавну програму підтримки молоді на 2004-2008 роки" (№1281-ІV від 18.11.2003р.). Але через відсутність конкретних механізмів її реалізації та неналежний контроль за її виконанням, програма не була реалізована у повній мірі.\nКабінет Міністрів України змушений був для активізації Загальнодержавної програми підтримки молоді видати розпорядження №933-р від 9.07.2008р "Заходи щодо виконання у 2008 році Загальнодержавної програми підтримки молоді на 2004-2008 роки". Завдання вдосконалення системи патріотичного виховання молоді також ставилося у розпорядженні Кабінету Міністрів України N 1237-р від 17. 09. 2008 р "Про схвалення Концепції Державної цільової національно-культурної програми розвитку Українського козацтва на 2009-2011 роки" одним із завдань якої є удосконаленню системи виховання молоді на національних традиціях.\n· Розвиток у суспільстві високої соціальної активності, громадянської відповідальності, духовності, становлення громадянського суспільства, що складатиметься з громадян, які володіють високою свідомістю та здатністю проявити її в повсякденній діяльності з забезпечення сталого розвитку;\n· утвердження у суспільстві поваги до культурного та історичного минулого України;\n· створення і забезпечення реалізації можливостей для повноцінної соціалізації молодих громадян, більш активного залучення їх у вирішення соціально-економічних, культурних, правових, екологічних та інших проблем, як загальнодержавного так і місцевого значення;\n· виховання молодих громадян у дусі поваги до Конституції країни, законності, норм суспільного та колективного життя, створення умова для забезпечення реалізації конституційних прав людини та його обов’язків, громадянського та професійного обов’язку;\n· розвиток у громадян почуття гордості, глибокої поваги до символів держави - Герба, Прапора, Гімну України, іншої загальнодержавної та регіональної символіки та історичних святинь, гордості за країну, а також окремі регіони та міста;\n· створення умов для посилення патріотичної направленості телерадіомовлення та інших засобів масової інформації при висвітленні подій та явищ суспільного життя, активна протидія анти патріотизму, маніпулюванню інформацією, фальсифікації історії України;\n· формування расової, національної, релігійної терпимості, розвиток дружніх відносин між представниками різних етнічних груп.\nЗа роки незалежності України в східних і південних регіонах країни офіційна урядова позиція змінилася, проте опір такій позиції не тільки не ослаб - але й навіть подекуди набрав агресивних форм. Важливим фактором, що сприяє зростанню розшаровування в суспільстві є те, що задача патріотичного виховання на практиці нерідко здійснюється швидкими казенно-бюрократичними заходами, не приймаючи до уваги побажання місцевого населення.\nЗа роки незалежності України яскраво проявилися негативні наслідки відсутності належного патріотичного виховання (як на Сході, так і на Заході України), зокрема [6, с.305]\n· Масова трудова еміграція ("четверта хвиля"), яка привела до втрати, за експертними оцінками, понад 7 млн. чол.;\n· невідповідність дій еліт відносно очікувань та сподівань українського народу;\n· неготовність частини творчої інтелігенції до довготривалого творчого процесу підвищення конкурентоздатності української культури, мови.\nСеред факторів, які забезпечують стимулювання процесу формування громадянських якостей і переконань, важливе місце має належати соціально-культурній діяльності.\nЦіннісна система суспільства, що існувала протягом десятиліть, інтенсивно руйнується, натомість нова створюється вкрай повільно. Як зазначають українські соціологи, "ознаки невизначеності, несвідомості та анонімності характеризують загальну українську соціокультурну ситуацію."\nМолоде покоління стоїть перед проблемою вибору. Проте цей вибір став більш складним і непрогнозованим. "Сучасна світоглядна парадигма молодої людини може бути оцінена як маргінальна, де майже немає місця "старим" орієнтаціям, а "нові" ще не зайняли свою нішу. Це зумовлює суперечливу модель світоглядних цінностей молодих людей, їх поведінки".\nАле ж саме підростаюче покоління несе в собі потенційну енергію подальшого розвитку. Від того, якою буде молодь сьогодні, які цінності становитимуть ядро її свідомості, від того, наскільки молоді люди будуть готові до нового типу соціальних відносин, залежить, яким буде майбутнє нашої країни. Ускладнення соціальної ситуації, зростання негативних процесів та явищ у середовищі підлітків в Україні - все це потребує вирішення проблеми в контексті світового педагогічного досвіду.\n"Змістовним і організаційно-технологічним ядром соціально-культурної діяльності з самого початку стала культурно-дозвіллєва діяльність. З деякими припущеннями соціально-культурну діяльність можна вважати спадкоємницею культурно-освітньої роботи, яка на етапі демократичного реформування розсталася з довголітньою політичною ангажованістю" [7, с.43]. Нова діяльність за досить короткий час набула цілого ряду позитивних якостей - вона стала більш органічною за свою попередницю, увійшла до системи повсякденної культури. В ній більше уваги стало приділятися проблемам організації дозвілля, активізувалося відродження фольклорних традицій. Але не обійшлося і без деяких недоліків.\nВідзначимо, що характерним для розвинених країн є новий підхід і до культури в цілому, і до організації культурно-дозвіллєвої діяльності. Зростає усвідомлення того, що вільний час і дозвілля ефективно сприяють формуванню високої духовності, громадянськості, фізичної досконалості, задоволенню інтересів і потреб молоді у спілкуванні, творчому розвитку, соціалізації особистості, а правильна його організація здатна пом’якшити соціальну напругу, навіть перевести її в безпечне русло. Організація дозвілля розцінюється як стабілізуючий фактор суспільства.\nАналіз зарубіжного стану проблеми свідчить: дозвілля дітей і молоді є актуальним питанням у всьому світі, бо дозвілля з фактора, що розвиває особистість, за умови його марної розтрати, некваліфікованого керівництва, перетворюється у силу, під впливом якої руйнується, деградує особистість. Все більше вищих навчальних закладів розвинених країн світу ще з середини 60-х років започаткували такі спеціальності, як "соціальний працівник", "педагог вільного часу".\nСьогодні відбувається посилення процесів, в результаті яких починають активно зближуватися одна з одною культурна, освітня і соціальна сфери суспільного життя. Це повинно об’єктивно вивести проблему змісту культурно-дозвіллєвої діяльності з штучно обмежених рамок і підштовхнути цю діяльність до поліфункціонального розвитку.\nДля реалізації цілей громадянського виховання культурно-дозвіллєва діяльність має в своєму арсеналі велику кількість різноманітних специфічних прийомів і форм виховного впливу, які ґрунтуються на соціальному досвіді учнів і спираються передусім на творче, продуктивне мислення, унісонне та полемічне спілкування учнів один з одним та вчителем. Як показав наш досвід, найбільш ефективними методами стимуляції і мотивації інтересу до громадської, суспільно-корисної діяльності є диспути, рольові ігри, створення ситуації апперцепції (опора на життєвий досвід), створення ситуації пізнавальної новини, цікавості.\nСьогодні все більш стає зрозуміло, що організація дозвілля повинна включати не тільки розвиток інтересів, залучення до художньої творчості, спорту, але і правову освіту, формування певного рівню правової культури. Усвідомлення майбутніми громадянами своїх вчинків обумовлює поведінку особистості. В одних випадках - це глибокі переконання, внутрішня потреба діяти у відповідності з вимогами правових норм, в інших - поведінка, що ґрунтується на примусовій силі правових норм. Організаційно-виховна робота має привчати підлітків до громадянської думки, до прийнятих норм поведінки, допомагати усвідомлювати позитивні звичаї і традиції, сприяти становленню гуманістично-орієнтованої особистості, з почуттям власної гідності, яка усвідомлює високу цінність свободи і демократії, поважає права і свободи людини і вміє захищати ці права. Досвід показує, що цьому можуть сприяти такі форми роботи як: клуби юного юриста, допомога в проведенні виборчих кампаній, шкільні штаби порядку, участь у правозахисних акціях, диспути на правову тематику та ін. [27, с.96].\nПравова свідомість стає дійсною силою, якщо органічно взаємодіє з свідомістю моральною. Моральна свідомість сприяє глибокому засвоєнню правової норми, моральному ставленню до неї. Вона дозволяє бачити і усвідомлювати межу моральної поведінки, за межами якої починаються аморальні і противоправні дії. Моральна культура характеризується єдністю широких етичних знань, моральних переконань, почуттів, потреби жити відповідно до загальнолюдських моральних норм, допомагати людям, робити добро.\nЗдобуття Україною незалежності та національне самовизначення супроводжуються диференціацією соціально-культурних процесів, урахуванням національних особливостей. Активізуються національно-патріотичні фактори виховання, які стають силою, що спроможна протистояти розповсюдженню невіри, цинізму, аскетизму. Виховання патріотизму сприяє зміцненню єдності всіх людей, що проживають в Украйні. Патріотичне виховання має залишатися одним з основних напрямів їх роботи. Формами патріотичного виховання є патріотичні клуби, військово-спортивні ігри, робота в музеї, пошукова діяльність, участь у гуртках народної творчості та ін.\nВажливим напрямком роботи закладів соціально-культурної діяльності повинно стати формування політичної культури підростаючого покоління, яка передбачає високий рівень політичної громадянської свідомості. Показниками політичної культури є політична грамотність і активність в політичній самоосвіті: вміння вести дискусію, оцінювати суспільні явища з загальнолюдських позицій, відстоювати і пропагувати свої політичні переконання, прагнення єдності політичної свідомості і дії, слова і діла. Політична культура потребує виховання в дітях цілеспрямованості і активності, відповідальності і свідомої дисциплінованості. Формуванню політичної культури у дітей і підлітків сприяють такі форми культурно-дозвіллєвої діяльності, як політичні клуби, клуби "Юних парламентаріїв", ради самоврядування, зустрічі з державними і суспільними діячами, прес-клуби, диспути та ін.\nНевід’ємною рисою громадянськості є екологічна культура особистості. Берегти природу, оточуюче середовище - це громадянський обов’язок кожної людини. На початку ХХІ століття гостро поставив перед людством, і особливо перед Україною, проблему екології природи і екології людини. Природна і соціальна екологія поєднують свої предмети і зусилля в сфері діяльності людського розуму на самій планеті і навколо неї, де може і повинна бути досягнута рівновага, сутність якої в збалансованості всередині соціальних і природних об’єктів і між ним. Форми екологічного виховання: штаби охорони природи, екологічні туристичні походи, зелений патруль, зустрічі, екскурсії, олімпіади, конкурси, благоустрій території за участю дітей та ін.\nМайже головним напрямком у виховній роботі є формування психологічної готовності до дорослого життя. Під психологічною готовністю розуміється наявність потреб та здібностей, що дозволяють з можливою повнотою реалізувати себе у суспільстві як громадянина, у праці та у сімейному житті.\nСпецифіка соціально-культурної діяльності в процесі формування громадянина полягає насамперед в тому, що на відміну від сфери освіти, як правило, вона носить нерегламентований наднормативний характер. Ця діяльність непідвладна віковим чи іншим обмеженням, не детермінована службовими обов’язками, правилами і нормами. Вона в повній мірі відображує реальні потреби і інтереси людей. І саме в цьому є її неперевершена цінність.\nСпецифічний характер соціально-культурної діяльності виявляється і в тому, що вона будується на добровільних засадах. Повна добровільність соціально-культурної діяльності дозволяє їй виступати найбільш дієвим засобом урегулювання власної свідомості, поведінки, дій і вчинків. Формування громадянських почуттів і переконань, побудованих на строгому дотриманні добровільності надає можливості самореалізації, розкриттю творчого потенціалу, не виявившегося в сфері освітній, трудовій і суспільно-політичній.\nПринципова перевага соціально-культурної діяльності полягає і в тому, що вона зміцнює життєву позицію громадянина і патріота шляхом стимулювання практичної діяльності самих людей, їх ініціативи, активної творчої участі. Вона забезпечує зростання і активність самодіяльності, спрямованої на ствердження громадянських і національних почуттів. Соціально-культурна діяльність притаманними їй засобами ідейно-емоціонального впливу формує суспільно значущі мотиви, які відповідають інтересам розвитку нації, об’єднанню людей, подоланню протиріч, дозволяє перетворювати знання в громадянські почуття і переконання, а надалі і в життєву позицію.\nВсе більшу значущість в загальній системі культурологічної практики набувають на сучасному етапі проблеми формування людини в діяльності і через діяльність. Не можна забувати, що будь які зміни особистості - це насамперед зміни в змісті і структурі її культури. Діяльність при цьому сприяє перетворенню культури з зовнішньої об’єктивно-предметної в індивідуальну суб’єктивно-психічну форму.\nНауковими дослідженнями встановлено, що соціальна діяльність, мотивом якої є користь для суспільства, відповідає дійсним потребам у самореалізації себе як суб’єкту, як особистості, у визнанні дорослими його самоцінності. Діяльність, яка виникає на підставі пізнавальних і культурно-творчих інтересів, як правило, відрізняється високою емоційною насиченістю, що знаходить свій прояв в формі особливого ставлення до цілі, предмету, процесу, інших учасників занять та ін.\nДані соціологічних досліджень засвідчують, що рівень патріотизму українських громадян є недостатньо високим. За даними опитування проведеного Українським центром економічних та політичних досліджень ім. О. Разумкова у 2007 р на запитання "Чи вважаєте Ви себе патріотом України?" 44,2 % респондентів відповіли "так", 35,6 % "скоріше так", 9,7 % "скоріше ні", 4,3 % "ні", 6,2 % "важко відповісти". Згідно результатів соціологічного опитування, що проводилося Центром соціальних досліджень "Софія" в серпні 2007 року, 40% українців хотіли б виїхати за кордон. Ще кожен шостий громадянин України бажає емігрувати назавжди. Кожен десятий опитаний зовсім не пишається своїм громадянством, "скоріше не пишається" і того більше - 17,2%. Не однозначним виявилося ставлення українців і до Дня незалежності. Згідно соціологічних опитувань, що проводились Центром Розумкова у серпні 2008 року великим святом цей день вважають 16% українців, звичайним святом -44% українців, звичайним вихідним днем - 31% співвітчизників.\nПодібну тенденцію ми спостерігаємо і у молоді. Згідно результатів соціологічного опитування серед молоді, зокрема випускників загальноосвітніх навчальних закладів, що проводилося фондом "Демократичні ініціативи" у кінці 2008 року тільки близько 30 % опитаних школярів вважає, що головне, що об’єднує населення України у єдину націю це патріотичні почуття громадянина України. Об’єднуючими чинниками також були визнані рівні права громадян України (34%), єдина державна мова (31%), спільна історія (25%). У частини школярів можна відмітити прагнення до виїзду за кордон (зокрема 40% молодих українців не хотіли б проживати в Україні, а прагнуть виїхати в країни зарубіжжя (у країнах Західної Європи бажають жити 18%, у США - 12%, у Росії - 10%). Частина студентства також прагне до виїзду за кордон. За даними Державного інституту розвитку сім’ї та молоді майже 30 % українських студентів планують назавжди залишити Україну після навчання, а ще 25% хотіли б поїхати на заробітки за кордон. Хоче ці прагнення зумовлені не стільки відсутністю патріотичних почуттів, скільки неможливістю в повній мірі реалізувати свій потенціал і мати достатній рівень матеріального благополуччя на Батьківщині.\nОрганізовуючи виховну роботу з патріотичного виховання, потрібно враховувати, що в Україні історично склався широкий спектр регіонально-політичних та регіонально-культурних відмінностей, існує неоднозначне ставлення населення до багатьох подій минулого та сучасності. Cаме патріотизм, громадянськість повинні об’єднувати українців, зберегти те, що протягом століть було нашою метою, - незалежну державу. Одним із важливих об’єднавчих чинників у суспільстві може слугувати збереження культурної та історичної спадщини, що підтверджується даними соціологічних досліджень, що наводить Центр Разумкова. Так, на запитання "Який із п’ятьох зазначених чинників найбільше об’єднує або може згуртувати народ України в єдину спільноту?" 8,1 % респондентів відповіли - "Знання і розуміння української культури та мови", 11,5 % - "Спільна культурна й історична спадщина", 11,5 % - "Спільні політичні принципи й ідеї", 28,2 % - "Рівні права і співіснування в рамках однієї держави (України), 33,4 % - "Прагнення до істотного підвищення добробуту всіх громадян України", 7,3 % - "Важко відповісти" .\n3. Шляхи оптимізації сучасного патріотичного виховання молоді\nСусідні країни - Польша та Росія мають значні напрацювання у сфері патріотичного виховання населення. Зокрема польським урядом розроблена і реалізується програма, яка має назву "Патріотизм завтрашнього дня". Відповідно до неї у різних містах Польщі місцева влада влаштовує дні національного прапора. У агітаційних роликах на телебаченні та на радіо лунають пісні, які обіцяють, що Польща перетвориться на державу, що базуватиметься на принципах верховенства права, солідарності та справедливості. Програма спрямована здебільшого на молодих людей, яких закликають залишатися на Батьківщині і будувати тут своє майбутнє. Патріотичне виховання у Польші розпочинається з дошкільного віку. Дітей ще з садочка вчать, як виглядає прапор, вчать національного польського гімну, виховують у них локальний патріотизм. Дошкільнят водять по музеях рідного міста, показують пам’ятники, знайомлять з місцевими героями, з місцевими традиціями. Дитину вчать розуміти, ким вона є, пізніше її почуття патріотизму розширюється до містечка, згодом до воєводства, і врешті - до держави загалом.\nУ Російській Федерації реалізується державна програма "Патріотичне виховання громадян РФ на 2006-2010 роки". Державна патріотична програма передбачає охоплення патріотичним вихованням всіх категорій громадян, але найпріоритетнішим напрямом програми є патріотичне виховання дітей та молоді. Головні акценти робляться на роботу в освітніх установах як інтегруючих центрах спільної виховної діяльності шкіл, сім'ї й громадських організацій. Програма передбачає участь у ній засобів масової інформації, які займатимуться пропагандою патріотизму, формуванням державного замовлення на виробництво продукції патріотичної спрямованості. Держава також надає значну підтримку поширенню патріотичної тематики в телепередачах, виданнях патріотичної преси, творах літератури і мистецтва.\nОбсяг фінансування даної програми становить 497,8 мільйони рублів (17 мільйонів 480 тисяч доларів), зокрема 378,05 мільйони рублів - за рахунок коштів федерального бюджету, а 119,75 мільйони рублів - за рахунок коштів позабюджетних джерел, що виділяються з фондів творчих союзів, організацій культури, спортивних, наукових та інших організацій, які беруть участь в патріотичному вихованні, а також коштів юридичних і фізичних осіб, що поступають у порядку безвідплатної допомоги, шефства і спонсорства .\nВарто привернути увагу до "Концепції національно-патріотичного виховання молоді", затвердженої наказом Міністерства у справах сім’ї, молоді та спорту, Міністерства освіти і науки, Міністерства оборони та Міністерства культури і туризму 27 жовтня 2009 року.\nМета Концепції національно-патріотичного виховання полягає у створенні методологічних засад для системної і цілеспрямованої діяльності органів державної влади і громадськості щодо виховання молодої людини - патріота України, готового самовіддано розбудовувати її як суверенну, демократичну, правову і соціальну державу, виявляти національну гідність, знати і цивілізовано відстоювати свої громадянські права та виконувати обов’язки, сприяти громадянському миру і злагоді в суспільстві, бути конкурентоспроможним, успішно самореалізуватися в соціумі як громадянин, сім’янин, професіонал, носій української національної культури .\nОднак особливістю України, на відміну від, скажімо, сусідніх країн Польщі чи Росії, є те, що бездержавність, тривале перебування під чужою владою не лише породили в нашому народі неповагу до цієї влади та часом явну, а частіше - приховану непокору, а й досі зумовлюють нехтування тепер уже "своєю" владою. Водночас не лише українські скоробагатьки, а й представники різних щаблів влади вже незалежної України часто-густо не усвідомлюють свого високого призначення, розуміють його не як служіння народу, з якого вийшли, а розглядають лише як нагоду до власного збагачення, чим дають численні підстави до саме таких почуттів.\nДослідники зауважують, що певне непорозуміння в українців часто викликає саме поняття "держава", яке в одному контексті ототожнюється лише із суспільною надбудовою, владними інституціями всіх гілок та щаблів, а в іншому - з усією країною, суспільством, усім тим, що абсолютизоване у заклику "Будуймо Державу!" та заповіді українських націоналістів "Здобудеш Українську Державу або згинеш у боротьбі за неї!". Отож якщо для творців "громадянського суспільства", представників "третього сектора", зрештою, для багатьох "маленьких громадян" держава досі виступає як антагоніст, "неминуче зло", то націонал-патріоти ототожнюють себе з нею. Таким чином, невідповідність бажаного з дійсним у сучасній Україні відчувається національно свідомими людьми особливо гостро [4, с.85].\nКонцепція національно-патріотичного виховання передбачає створення цілісної системи національно-патріотичного виховання молоді шляхом реалізації таких виховних завдань :\n· утвердження у свідомості громадян об’єктивної оцінки ролі українського війська в українській історії, спадкоємності розвитку Збройних Сил у відстоюванні ідеалів свободи та державності України та її громадян від княжої доби, Гетьманського козацького війська, військ Української народної республіки, Січових стрільців, Української повстанської армії до часів незалежності;\n· здійснення заходів щодо розширення фактографічної бази історичних подій, публікація розсекречених архівних документів, видання історичної науково-популярної літератури, довідкових матеріалів про здобутки України за роки незалежності, книг національно-патріотичної спрямованості;\n· включення проблематики національно-патріотичного виховання молоді до дослідницьких програм та планів наукових і навчальних закладів;\n· підготовка та видання наукових праць, науково-методичних, навчальних посібників і рекомендацій з питань національно-патріотичного виховання молоді;\n· розроблення та впровадження програм національно-патріотичного виховання молоді в закладах освіти;\n· систематичне проведення наукових конференцій, семінарів з проблем національно-патріотичного виховання молоді;\n· створення на базі навчальних закладів експериментальних майданчиків та лабораторій в наукових установах з проблем національно-патріотичного виховання;\n· підвищення професійної кваліфікації педагогічних, соціальних працівників, інших фахівців з питань національно-патріотичного виховання, соціального становлення та розвитку молоді.\nВ цілому слід відзначити, що хоча органами державної влади й проводиться певна робота у плані здійснення патріотичного виховання молоді, але існує ряд значних проблем у даній галузі. Зокрема до цього часу не прийнятий законопроект про патріотичне виховання молоді. Кожна з державних інституцій реалізує свою концепцію патріотичного виховання, що не завжди узгоджується з іншими державними структурами та неурядовими організаціями, що здійснюють подібну роботу. Відсутня Загальнодержавна програма патріотичного виховання молоді, не визначена інституція, яка б здійснювала кооординацію діяльності всіх структур у забезпеченні патріотичного виховання. Не налагоджена ефективна взаємодія органів державної влади з громадськими організаціями. Крім того неурядові організації формують і намагаються реалізувати концепції патріотичного виховання, які суперечать одна одній. Якщо козацькі організації проводять заходи по вихованню молоді на національних традиціях, створюючи умови для формування у молоді українського національного історичного наративу, то ветеранські організації пропонують програму патріотичного виховання молоді, яка відтворює радянський історичний наратив. Зокрема Український фонд соціальних гарантій військовослужбовців та ветеранів Збройних Сил, Український фонд пошуку "Пам’ять" запропонували для впровадження у вітчизняних навчальних закладах Програми героїко-патріотичне виховання учнівської молоді "Навчання доблесті і слави" у рамках якої будуть висвітлюватися такі теми: "Історична роль Переяславської козацької ради у долі двох братських народів Українського та Російського", "Радянська Армія, з миротворчою місією в гарячих точках планети", "Нескорена і легендарна Радянська Армія, надійний щит нації" [8, с.134].\nТакож потрібно відмітити низький рівень інформаційно-пропагандистське забезпечення патріотичного виховання молоді. В ЗМІ досить мало матеріалів які б висвітлювали героїчні сторінки української історії, на яких молоді могла б вчитися, на багатьох програмах транслюються передачі, що відображають імперське минуле Російської Федерації. Подібні тенденції спостерігаються і у вітчизняному кінопрокаті, який заповнений здебільшого російськими та американськими фільмами, які пропагують цінності зарубіжних країн. На жаль фільмів вітчизняного виробництва, які б виховували молодь на кращих зразках української історії на сьогодні досить мало.\n· удосконалити нормативно-правову базу патріотичного виховання молоді шляхом розробки і затвердження Загальнодержавної концепції національно-патріотичного виховання молоді та інших відповідних нормативно-правових документів;\n· створити єдиний координаційний центр під патронатом Президента України для забезпечення ефективного здійснення патріотичного виховання молоді з залученням представників відповідних міністерств та відомств, громадських організацій, ЗМІ\n· сприяти посиленню співпраці органів державної влади та органів місцевого самоврядування з громадськими об’єднаннями національно-патріотичного спрямування.\n· створити механізми економічного стимулювання суб’єктів підприємницької діяльності, які здійснюють підтримку заходів неурядових організацій, спрямованих на патріотичне виховання молоді.\n· розробити та реалізувати місцеві і галузеві програми патріотичного виховання молоді центральними й місцевими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.\n· активізувати інформаційно-пропагандистське забезпечення патріотичного виховання молоді шляхом розроблення рекомендацій щодо посилення патріотичної спрямованості програм радіомовлення та телебачення, матеріалів друкованих засобів масової інформації.\n· здійснити підтримку виробництва вітчизняної кінопродукції, видання творів, постановки спектаклів, спрямованих на патріотичне виховання підростаючого покоління.\nОднак, без любові до своєї Батьківщини, без утвердження патріотичної свідомості, ідеї нації як політичної спільноти, об’єднаної історичною долею, державною мовою, інститутом громадянства, без визнання гідності людини й цінності людської особистості як ключового елемента права, без продукування й культивування системи ціннісних орієнтацій загально цивілізованого характеру у сфері не лише культури, освіти, науки, але й економіки та політики, годі сподіватися на динамічну трансформацію української патріотичної молоді в суспільстві.\nДослідивши історично теоретико-методичний аспекти патріотичного виховання молоді ми бачимо що патріотичне виховання на українських землях почалося ще за давніх часів. Пройшовши не легкий шлях репресій й відновився у вільні Україні.\nПроаналізувавши стан патріотичного виховання молоді засобами соціально-культурною діяльністю в сучасних умовах. Ми бачимо що кожна людина є активним учасником розбудови громадянського суспільства, відіграє в ньому важливу роль та несе відповідальність у процесах прийняття рішень на всіх рівнях, які впливають на їх життя, а держава забезпечує доступ до відповідних та необхідних програм та послуг незалежно від статі, географічного положення, соціального, культурного, економічного чинників.\n. Березін А.М. Психологічні чинники формування національної свідомості / А.М. Березін. - К. : Практична психологія та соціальна робота, 2007. - 56с.\n2. Бех І.Д. Виховання особистості / І.Д. Бех. - К. : Либідь, 2003. - 276 с.\n. Бех І. Програма патріотичного виховання дітей та учнівської молоді / І. Бех, К. Чорна.-Л.: Світ виховання, 2009. - 335с.\n4. Гидденс Э. Устроение общества: Очерк теории структурации / Э.Гидденс. - М.: Академический Проект, 2005. - 528 с.\n5. Головінський І. Національна свідомість як рушійна сила державотворення. Психологічна інтерпретація / І.Головінський. - К., 2008. - 461 с.\n6. Гонський В. Патріотизм як основа сучасного виховання та ідеології держави / В.Гонський. - К.: Рідна школа, 2007.- 567с.\n7. Ігнатенко С.А. Виховання громадянськості студентської молоді: метод. посібник / С.А. Ігнатенко. - Х.: Айлант, 2008. - 103 с.\n8. Калакура Я. Історична пам’ять як чинник самоідентифікації українців / Я.Калакура.- Ч.: Українознавство, 2009. -600с.\n9. Кіндрат В.В. Патріотичне виховання підлітків: психологічний аспект / В.В. Кіндрат.-Л.: Наукові записки РДГУ, 2008. - 589с.\n10. Кононенко П. Національна ідея, нація, націоналізм / П.Кононенко. - К.: Айлант, 2005. - 239 с.\n. Коць Т. Національно-мовне виховання в родині і школі / Т.Коць // Українознавство. - 2010. - № 4. - С.41 - 50 с.\n. Обушний М.І., Коваленко А.А., Ткач О.І. Політологія. Довідник. - К., 2009. - 621 с.\n13. Оришко С. Виховання патріотизму шкільної молоді в процесі позашкільної роботи / С. Оришко // Гуманізація навч.-вих. процесу: зб. наук. пр. - Слов’янськ, 2007. - С. 55 - 62.\n14. Печуркіна-Шумейко Л. Формування громадянськості підлітків засобами соціально-культурної діяльності [Електронний ресурс] - Режим доступу: www.knukim.edu.ua/conferences2004proceedingspechurkina-shumeiko.htm\n15. Полякова О.М. Важковиховуваність: сутність, причини, реабілітація: Навчальний посібник для соціальних педагогів та практичних психологів освітніх закладів / О.М. Полякова. - С.: Університетська книга, 2009. - 346 с.\n. Потанюк Л.М. Національне виховання як фактор цілісного формування особистості: національно патріотичний аспект / Л.М. Потанюк // Теоретико-методичні проблеми виховання дітей та учнівської молоді. - 2008. - № 1. - С. 83-89.\n. Сухомлинська О.В. Громадянське виховання: спадщина і сучасність [Електронний ресурс]. - Режим доступу: www.novadoba.org.ua/data/metod/suhoml.html\n18. Хартия Совета Европы о воспитании демократической гражданственности и образовании в области прав человека [Електронний ресурс]. - Режим доступу: http://www.ug.ru/announcement/9\n19. Ярошенко Л.В. Соціально-філософський вплив формування етнонаціональної свідомості в Україні / Л.В. Ярошенко. - К., 2007. - 452 с.\nПохожие работы на - Патріотичне виховання молоді засобами соціально-культурної діяльності\nоц?олог?чне досл?дженн¤ "ѕатр?отизм у розум?нн? сучасноњ молод?\nѕатр?отичне вихованн¤ старших дошк?льник?в засобами художнього слова\nормуванн¤ патр ?отичних почутт?в молодших школ¤р?в у позаурочн?й д?¤льност?\nѕатр?отичне вихованн¤ молодших школ¤р?в на уроках трудового навчанн¤\nорми патр ?отичного вихованн¤ школ¤р?в у сучасн?й школ?\nначенн¤ народноњ п?сн? у вихованн? патр ?отичних почутт?в школ¤ра\nѕедагог?чн? умови вихованн¤ у д?тей старшого дошк?льного в?ку почутт¤ любов? до ...


