Євангеліє | Теорія літератури\nГоловна ⇒ 📌Теорія літератури ⇒ Євангеліє\nЄвангеліє (грецьк. euangelion – добра звістка) – жанрове визначення перших чотирьох книг Нового Заповіту, який є продовженням Старого Заповіту, частиною Біблії. Тут викладені основи християнського віровчення, мовиться про життя, вчення і воскресіння Ісуса Христа, викладене у чотирьох версіях, авторами яких були Матвій, Марко, Лука та Іван. Ці тексти вважаються канонічними, визнані християнською церквою, на відміну від апокрифічних Є., котрих нараховується кілька десятків. Чотири канонічні Є. називають синоптичними, власне, зведеними. За жанровою\nприродою вони сполучають у собі оповідь, учительну проповідь, цикл сентенцій-притч, У киево-руську книжність Є, потрапило у старослов’янському перекладі, здійсненому з грецької мови Кирилом (Костянтином) та Мефодіем. Існує два типи Є.. – тетраевангеліє (четвероевангеліе), де тексти євангелістів від Матвія до Івана розташовані у відповідній послідовності, на відміну від апракосних Є. Від XI-XIV ст. збереглося близько 150 тетраєвангелій, зокрема найдавніші, писані глаголицею, – Зографське та Маріїнське. З-поміж старослов’янських апракосних Є. відоме глаголичне Ассеманове, кирилична Савина книга,\nОстромирове Є. Перші тексти Є. з українсько-білоруським мовним колоритом з’являються у XVI ст., це передовсім Пересопницьке Є. (1556-61), перекладене Михайлом Василевичем та архімандритом Пересопницького монастиря Григорієм, здійснене у селі двірці та місті Пересопниці на Волині. Близьке до цього рукописного Є. також Житомирське. Перші друковані Є. з’явилися наприкінці XVI ст., зокрема видання Василя Тяпинського-Омеляновича (1575-80), перекладене за польськомовною Біблією Симона Будного. Тетраевангеліє ввійшло до складу Острозької Біблії (1581). Український переклад Святого Письма здійснювали у XIX ст. М. Мочульський, П. Куліш та ін., але перший текст у перекладі П. Куліша, І. Нечуя-Левицького та І. Пулюя з’явився друком 1903 у Відні. В Україні здавен існували також тлумачні Є., на основі яких постали учительні Є. – своєрідні збірники проповідей на євангелійні теми. Є. завжди правило за одне з невичерпних джерел світової і вітчизняної літератур.\nПересопницьке євангеліє Пересопницьке євангеліє – пам’ятка давньоукраїнської мови і рукописної книжної культури України середини XVI ст. Містить чотири євангелія, перекладені з старослов’янської на “просту” українську мову “для ліпшого вразуменія люду християнського посполитого”....\nАналіз книги “Зелене Євангеліє” Б.-І. Антонича Мотив незнищенності матерії переходить з “Книги Лева” в “Зелену Євангелію”, книжку, суцільно підкорену ідеї пантеїстичного тлумачення природи. Ніщо тут не було щасливою випадковістю. Книжка була відредагована поетом, і деякі вірші...\nБіблія – пам’ятка світової літератури Біблія – пам’ятка світової літератури Напевне, немає в світі іншої книги, навколо якої впродовж усієї історії людства велися б такі цікаві розмови та яка мала б стільки відданих прихильників, скільки...\nІлюстрація Ілюстрація (лат. illustratio, від illustro – освітлюю, роз’яснюю) – зображення, яке наочно пояснює або доповнює будь-який друкований текст (карта, схема, репродукція), зокрема – тексти літературно-художніх творів. У книжкових ансамблях, що...\nВеди, або Ведична література Веди, або Ведична література (санскр. веда – знання) – давні пам’ятки індоєвропейської словесності, створювані впродовж ІІ-І тис. до н. е. У точному значенні слова В. – чотири збірники (Рігведа, Самведа,...\nУкраїнські переклади Біблії I. Від церковнослов’янської до української. (Відомо, що Біблію для слов’янських народів переклали у IX столітті Кирило та Мефодій. Староболгарська мова цього перекладу на землях Київської Русі набула місцевого значення і...\nПаралелізм Паралелізм (грецьк. parallelos – той, що рухається поряд) – аналогія, уподібнення, спільність характерних рис або чину. Найчастіше трапляється у синтаксичних ситуаціях, відомих із фольклорної традиції, принаймні за піснями легендарної Марусі...\nВи зараз читаєте: Євангеліє\n« Думка Л. Толстого про роль особистості в історії (за романом “Війна і мир”)\nЛюдмила Васильєва – Попіл на серці »


КРИНИЦЯ Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Горбанівка – контакти сайт адреса телефон – ЄДРПОУ 13930479\nКРИНИЦЯ, ВИДАВНИЦТВО, ТОВ\n38750, Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Горбанівка, вул. Будьонного, 9\n(05322) 27690, (05322) 72229\nНікітіна Катерина Петрівна\nПро компанію «КРИНИЦЯ, ВИДАВНИЦТВО, ТОВ» мало інформації для просування на UA-REGION і в пошуковій системі Google! Якщо це ваша компанія — рекомендуємо додати інформацію про ваші товари чи послуги, а також контактні дані: телефони, електронну пошту, офіційний сайт, графік роботи і т.д. А для просування на наших сайтах рекомендуємо обрати один з чотирьох варіантів інтернет-реклами.\nЯкий код ЄДРПОУ у підприємства «КРИНИЦЯ, ВИДАВНИЦТВО, ТОВ»?\nЗа даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України юридичній особі «КРИНИЦЯ, ВИДАВНИЦТВО, ТОВ» присвоєно код 13930479.\nХто є керівником підприємства «КРИНИЦЯ, ВИДАВНИЦТВО, ТОВ»?\nКерівником підприємства «КРИНИЦЯ, ВИДАВНИЦТВО, ТОВ» є Нікітіна Катерина Петрівна, згідно з даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.\nЯка юридична адреса у підприємства «КРИНИЦЯ, ВИДАВНИЦТВО, ТОВ»?\nЗа даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України юридична адреса підприємства «КРИНИЦЯ, ВИДАВНИЦТВО, ТОВ» — Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Горбанівка, вул. Будьонного, 9.\nЯкий стан підприємства «КРИНИЦЯ, ВИДАВНИЦТВО, ТОВ»?\nНапишіть свій коментар — відгук про роботу компанії «КРИНИЦЯ, ВИДАВНИЦТВО, ТОВ»


Starr Homicide • View topic - KINOPROFI ЗАХАР БЕРКУТ ФИЛЬМ 2020 СМОТРЕТЬ ОНЛАЙН дивитись\nKINOPROFI ЗАХАР БЕРКУТ ФИЛЬМ 2020 СМОТРЕТЬ ОНЛАЙН дивитись\nby !!!!!Alztjvbq on Wed Jan 15, 2020 1:03 am\nЗАХАР БЕРКУТ СМОТРЕТЬ ОНЛАЙН 2020 фільми українські Кращий додаток для перегляду фільмів ЗАХАР БЕРКУТ СМОТРЕТЬ 2020 сайти для скачування фільмів безкоштовно Хочеться побачити найвизначніші новинки кіно в хорошій якості. ЗАХАР БЕРКУТ СМОТРЕТЬ ОНЛАЙН 2020 #фільми онлайн в хорошій якості Кіно онлайн - фільми, серіали, мультфільми. ЗАХАР БЕРКУТ 2020 СМОТРЕТЬ ОНЛАЙН В ХОРОШЕМ КАЧЕСТВЕ #Дивись онлайн Українська прем'єра фільму «Нові мутанти» ЗАХАР БЕРКУТ СМОТРЕТЬ 2020 Дивитися фільми онлайн українською мовою в HD 720p Цікаві новини зі світу шоу бізнеса. .\nСМОТРЕТЬ ФИЛЬМ ЗАХАР БЕРКУТ 2020 Фільми в HD якості. Дивись краще кіно Дивитися фільми онлайн в хорошій HD якості українською мовою на нашому сайті. ЗАХАР БЕРКУТ ФИЛЬМ 2020 СМОТРЕТЬ ОНЛАЙН #українською мовою онлайн подивитися фільми, серіали і мультфільми українською мовою і з українським дубляжем безкошовно. ЗАХАР БЕРКУТ СМОТРЕТЬ 2020 #фільми українською онлайн Цікаві новини зі світу шоу бізнеса. ЗАХАР БЕРКУТ СМОТРЕТЬ ОНЛАЙН 2020 (2020) українською онлайн Дивитися фільми онлайн в HD якості українською мовою. ЗАХАР БЕРКУТ ФИЛЬМ 2020 СМОТРЕТЬ ОНЛАЙН онлайн кинотеатры Телепрограма на весь тиждень. .\nЗАХАР БЕРКУТ ФИЛЬМ 2020 СМОТРЕТЬ ОНЛАЙН дивитись онлайн у високій якості Цікаві новини зі світу шоу бізнеса. ЗАХАР БЕРКУТ СМОТРЕТЬ 2020 Фильмы онлайн, смотреть онлайн Ми пропонуємо нові фільми та новинки 2019-2020 року в онлайн. ЗАХАР БЕРКУТ ФИЛЬМ 2020 СМОТРЕТЬ ОНЛАЙН Дивитися фільми онлайн українською мовою в HD 720p Дивитися онлайн фільми українською мовою. ЗАХАР БЕРКУТ СМОТРЕТЬ ОНЛАЙН 2020 #українською мовою Телепрограма на весь тиждень. Фильм "Захар Беркут" ("Zakhar Berkut") - смотреть онлайн Дивитися фільми онлайн в HD якості українською мовою. Шукаєш круті фільми українською? .\nБоевик, . HD Трейлер фльму Берлн, чтобы раз и навсегда остановить кровопролитное нашествие жестокого хана. @ The-Cinema.online. находящийся в сердце Карпат, Роберт Патрик, Содержание: Иван Франко 1 Захар Беркут 1 Иван Франко Захар Беркут Дела давно минувших дней. Преданья старины глубокой… А С Пушкин. Печально и неприветливо нынче у нас в. Томми Флэнаган, Захар Беркут — повний фільм.\nЗАХАР БЕРКУТ ФИЛЬМ 2020 СМОТРЕТЬ ОНЛАЙН #українським перекладом #український фільм ЗАХАР БЕРКУТ СМОТРЕТЬ 2020 #Фільми онлайн HD якості Дивитися фільми онлайн українською мовою в HD якості. ФІЛЬМ ЗАХАР БЕРКУТ (2020) ОНЛАЙН ДИВИТИСЯ онлайн, дивитися. Смотреть Фильмы в HD онлайн. СМОТРЕТЬ ФИЛЬМ ЗАХАР БЕРКУТ 2020 онлайн, дивитися. Під який фільм. СМОТРЕТЬ ФИЛЬМ ЗАХАР БЕРКУТ 2020 онлайн. Дивитися фільми онлайн в HD якості українською мовою. .\nФІЛЬМ ЗАХАР БЕРКУТ (2020) ОНЛАЙН ДИВИТИСЯ фильмы с украинской озвучкой Цікаві новини зі світу шоу бізнеса. Фильм "Захар Беркут" ("Zakhar Berkut") - смотреть онлайн фільм онлайн online Дивитися фільми онлайн в HD якості українською мовою. ФІЛЬМ ЗАХАР БЕРКУТ (2020) ОНЛАЙН ДИВИТИСЯ (2020) українською онлайн Ми пропонуємо нові фільми та новинки 2019-2020 року в онлайн. Фильм "Захар Беркут" ("Zakhar Berkut") - смотреть онлайн онлайн кинотеатры Кіно онлайн - фільми, серіали, мультфільми. ЗАХАР БЕРКУТ СМОТРЕТЬ ОНЛАЙН 2020 популярні фільми 2020 В нашому онлайн кінотеатрі Ви можете подивитися фільми з українським перекладом в хорошій якості. .\nФильм "Захар Беркут" ("Zakhar Berkut") - смотреть онлайн дивитись онлайн у високій якості Найбільш очікувані фільми 2020 (які вже вийшли). ЗАХАР БЕРКУТ 2020 СМОТРЕТЬ ОНЛАЙН В ХОРОШЕМ КАЧЕСТВЕ Фільми в HD якості. Дивись краще кіно Найбільш очікувані фільми 2020 (які вже вийшли). СМОТРЕТЬ ФИЛЬМ ЗАХАР БЕРКУТ 2020 #Дивись онлайн Один із легальних українських онлайн-кінотеатрів, який пропонує досить широкий асортимент фільмів. СМОТРЕТЬ ФИЛЬМ ЗАХАР БЕРКУТ 2020 hd 1080 Для вас якісні фільми в українському перекладі. ЗАХАР БЕРКУТ ОНЛАЙН дивитись онлайн Телепрограма на весь тиждень. .\nJoined: Sat Nov 23, 2019 3:33 pm\nUsers browsing this forum: Aadedrsi, Acwbrnpn, Afkqhqhg, Ahnpjpob, Akvrzgxc, Aumvskxk, Azpbedmj, bonusxbetwbon, Entictuccile, fptdzldsf, Fsiga, Google [Bot], hnmdbuozk, homebased, jgvcuxufv, Jmvjc, Juolu, Kvfcs, Lmazs, Mcohd, Michaelfes, Prestondag, Prybt, qvxhlkllc, saven, SkevenLenue, Tqtrx, usatopedstore, uvjqhfbvg, Vdsge, vinthrop, Wahtw, wbpvilwgi, Xzcud, Yjsrv, ypwwzorqx, !!!!!Alztjvbq and 188 guests


Повний зміст Пересолив Чехов А. П | Бібліотека української мови та літератури 📕 Шкільний Всесвіт\nПовний зміст Пересолив Чехов А. П | Бібліотека української мови та літератури\nЗемлемір Гліб Гаврилович Смирнов приїхав на станцію “Гнилушки”. До садиби, куди він був викликаний для межування, залишалося ще проїхати на конях верст тридцять — сорок. (Коли візник не п’яний і коня не шкапи, те й тридцяти верст не буде, а коли візник з мухою так коні наморені, те цілих п’ятдесят набереться.)\n— Скажіть, будь ласка, де я можу знайти тут поштових коней? — звернувся землемір до станційного жандарма.\n— Яким? Поштових? Отут за сто верст шляхового собаки не знайдеш, а то що поштових… Так вам куди їхати?\n— У Девкино, маєток генерала Хохотова.\n— Що ж? — позіхнув жандарм. — Ступайте за станцію, там надворі іноді бувають мужики, возять пасажирів. Землемір зітхнув і поплівся за станцію. Там, після довгих пошуків, розмов і коливань, він знайшов здоровеннейшего мужика, похмурого, рябого, одягненого у рвану сермягу й постоли.\n— Чорт знає яка в тебе віз! — поморщився землемір, улазячи у віз. — Не розбереш, де в неї зад, де перед…\n— Що ж отут розбирати — те? Де кінський хвіст, там перед, а де сидить ваша милість, там зад…\nЛошаденка була молода, але худа, з\nрастопыренными ногами й покусаними вухами. Коли візник піднявся й стьобнув її мотузковим батогом, вона тільки замотала головою, коли ж він налаявся й стьобнув її ще раз, те віз взвизгнула й затремтіла, як у лихоманці. Після третього удару віз похитнувся, після ж четвертого вона рушила з місця.\n— Этак ми всю дорогу поїдемо? — запитав землемір, почуваючи сильну тряску й дивуючись здатності російських візників з’єднувати тиху, черепашачу їзду з душу тряскою, що вивертає.\n— До — Про — Їдемо! — заспокоїв візник. — Кобилка молода, шустра… Дай їй тільки розбігтися, так потім і не зупиниш… Але — про — Про, прокля…танучи!\nКоли віз виїхав зі станції, були сутінки. Праворуч від землеміра тяглася темна, замерзла рівнина, без кінця й краю… Поїдеш по ній, так напевно заїдеш до чорта на кулички. На обрії, де вона зникала й зливалася з небом, ліниво догоряла холодна осіння зоря… Ліворуч від дороги в повітрі, що темніє, височіли якісь бугри, не те торішні стоги, не те село. Що було спереду, землемір не бачив, тому що із цієї сторони все поле зору застеляла широка, незграбна спина візника. Було тихо, але холодно, морозно. “Яка, однак, тут глухомань! — думав землемір, намагаючись прикрити свої вуха коміром від шинелі. — Ні кола ні двору. Не рівна година — нападуть і ограбують, так ніхто й не довідається, хоч із гармат упали… Та й візник ненадійний… Ишь, яка спинища! Отаке дитя природи пальцем торкне, так душу геть! І морда в нього звіряча, підозріла”. — Агов, милий, — запитав землемір, — як тебе кличуть? — Мене — Те? Клим. — Що, Клим, як у вас тут? Не небезпечно? Не пустують? — Нічого, бог милував… Кому ж пустувати? — Це добре, що не пустують… Але про всякий випадок все — таки я взяв із собою три револьвери, — збрехав землемір. — А с револьвером, знаєш, жарти погані. З десятьома розбійниками можна впоратися… — Стемніло. Віз раптом заскрипів, заверещала, затремтіла й, немов знехотя, повернула ліворуч. — “Куди ж це він мене повіз? — подумав землемір. — Їхав все прямо й раптом ліворуч. Чого доброго, завезе, негідник, у які — небудь нетрі й… і… Бувають адже випадки!” — Послухай, — звернувся він до візника. — Так ти говориш, що тут не небезпечно? Це жаль… Я люблю з розбійниками битися… На вид — те я худий, хворобливий, а сили в мене, немов у бика… Один раз напало на мене три розбійники… Так що ж ти думаєш? Одного я так трахнув, що… що, розумієш, богові душу віддав, а два інші через мене в Сибір пішли на каторгу. І звідки в мене сила береться, не знаю… Візьмеш однією рукою якого — небудь здоровилу, начебто тебе, і… і сковырнешь. Клим оглянувся на землеміра, заморгав всією особою й стьобнув по лошаденке. — Так, брат… — продовжував землемір. — Не дай боже із мною зв’язатися. Мало того, що розбійник без рук, без ніг залишиться, але ще й перед судом відповість… Мені все судді й справники знайомі. Людина я казенний, потрібний… Я от їду, а начальству відомо… так і дивляться, щоб мені хто — небудь худа не зробив. Скрізь по дорозі за кустиками урядники так соцькі понатыканы… По… по…постій! — закричав раптом землемір. — Куди ж це ти в’їхав? Куди ти мене везеш? — Так нешто не бачите? Ліс! — “Дійсно, ліс… — подумав землемір. — А я — те злякався! Однак, не потрібно видавати свого хвилювання… Він уже помітив, що я боюся. Отчого це він став так часто на мене оглядатися? Напевно, замишляє що — небудь… Раніше їхав ледве, нога за ногу, а тепер ишь як мчиться!” — Послухай, Клим, навіщо ти так женеш коня? — Я її не жену. Сама розбіглася… Уже як розбіжиться, так ніяким средствием її не зупиниш… І сама вона не рада, що в їй ноги такі. — Брешеш, брат! Бачу, що брешеш! Тільки я тобі не раджу так швидко їхати. Попридержи — Ка кінь… Чуєш? Попридержи! — Навіщо? — А потім… потім, що за мною зі станції повинні виїхати чотири товариші. Треба, щоб вони нас наздогнали… Вони обіцяли наздогнати мене в цьому лісі… З ними веселей буде їхати… Народ здоровий, кремезний… у кожного по пістолеті… Що це ти все оглядаєшся й рухаєшся, як на голках? а? Я, брат, тово… брат… На мене нема чого оглядатися… цікавого в мені нічого немає… Хіба от револьвери тільки… Изволь, якщо хочеш, я їх вийму, покаджу… Изволь… — Землемір зробив вигляд, що риється в кармнах, і в цей час трапилося те, чого він не міг очікувати при всьому своєму боягузтві. Клим раптом вивалився з воза й рачки побіг до хащі. — Варта! — заголосив він. — Варта! Бери, окаянний, і коня й віз, тільки не губи ти моєї душі! Варта! — Почулися швидкі, що віддаляються кроки, тріск хмизу — і все змовкло… Землемір, що не очікував такого реприманда, першою справою зупинив коня, потім сів поудобней на возі й став думати. — “Утік… злякався, дурень… Ну, як тепер бути? Самому продовжувати шлях не можна, тому що дороги не знаю, та й можуть подумати, що я в нього кінь украв… Як бути?” — Клим! Клим! — Клим!.. — відповіло луну. — Від думки, що йому всю ніч прийде просидіти в темному лісі на холоді й чути тільки вовків, луна так фиркання худої кобилки, землеміра стало жолобити уздовж спини, немов холодним терпугом. — Климушка! — закричав він. — Голубчик! Де ти, Климушка? — Години два кричав землемір, і тільки після того, як він схрип і помирився з думкою про ночівлю в лісі, слабкий


На Волині провели фестиваль «Тарасовими шляхами» | УНІАН\nНа Волині провели фестиваль «Тарасовими шляхами»\n16:19, 24 березня 2011\nПрисвячений дню народження поета\nНа Волині, у місті Луцьку, відбувся Всеукраїнський фестиваль-конкурс читців «Тарасовими шляхами».\nЯк повідомляє сайт Головного управління освіти та науки столичної міськдержадміністрації, переможцями стали, зокрема, двоє школярів зі столиці.\nТак, учасники фестивалю були поділені на три вікові групи. У віковій категорії 13-15 років перемогу здобув учень гімназії №283 Деснянського району м. Києва Микола ВОЛОШИН із поезією Ліни КОСТЕНКО «Кобзареві», у старшій - Людмила ОСАДЧА, учениця гімназії № 48 Шевченківського району.\nЗагалом у фестивалі взяло участь понад 60 читців з 17 областей України. Конкурсанти продемонстрували високий рівень виконавської майстерності, сценічну культуру, яскраву індивідуальність, оригінальну манеру виконання.\nЗахід організований Міністерством освіти і науки України та Українським державним центром позашкільної освіти.


Півтисячі туристів застрягли в аеропорту «Борисполя» через погодні умови - гаряча новина - Ваші новини\nГаряча новина | 13.01.22 | четвер\nПівтисячі туристів застрягли в «Борисполі» через зледеніння літака. Про це повідомляє Telegram-канал Київ.\nПасажири рейсу Бориспіль-Домінікана не змогли вилетіти, оскільки літак заледенів. Раніше синоптики обіцяли одну з найморозніших ночей на 13 січня.\nУ компанії Azurai повідомили, що пасажири забезпечили харчуванням. Виліт попередньо заплановано о 19:30.\nБлизько 500 пасажирів змушені чекати вильоту.\nНС/криміналбориспільпогодні умовипасажириукраїнанадзвичайна ситуаціясуспільствогаряча новина\nКоментарі (0) перегляди: 1402\nСуспільство • переглядів: 89234\nКультурне життя • переглядів: 1428\nНС • переглядів: 1403\nКурйози • переглядів: 2970\nКультурне життя • переглядів: 2862


Капуцини-Київ — ЗАЯВА ІРС ПРО НЕПРИПУСТИМІСТЬ РОЗПАЛЮВАННЯ ВОРОЖНЕЧІ В СУСПІЛЬСТВІ У ЗВ’ЯЗКУ З ПАНДЕМІЄЮ COVID-19\nЗАЯВА ІРС ПРО НЕПРИПУСТИМІСТЬ РОЗПАЛЮВАННЯ ВОРОЖНЕЧІ В СУСПІЛЬСТВІ У ЗВ’ЯЗКУ З ПАНДЕМІЄЮ COVID-19\nОстаннім часом у медіа систематично поширюється неправдива інформація, передусім з боку посадових осіб МОЗ, про нібито масове порушення церквами вимог карантину на Великдень і майже щоденно озвучуються негативні прогнози про очікуваний спалах захворюваності на COVID-19 у зв’язку з цим.\nМусимо зазначити, що такі заяви не відповідають дійсності та прямо суперечать офіційним даним. Зокрема, цього року Національна поліція України зафіксувала істотне зменшення кількості віруючих у храмах під час святкування Великодня: 130 тисяч замість 7 мільйонів, у порівнянні з минулим роком. Тобто менше 2 % віруючих прийшли до храмів святкувати Великдень, що свідчить про колосальну інформаційну та організаційну роботу, яку провели церкви і релігійні організації різних конфесій з метою убезпечення своїх вірних і суспільства загалом в умовах пандемії вірусу COVID-19. Хоча і були поодинокі порушення, на які правоохоронні органи відреагували, розпочавши відповідні кримінальні провадження.\nСлід зауважити, що Всеукраїнська Рада Церков і релігійних організацій з початку запровадження в Україні карантину у зв’язку з COVID-19 займає послідовну позицію щодо протидії і подоланню цієї епідемії. Зокрема, Рада Церков 13 березня 2020 року зробила Заклик до українського народу і вірних різних церков щодо профілактики поширення короновірусу, який містив конкретні рекомендації щодо самоізоляції та дотримання вимог карантину. Таким чином, церкви і релігійні організації України в цілому вжили необхідних заходів щодо безпечного проведення богослужінь в умовах карантину та позитивно сприйняли пропозицію керівництва держави щодо відзначення вірянами пасхальних свят (Песах, Великдень) вдома, у колі сім’ї.\nІнститут релігійної свободи закликає посадових осіб МОЗ, експертів і інших медійних осіб припинити розпалювати ворожнечу в суспільстві в контексті ситуації з пандемією COVID-19. Відповідальність за конкретні виявлені порушення повинна покладатися на порушників, а не на релігійну спільноту України в цілому. Такі несправедливі узагальнення не можуть не обурювати тих віруючих і релігійні громади, які сумлінно виконують приписи карантину. Присяга державного службовця та стандарти журналістської етики вимагають уникати узагальнених звинувачень будь-якої соціальної групи, в тому числі релігійних громад, та поважати права і гідність кожної людини.