Сорт огірків “Маша”Сільське господарство - Сорти огірків\nПопулярністю серед садівників користуються сорти огірків, які самозапилюються, рано плодоносять і годяться для засолювання. Такими характеристиками володіє і сорт “Маша”. Цей сорт яскравий представник гібрида корнішона. Огірки показують високу врожайність як в теплицях і парниках, так і у відкритому грунті.\nРослина самозапилюється, не вимагає штучного запилення. Плодоносять рослини в період весни і літа, все залежить від температури, в південних регіонах врожайність більш тривала, але і в теплиці можна отримати непогану плодоношення. Недолік світла значно скорочує кількість зав’язі на кущі. Скорочення світлового дня безпосередньо впливає на плодоношення. Цей сорт стійкий до хвороб, стійко переносять незначні зміни в погоді.\nПоказник врожайності сорту високий, кожен вузол має не менше 6 зав’язей. Дозрівання плодів відбувається практично одночасно, при сприятливій температурі перший урожай можна отримати рано, вже через 37 днів знімають перші дозрілі огірочки. Форма плодів циліндрична, слабовитянутая, довжина становить близько 8 см. Колір плодів насиченого трав’яного кольору, шкірка середньої жорсткості, нерівна з яскраво вираженими горбками на яких розташовані колючки.\nМ’якоть при достатньому поливі соковита, щільна і однорідна. Огірки мають приємний свіжий смак, характерний свіжий запах, повна відсутність гіркоти виключає процес вимочування плодів, який для деяких сортів просто необхідний.\nПлоди широко використовуються для приготування салатів і вживаються в свіжому вигляді. І смак, і розмір плодів дозволяє використовувати їх для консервації. Огірки прекрасно тримають свою форму після незначної термічної обробки. Рослина необхідно удобрювати, при достатньому вмісті в грунті калію і магнію плоди виростають насиченого кольору.\nДілянка для посадки повинен бути відкритим, щоб забезпечити достатнє освітлення для прискорення процесу фотосинтезу. Площадка повинна бути захищена від вітру і протягу, рослина капризно до таких примх природи. До грунту цей сорт невибагливий, але все ж сприятливим середовищем для вирощування є некислий і гумусовий грунт. Краще добриво грунту це гній. Якщо восени не вийшло внести це добриво в землю, то навесні просто необхідно додати в грунт перепрілий добриво.\nЩоб отримати ранній урожай, розсаджують огірки розсадою. Висаджують насіння в теплицю або парник. Приступати до вирощування потрібно вже в першій половині травня, температура повинна підтримуватися на рівні 20 град. Щоб насіння добре проросли, температура грунту повинна бути не нижче 15 град. Можна висаджувати цей сорт насіннєвим методом відразу у відкритий грунт.\nПри густий схожості необхідно проріджувати ряди. Рослина показує хороший показник плодоношення, як при вертикальному, так і при горизонтальному вирощуванні.\nДоглядати за рослинами краще у вечірній час. Потрібно стежити за зволоженістю грунту, поливати огірки необхідно з періодичністю в 2 дня, сьогодні великою популярністю користується крапельне зрошення. Підгодовувати рослини просто необхідно, добриво розводять у воді, зазвичай це сечовина або гній. Землю потрібно періодично рихлити, не можна допустити утворення стягнутої кірки.\nКоренева система потребує доступу кисню, потрібно не пошкодити коріння. При прояві перших ознак захворювання, рослина потрібно обробити, краще не допускати загострення і поширення захворювання.\nІснує велика кількість профілактичних заходів, спрямованих на захист від шкідників і хвороб. Збір врожаю краще проводити кожен день, огірки швидко переростають.\n← Червона Горбатовська порода корів\nАхалтекінська порода коней →