Битва экстрасенсов. Мужчины против женщин / Битва екстрасенсів. Чоловіки проти жінок (2013) 12 сезон SATRip смотреть онлайн бесплатно » Смотреть фильмы онлайн бесплатно и без регистрации. Только хиты и новинки кино на ONFILLM.RU!\nБитва экстрасенсов. Мужчины против женщин / Битва екстрасенсів. Чоловіки проти жінок (2013) 12 сезон SATRip смотреть онлайн бесплатно\nБитва экстрасенсов 12 сезон смотрели онлайн 35817 раз(а)\nНазвание: Битва экстрасенсов 12 сезон\nОригинал: Битва экстрасенсов. Мужчины против женщин\nО передаче: Участники 12-го сезона («Чоловіки проти жінок») проекта будут бороться за право называться самым сильным ясновидящим 2013 года. За звание сильнейшего будут бороться представители Монголии, Хакасии, Индии, США, Исландии, Украины, Индонезии, Швеции, Польши, Латвии, Израиля. «Битва екстрасенсів-12» продолжит тематику прошлого сезона – противостояние мужчин и женщин.\nСмотреть телепередачу "Битва экстрасенсов. Мужчины против женщин (2013) 12 сезон" онлайн бесплатно все выпуски\nБитва экстрасенсов 14 сезон (2013) смотреть онлайн бесплатно\nУкраинская битва экстрасенсов 11 сезон / Апокалипсис (2012) смотреть онлайн ...\nБитва экстрасенсов (1-12 сезон) смотреть онлайн бесплатно. Новый сезон Битв ...\nВернуться 35817 0\nСмотреть трейлер к передаче Битва экстрасенсов. Мужчины против женщин / Битва екстрасенсів. Чоловіки проти жінок (2013) 12 сезон SATRip онлайн\nКадры из передачи Битва экстрасенсов. Мужчины против женщин / Битва екстрасенсів. Чоловіки проти жінок (2013) 12 сезон SATRip онлайн


Закарпатці увійшли до списку найкращих голеодорів усіх часів @ Закарпаття онлайн\nЯк зазначив автор Віктор Хохлюк: «Видання книги профінансував екс-футболіст збірної України Євген Левченко, який виступав у складі національної дружини з 2002 до 2009 років. Виручені кошти підуть на розвиток Міжнародного дитячого Фонду «Дихання», що всіляко підтримує обездолених дітей».\nЦікаво те, що за безпосередньої участі Євгена Левченка вже побудований дитячий будинок сімейного типу в місті Берегово Закарпатської області. На черзі відкриття дитячого будинку у місті Костянтинівка на Донеччині.\nДля закарпатських шанувальників футболу буде цікаво дізнатися про повні біографії вихованців та колишніх гравців нашої футбольної команди таких як: Йожеф Сабо, Василь Мартиненко, Віктор Леоненко, Матвій Бобаль та Мирослав Бундаш.\nЗапропоноване видання вже з'явилася у продажу в відділі клубного магазину ФК «Говерла», що розташований за адресою: м. Ужгород, вул. М. Лучкая, 4.\nПро це Закарпаття онлайн повідомили в інформаційному відділі ФК «Говерла».\nТеги: Говерла, Хохлюк футбол, фоліант, голеодор


Купити зимове взуття для дівчаток, дитяче зимове взуття з доставкою по Україні - Ясонька - магазин дитячого взуття\nApawwa Arrigo Bello Badoxx Bessky BI&KI Bona Camo Clibee Collection Paris CSCK.S Demar GFB Goll HAIDRA Haver Kellaifeng Kimbo-o LinShi Maiqi Meekone MXM N/M SuperGear TOM.M UFO WINK XTB Y.TOP\nЗимові чоботи для дівчат\nМодні зимові черевики дівчинці від 32 до 37 розміру\nЗимове взуття Clibee для маленьких дівчаток\nЗимове взуття Clibee для маляток\nНапівчоботи зимові для дівчат\nПівчобітки зимові для дівчат\nДитячі зимові черевики для дівчинки\nЧеревики для дівчинки від 27 до 32 розміру\nЗимові черевики Apawwa для дівчат\nДівчачі черевики - уги\nЗимові черевики уги від 21 до 26 розміру\nЗ пізньої осені до початку або навіть середини весни дитині знадобиться утеплене зимове взуття, купити її для дівчинки на сайті Ясонька найкраще ще восени, щоб заздалегідь бути готовими до холодів, які можуть настати раптово і непередбачувано рано. Найкраще купити зимове взуття для дівчаток відразу ж в декількох варіантах - утеплені черевички, непромокальні дутики, класичні чобітки, а також уггі або валянки для сильного морозу.\nМати одразу кілька пар зимового взуття варто тому, що взимку найчастіше взуття малюків стає мокрою всередині через стрибки температури і зміни погоди, а також з-за хутра або іншого утеплювального матеріалу. Доступні ціни в інтернет магазині Ясонька, а також вигідні акції і постійні розпродажі дозволять Вам з легкістю придбати кілька пар зимового взуття для Вашої дівчинки і при цьому витратити менше коштів.\nЗабарвлення і кольори, в яких можна купити зимове взуття для дівчаток на Ясоньці, дуже різноманітні: є дівчачі і яскраві, а є практичні і базові. Кожну пару взуття необхідно підбирати під ситуацію, погоду і подію: для походу в школу або садок, для прогулянок та ігор у дворі, для свят або буднів. Після кожної шкарпетки бажано повністю просушувати взуття, адже від сухості і тепла ніг залежить здоров'я всього організму. А через те, що дітки дуже активні, люблять бігати, стрибати і грати - необхідно перевзувати їх часто для збереження дитячого здоров'я.


Чистка дивану: назвали дієві домашні засоби від плям | Новини на Gazeta.ua\nПонеділок, 01 червня 2020 02:28\nПлями від кави з дивану чистять гліцерином.. Фото: ah.com.ua\nВдома диван можна почистити не гірше, ніж в хімчистці.\nЧистка пилососом підходить для не ворсистих видів тканини, таких як жаккард або шенніл. Якщо немає спеціальної насадки - щітки, процес буде менш ефективним. Чистка парогенератором також відмінно підходить для боротьби з вовною.\nДля ворсистої тканини метод з пилососом не підходить, тут краще скористатися вибивачкою. Перед тим як приступити до дій застелите меблі старої простирадлом. Змочіть простирадло в мильному розчині або воді, головне добре віджати її перед застосуванням. Використання крій простирадла не дасть вам забруднити повітря в кімнаті, адже весь пил буде осідати саме на ній.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Яскравий диван у вітальні: як не помилитися з вибором\nКрім пилу, на дивані бувають ще й різні плями від:\nКави. Змішати 1/2 ч. л. нашатирю + 2 ч. л. гліцерину. Ватним спонжем нанести і протерти. Після цього протерти пінною губкою і вологою ганчіркою.\nКрові. Свіжий слід змочити холодною водою або протерти кубиком льоду. Залишити його на оббивці на 10 хв. і нанести оцтовий розчин. Пропорція - 2 ст. л. оцту на 1 л води. Засіб наноситься на 10 хвилин. Після, обробіть поверхню пінної губкою.\nВина. Промокнути паперовою серветкою і посипати сіллю.\nЖиру. Якщо слід свіжий присипати його сіллю і залишити на 5 хв. Далі використовуйте піну миючого засобу для посуду.\nСоку. Змішати аміак і 9% оцет в пропорції 1: 1. Отриманий склад нанести на забруднення і залишити на 5 хв. Промити вологою тканиною.\nПива. Намилити пляму губкою на 15 хв. Потім змити теплою водою.\nЗараз ви читаєте новину «Чистка дивану: назвали дієві домашні засоби від плям». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


Під час матчу «Шахтар» – «Мальме» працюватиме близько 800 правоохоронців | Львівський портал\nПід час матчу «Шахтар» – «Мальме» працюватиме близько 800 правоохоронців\n03 листопада 2015, 13:23 |\nПравоохоронці забезпечуватимуть охорону громадського порядку на площі перед стадіоном «Арена Львів», у центральній частині міста та на вокзалах, а також разом зі стюартами слідкуватимуть аби вболівальники не проносили у чашу стадіону заборонені предмети. Про це Львівському порталу повідомили у прес-службі ГУМВС України у Львівській області.\nФутбольний матч 4-го туру групового турніру Ліги Чемпіонів УЄФА між командами «Шахтар» (Донецьк, Україна) – «Мальме» (Мальме, Швеція) відбудеться 3 листопада на стадіоні «Арена Львів». Початок матчу о 21.45.\nОчікується, що відвідати матч прийдуть близько 34 тисяч вболівальників – усі квитки розкуплені. Також, за підрахунками організаторів матчу, до Львова планують приїхати близько семисот іноземних фанатів.\n«Головне завдання правоохоронців – забезпечити охорону громадського порядку. В першу чергу мова йде про територію поблизу стадіону, центральну частину міста, а також возкали. Сам стадіон «Арена Львів» та прилеглу територію перед проведенням матчу ретельно оглянуть кінологи та працівники відповідних служб на предмет виявлення підозрілих та небезпечних предметів, також працівники міліції разом зі стюартами слідкуватимуть аби вболівальники не проносили у чашу стадіону заборонені предмети», – розповів заступник начальника ГУМВС України у Львівській області полковник міліції Сергій Маруняк.\nПравоохоронці звертаються до усіх вболівальників з проханням непорушувати громадський порядок, поводитись відповідально та толерантно, у випадку виявлення правопорушень – звертатись до правоохоронців або повідомляти на оперативну лінію 102.\nНагадаємо, що на час проведення матчу змінять схему руху приватного транспорту до стадіону «Арена Львів».\nТеги: Арена-Львів, Львів, правоохоронці, футбол