Всі новини за 30.11.2017 - Стрічка новин Харкова\nВсі новини за 30.11.2017\nХарківське "Динамо" перемогло в серії післяматчевих булітів\nВ матчі регулярного чемпіонату ВХЛ харківське "Динамо", яке йде на 4-му місці, вперше змогло виграти у суперника, що знаходиться вище. "Динамо" здобуло перемогу на своєму льоду над "Білим Барсом" з Білої Церкви. Основний час матчу завершився з рахунком 2:2. В...\nХарківський театр опери та балету готує прем'єру – 7 грудня вперше на харківській сцені представлять концертний варіант опери «Норма». Сольну партію виконає народна артистка України Людмила Монастирська У репертуарі Хнатобу вперше буде опера «Норма» італійсько...\nНа проспекті Людвіга Свободи буде обмежено рух транспорту\nРух транспорту по парній стороні пр. Людвіга Свободи - на ділянці від пр. Перемоги до пр. Лозовеньківського - буде заборонено з 23:00 1 грудня до 8:00 7 грудня. Як повідомили в Департаменті інфраструктури, це пов'язано з облаштуванням на проспекті тимчасової о...\nУ харківському метро затримали полтавця з гранатою\nГранату Ф-1 з деформованим запалом до неї вилучили на станції метро «Індустріальна» у 41-річного жителя Полтавської області Про це повідомили в облуправлінні Нацполиции. Експерти вибухо-технічного управління облуправління поліції, які працювали на місці події,...\nХарків'янин став головним тренером збірної Литви з футзалу\n51-річний харківський фахівець Євген Ривкін, раніше тренував збірну України з футзалу та харківський "Локомотив", працевлаштувався в Литві. Євген Ривкін затверджений головним тренером збірної Литви з футзалу. З 5 по 7 грудня збірна Литви під його керівництвом...