Невдалий, але гарний велопохід\nApril 19th, 2009 bicycle biking cycling tour trip велосипед велосипеди покатушки\nЩойно повернувся з невдалого велопоходу. Невдалого, бо планували ми при гарному збігові обставин покататись два дні, виїхавши з ночівлею в Пархомівку володарського району київської області. Чи точніше ми збирались з Вітьком, моїм другом і колишнім однокласником, спочатку з’їздити в Пирогово, бо за 6.5 років, які ми вже пробули в Києві ми там жодного разу ще не були, а потім вдень поїхати електричкою до Білої Церкви, де і мала бути відправна точка власне походу. Насправді нас мало бути принаймні троє, але, всі інші знайомі, кому пропонували поїздку з тих чи інших причин не змогли. Як неважко здогадатись, частину планів, які були пов’язані з виїздом за Київ було анульовано. Роз’їхатись по домах було вирішено із-за мого браку практики і хвізичних кондицій – мну, на жаль, ще не готовий до довгих вилазок. Але про все потроху… Примітка: люди, які багато часу проводять у велосипедному сідлі можуть подальший опис цуценячого щастя і скавчання від невдач від невеликої веловилазки не читати, бо це, як я вже писав якось раніше, мої перші нормальні спроби осідлати велосипед, поки що зі змінним успіхом – я і досі роблю достобіса помилок, але і прогрес теж помітний 🙄\nОт… Домовилось ми з Вітьком зустрітися на Видубичах на початку Столичного шосе. Прокинувшись о сьомій, прийнявши душ, оглянувши велосипед та нашвидкоруч дозбиравши свій невеликий велопохідний 35-літровий рюкзак (а збирався він з розрахунку на два дні і там були спальник, палатка, каремат і купа всякого дрібного лахміття) мну о 15 на дев’яту викотився на вулицю. Частина дороги до Південного мосту була мені більш-менш знайома – я вже позаминулих вихідних катався до Харківської та Осокорків – то мосту я, враховуючи непрокачаний скіл їзди на лісапеді відверто побоювався. Тому на всяк випадок для переїзду обрав більш безпечну пішохідну доріжку за відбійником. Благо, вона була досить широка для їзди на велосипеді, а пішохід мені по дорозі трапився лише один. До речі на позаминулій вилазці я б вважав її завузькою для себе і скоріш за все проходив би міст пішки. Але цього разу я був впевненіший в собі і проїхав майже без ексцесів. Майже, бо в одному епізоді все-таки велосипеда розгойдало і я нефігово таки подряпав собі вилку – переднє колесо опинилося в огрожі мосту 😳 Але на тому фактично все. Приїхавши на автовокзал виявилось, що Вітька чекати ще майже годину я взяв собі соку (вранці мну навіть не встиг чаю попити) і поїхав на місце зустрічі. Там, до речі, мну перший і єдиний раз за вчора гепнувся з велосипеда, причому в абсолютно дитячій ситуації: коли заїжджав з дороги на тротуар в місці де бордюр був відбитий, недостатньо скинув швидкість, не вписався у потрібне місце… і на правому коліні та лікті з’явилось декілька нових подряпин 😎 Далі довелося сісти на травичку, поклавши рюкзака під голову, пити сік та чекати Вітька і з цікавістю розглядати толкієністів, що невеликими табунами проходили повз. Коли ставало геть нудно я сідав на велик та кружляв біля речей. До речі, мну просто прозрів, коли відчув наскільки легше кататись без майже 8-кг рюкзака за плечима. Велосипед одразу стає таким слухняним… ^_^\nКоли приїхав мій друг, ми швиденько зібрались і поїхали в сторону Пирогово. Доїхали досить швидко, щоправда кілька разів звертали не туди і нам доводилось питати дорогу у місцевих. Взагалі кажучи нас раніше попереджали, що у музей на велосипедах не можна, але ж дуже вже кортіло. А раз так, то нам не могло не пофартити: заїхавши вже вкотре в якийсь тупик ми побачили, що ворота відчинені і з них вийшов якийсь мужик. Пройшовши через ворота (охорони не було) і побачивши за ними пару українських хатинок ми здогадалися, що опинилися вже на території музею. Щоб не дратувати охорону ми одразу спішились і надалі на території музею жодного разу не сідали на них. Мабуть саме тому перший охоронець, якого ми побачили нас просто проігнорував. Облазили ми сьогодні не весь музей, але досить значну частину і лише по дорозі до його центру, де дуже смачно пахнуло, а нам дуже вже хотілося жерти, Вітьок каже: “о, дивись! ми не одні на велосипедах… ой! це ж охоронець”. От цьому охоронцеві ми вже “заплатили за вхід”, накинувши ще трішки за можливість пересуватись з велосипедами (але, звісно, не на них) і одразу ж впали в першу ж забігайлівку, де в меню був борщ 🙂 Наш обід обійшовся нам разом у 160 грн., але було насправді дуже смачно. Борщ взагалі був класний – як бабусі в селі зазвичай готують. Розморені після обіду ми поплентались на вихід. На самому виході ще один охоронець побуркотів, що ми створюємо їм проблеми з адміністрацією і що їх сваритимуть. Мабуть тим, хто на вході мало що перепадає на відміну від “польових”… 🙂 До речі, в Пирогово досить таки гарно, мені сподобалося, хоча краще туди було б потрапити, коли плодові дерева зацвітуть – там є такі гарні садки… Та і плівка в мене в Зеніті цього разу була чорно-біла, тому не знаю які там фотки вийдуть.\nВиїхавши з музею ми звернули на лісові доріжки, щоб зрізати кут. Їзда по лісу поки що не для мого левелу. По-перше складно технічно, бо постійно заносить, по друге складно фізично – перед самим виїздом з лісу до ВДНХ, де ми влаштували привал, мою кофту вже можна було викручувати від поту, а колінця вже трохи погойдувались від втоми. В довершення всього зад став страшенно боліти – йому від сідла до того часу сильно дісталося. Там-то мну і зрозумів, що власне похід я вже не витримаю. Тому ви вирішили поїхати до Либідської і там вже роз’їхатись по хатам. Пішоходів було мало, тому їхали швиденько по тротуару. І все було б круто, якби я знову один раз не завтикав. Ще в районі Видубичів мну помітили, що в мене фігня з передніми гальмами: вони пригальмовували колесо навіть без натискання ручки і постійно скрипіли. В пирогово ми трохи підкрутили їх, але тепер для повної зупинки переднього колеса ручку доводилось дотискати повністю, до чого я ще не звик. От і тут заїжджаючи на черговий бордюр недостатньо скинув швидкість, не розрахував момент підйому переднього колеса і влетів у бордюр. Вилка спрацювала добре і ніби навіть залишилась майже цілою, але, як виявилося вже потім, від неї відлетів пластмасовий ключ “замка” вилки, який блокує її амортизацію. Тепер щоб заблокувати хід вилки потрібно буде крутити її шестигранним ключем. Дрібниця, але неприємно 🙁\nВід Либідської я вже їхав сам. Самому мну їздити Києвом ще трохи моторошно, але я вже почав призвичаюватися. Прикольно ^_^ З пригод по дорозі додому було хіба що те, як я заїхав на міст над Видубичами. Там розв’язка дурна на виїзді з нього і мну не ризикнув її проїжджати, тому перекинувши велосипед за відбійник повернувся пішки до початку мосту, проїхав низом та повернувся додому як і приїхав. Загалом, якщо одометр не бреше, наїздив сьогодні близько 41 км (ну, мінус 2-3 км, які ми находили пішки по Пирогово). Вже на 10 км більше, аніж в моїй минулій вилазці за Вишгород 🙂 По дорозі додому ще звернув увагу на такий факт, що велосипедисти в повних обладунках (ну, точніше принаймні в шоломі) між собою постійно здоровкаються і взагалі якось відчувається якась спорідненість, чи що… І посміхаються постійно. Мене на шляху назад абсолютно незнайомі велосипедисти привітали принаймні двічі і було дуже приємно 🙄 У “безшоломних” такого нема – вони якось самі по собі ніби. Це мені ще нагадало прочитаний на вихідних анекдот з чорним гумором на цю тему:\nЗустрічаютсья два велосипедисти: один без шолому (БШ), а другий – з ним (ЗШ):\nБШ: А чому ви з нами ніколи не вітаєтеся?\nЗШ: Та тому що ви щороку різні…\nОт… Зараз цей допис зберігаю і дочекаюсь поки Вітьок пришле мені фотки, щоб проілюструвати його, а сам піду собі щось перекушу 😛\nP.S. Пост писався в суботу 18-го, а публікуєтсья сьогодні, тобто 19-го, бо фотки мені прислали лише щойно.


п»їп»ї РџРѕР·РґСЂР°РІР»РµРЅРёРµ "Р”Р° Рє С‡РµСЂС‚Сѓ РІР°С€ РјРёСЂРѕРІРѕР№ СЌРєРѕРЅРѕРјРёС‡РµСЃРєРёР№ РєСЂРёР·РёСЃ". Р“РѕР»РѕСЃРѕРІС‹Рµ РѕС‚РєСЂС‹С‚РєРё, РїСЂРёРєРѕР»СЊРЅС‹Рµ РїРѕР·РґСЂР°РІР»РµРЅРёСЏ РЅР° РјРѕР±РёР»СЊРЅС‹Р№. п»ї\n//Р”Р° Рє С‡РµСЂС‚Сѓ РІР°С€ РјРёСЂРѕРІРѕР№ СЌРєРѕРЅРѕРјРёС‡РµСЃРєРёР№ РєСЂРёР·РёСЃ\nРњСѓР¶СЃРєРѕР№ РіРѕР»РѕСЃ: РџСЂРёРІРµС‚! РЈР·РЅР°Р»? (РїР°СѓР·Р°) Р”Р° РґРёСЂРµРєС‚РѕСЂ СЌС‚Рѕ! РџРѕРіРѕРґРё, РїРѕРІРёСЃРё РЅР° С‚СЂСѓР±РєРµ. Р”Р°Р»РµРµ РЅР° Р·Р°РґРЅРµРј РїР»Р°РЅРµ РґРёР°Р»РѕРі: РР»РµР°РЅРѕСЂР° РЎРµСЂРіРµРµРІРЅР°, РІС‹ РЅРµ РїРѕРЅРёРјР°РµС‚Рµ, РєР°Рє СЏ СЃРєР°Р¶Сѓ СЃРѕС‚СЂСѓРґРЅРёРєР°Рј, С‡С‚Рѕ РЅР°С€Рё СЃС‡РµС‚Р° Р·Р°РјРѕСЂРѕР¶РµРЅС‹? (РїР°СѓР·Р°) Р� С‡С‚Рѕ РјРЅРµ С‚РµРїРµСЂСЊ РґРµР»Р°С‚СЊ? (РїР°СѓР·Р°) Р� С‡С‚Рѕ С‚РµРїРµСЂСЊ РґРµР»Р°С‚СЊ? (РїР°СѓР·Р°) РљР°Рє?? Р—Р°СЂРїР»Р°С‚Р° Р±СѓРґРµС‚ РЅРµ СЂР°РЅРµРµ С‡РµРј С‡РµСЂРµР· РїРѕР»РіРѕРґР°? РС‚Рѕ РЅРµРІРµСЂРѕСЏС‚РЅРѕ! Р”Р° Рє С‡РµСЂС‚Сѓ РІР°С€ РјРёСЂРѕРІРѕР№ СЌРєРѕРЅРѕРјРёС‡РµСЃРєРёР№ РєСЂРёР·РёСЃ, СЏ СЂР°Р·РѕСЂРµРЅ, (РїР»Р°С‡РµС‚) (РїР°СѓР·Р°) СЃР»С‹С€РµРЅ Р·РІСѓРє РІС‹СЃС‚СЂРµР»Р° Рё РєРѕСЂРѕС‚РєРёРµ РіСѓРґРєРё.


"МЕТРО Кеш енд Кері Україна" та ARBER Fashion Group оголошують про стратегічне партнерство | УНІАН\n"МЕТРО Кеш енд Кері Україна" та ARBER Fashion Group оголошують про стратегічне партнерство\nВікно 5 хв. 256\nЗгідно з планами компаній, магазини одягу F'91 відкриються в рамках реорганізації існуючого формату магазинів «ШАФА», площею від 500 до 700 м2 в кожному ТЦ METRO в Україні. Цей проект направлений на досягнення максимальної синергії операційної діяльності обох компаній: професійної експертизи Arber Fashion Group у сфері створення і виробництва комерційних колекцій одягу, мерчандайзингу та сервісу у торговельному залі та міжнародного досвіду METRO у сфері маркетингу, глобальної логістики та управління масштабними проектами рітейлу.\nВ магазинах F'91 буде представлений широкий асортимент актуальних і доступних колекцій одягу та аксесуарів для чоловіків і жінок, який найкращим чином продемонструє можливості власного виробничого комплексу AFG, доробки кращих представників української фешн-індустрії, а також успішний досвід METRO в міжнародному підборі постачальників одягу та аксесуарів.\nЮлія Пилипенко, Директор з продажів «МЕТРО Кеш ендКері Україна»:«Спільний проект з Arber Fashion Group є частиною нового стратегічного плану нашої компанії, в рамках якого ми оновлюємо формат торговельних центрів METRO, змінюючи планування торгової площі таким чином, щоб забезпечити максимальну ефективність кожного квадратного метра та надати можливість партнерам представити свої товари та послуги нашим покупцям. Ми впевнені, що поява магазинів F'91 в торговельних центрах METROстане ще одним кроком у розвитку українських виробників одягу та аксесуарів, а також посилить їхні позиції на ринку фешн-індустрії».\nВадим Золотаревсьский, Директор дивизіону з продажів «Arber Fashion Group»:«Подібний формат співпраці с METROстворить необхідні умови для інтенсивного розвитку проекту F'91 - як масштабного роздрібного майданчика, стимулюючого до розширення діяльності представників й відновлення позицій легкої промисловості України».\nСтарт проекту планується вже у листопаді 2016 року у п’ятьох торговельних центрах METRO (4 - у Києві та 1 – у Полтаві). До кінця 2017 року компанія Arber Fashion Group планує відкрити магазини F'91 у всіх 23 ТЦ METRO в Україні.\nArber Fashion Group – найбільший вертикально-інтегрований fashion-холдинг в Україні. Компанія представлена торговельною мережею з понад 110 магазинів в усіх областях України під брендам “ARBER”, “Gregory Arber”, “F’91” та “КОКОН”.\nТМ ARBER – національній лідер з продажу чоловічого одягу, понад 100 магазинів по всій Україні та ЄС.\nУнівермаг КОКОН – найбільший та найвідоміший проект з продажу преміального одягу в Одесі, де представлені понад 80 світових брендів чоловічого, жіночого та дитячого одягу. Включає такі проекти: Кокон Space – cучасний простір українських дизайнерів, Hugo BOSS Store, KOKOH Women, KOKOH Men, KOKOH Art, #kokonbar, KOKON outlet (Київ).\nВиробничій дивізіон AFG представлений 5 власними фабриками з виробництва чоловічого та жіночого асортименту (піджаки, брюки, пальто й куртки, сорочки; в’язаний та кроєний трикотаж, плаття, джинси та інше), які здатні випускати понад 2 мільйонів одиниць одягу щорічно.


прибор Indesit: WT525WF. Схема, запчасти. Купить\nIndesit, модель: WT525WF\n001 КРЫШКА ПАНЕЛИ УПРАВЛЕНИЯ\n018 WIRING 520\n033 MOTOR 2/16 POLES 230 V 50 HZ


Як вибрати мийку повітря: рейтинг, огляд моделей, принцип роботи\nБагатьох людей досить серйозно хвилює проблема якості споживаного повітря. Адже наші легені, поряд з киснем і корисними речовинами, отримують неабияку порцію вихлопних газів, частинок шерсті і пилу, а також багатьох абсолютно непотрібних нам елементів. Особливо актуальною ця проблема стає для тих, у кого підростають маленькі діти, а також для астматиків та алергіків.\nСамим простим і ефективним вирішенням даного питання з'явиться придбання мийки повітря. Опис даного приладу підтверджує його універсальність. Адже одночасно апарат здатний виконувати функції зволожувачів повітря і повітря. Застосувавши таку техніку, можна в кілька разів поліпшити атмосферу в житлових приміщеннях, зробивши її здоровою і комфортною. А для того, щоб вибрати кращу мийку повітря, знадобиться спочатку ознайомитися з інформацією, що дає уявлення про виборі оптимальної моделі.\nДля тих, хто поки не представляє важливість придбання такої техніки, варто мати на увазі, що наявна в будинку вентиляційна система, навіть якщо вона прокладена за всіма правилами, не здатна домогтися відмінної якості повітря. Навіть при її роботі в приміщенні продовжує залишатися велику кількість домішок і шкідливих речовин, від яких страждає імунітет навіть здорової людини. Згідно існуючому ГОСТу в квартирі повинні мати місце наступні показники: - вологість - від 30 до 40 відсотків; - температура повітря - від +20 до +22 градусів. При цьому стандарти передбачають постійну роботу витяжки. Для того щоб підтримувати зазначені вище показники, що випускається такий прилад, як мийка повітря.\nЯким чином функціонує мийка повітря? Принцип роботи цього агрегату досить простий. При цьому він дещо відрізняється в залежності від виду приладу. На сьогоднішній день мийки повітря бувають: - з водним фільтром; - з дисковим стрижнем. Як працюють ці агрегати? В пристроях зі стрижнем повітря проходить крізь крутяться пластини, наполовину занурені в рідину. У таких мийках основними деталями є: - лопатевої кулер (він розташований зверху); - барабан, який представляє собою стрижень з пластинками; - резервуар, в центрі якого знаходиться рідина з частково зануреними дисками.\nУ такому агрегаті у відсік мийки кулером подається повітряний струмінь. Знаходяться в ній забруднені частинки при проходженні через зволожені пластинки природним чином набухають і стають важкими. Ця бруд поступово осідає в резервуар з рідиною. Потік повітря в приладі не тільки очищається, але і зволожується до необхідної межі. Після він видувається через отвори, які знаходяться на бічних сторонах агрегату.\nУ пристроях, оснащених гідрофільтром, барабан замінює конус, який працює в якості циркуляційного нагнітача. Дана деталь створює дрібнодисперсну середовище, при проходженні через яку повітря спочатку очищається, а потім волога, потрапляючи через отвори приладу в приміщення. Описані вище агрегати економічні в плані споживання електроенергії. До того ж їх робота не приводить до утворення конденсату на стінках кімнат. Догляд за такими приладами також нескладний. Він складається лише періодичного очищення контейнера. При виборі мийки повітря для будинку потрібно не плутати її із зволожувачем. Адже це два абсолютно різних пристрою, незважаючи на те, що вони здатні виконувати однакову роботу. Але зволожувач лише насичує атмосферу приміщення вологою. А ось мийка, крім цієї функції, сприяє очищенню мас повітря від наявних в них домішок.\nНегативні сторони використання\nЧого ж нам чекати від мийки повітря? Користь і шкода від роботи таких агрегатів важливо вивчити ще до їх купівлі. На жаль, негативні моменти від використання настільки, здавалося б, потрібного приладу, все ж мають місце. Стосуються вони низькою герметичності мийки. Саме тому всередині приладу створюється ідеальне середовище для зростання цілих колоній бактерій. Патогенні мікроорганізми розмножуються не тільки в резервуарі з рідиною, але і на дисках. З плином часу бактерії починають проникати в квартиру разом з потоками зволоженого повітря. А це пряма загроза здоров'ю всіх, хто знаходиться в приміщенні. Чи можна уникнути подібної ситуації? Зрозуміло. Згідно інструкції до миття повітря, в ній необхідно періодично промивати резервуар, чистити диски і змінювати забруднену воду, заливаючи (в ідеалі) дистильовану. Подібне обслуговування приладу повинно проводитися один раз в 3-4 дня. А якщо пристрій протягом якогось певного часу використовувати не планується, то з нього треба злити воду, залишивши резервуар порожнім.\nКрім гігієнічних недоліків споживачі відзначають незручність постійного обслуговування мийок повітря. І ремонт таких агрегатів є дорогим у зв'язку зі складною конструкцією деталей, які, до того ж, легко пошкоджуються при їх зніманні для очищення. Недоліками таких конструкцій є також такі:\nНеобхідність в їх безперервній роботі для підтримання якісного зволоження.\nНеможливість уловлювання ними частинок пилу і алергенів, розмір яких менше 10-12 мкм. Це дає можливість такого сміття знову потрапляти у повітря приміщення.\nНеобхідність зміни фільтрів, що виробляють тонку очистку, що вимагає додаткових витрат.\nГроміздкий корпус, який псує дизайн приміщення.\nВисока вартість, що доходить часом до 14-45 тисяч рублів.\nЯкі ж позитивні сторони відзначаються у мийок повітря?\nУсунення сміття, розмір якої перевищує 10 мкм.\nМожливість обробки значних площ завдяки примусовому всмоктуванню атмосферних потоків.\nВідсутність підігріву води, знаходиться в резервуарі, що виключає можливість опіків при обслуговуванні і експлуатації апарату.\nРоботу таких пристроїв у цілому прийнято вважати корисною та безпечною, але при цьому не позбавлена деяких недоліків.\nЯкою повинна бути краща мийка повітря? Найактуальнішими параметрами подібних приладів є: - площа, охоплена пристроєм; - технології, які використовуються при роботі; - продуктивність агрегату; - перелік основних режимів, а також додаткові функції конкретної моделі. Розглянемо кожну з характеристик мийок повітря докладніше.\nДаний параметр, як правило, вказується в інструкції, яка додається виробником приладу. Від площі роботи пристрою буде залежати вибір того приміщення, в якому мийка повітря буде встановлена. Більшість споживачів воліють встановлювати такі агрегати у вітальні або спальні. Однак останній варіант все ж краще, так як повноцінний нічний сон дає заряд енергії та бадьорості на цілий день. Переносити мийку повітря з кімнати в кімнату фахівці не рекомендують. Адже працює вона, використовуючи принцип природного випаровування рідини, що відбувається протягом тривалого часу. При перенесенні пристрою ні в одній з кімнат потрібного балансу вологості досягти не вдасться.\nВід площі оброблюваної простору буде залежати і потужність апарату. При невеликих значеннях впоратися з великою квадратурою буде неможливо.\nНа чому ж грунтується робота мийки повітря? В подібних агрегатах може бути використана одна з двох технологій. У першому випадку має місце гидрофильтрация. Вона передбачає утворення певної водяної завіси. Основний секрет такої технології укладено в конструкції пристрою, коли у бак з водою поміщають спеціальний конус, піднімає вгору дрібні краплі води. Відчутним недоліком при такому процесі є сильний шум. Саме тому апарати з гидрофильтрацией не встановлюють в спальних кімнатах. Друга технологія носить назву «холодна водяна баня». Такий принцип використовується в апаратах з крутятся дисками, створюють найтоншу водяну плівку, яка потім випаровується під дією вентилятора.\nЦей показник дуже важливий. Він вказує на кількість води в грамах, яку протягом години переходить з мийки в кімнату. Величина продуктивності зазначає і об'єм резервуара. Адже даний показник неодмінно буде пов'язаний з об'ємом заливається рідини. Проводячи перед покупкою огляд моделей мийок повітря, варто вибирати не занадто малу продуктивність. Адже в такому випадку доведеться постійно підливати в пристрій воду.\nНайпростіші моделі мають лише запуск максимальної потужності в момент включення. Однак краще орієнтуватися на апарати, що працюють в наступних варіантах: - економічному; - швидкому; - авторежимі.\nУ такому разі в приладі є можливість управління, яка може бути або механічною, або електронною. При першому варіанті, як відзначають користувачі, агрегат ламається набагато рідше. Однак електронні пристрої мають більше приємних бонусів, таких, як, наприклад, можливість контролю основних параметрів роботи й зміна потужності.\nМожливостей у мийок повітря може бути чимало. Присутність тих чи інших з них буде залежати від моделі і виробника. Найпоширенішими варіантами додаткових функцій є: 1. Наявність іонізатора повітря. Це дуже корисна функція. Адже знаходяться в приміщенні негативно заряджені іони підвищують імунітет людей. 2. Здатність знезаражувати повітря. Подібна функція виконується вбудованим в прилад іонізуючим стрижнем, який виготовляється з антисептичної речовини з доповненням срібла. 3. Присутність ароматизатора. У моделях з такою функцією передбачається спеціальний відсік, в який поміщається шматочок вати, змочений в ефірному маслі. Існують і такі моделі мийок, які без проблем впораються з зайвою пилом і з шерстю тварин, а також видалять неприємні запахи. Проте варто відзначити, що вартість такого «талановитих» агрегатів зростає у міру збільшення додаткових опцій.\nПерш ніж вибрати мийку повітря, рейтинг подібних пристроїв необхідно вивчити в обов'язковому порядку. Туди напевно входять моделі найвідоміших марок. На них і варто в першу чергу звернути увагу. Адже відомі виробники випускають свої прилади тільки з застосуванням якісних матеріалів, наприклад, із спеціального харчового пластика, який не тільки міцний, але і екологічний. Вибрати з рейтингу можна і вельми бюджетні моделі, які не стануть засмучувати господарів своєю поганою роботою, дозволивши значно заощадити фінанси.\nНаш рейтинг мийок повітря почнемо з кращих моделей, які пропонуються за доступну ціну. І першою з них став прилад російського виробника Fanline VE200 вартість якого становить приблизно 6100 руб. Ця модель досить проста. Її конструкція являє собою відерце, на який надітий декоративний блок з керуючою електронікою. Роль зволожувача і очисника у цій моделі грають диски. Передбачений у пристрої також і невеликий вентилятор. Саме завдяки своїй простоті прилад дуже надійний і простий в експлуатації. Повністю заповненої 8-літрової ємності цілком вистачає на 15-2 дні роботи. Доливати резервуар також нескладно. Для цього власнику приладу знадобиться лише зняти верхню його частину. Модель має додаткову функція ароматизації, а також іонізує повітря.\nСеред недоліків користувачі виділяють неотключаемую синю підсвітку, яка дуже дратує в нічний час. Незручність експлуатації пов'язано і з відсутністю індикатора, що вказує на низький рівень води.\nПродовжує наш рейтинг мийка повітря, яка при порівняно низькою ціною (7900 руб.) володіє кращим дизайном. Розроблена модель в Італії, а країною-виробником є Китай. Варто відзначити, що в класі бюджетних моделей цікавий дизайн є рідкістю. Однак цей прилад радує свого власника не тільки зовнішнім виглядом. Він здатний обслужити значну площу (до 30 квадратних метрів), що цілком прийнятно для більшості приміщень стандартної квартири. Звичайно, ємність для рідини у моделі AIC S135 невелика. Вона становить всього 35 л. Однак залити воду в резервуар досить просто через верх, що значно спрощує процес експлуатації.\nУ приладі передбачено індикатор низького рівня рідини. Завдяки цій функції неможливо пропустити той момент, коли ємність буде спустошена. У моделі є два режими роботи. Один з них денної, при якому вентилятор набирає свої максимальні оберти. Другий режим – нічний. Він дозволяє довести до мінімуму шум від мийки, який складно почути, розташувавшись навіть в метрі від пристрою. Ефективність зволоження моделі знаходиться на гідному рівні для бюджетного класу. А ось ступенем очищення користувачі незадоволені. Навіть після фільтрації в повітрі все одно залишається пил.\nНаш рейтинг мийок повітря продовжує саме тихе пристрій, що володіє прекрасним функціоналом. Країною-виробником моделі є Швейцарія. Середня ціна знаходиться в межах 17990 руб. Недарма мийка повітря Boneco W 2055A високо котирується на споживчому ринку побутових приладів. Адже швейцарці завжди були уважні до деталей своєї продукції та до її якості. Мийка повітря Boneco W 2055A відрізняється лаконічним зовнішнім виглядом. Її елементом управління є лише невеликий за розмірами регулятор, здатний змінювати швидкість роботи. Прилад володіє двома режимами функціонування – слабким і потужним. Перший варіант підходить для нічної роботи, так як дозволяє практично повністю виключити шумовий ефект. На передній панелі швейцарської мийки повітря знаходиться невеликий індикатор, що розпізнає низький рівень води. Якщо на ньому спалахнув червоний вогник, то прийшов час її долити. Бак, обсяг якого складає 7 л, легко від'єднується, щоб його можна було знову заповнити рідиною. Робити це доведеться лише один раз протягом доби.\nЄдиним негативним моментом в роботі приладу є його неголосне булькання в процесі роботи. Однак, судячи з відгуків користувачів, воно не дратує і до нього можна легко звикнути.\nНа наступній сходинці нашого рейтингу знаходиться прилад, який володіє кращою ціною (17480 руб.) для досить високої якості. Це мийка повітря Venta LW15 яка виробляється в Німеччині. У конструкції даної моделі передбачено природний тип зволожувача, в комплекті з водяним фільтром. Мийка повітря Venta LW15 чудово справляється з запахами і пилом, причому робить це трохи краще конкуруючих з нею моделей. Німецькі виробники не наділили свій прилад вишуканим дизайном. Зовнішній вигляд пристрою досить простий, але при цьому звертає на себе увагу його електронне управління. Прилад здатний ефективно зволожувати кімнати площею до 20 квадратних метрів, чим значно програє іншим миття повітря, пропонованих на ринку. Однак, незважаючи на це, модель німецького виробника є однією з найбільш продаваних в нашій країні.\nЦі мийки повітря випускаються в Японії. У наш рейтинг вони потрапили завдяки своєму чудовому дизайну, який приваблює багатьох покупців, незважаючи на те, що вартість пристрою досить висока і становить 28800 руб. Мийка повітря від японського виробника здатна обслужити площу до 40 квадратних метрів і має найдосконалішою електронною начинкою. З додаткових функцій користувачі відзначають можливість приладу «запам'ятати» розпорядок дня свого власника, щоб включити більш потужний режим за кілька хвилин до передбачуваного моменту приготування їжі, відкривання вікон і т. д. Передбачений в даній моделі і автоматичний нічний режим. Він працює завдяки вбудованому фотоелементу, який фіксує настання темряви. У комплекті до пристрою йдуть фільтри та інші матеріали, яких вистачає практично на 10 років. Відзначається користувачами і зручна конструкція приладу, завдяки якій обслуговувати його зовсім не складно.\nМийки повітря Boneco: відгуки, інструкція. Яка мийка повітря краще - Electr ...