Сільське господарство Бутану — Вікіпедія\nСільське господарство Бутану\nСільське господарство Бутану — галузь бутанської економіки.\nГоловними пріоритетами в сільському господарстві Бутану є збільшення продуктивності на одиницю сільськогосподарської праці і сільськогосподарських угідь, а також самоокупність основних сільськогосподарських культур. Ведення сільського господарства в Бутані утруднено через проблеми зі зрошенням, пересіченій місцевості, низької якості ґрунтів і обмеженої кількості орних земель. Для підвищення продуктивності покращують якість насіння зернових, олійних та овочевих культур, застосовують добрива, механизують роботи та проводять підготовку фахівців у сільському господарстві.\nУ сільськогосподарському секторі впроваджують різні проекти:\nПроект розвитку долини Паро\nПроект розвитку Гелепху\nПроект розвитку долини Пунакха — Вангді\nПроект розвитку району Трашіганг — Монгар\nПроект розвитку іригації гірського району Ціранг.\nВиробництво таких культур, як яблука, апельсини і кардамон, збільшилося і стало прибутковим. У деяких районах підсічно-вогневе землеробство змінюється садівництвом. Вчені вважають, що це призведе до збільшення вирощування товарних культур. Важливу роль в продовольчому постачанні країни грає виробництво рису в Бутані.\nТерасове рільництво в Бутані\n↑ а б в г Ramakant, Ramesh Chandra Misra. Bhutan: Society and Polity. Indus Publishing. — 1996. — P. 149. — ISBN 8173870446.\n↑ The DOHA Development Agenda. United Nations Publications. — 2004. — P. 201. — ISBN 9211203384.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Сільське_господарство_Бутану&oldid=23754505