Богдан Хмельницький в історії України | Твори з літератури | Готові твори на вільну тему\nБогдан Хмельницький в історії України – твори з літератури на вільну тему\nТоді Богдан Хмельницький вирішив помститися за свою кривду і за кривди народу не тільки Чаплинському, а й усім подібним панам, що зухвало поводилися з народом. Він поїхав на Січ, скликав усіх козаків, що малими загонами перебували по степах, і розказав їм про свою кривду й кривду всього народу. В 1648 році він рушив проти польського війська і всієї шляхти, що була в Україні. Незабаром стали приставати до козаків молоді й старі, і Богдан вже мав коло себе велике військо й почав перемагати поляків.\nПід Жовтими Водами розбив військо Стефана Потоцького, а його самого взяв до неволі. Під Корсунем розбив головні польські сили і взяв до неволі обох польських воєначальників: Потоцького й Калиновського. Пани й орендарі, зачувши про те, що сталося коло Жовтих Вод і Корсуня, самі почали втікати з України, утік також і князь Ярема Вишневецький, найжорстокіший ворог козаків.\nВідгуки користувачів: Богдан Хмельницький в історії України -\n17 листопада 2013, 17:53 #\n13 вересня 2015, 08:57 #\nчому воно погане мени с подобалося\n12 лютого 2016, 19:14 #\nклас помогло класна оцінка\n17 листопада 2013, 17:55 #\nсаме хуже сачинение яке ячитав\n04 лютого 2014, 11:03 #\n23 лютого 2014, 07:38 #\nнорм очень помогло\n24 вересня 2014, 16:54 #\n16 листопада 2014, 17:39 #\n25 листопада 2014, 14:33 #\n26 листопада 2014, 15:33 #\n26 листопада 2014, 15:35 #\n30 січня 2015, 11:56 #\n08 лютого 2015, 13:15 #\n15 лютого 2015, 21:31 #\n20 лютого 2015, 10:05 #\nЯ так i не зрозумiла Богдан Хмельницкий будет гетманом? А так непогано\n26 квітня 2015, 08:16 #\nМне супер понравилось\n08 вересня 2015, 18:37 #\nНОРМ МНЕ ИМЕНО И ТАКОЙ НУЖЕН\n04 грудня 2015, 12:22 #\nмне не понравилось бред и мало информации\n14 березня 2016, 16:42 #\nНеплохо,с оценкой очень помогло\n24 травня 2016, 19:22 #\n24 травня 2016, 19:23 #\nмне нраветса крута\n11 грудня 2016, 18:20 #\n09 квітня 2019, 18:55 #


ЯК поміняти садок :: як помінятися садами :: Виховання і навчання дитини :: ladyfacts.xyz: як просто зробити все\nladyfacts.xyz » Діти » Виховання і навчання дитини » Як поміняти садок\nФормально поміняти дитячий садок не складно. Проблема тут в іншому - підібрати необхідний садок, причому так, щоб в ньому було вільне місце, і переконати чиновників у тому, що заміна доцільна і є вимушеним рішенням. Як правило, якщо в місцевості, де ви бажаєте влаштувати дитину в садок, проблем з наявністю вільних місць немає, то все вирішується швидко і в вашу користь. Зате там, де для того, щоб віддати дитину в садок, необхідно встати на чергу і чекати, це дійсно проблема.\nЯкщо ви вирішили діяти самостійно, то, перш за все, уточніть, чи є вільні місця в тому садку, куди ви хочете перевести дитину.\nЯкщо вільних місць немає, то поговоріть з батьками дітей, які відвідують цей садочок, з педагогами, співробітниками садка, завідуючої, можливо, що найближчим часом місця можуть з`явитися, і вас будуть мати на увазі. Не виключено, що деякі батьки виявлять бажання помінятися з вами садками.\nДля пошуку місця в сюжеті вас садку розмістіть в ЗМІ оголошення, почитайте форуми в інтернеті, повісьте оголошення в садку.\nЯкщо ви вирішили діяти офіційно, то слід звертатися до територіального органу Департаменту (Управління) освіти. Виходячи з практики останніх років, можна сказати, що до кінця літа в комітетах створюється певна база інформації по наявності вільних місць, даних про бажання батьків змінити дошкільний заклад і т.д. Напишіть в комітет заяву з обґрунтуванням причини перекладу дитини, краще, якщо причина дійсно буде поважна.\nУ Москві питаннями заміни дитячого садка займається ОСИП. Служби функціонують в кожному окрузі столиці. Тому жителям Москви звертатися із заявою слід туди. Найбільш поважними причинами тут вважаються зміна місця проживання, зміна сімейних обставин, заміна короткотривалого перебування дитини в садочку на постійне. Співробітники ОСИП зв`язуються з Окружним Управлінням Департаменту освіти, уточнюють можливість перекладу і потім направляють вас туди оформляти документацію. До задоволення ваша заявка буде перебувати в ОСИП.\nСлід мати на увазі, що ще одним варіантів вирішення питання є звернення до конфліктної комісії, якщо, звичайно, така є у вас в регіоні. Практика свідчить, що найбільш швидко вирішують це питання батьки, які діють самостійно.\nСтатті за темою "Як поміняти садок"\nЯк записати дитину в садок через інтернет\nЯк оформити дитину в групу короткотривалого перебування\nЯкі документи потрібні для постановки на чергу в дитячий сад\nКуди встати в чергу в садок