Візьміть участь в опитуванні, щоб скласти «Всеукраїнський рейтинг кращих роботодавців у медицині» — Work.ua\nВ Україні вперше складуть рейтинг медичних закладів, які створюють найкращі умови для роботи та розвитку своїх співробітників. Work.ua розповідає, як взяти участь в опитуванні.\n«Перший Всеукраїнський рейтинг кращих роботодавців у медицині» заснували, щоб встановити нові стандарти для умов праці для медиків.\n«Це не просто рейтинг медичних закладів, впорядкований за сучасними вимогами до кадрової політики та мотивації персоналу. А реальна можливість встановити нові стандарти для умов праці медиків. У найближчій перспективі це може стати тим, що врятує нас від браку медичних працівників і „відтоку“ талановитих лікарів за кордон», — розповідають автори ініціативи, агенція допомоги медичним закладам «Здорові комунікації».\nМета — дізнатися, яким насправді зсередини є життя лікаря в Україні, у якому стані наразі умови роботи медиків і що має бути в пріоритеті для їхнього покращення, з яких керівників мають брати приклад.\nВзяти участь в опитуванні можна до 26 вересня, для цього потрібно заповнити анкету.\nВ рейтингу визначать взірцеві медичні заклади за 5 номінаціями:\n«Професійний розвиток та системне навчання лікарів».\n«Естетика та комфорт робочих місць».\n«Мотивація та фонд нарахування оплати».\n«Корпоративна етика та культура».\nРейтинг складає незалежна агенція допомоги медичним закладам «Здорові комунікації» у партнерстві із Національною службою здоров’я України, інформаційною системою для пацієнтів Helsi, адміністратором Центральної бази даних ЕСОЗ в Україні EZdorovya, медичним онлайн-хабом Doc.ua, а також Work.ua.


10 готелів у напрямку Whitchurch, Велика Британія - Booking.com - Забронюйте готель прямо зараз!\nШукаєте ідеальне місце для відпустки? Гості поставили місту Whitchurch оцінку "дуже добре".\n10 помешкань у місті Whitchurch\nНайкраща пропозиція 13 жовт. — 15 жовт. Сьогодні 25 вер. — 26 вер. Ці вихідні 29 вер. — 1 жовт. Наступні вихідні 6 жовт. — 8 жовт.\nНаші улюблені помешкання у місті Whitchurch\nу місті Whitchurch\nallenphanmer. Велика Британія\nMacdonald Hill Valley Hotel Golf & Spa 4-зірковий готель\nButtercup's Haybarn 5-зірок\nMill Cottage 4-зірок\nUAH 5 974\na. Велика Британія\nUAH 46 192\nПопулярні готелі у місті Whitchurch\nЛіверпуль за 52,8 km\nЧестер за 28,2 km\nШрусбері за 29,6 km\nТелфорд за 36,2 km\nЛланголлен за 32,6 km\nСток-он-Трент за 33,7 km\nPrestatyn за 62,9 km\nBridgnorth за 51,9 km\nВулвергемптон за 56,9 km\nIronbridge за 40,5 km\nWem за 13 km\nMalpas за 7,8 km\nHanmer за 8,7 km\nHigher Burwardsley за 15,1 km\nWrenbury за 8,1 km\nAudlem за 12 km\nTilstock за 4,1 km\nBickley за 7,1 km\nTilston за 12,6 km\nLongford за 12,8 km\nЛіверпульський аеропорт ім. Джона Леннона (LPL) 42,4 km\nАеропорт Манчестера (MAN) 51,6 km\nАеропорт Східний Мідландс (EMA) 92,1 km


Постанова Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2013 р. № 2а-10289/12/1370 | Дебет-Кредит: Нормативні документи\nвід 27.03.2013 р. № 2а-10289/12/1370\nголовуючого – судді Лунь З.І.\nза участю секретаря судового засідання Івашків В.І.\nвід позивача: Ліщинська О.М.\nвід відповідача: Болотін М.С.\nрозглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “НІКО-ЗАХІД”до Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправною та скасування податкової консультації від 10.10.2012 року № 22248/10/15-1009/461.\nТовариство з обмеженою відповідальністю “НІКО-ЗАХІД” звернулося до суду з позовом до Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправною та скасування податкової консультації від 10.10.2012 року № 22248/10/15-1009/461.\nПредставник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, зазначивши, що відповідачем безпідставно обмежується право позивача на включення до складу «валових витрат» витрат на гарантійне обслуговування товарів, що придбані покупцями – юридичними особами. Просить позов задовольнити.\nПредставник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченні від 21.03.2013 року. В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що надаючи податкову консультацію відповідачем взято до уваги норми Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якими під споживачами слід розуміти фізичних осіб, які придбавають, замовляють, використовують або мають намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов’язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов’язків найманого працівника. Таким чином, при визначенні об’єкта оподаткування не можуть бути враховані витрати на гарантійний ремонт товарів, придбаних юридичною особою. Просить у задоволенні позову відмовити.\nЗаслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.\n10.09.2012 року ТзОВ «НІКО-ЗАХІД» звернулося до відповідача з листом №1651/09 за роз’ясненням з приводу того, чи ТзОВ “НІКО-ЗАХІД», будучи офіційним дилером у Львівській області з продажу автомобілів Mitsubishi та Audi та здійснюючи гарантійний ремонт (обслуговування) або гарантійні заміни товарів, проданих юридичним та фізичним особам, може віднести до інших витрат при визначенні об’єкта оподаткування витрати на гарантійний ремонт (обслуговування) або гарантійні заміни товарів, проданих юридичним особам.\nДержавна податкова служба у Львівській області надала позивачеві податкову консультацію від 10.10.2012 року №22248/10/15-1009/461, зазначивши, що не можуть бути враховані при визначенні об’єкта оподаткування витрати на гарантійний ремонт (обслуговування) або гарантійні заміни товарів, проданих платником податку юридичним особам, оскільки на таку категорію покупців не поширюються норми законодавства з питань захисту прав споживачів.\nПідпунктом 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що податкова консультація – допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.\nЗгідно із ст. 52 ПК України податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового законодавства надаються безоплатно контролюючими органами за звер ненням платників податків, вони мають індивідуальний характер і можуть використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.\nПунктом 53.3 ст. 53 ПК України визначено, що платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.\nЗгідно з п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об’єкта оподаткування, складаються зокрема із інших витрат, визначених згідно з п.п. 138.5, 138.10 – 138.12 цієї статті, п. 140.1 ст. 140 і ст. 141 цього Кодексу.\nУ “є” пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 ПК України зазначено, що до складу інших витрат включаються витрати на збут, які серед іншого включають витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування.\nВідповідно до пп. 140.1.4 п. 140.1 ст. 140 ПК України при визначенні об’єкта оподаткування враховуються витрати подвійного призначення – будь-які витрати на гарантійний ремонт (обслуговування) або гарантійні заміни товарів, проданих платником податку, вартість яких не компенсується за рахунок покупців таких товарів, у розмірі, що відповідає рівню гарантійних замін, прийнятих/оприлюднених платником податку.\nТаким чином, зазначеною вище нормою визначено умови, за яких визначені нею витрати враховуються при обчисленні об’єкта оподаткування податком на прибуток, а саме: відсутність компенсації понесених витрат від покупців; розмір витрат на гарантійний ремонт (обслуговування) або гарантійні заміни товарів має відповідати рівню гарантійних замін, прийнятих/оприлюднених платником податку. Крім того, згадана вище норма передбачає необхідність додержання платником податку вимог, виконання яких дозволяє включення передбачених цим підпунктом витрат до інших витрат, а саме: обов’язкове ведення платником обліку покупців, що отримали гарантійну заміну товару або послуги з ремонту (обслуговування); здійснення обліку бракованого товару; здійснення гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійних замін в порядку і відносно товарів, визначених Кабінетом Міністрів України.\nЯк вбачається із змісту зазначених вище норм, ними не передбачено відмінності між покупцями, які одержують гарантійну заміну товарів чи послуги з ремонту (обслуговування), за їх правовим статусом: фізична чи юридична особа, і не містять обмежень чи застережень щодо врахування платником витрат на гарантійний ремонт (обслуговування) або гарантійні заміни товарів, наданих як фізичним так і юридичним особам.\nСтосовно покликання відповідача на Закон України «Про захист прав споживачів» суд таке не бере до уваги, оскільки згаданий нормативно-правовий акт не єдиний у системі законодавства України, яким врегульовано відносини між продавцем та покупцем (споживачем). Зокрема, законодавство про захист прав споживачів складається, зокрема, з Конституції України (ч.4 ст.42),Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, підзаконних нормативно-правових актів, норми яких не диференціюють права та обов’язки споживача залежно від їх поділу на фізичних чи юридичних осіб.\nКрім того, покликання відповідача на Закон України «Про захист прав споживачів» є безпідставним, оскільки цей Закон не стосується відносин у сфері оподаткування, зокрема, не регулює питання визначення об’єкта оподаткування податком на прибуток.\nСуд також додатково зазначає, що позивач, здійснюючи гарантійний ремонт (обслуговування) або заміну дорожніх транспортних засобів керується нормами Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства промислової політики України від 29.12.2004р. № 721, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.01.2005р. за № 72/10352.\nЦей Порядок поширюється на дорожні транспортні засоби, які підлягають реєстрації ДАІ МВС України, і визначає відносини між власниками (Споживач) дорожніх транспортних засобів (ДТЗ) та суб’єктами господарювання, в тому числі тими, що здійснюють роздрібну торгівлю ДТЗ (Продавець), підприємствами-виробниками ДТЗ (Виробник) та виконавцями робіт із технічного обслуговування і гарантійного ремонту ДТЗ (Виконавець).\nЗгаданий Порядок також не розділяє споживачів на фізичних та юридичних осіб і поширюється на всіх власників, які споживають послуги (роботи) з гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни товарів.\nВраховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що право платника на включення витрат на гарантійний ремонт (обслуговування) або гарантійні заміни товарів до інших витрат при визначенні об’єкта оподаткування не залежить від правового статусу покупців – одержувачів (споживачів) послуг (робіт) з гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни товарів.\nТаким чином, податкова консультація від 10.10.2012 року №22248/10/15-1009/461 є протиправною та підлягає скасуванню.\nСудовий збір у розмірі 32,19 грн. підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь позивача.\nКеруючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд\nВизнати протиправною та скасувати податкову консультацію Державної податкової служби у Львівській області від 10.10.2012 року № 22248/10/15-1009/461.\nСтягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “НІКО-ЗАХІД” (79019, м. Львів, вул. Липинського, 50 Б ідентифікаційний код 32483848) 32 (тридцять дві) грн. 19 коп. судового збору.\nПостанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.\nПостанову в повному обсязі складено 01.04.2013 року\n← Наказ Міністерства фінансів України “Про затвердження Порядку обліку покупців, що отримали гарантійну заміну товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування)” від 03.12.2012 р. № 1263\nЛист Міністерства соціальної політики України “Щодо зарахування часу військової служби до стажу роботи, що дає право на виплату надбавки за вислугу років” від 01.07.2013 р. № 687/13/84-13 →


Волонтер новини. Головні новини та публікації по темі волонтер на проекті Фокус.ua - Популярні теги - Фокус\n24 червня 11:30 Стиль життя\n07 червня 10:14 Політика\n"Партійні верхівки не чують"низів", вони сильно відійшли від своїх початкових принципів", тому політик вирішив покинути партію.\n19 квітня 15:31 Україна\nУ Києві від COVID-19 померла жінка, яку лікарі нібито не хотіли переводити в реанімацію\nСина пацієнтки змусили шукати апарат ШВЛ, а потім оголосили, ніби його нікуди поставити. Волонтерка впевнена, що медики приховували вільне місце.\n12 квітня 12:19 Україна\n06 квітня 07:42 Україна\n10 березня 19:19 Світ\nШікха Малхотра під час роботи з хворими сама захворіла коронавірусом і перенесла інсульт.\n04 березня 12:39 Україна


Благодійність — від держави? - Останні та актуальні новини України та світу, новини дня онлайн - Україна Молода\nГоловна > Суспільство > Благодійність — від держави?\nБлагодійні організації надають не лише матеріальну допомогу, а й безплатні соціальні послуги.\nСоціальне замовлення та конкурси проектів — поширений в Євросоюзі та Сполучених Штатах Америки механізм надання соціальних послуг і, водночас, заохочення діяльності благодійних організацій. Суть його досить проста: держава купує послуги для населення у відповідних неурядових організацій. В Україні такий механізм почали використовувати нещодавно, тож і налагодити його роботу ще не встигли. Принаймні непоодинокі випадки, коли благодійні організації просто не допускаються до участі в конкурсах, які, здавалося б, для них і створені... Сьогодні тут, як і в багатьох інших сферах нашого життя, настав час змін.\nДержава здатна підсилити благодійників\nВ Україні благодійність часто сприймається як щось паралельне до держави. Держава збирає податки і витрачає їх на потреби громадян. Благодійні організації залучають пожертви і так само витрачають їх на потреби громадян — надають не тільки матеріальну допомогу, а й безплатні соціальні послуги. Скажімо, люди, які живуть із ВІЛ, можуть отримати в таких організаціях консультацію, психологічну та юридичну допомогу. Звісно, обсяг допомоги від державних структур сьогодні неможливо перекрити діяльністю благодійників. Але нині вже з’явилося чимало сфер, де рівень послуг благодійних організацій є значно вищим, ніж відповідних державних установ. Це, приміром, допомога безхатченкам, дітям-сиротам, літнім людям та важкохворим. Активний розвиток благодійних послуг допоміг усвідомити: перенаправлення державних коштів благодійникам підсилить уже існуючу діяльність, дозволить суттєво підвищити якість благодійних та соціальних послуг.\nІдея, коли благодійні організації надають послуги за державні кошти, не є новою. Так, у Німеччині до 10 відсотків бюджетів розподіляється для підтримки громадських та благодійних організацій. Такий підхід має багато переваг. По-перше, державні кошти об’єднуються з благодійними, і від цього зростає якість і кількість послуг. По-друге, благодійні організації працюють із волонтерами, які можуть допомагати іншим винятково з ідейних мотивів. Вони готові зрозуміти клієнтів iз важкою долею, до яких держава та її установи не навчилися ставитися дружньо. Зрештою, благодійним організаціям люди довіряють часом більше, ніж неефективним (а часто і корумпованим) державним і комунальним підприємствам. Та попри ці аргументи взаємодія держави і благодійних організацій у соціальному обслуговуванні в Україні вкрай слабка.\nВ Україні на сьогодні створені два механізми, які дозволяють державі та громадському сектору співпрацювати: відкриті конкурси проектів та соціальне замовлення. Одним iз найпоширеніших і найбільш звичних механізмів є конкурс проектів громадських (переважно, молодіжних та дитячих) організацій щодо молоді, дітей, родин. Переможці отримують державне фінансування — і беруться реалізовувати свої ідеї.\nВимоги до проектів досить прості, вони мають відповідати пріоритетам конкурсу, які кожен орган влади, який оголошує конкурс, визначає самостійно. Оцінюючи проекти, конкурсна комісія враховує очікувані результати та досвід організацій-претендентів. Проект також має відповідати рівню організатора конурсу: тобто з державного бюджету підтримуються проекти всеукраїнського рівня, з міського бюджету — проекти для міста. Нарешті, проекти не можуть бути спрямовані на підтримку політичних партій і мають бути розраховані не більш ніж на рік.\nУ 2013 році для підтримки проектів всеукраїнських молодіжних і дитячих організацій з держбюджету було виділено 10 мільйонів гривень. Згідно з офіційною інформацією Міністерства молоді та спорту України, ця сума дозволила підтримати 76 проектів, спрямованих на творчий розвиток молоді, популяризацію здорового способу життя, підтримку родинних цінностей тощо. На регіональному рівні загальний обсяг коштів, виділений у 2013 році для підтримки проектів громадських організацій щодо молоді, склав близько 4 млн. 640 тисяч грн. (у тому числі в Києві для цих цілей було виділено близько мільйона гривень). Такі дані наводить Інститут розвитку суспільних інновацій (ІРСІ), опираючись на інформацію від місцевих державних адміністрацій та місцевих рад. Конкурси проектів неурядових організацій через програми розвитку громадянського суспільства — новий для України механізм. Як свідчить аналітичний звіт Українського незалежного центру політичних досліджень, наразі на регіональному рівні ухвалено та діє 23 такі програми, з них 20 передбачають проведення конкурсів для неурядових організацій, які мають допомогти в реалізації пріоритетних завдань регіональної політики. У 2013 році такі конкурси проведено у 10 регіонах із загальним обсягом фінансування 1 мільйон 130 тисяч гривень (зокрема, в Одеській області — 250 тис. грн., у Львівській — 100 тис. грн., у Вінницькій — 350 тис. грн.).\nКому заважають благодійні організації\nПріоритети подібних конкурсів включають питання соціального обслуговування, профілактику соціально-небезпечних хвороб та пропаганду здорового способу життя. Крім того, враховують моменти налагодження ефективної співпраці влади і громадськості, питання аналітичної діяльності щодо стану виконання місцевих цільових програм. Утім хоча кошти виділяють на діяльність, що прямо пов’язана з благодійною (адже закон про благодійні організації відносить ці сфери діяльності до благодійності), в багатьох областях благодійні організації, які організовують пізнавальні табори, проводять заходи для інтернатів, працюють iз наркозалежними, ВІЛ-позитивними мамами і дітьми, не змогли взяти участь у конкурсах.\nЄ навіть випадки, коли місцеві ради чітко визначилися: підтримувати благодійні організації, утім державні адміністрації саботують виконання цих рішень. Так, Вінницька обласна рада ще у 2012 році затвердила програму сприяння розвитку громадянського суспільства, яка передбачає фінансування громадських та благодійних організацій за результатами конкурсу. Проте департамент комунікацій з громадськістю Вінницької ОДА через власну внутрішню документацію блокує участь благодійних організацій у конкурсі. Варто просто зазирнути на інтернет-сайт Вінницької ОДА, щоб пересвідчитися: другий рік поспіль участь у конкурсі для благодійних організацій не передбачена. Через це, зокрема, минулого року до участі у конкурсі не був допущений благодійний фонд «Здоров’я нації».\nСхожа ситуація складається у Києві. Як повідомляють експерти ІРСІ, міська програма «Соціальне партнерство», затверджена Київською міською радою в межах її компетенції, передбачає підтримку громадських та благодійних організацій соціального спрямування. Але станом на сьогодні Департамент фінансів КМДА блокує початок конкурсного процесу, вимагаючи усунути благодійні організації.\nСоціальне замовлення — сучасна альтернатива\nЯкщо держава не хоче допускати благодійників безпосередньо до грошей, то альтернативним інструментом співпраці цілком могло б стати соціальне замовлення. Його ідея полягає в тому, щоб створити ринок соціальних послуг та за державні кошти купувати їх у різних надавачів. Тому було внесено зміни в Закон «Про соціальні послуги» та прийнято відповідну постанову уряду. Втім, незважаючи на створення законодавчої бази, цей механізм не запрацював належним чином.\nСоціальне замовлення має здійснюватися за рахунок місцевих бюджетів. Проте місцева влада часто не має фінансової спроможності замовляти додаткові соціальні послуги. І, «за старою звичкою», віддає перевагу утриманню комунальних установ, не оцінюючи їх соціальну та економічну ефективність.\nНині на регіональному рівні соціальне замовлення запрацювало тільки у Хмельницькій області. І там чимало благодійних організацій («Карітас», Всеукраїнська мережа ЛЖВ, фонд «Хесед-Бешт») змогли отримати додаткові кошти на боротьбу з нарко- та алкозалежністю, допомогу вагітним жінкам з ВІЛ, соціальну підтримку людей похилого віку. Фактично, це перший приклад, коли державні кошти об’єднуються з благодійними задля досягнення кращих результатів.\nОргани виконавчої влади мають проводити конкурси раз на рік, у березні-травні. Плюс до того конкурсні процедури тривають щонайменше три місяці, тож організації-переможці починають виконувати проекти, у кращому випадку, із серпня. Зрозуміло, що за 5 місяців якісно реалізувати програму, розраховану на цілий рік, неможливо. Та чомусь тільки в Одеській ОДА це усвідомлюють: там конкурси проектів із розвитку громадянського суспільства проводять заздалегідь, у листопаді попереднього року, тож проекти можуть втілюватися у життя вже з лютого.\nНа національному рівні конкурс проводить тільки Міністерство молоді та спорту. В областях конкурси проектів щодо молоді, дітей і родин оголошують та адмініструють підрозділи у справах молоді обласних державних адміністрацій, конкурси проектів з розвитку громадянського суспільства та конкурси соціальних проектів — підрозділи зі зв’язків із громадськістю. Здавалося б, соціальним замовленням мають займатися підрозділи з питань соціальної політики, проте на обласному рівні така цілком логічна практика є лише в Хмельницькій області.\nПереможців конкурсів визначає спеціально створена комісія. У ній обов’язково мають бути представники громадських організацій, науковці та профільні фахівці. Кількість представників органу влади обмежена — не більше половини від складу комісії. Це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2011 № 1049.\nОднією з найбільших перешкод на шляху залучення благодійних організацій до участі у соціальних конкурсах є законодавство. Зокрема, на сьогодні Закон України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» та Бюджетний кодекс України не передбачають можливості для благодійників отримувати фінансову підтримку за рахунок бюджету. Але законопроекти, які дозволять вирішити ці проблеми, уже розроблені — залишається їх тільки ухвалити (це законопроекти № 4176а та 4172а від 26.06.2014). Якщо усунути перешкоди для участі громадського сектору в наданні послуг та здійсненні іншої соціальної діяльності за державні кошти, ми отримаємо нижчі ціни і якісніші послуги. А це особливо актуально зараз, у час економічної кризи в Україні.