Народне мистецтво покуття і Гуцульщини у світлинах Юліана Дороша (реферат) - Реферати Українською, курсові, дипломи - скачати безкоштовно на UkrReferat.com\nНародне мистецтво покуття і Гуцульщини у світлинах Юліана Дороша (реферат)\tadmin\nІсторія України, реферат, курсова, диплом\tРеферат на тему: Народне мистецтво покуття і Гуцульщини у світлинах Юліана Дороша Незворотність процесів, пов’язаних з урбанізацією територій і\nсередовища, у якому живемо сьогодні, очевидна. Сучасні модерні\nреконструкції споруд створюють зручності та приносять вигоди їх\nмешканцям. Водночас гострою стала проблема збереження і відтворення\nтрадиційного предметно-просторового середовища (інтер’єру, одягу,\nхудожніх ремесел тощо), оскільки відходять у забуття цілі пласти\nхудожньо-матеріальної культури, її духовне підґрунтя. У цьому контексті\nособливу увагу привертає творчість Юліана Дороша як фотолітописця\nетнографічної спадщини галицьких українців.\nГуцульщина, мабуть, чи найбільше з усіх етнографічних регіонів\nвисвітлювалася в літературі і мистецтві. Зокрема, життєво-творчий шлях\nЮ. Дороша досліджували Ярина Полотнюк, Алла Коба, Микола Савельєв.\nВажливі свідчення з біографії відомого фотографа подав син,\nмистецтвознавець Андрій Дорош. Однак у цілому народне мистецтво Покуття\nі Гуцульщини у світинях Ю. Дороша не знайшло належного висвітлення.\nЮ. Дорош народився 9 червня 1909 р. у м. Жидачеві на Львівщині у сім’ї\nмитника. У зв’язку зі службовими обов’язками батька сім’я часто\nпереїжджала, тому Ю. Дорош дитинство провів у с. Копичинцях на\nТернопільщині, юність – у Станіславі, де закінчив українську гімназію.\nПроживаючи у Станіславі, він цікавився технікою, вперше брав до рук\nфотокамеру. Як більшість свідомих юнаків того часу, молодий гімназист\nвступив до “Пласту” – організації національно-патріотичного спрямування.\nЗ 1928 року він фотографує різні урочистості, життя пластових таборів,\nфестини, портрети приятелів.\nЗначний вплив на професійне спрямування, світобачення Ю. Дороша мали\nдвоюрідні брати Крушельницькі, у яких проживав Ю. Дорош, навчаючись на\nюридичному факультеті Львівського університету. У родині письменника\nАнтона Крушельницького він зустрічався з поетами, журналістами,\nхудожниками-авангардистами, які гуртувалися навколо часопису “Нові\nшляхи”, зокрема, з теоретиком мистецтва Ласовським – одним із перших\nпропагандистів сюрреалізму в Галичині, поетом Я. Бурковським,\nархітектором О. Нагірним та ін.\nУ Львові 9 листопада 1930 р. в залі готелю “Народна гостинниця”\nвідбулися установчі збори новоствореного Українського фотографічного\nтовариства (УФОТО). Названа спілка працювала вельми активно,\nорганізовувала виставки, де Ю. Дорош представляв кращі роботи “Книга\nСтарого Завіту”, “Натюрморт”, “Дністрові мряки”, “Раковецький замок”,\n“Вечірнє небо”, типові львівські мотиви “Автобусна зупинка”, “Сутінки”\nтощо. На цей час уже було зафіксовано на плівку великодні забави молоді\nбіля церкви у селах Раковець і Семенівка на Городенківщині, моменти\nщоденної праці покутян у господарстві, на полі. Окрему мистецьку\nспадщину становлять кадри, зняті на весіллях: танець з молодою,\nвесільний похід, хлопець з дівчиною, танці на весіллі, молоді біля\nцеркви, молода з першою дружкою та ін. Члени товариства УФОТО у 1933 р.\nвзяли участь у “Виставці Світового Поступу” в Чикаго (США), на якій\nЮ. Дорош показав роботу “Віяльниця”, що в майбутньому стала найвідомішою\nз його робіт. Навчаючись в університеті, молодий фотограф також\nспівпрацює в українському фотожурналі “Світло і тінь” та інших\nкраєзнавчих та етнографічних часописах, першим у Східній Галичині видає\nУсе складалося для нього добре, проте з від’їздом у 1935 р. родини\nКрушельницьких до Харкова (через два роки були репресовані, вислані на\nСоловки) у нього з’явилися проблеми з проживанням і працевлаштуванням.\nПодібна доля спіткала і його приятеля Анатолія Коса (у майбутньому\nвідомого композитора А. Кос-Анатольського), який зібрав гроші на\nакордеон і подався на заробітки в оркестранти. Приятелі Ю. Дороша\nзапропонували йому роботу фотографа і перекладача в науковому\n“Товаристві прихильників Гуцульщини” з Варшави, яке щороку проводило\nзбір етнографічного матеріалу в Карпатах. Саме матеріали, зібрані під\nчас роботи у Товаристві, склали основу виставки “Наша Батьківщина у\nсвітлині” (1935 р.), підготовленої Українським фотографічним\nтовариством. 150 фотографій з Гуцульщини і Покуття принесли визнання\nавтору, який удостоївся на виставці першого місця і протягом усього\nподальшого життя зберіг звання майстра етнографічної фотографії.\nКрім фотовиставок, важливе місце у житті Юліана Дороша посів\nкінематограф. Він зняв фільм про похорони командуючого УГА генерала\nМирона Тарнавського, за що його ім’я занесено до “Історії українського\nкіно”, виданої у США. У селі Раковець на Городенківщині зняв рекламний\nфільм “До добра і краси”, замовником якого були товариства “Центросоюз”\nі “Маслосоюз”. У фільмі показано цікавий і змістовний сюжет про хлопця,\nпограбованого і побитого батярами, який згодом з допомогою дівчини стає\nсправжнім господарем. Дія фільму відбувається над Дністром, на тлі\nпокутських традицій, ігрищ та забав.\nПеред Другою світовою війною у княжому Галичі (Крилосі) Ярослав\nПастернак проводив археологічні розкопки, які на його запрошення, знімав\nЮ. Дорош. На плівку потрапив унікальний документальний сюжет із незрячим\nлірником, який, обмацавши відкопаний саркофаг Ярослава Осмомисла, вийняв\nліру і почав музичну імпровізацію, під звуки якої розгортався історичний\nсюжет. Так мав починатися фільм, який знімали у митрополичому гроті, але\nцьому перешкодила війна. Проте тих кільканадцять метрів плівки Ю. Дорош\nзберіг і на початку 80-х років передав до музею, бо, на його думку, “те,\nщо належить нації, те повинна нація і зберігати”.\nУ 1939 р. Ю. Дорош разом з О. Довженком і Софронівим-Левицьким\nподорожував Карпатами (Косів, Кути, Криворівня). У Жаб’є знімали\nгуцульське весілля з подружньою парою, кіньми, пістолями і стрільбою.\nЮ. Дорош дивувався організацією праці серед гірського населення. Тоді ж\nодружився зі Стефанією Хоркавою, з якою прожив усе подальше життя.\nРоки війни були для нього непродуктивними, він заледве зробив декілька\nсімейних фото. Проте з 1946 року починається новий період у житті\nмайстра, який відзначився рядом творчих здобутків. Він влаштовується\nфотографом у Львівському історичному музеї, працює на кафедрі історії\nтехніки Львівського політехнічного інституту, одним із перших у Львові\nопановує техніку кольорової фотографії. У 1956 р. за пропозицією\nІ. Крип’якевича при відділі археології Інституту суспільних наук АН УРСР\nЮ. Дорош організовував фотолабораторію, у якій друкували ілюстрації до\nпутівників, альбомів, книжок (“Історичні проходи по Львову” та ін.). За\nпідтримкою колег з Музею етнографії художнього промислу (МЕХП) відкриває\nпершу персональну виставку етнографічного фото. Ю. Дороша залучають до\nроботи над серією художніх альбомів, що виходили до Декади українського\nмистецтва у Москві мистецтвознавці А. Будзан, К. Матейко, С. Сидорович\n(“Тканини і вишивки” та “Вбрання”), І. Гургула (“Народне мистецтво\nзахідних областей України”) та ін.\nУ 1972 р. в Івано-Франківському краєзнавчому музеї відбулася третя\nперсональна виставка творів Ю. Дороша, повторена через рік у\nВелеснівському меморіальному музеї В. Гнатюка на Тернопільщині. Ю. Дорош\nтривалий час співпрацював з науковим персоналом Львівського музею\nукраїнського мистецтва (ЛМУМ), зокрема з О. Яремою, з яким займався\nфотофіксацією церков та народної меморіальної кам’яної скульптури.\nПриродньо-кліматичні умови Покуття сприяли розвитку народного мистецтва\n— вишивки, ткацтва, ковальства, стельмахарства, що привертало увагу\nталановитого фотографа. Він задокументував на кадрах унікальні зразки\nхудожньо-матеріальної культури, побуту, звичаїв та обрядів у краї,\nбагатому історичними пам’ятками, скупченням стародавніх поселень,\nмогильників, городищ, кам’яних замків, окремі з яких сьогодні залишилися\nтільки на фотознімках.\nНа фотографіях Ю. Дороша спостерігаємо багато спільного у побудові\nжител, одязі, звичаях гуцулів, бойків, покутян, водночас кожна\nетнографічна група, навіть окреме село мають свої специфічні художні і\nконструктивні особливості. Так, житла і церкви гуцулів, бойків\nпобудовані з дерева, тоді як покутські помешкання – це здебільшого\nмащені хати з клецків, вальків, сирівки, основу яких становить\nдерев’яний (дубовий) каркас. На Прикарпатті, зокрема на Покутті,\nспоруджували церкви з дерева, що за конструкцією були подібні на\nгуцульські. Такі пам’ятки були зафіксовані Ю. Дорошем у Коломиї,\nВоронові, Нижневі, Уніжі та в інших місцях, чимало з них зазнали\nруйнування і сьогодні збереглися лише на фотографіях.\n?ий) різними візерунками або гаптований біля пазухи кольоровими\nшовковими нитками у парубків. Влітку голову прикривав солом’яний капелюх\nз широкими полами, а взимку – клепаня (висока шапка з молодого барана).\nКапелюхи одягали переважно у святкові дні, до церкви, на танці. Вони\nбули оздоблені плетеною смужкою орнаменту з пацьорок (часто це були\nґердани, які дарували парубкам дівчата), а також шнурками з вовняними\nкитицями, купленими шовковими бендами, затикані пір’ям з качурів, пав,\nНезамінною частиною чоловічого вбрання на Покутті є чотирикутна вовняна\nторбина (дзьобенка), завішена через праве плече. Жінки (молодиці і\nдівчата) на свята одягали сорочку, верхня частина якої до пояса була з\nтонкого полотна, а від пояса до п’ят – з грубшого (нижня частина\nназивалася підтичкою). На місці коміра пришивали різнокольорові\nпацьорки, особливо у дівчат. Рукави святкових сорочок мали вишиті на\nплечах різнокольоровими нитками візерунки шириною близько 10 см., їх\nхарактер залежав від основної ідеї автора. Інколи рукави бувають вишиті\nцілком одним (темно-червоним) кольором або кількома: червоним, жовтим,\nзеленим (с. Гарасимів, Чортовець, Підвербці). У будні дні до сорочки\nзамість спідниці одягали фартух з фарбованої вовни з чорною серединою,\nтканий на домашньому верстаті. Його називають ще опинкою, фотою і\nзаперізують поясом, тканою крайкою. Маленький фартушок, часом зібраний у\nскладки, що спадає аж до стоп поверх фоти, називається запаска. На\nвеликі свята заможні жінки одягали спідницю чи рантухи з голубого\nкупленого сукна. До них, як і до опинки, прив’язували вузькі запаски,\nкольорові хустки, що звисали до колін.\nЗаміжні жінки мали обрізане волосся, яке ховали під обруч чи валик,\nсплетені з вовни з чепцем. Від чепця звисали червоні бавниці. Усе це\nприкривала зав’язана довга хустка з білого лляного полотна – перемітка.\nДва кінці перемотки різної довжини, гаптовані чи оздоблені вишивкою,\nзвисали до половини плечей. Убрання дівчат відрізнялося від одягу\nзаміжніх жінок тим, що волосся перших було заплетене у коси з\nкольоровими шнурками, які спадали на плечі; коси підтримує сплетена з\nдрібненьких пацьорок тасьма, або червона стрічка чи вовняна гарасівка.\nГолову (особливо чоло) прикривав ґердан, а в коси затикали квіти. На шию\nвішали кільканадцять рядів пацьорок, а заможні жінки – дукати тощо.\nАналізуючи фотографії Ю. Дороша, слід зауважити, що в першій половині\nXX ст. на Покутті вишиті тканини, вироби зі шкіри відзначалися вишуканим\nколоритом, структурною побудовою композиції форм і прадавніми\nорнаментальними мотивами. У кадри потрапили унікальні покутські типи\nлюдей, одягнені у місцеве вбрання у селах Топорівці, Острівець, Ясенів\nПільний, Незвисько, Лука, Гарасимів та ін. (Іл. 1, 2). У с. Семенівка в\n1950-60-х роках були зняті світлини, на яких зафіксовано мочення\nконопель у мочилі, тіпання конопель на терлиці, процес прядіння,\nповісмо, виготовлення силянки (ґердану), дівчину в опинці, коровай,\nблагословення молодої, молоду в рантусі, молодого з боярами. Більшість\nцих робіт пізніше було показано на персональних виставках, надруковано у\nОсобливе місце у творчості Ю. Дороша займає фотографування весільних\nзвичаїв та обрядів, важливими елементами яких є калачі, деревце,\nзапросини, віншування, шлюб, пропій тощо. Здавна українське весілля було\nодним із найбільш бажаних, хвилюючих родинних свят, з яким пов’язували\nне тільки шлюб молодих, а й поєднання двох родів. Це була масштабна,\nнадзвичайно відповідальна подія, у якій брало участь чимало людей,\nвиступаючи у ролі старост, сватів, коровайниць, свах, світилок, дружок,\nбоярів, музик, куховарок, запрошених родичів, сусідів і просто\n“запорожців”. У гуцульських селах Краснопіллі, Криворівні, Космачі,\nЯворові, Річці, Вербівці та містах Косові, Верховині Ю. Дорош\nфотографував весільні обряди, народних умільців за роботою, архітектуру\nНа фотографіях, знятих на весіллі у селі Раковець 1932 р., зафіксовано\nмолоді пари у народному вбранні, що танцюють коломийку. Однаково\nзавзято, з характером його танцювали парубки і поважні ґазди,\nвідображаючи образний світ рухів, ритмів, строїв, розкриваючи характер\nдуші народу і його високу виконавську культуру.\nУ другій половині XIX ст. коломийка складалася з трьох частин, а саме:\n“коломийки”, “передка” і заключної частини “згори”. Окремі її елементи\nбули помітні на весіллях у 70-х роках XX ст. Посеред подвір’я чи стодоли\nна лаві сиділи музики (скрипаль, цимбаліст) і під акомпанемент\nнаспівували короткі коломийкові куплети.\nОй заграй ми, музиченьку,\tНе умію ні косити,\nНай я потанцюю.\tАні копи класти,\nЯк ми когут яйце знесе,\tЛише з гаю зазираю,\nТо вам подарую.\tДе дівчину вкрасти.\nНавколо них, в колі, рухаються переважно вправо і заводять танець\nпарубки. На оклик (Параско, ходи, Гафіє, ходи) дівчата, що стояли під\nхатою чи біля плоту, одна за одною ставали у пари з парубками і рухалися\nз ними по колу кілька кругів. Далі парубок обіймав дівчину, а вона клала\nсвої руки йому на плечі, рухаючись жвавіше. Пари крутилися на місці або\nрухалися вперед, притупували, дотримуючись такту. Далі музики\nпереставали грати, а дівчата відходили у сторони на кілька хвилин. На\nфотографії (Іл.4) Ю. Дороша виразно показано два положення у парах. Пара\nзліва виконує повільну частину “Коломийки”, а пара справа – швидку\nчастину. Видно, що ці дві пари відрізняються одна від одної. У повільній\nчастині танцюристи повернуті один до одного і виконують приставний крок,\nа у швидкій — стоять півбоком, при цьому хлопець підтримує правою рукою\nдівчину за лопатку і лівою за плече.\nДруга частина (“передок”) починається повільно і далі поступово збільшує\nтемп. Після того, як дівчата, молодиці відходять до плоту, парубки\nприсідають або перестрибують з ноги на ногу, тримаючи руки в боки,\nзвужуючи або розширюючи коло. Протанцювавши так певний час, парубки\nкличуть дівчат і, тримаючи їх за рамена, присідають, повертаючи в русі\nтуди-сюди. Друга частина закінчується “дрібонькою” гуцулкою.\nТретя частина (“згори”) є найшвидшою. Починають її чоловіки подвійним\nкроком або беруть дівчину, що тримається, як і в першій частині, і\nповертають вправо. Пари швидко рухаються, при цьому прубки часто\nпіднімають дівчат, що в повітрі, деколи підгинають ноги. Ця частина\nтанцю має назву “швидка”, у ній бігають, ніби згори. Кожна з частин\nколомийки має приспівки, які часто є окремими за змістом або\nОй не спав я цілу нічку,\tОй, засіяв пшениченьку\nТай устав раненько,\tПо тому вівсови,\nСумно, мені, невесело\tА я собі любку кохав,\nНа моїм серденьку.\tНе другому псови.\nУ селах і містах Покуття (Чортівці, Городенці, Ясенові Пільному)\nколомийку танцюють по-різному: в одних місцевостях пари не беруться у\nбоки, в інших — не притупують, не завжди виконують усі три частини танцю\nУ своїй науково-пошуковій, репортерській діяльності Ю. Дорошу вдалося\nвідобразити характерні народні типи у місцевому вбранні, мальовничу\nархітектуру і ландшафт українських сіл, колорит галицьких звичаїв та\nобрядів. Особливе місце у творчості майстра займає відтворення народних\nпромислів і художніх ремесел. Він зафіксував на плівку відомих різьбярів\nЮрія і Семена Корпанюків (Іл. 5), ткалю Настю Корпанюк з Яворова,\nмайстриню коників із сиру Параску Пітиляк, різьбяра Миколу Пітиляка з\nРічки, писанкарку Олену Кушнірчук, вишивальницю Анну Рибчак і весільний\nкниш, випечений Параскою Гудим’як з Космача. Автор не пропускав також\nважливих моментів щоденної роботи селян, відобразив працю в побутовому,\nтехнологічному та обрядовому аспектах (лущіння квасолі, сушіння тютюну,\nФотографії і фільми Юліана Дороша відображають унікальність мистецтва\nпокутської землі, що викликає інтерес серед етнографів,\nмистецтвознавців, художників. На їх основі створюють технологічні карти\nрозкрою одягу, вивчають його окремі компоненти, цілі комплекси\nтрадиційного місцевого вбрання, декоративне оздоблення і семантику,\nтональні й кольорові вирішення тощо. Матеріали Ю. Дороша засвідчують\nчуття композиції, вміння бачити і фіксувати найголовніші моменти з життя\nлюдей. Він був знавцем людської психології, вмів вибрати і зняти\nнезалежно від віку, статі певні типи так, що їхнє вбрання сяяло і\nтворило різні образи, які часто нагадують чарівних пав, фей з давніх\nказок. Загалом творчий доробок Ю. Дороша становить понад 12 тисяч\nунікальних кадрів, що відображають народне мистецтво Галичини, мають\nнауково-пізнавальне і виховне значення, є загальнонаціональним\nПолотнюк Я. Юліан Дорош (09.06.1909–20.07.1982) // Галицька брама. –\n1996. – № 18. – С.19; Її ж. Юліан Дорош – фотограф, зачинатель\nпрофесійного національного кіно в Галичині // Галицька брама. – 1999. –\n№9-10. – С.26.\nКоба А. Ю. Дорош – піонер української кінематографії в Галичині //\nНаук. записки Львівського істор. музею. – Вип. 4. – Ч. 2. – Львів:\nЛогос, 1995. – С.82-96.\nСавельєв М. Кадри, що увіковічнили історію: Спогади про Юліана Дороша,\nфундатора галицької школи фотографій // Львівська газета. – 2002. – №\n45. – 15 листопада. – С.5.\nДорош А. Захоплення, яке стало покликанням // Галицька брама. – 2002. –\n№ 1-3. – С. 8-9.\nДорош А., Полотнюк Я. Культурно-мистецький резонанс про археологічні\nвідкриття Я. Пастернака у Крилосі 1937-1938 р. // Галич і Галицька земля\nв державотворчих процесах України: Матеріали Міжнар. юв. наук. конф. –\nІвано-Франківськ-Галич: Плай, 1998. – С.176.\nСавельєв М. Назв. праця. – С.5.\nДмитренко М. Перлина українського весілля / Упоряд., ред.\nМ. К Дмитренко, П. О. Єфремова // Весілля в селі Зятківцях – К.: Ред.\nчасопису “Народознавство”, 1998. – С.5.\nKolberg O. Назв. праця. – С.3.\nБуферизація екрана та клавіатури (реферат)\nПідготовка, перепідготовка та підвищення кваліфікації незайнятого населення (реферат)\nІ. Франко та проблеми психології художньої творчості (реферат)\nАкмеологічні технології розвитку особистості (реферат)