Так, членами комісії ДСНС в складі трьох чоловік під керівництвом заступника начальника відділу Департаменту реагування на надзвичайні ситуації полковника служби цивільного захисту Олександра Літвіна перевірено готовність аварійно-рятувального та зведеного пожежно-рятувального загонів для виконання особливих завдань, перевірено комплектування особовим складом, технікою, засобами зв’язку та речовим майном. Рівненщини є особливим регіоном, адже знаходиться в зоні дії двох атомних електростанцій. Також на території області розташовано близько п’ятисот потенційно-небезпечних об’єктів, 11 з яких є хімічно-небезпечними, тому дуже важливо тримати на постійному контролі стан високої готовності рятувальників до виконання завдань за призначенням.


Пластикові пакети захоплюють місто — The Village Україна\nГалереяПластикові пакети захоплюють місто\nАрт-проект «Перешкоди» закликає до відповідального використання поліетилену\nАндрій Баштовий, 30 жовтня 2017\nЗ 1 листопада київські пункти переробки вторинної сировини почнуть приймати поліетиленові пакети.\nФотопроект «Перешкоди» арт-директорки Марії Леоненко та діджитал-стратега Альони Дєньги показує роль поліетиленових пакетів у місті та закликає до відповідального споживання.\nThe Village Україна та Марія Леоненко розповідають про пакети як елемент міського простору.\nФото: Марія Леоненко, Альона Деньга\nПластиковий пакет вже практично став перекотиполем на вулицях міст\n– У великих містах, де існують проблеми з прибиранням та утилізацією сміття, у мешканців часто виникає «сліпа пляма» на сміття. Ми звикли до недопалків, паперових стаканців та інших відходів життяєдіяльності активних споживачів, розкиданих по місту. Ми більше не помічаємо їх. Це не перешкода для нас. Тож ми вирішили «підсвітити» цю проблему.\n– Якою є «естетична роль» поліетиленового пакета у Києві?\n– Пластиковий пакет вже практично став перекотиполем на вулицях міста. Вітер підхоплює напівпрозорі кульки та несе їх містом – як медузи в морі. Іноді зупиняєшся і заворожено спостерігаєш, як надутий пакет повзе асфальтом, ніби якась тваринка. Та це лише сміття, яке літає, естетики в цьому немає.\n– Надмірне/неекологічне використання пластику – це проблема у просторі бізнесів чи споживачів?\n– Пластиковий пакет – основний вид упаковки для більшості товарів. Більшість пакетів ми виносимо із супермаркетів: там ми спочатку запаковуємо продукти у менші пакети, а потім складаємо це все у більший пакет. І за кілька походів про продукти у нас з’являється пакет із пакетами.\nЛюди використовують пластик як упаковку не замислюючись, бо це доступно. Пластик скрізь, а щоб відмовитися від нього, потрібно зробити зусилля над собою і самостійно знайти альтернативу.\nПри цьому відповідальність за використання пластику має лягати не лише на споживача. Найкраще це працює тоді, коли покупців непомітно підштовхують до зниження споживання.\nНаприклад, коли супермаркети переходять на багаторазові шопінг-беги чи крафтові пакети, повністю відмовляючись від пластикових і не залишаючи таким чином споживачам вибору.\nЛюди використовують пластик як упаковку не замислюючись, бо це доступно\nМарія ЛеоненкоАльона Дєньга\nмістоПоліетиленові пакетиПластикові пакетиПластикПластикове сміттяСміттяПереробка відходів


Фото: dsns.gov.ua У пожежі згоріли п’ять павільйонів\nЗаймання сталося в одному з продуктових павільйонів, а пізніше вогонь перекинувся на шість поруч розташованих павільйонів.\nУ ніч на суботу, 6 лютого, на території одного з київських продуктових ринків у Святошинському районі сталася пожежа, в якій згоріло п’ять павільйонів. Жертв і постраждалих немає, повідомила прес-служба Держслужби з НС.\n“6 лютого, о 01:40 … на території ринку по вул. Чорнобильській, 16/80 у Святошинському районі виникла пожежа. Загиблих і травмованих немає”, – йдеться в повідомленні.\nЗазначається, що в результаті пожежі було знищено п’ять продуктових павільйонів і два пошкоджено.\nЗа даними рятувальників, пожежа почалася в одноповерховому торговому павільйоні розміром 3х4 кв.м, а пізніше поширився на шість поруч розташованих павільйонів загальною площею 300 кв.м.\n“О 2:17 рятувальники локалізували пожежу, запобігши подальшому поширенню полум’я. О 2:35 – пожежа була ліквідована”, – зазначили у відомстві.\nНапередодні повідомлялося, що в Київській області згорів дверний склад. Два десятки пожежників три години гасили пожежу в селі Феневичі.\nРаніше в Броварах постоялець готелю влаштувала в номері пожежу після сварки з адміністратором. Зловмисницю знайшли і помістили в ізолятор.


Кредит з поганою історією терміново м. Львів\nГоловна Оголошення Продаж-Купівля Бізнесу. Кредити та Інвестиції Кредити Кредит з поганою історією терміново\nПропоную На будь-які цілі. Від 10 до 700 тис. Грн. Без довідки про доходи. Без комісій. Оформлення протягом 15 хвилин. Заповніть заявку на нашому сайті та отримайте гроші.\n+380xxxxxx 0970843016. 0634307194 показати


За законом, борги повинні повертати лише ті особи, у яких з організацією існують договірні зобов’язання щодо повернення коштів.\nПро це йдеться у роз’ясненні Міністерства юстиції, розміщеному в Телеграм-каналі відомства, передає «Закон і Бізнес».\nУ Мін’юсті підкреслили, якщо громадянин особисто не давав дозвіл на використання свого телефонного номера, фінансова компанія та колектори порушують законодавство. Також відомстві порадили:\nвзяти свій емоційний стан під контроль, адже колектори завжди застосовують такий прийом, як моральний тиск, та роблять акцент на елемент страху;\nзберігати всю інформацію, яка надходить від колекторів, записувати усі телефонні розмови, зберігати смс повідомлення, як докази незаконних вимог, погроз;


КОМУНАЛЬНИЙ ЗАКЛАД "ЛУГАНСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ ЛІЦЕЙ-ІНТЕРНАТ ФІЗИЧНОЇ КУЛЬТУРИ І СПОРТУ" - Державні закупівлі Прозоро\nКод ЄДРПОУ 40694163\nПоштова адреса 92900, Україна, Луганська обл., Кремінна, вул. Піддубна,18\nІм'я Самойлова Любов Георгіївна\nЕл. пошта sportintkrem@ukr.net\nПослуги з надання спортивних споруд та залів для проведення спортивно-масових заходів, занять з фізичної культури і спорту, лот 1 – послуги з надання зали боротьби зимової, зали важкої атлетики, футбольного поля зі штучним покриттям, легкоатлетичних бігових доріжок з синтетичним покриттям, критого басейну, сектору для штовхання ядра, сектору для метання молоту та диску; лот 2 – послуги з надання зали спортивної гімнастики


Потерпілий від злочину (ст. 49 КПК України) - особа, котрій злочином безпосередньо заподіяно моральну, фізичну чи майнову шкоду. Про визнання громадянина потерпілим, особа, що проводить дізнання, слідчий і суддя виносять постанову, а суд - ухвалу.\nЛатентна жертва - це особа, що реально постраждала від злочину, але з якихось причин цей факт залишився невідомим для офіційного обліку. Тож латентними жертвами є і ті потерпілі, котрим закон надав право вибору - повідомляти чи не повідомляти про злочин, який стався (справи приватного обвинувачення).\nВажливо також розрізняти випадки, коли статус потерпілого особа приписує собі без достатніх на те підстав і, навпаки, коли він їй нав'язується. Роль жертви може бути реальною та уявною (мається на увазі її самооцінка). Принципове значення має і виділення персоніфікованих та колективних ролей. Хоча віктимологія, переважно, вивчає конкретні жертви, але не варто забувати, що нерідко саме від групової поведінки залежить процес перетворення на жертву як групи осіб, так і окремих її членів.


• 26 листопада – цей день в історії України та світу • ЗакарпатПост •\nДУМКИ ПОЛІТИКА ПРИРОДА\n26 листопада – цей день в історії України та світу\n26.11.2015 post 194 Views\n1901 – У Львові студенти виступили з вимогою створення українського університету.\n1918 – Ухвалення декрету про наукові, музичні, літературні та інші твори. Згідно нього, всі опубліковані, а також і неопубліковані твори визнавалися надбанням РРФСР.\n1944 – в Мукачевому ухвалено маніфест про возз’єднання Закарпаття з Радянською Україною.\n1968 – Сесія Генеральної Асамблеї ООН схвалила Конвенцію про незастосування терміну давності до воєнних злочинів і злочинів проти людства.\n1976 – Від католицької церкви поступила відмова щодо встановлення католицизму державною релігією Італії.\n1977 – У Львові відкрито пам’ятник першодрукареві Івану Федорову.\n1988 – відбувся старт пілотованого космічного апарату «Союз ТМ-7» з міжнародним екіпажем.\n2004 – В Донецьку прийнята резолюція про запропонування трудовим колективам провести збори і мітинги з метою обговорення питання оголошення референдуму про автономію Донецької області.\n2004 – «ігнорування прав і свобод українського народу, сприяння фальсифікації виборів Президента України у 2004 році і зрада академічних цінностей» – за таким вердиктом Вчена рада Львівського Національного університету ім. Івана Франка позбавила на той час дійсного Президента України Л. Д. Кучму звання почесного доктора.\n2005 – введення дня пам’яті жертв голодомору 1932-1933 років (відзначається кожної останньої суботи листопада).\n26 листопада народились:\n1858 – Іван Загорський, український актор. Працював у театральних трупах М. Кропивницького, П. Саксаганського, М. Садовського, І. Карпенка-Карого.\n1876 – Віктор Курманович, генерал УГА, командир групи «Жовква», потім – групи «Південь» і І корпусу УГА.\n1882 – Григорій Шерстюк, український мовознавець, педагог, журналіст, засновник першого українського педагогічного видавництва «Український учитель» та першого українського педагогічного журналу «Світло».\n1888 – Нестор Махно, анархо-комуніст, лідер анархістського руху в 1917-1921 років, керівник повстанських загонів. Неперевершений тактик ведення партизанської війни.\n1894 – Норберт Вінер, американський математик-теоретик і прикладний математик. Творець основ кібернетики, пов’язаних із теорією інформації та теорією керування («батько кібернетики»). Праці з теорії ймовірностей та ін.\n1903 – Олексій Панкратьєв, український кінооператор. Зняв стрічки: “Тарас Трясило”, “Шкурник”, “Штурм землі”, “Фата моргана”, “Богдан Хмельницький, “Олександр Пархоменко”, “Подвиг розвідника”, “Шельменко-денщик” та ін.\n1939 – Тіна Тернер, американська рок-співачка та актриса. Володарка восьми премій Греммі. За свій артистизм, темперамент і сценічну виразність вона носить титул “Королеви рок-н-ролу”.\n1948 – Галина Прозуменщикова, українська спортсменка. Олімпійська чемпіонка з плавання (1964; була першою радянською спортсменкою, котра завоювала олімпійське золото у цьому виді спорту); Рекордсменка світу 1964 – 67 рр.\n← 26 листопада Православна Церква урочисто згадує святителя Іоанна Златоуста, архієпископа Константинопольського


Bambolinetta lignitifila — Вікіпедія\n(Перенаправлено з Bambolinetta)\n7,5 млн років тому\nMayr & Pavia, 2014\nВид: †B. lignitifila\nAnas lignitifila Portis, 1884\nBambolinetta lignitifila — викопний вид гусеподібних птахів родини качкових (Anatidae), що існував у кінці міоцену в Європі.\nСкам'янілі рештки птаха знайдено у 1868 році містечку Монтебамболі у провінції Тоскана на півночі Італії. Було виявлено неповний череп, праве крило, фрагменти хребта і правої ноги. Першим фосилії дослідив Томмазо Сальвадорі, який відмітив, що птах поєднує у собі риси качкових та алькових. Рештки класифікував у 1884 році італійський палеонтолог Алессандро Портіс і описав новий вид Anas lignitifila у роді качка (Anas). Згодом жодних досліджень над рештками не проводились, поки у 2014 році Джеральд Майр і Марко Павія не опублікували статтю. У ній вони показали, що вид має морфологічні ознаки, яких немає в жодного качкового птаха. Тому вид виокремили у рід Bambolinetta.\nГолотип зберігається в Музеї геології і палеонтології Туринського університету.\nТоскана у кінці міоцену була частиною Тоскано-Сардинійсьного острова. Bambolinetta lignitifila був острівним видом, як у ході еволюції втратив здатність до польоту. Птах був хорошим пірнальником, а для плавання використовував не лапи, а крила (як це роблять сучасні пінгвіни).\n↑ а б Gastaldi, B. (1868). Intorno ad alcuni fossili del Piemonte e della Toscana: Breve nota. Memorie della Reale Accademia delle Scienze di Torino. 2nd series (Italian) 24: 193–236.\n↑ Portis, Alessandro (1884). Contribuzioni alla ornitolitologia italiana. Memorie della Reale Accademia delle Scienze di Torino. 2nd series (Italian) 36: 361–384.\n↑ а б Mayr, Gerald; Pavia, Marco (2014). On the true affinities of Chenornis graculoides Portis, 1884, and Anas lignitifila Portis, 1884—an albatross and an unusual duck from the Miocene of Italy. Journal of Vertebrate Paleontology 34 (4): 914–923. doi:10.1080/02724634.2013.821076. (потрібна підписка).\nBambolinetta lignitifila на сайті Fossilworks\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Bambolinetta_lignitifila&oldid=24414267\nВимерлі тварини, описані 1884\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 21:28, 6 лютого 2019.