Зачіски на випускний на коротке волосся фото і відео уроки\nВесняно-літня пора наповнена масою урочистостей, які стосуються дівчаток і дівчат різного віку. У наш час випускний прийнято робити в саду в старших групах, у учнів четвертих і одинадцятих класів і, вже тим більше, у випускників коледжів і вузів. Підготовка до святкового заходу пов'язана з пошуком вечірнього туалету і підбором підходящої укладання. Спростуємо сьогодні чутки про те, що неможливо зробити зачіски на випускний для короткого волосся.\nНезвичайні укладання на випускний бал\nДля створення оригінальної зачіски будуть потрібні наступні атрибути:\nзасоби для фіксації волосся;\nкрасиві шпильки і обручі;\nфен з дифузором, праску, плойка;\nЗапасіться хорошим настроєм - і тоді будете виглядати так само стильно, як красуні на фото.\nПам'ятайте, що якщо нічого цікавого не вийшло, завжди можна звернутися за допомогою до перукаря-стиліста, який зробить до свята ваш образ грайливим і незвичайним.\nЗачіска «Тугі джгути»\nДля безглуздих і активних дівчат, які бажають блиснути на випускному, не важко буде скрутити пасма волосся в джгути. Перевага такої зачіски в тому, що вона прекрасно поєднується з елегантними вечірніми нарядами і підходить для зовсім коротких стрижок.\nРобиться укладання в три етапи:\nДілимо волосся на рівні ділянки, починаючи з центральної частини чола, опускаючись до скронь і далі до ярусу волосся на маківці і потилиці, фіксуємо кожне пасмо гумкою.\nСкручуємо підготовлені елементи в джгути, обертаючи волосся проти годинникової стрілки, закріплюємо їх невидимками, так щоб ті були невидно.\nФіксуємо грайливу зачіску лаком.\nКінцевий варіант представлений на фото.\nДитячі волосся також можна прикрасити завзятими джгутиками, виконавши їх за описаною технологією, або сформувавши косички в джгутики, і зафіксувавши їх безбарвними гумками.\nЗачіска «Ажурні коси з трояндою»\nДаний варіант зачіски виконується з волосся довжиною мінімум до середини шиї. Робиться він у такий спосіб:\nРозчісували волосся гребенем з частими зубцями і відокремлюємо бічну пасмо до лінії вуха.\nФіксуємо її затискачем або гумкою.\nРешта локони ділимо на дві частини по діагоналі.\nНижній ярус тимчасово скріплюємо гумкою.\nОбробляємо верхній ярус рідким шовком, щоб пасма не вибивалися із зачіски.\nВідокремлюємо пасмо близько трьох сантиметрів і поділяємо на три частини.\nПлетемо колосок, закладаючи пасма всередину.\nРівномірно витягуємо бічні пасма, роблячи косу ажурною.\nФіксуємо готову косу маленькій гумкою.\nТаким же чином плетемо косу з нижнього ярусу волосся.\nБічну пасмо волосся поділи на дві частини.\nПлетемо звичайний колосок, але бічні пасма підбираємо всередину.\nАжурні ланки довжиною близько двох сантиметрів витягуємо тільки з правої бокової сторони коси по всій її довжині.\nФіксуємо односторонню об'ємну косу гумкою.\nТаким же чином плетемо другу ажурну косу.\nВерхню косу викладаємо півколом, опускаючи ажур в сторону особи, і приколює шпильками.\nНижню косу - симетрично по низу.\nКінці ховаємо під коси.\nЦентр сформованої троянди прикрашаємо квіткою або декоративними шпильками.\nДві нижніх коси з'єднуємо разом за допомогою гумки.\nКінці поділяємо на дрібні прядки і кожну начёсиваем.\nОтриману конструкцію скроплюємо лаком.\nПіднімай її над косами вгору і приколює.\nФіксуємо зачіску лаком і заколюємо красиві шпильки.\nЗачіски з косами можна заплітати і на дитячі свята. Підтвердження тому - такі фото.\nЗанадто коротке волосся також можна прикрасити плетінням, виконавши коси з бічних пасом і зафіксувавши на потилиці або вплітаючи в колосок чубок або бічну частину стрижки (дивись фото).\nЗачіска «Спокусливі локони»\nПростота і акуратність завжди в моді, тому розглянемо варіант нескладної укладання волосся. Для її створення необхідна плойка з насадкою у вигляді конуса і засіб для фіксації. Як декор підійде обруч або квітка.\nФормування зачіски виконується наступним чином:\nВимийте і підсушіть волосся рушником.\nОбробіть пінкою для волосся.\nБічні пасма руками пригладьте у напрямку до потилиці.\nВідокремте чубок гребінцем.\nВисушіть цю частину волосся конусоподібної плойкою. підкручуючи вниз і пригладжуючи щіткою, як на фото.\nСформуйте укладку рукою і задекоріруйте шпилькою з боку чубчика.\nЗачіска «Кінський хвіст»\nДля даної зачіски підійде стрижка каре. Прекрасно прикрасить вона і дитячі волосся. Поетапне виконання незвичайного хвоста представлено на фото:\nЗберіть на потилиці все пасма і зв'яжіть гумкою, утворюючи хвіст.\nРозділіть волосся над гумкою на дві частини, трохи опустивши гумку.\nПідхопите хвіст і простягніть в створене руками отвір, максимально опустивши його вниз. Бічні пасма волосся закрутяться після даної маніпуляції (дивіться фото).\nПрикрасьте створену красу шпильками.\nРешта кінчики можна заховати під скрученими пасмами, або начесать і зафіксувати над ними. Красиво буде виглядати завитий хвостик. Ще одним різновидом даної зачіски є легка равлик. Для її отримання хвіст не зав'язується гумкою, а підвертається до потилиці і фіксується шпилькою, як на фото.\nІдеї для маленьких дівчаток\nУрочисті зачіски для дівчаток з коротким волоссям можна робити різними способами:\nГрайливі локони. Накрутите пасма, але використовуйте тільки бігуді, так як дитячі волосся дуже ніжні і не повинні піддаватися термічній обробці. Заплетіть на мокрих волоссі багато кісок, щоб отримати ніжні хвилі. Прикрасьте укладку красивим обручем або шпилькою з квіткою.\nМилі хвостики. Красивим варіантом стане безліч хвостиків або кісок на голові, за допомогою яких укладанні можна надати цікаву форму. Доречні з таким випускним варіантом будуть атласні стрічки і шпильки з квіточками.\nМерехтливі волосся. Оригінально виглядають дівчинки з блискітками на короткому волоссі. Для цього обробіть їх спеціальним лаком або гелем.\nЗачіски на випускний на коротке волосся дівчаткам з фото\nЗачіски на випускний на коротке волосся 2018 (фото і відео)\nПовсякденні, вечірні, весільні зачіски на бік на довге волосся фото і відео


Україна просить у Заходу $50 млрд на наступні пів року – Олег Устенко - новини України, Экономика - LIGA.net\nУкраїна просить у Заходу $50 млрд на наступні пів року\nУкраїна звернулась до країн Великої сімки з проханням допомогти закрити діри в державному бюджеті. Про це в ефірі єдиного телемарафону сказав Олег Устенко, радник президента з економічних питань.\nВолодимир Зеленський в інтерв'ю журналістам 16 квітня сказав, що дефіцит бюджету України становитиме близько 7 млрд євро на місяць.\n"Цей дефіцит треба фінансувати. Якщо ви подивитеся, на пів року – приблизно $50 млрд нам треба, щоб забути про цю проблему", – прокоментував слова президента Устенко.\nЗеленський звернувся до країн G7 з проханням допомогти закрити ці діри. Паралельно задіяно ще кілька треків, серед яких залучення грошей на міжнародних ринках з нульовим купоном і перерозподіл спеціальних прав запозичень у Міжнародному валютному фонді.\n"Головні видатки у нас – це наше військо і все, що стосується соціальної сфери. Щоб підтримувати одне й інше, нам потрібна підтримка партнерів", – сказав Устенко.\nПереговори з цього приводу мають активізуватися наступного тижня, коли у Вашингтоні відбуватимуться весняні зустрічі МВФ і Світового банку.\nДержавний бюджет України на 2022 рік передбачає доходи в сумі 1,35 трлн грн і видатки 1,59 трлн грн. Фінансування, яке просить Україна, – це майже 1,5 трлн грн в еквіваленті.\nВолодимир Зеленський Бюджет-2022 Олег Устенко дефіцит бюджету\nЗеленський виступив на екстреному саміті НАТО: повний текст звернення до Альянсу 24.03.2022Зеленський: Завтра ми побачимо, хто на Заході нам друг, а хто продався 24.03.2022Зеленський – людям у всьому світі: Виходьте з 24 березня до центрів міст та підтримайте Україну 24.03.2022


Трикомпонентний контактно-системний гербіцид Триумф для захисту посівів буряків цукрових від Петерс енд Бург\nГербіцид Триумф (Петерс енд Бург)\nМЕХАНІЗМ ДІЇ ГЕРБІЦИДУ ТРИУМФ\nФенмедіфам, десмедифам — речовини контактної дії. Проникають у тканини листя, концентруються в хлоропластах, викликаючи блокування процесів фотосинтезу. Сонячна тепла погода сприяє підвищенню ефективності їх дії на бур’яни.\nЕтофумезат належить до діючих речовин системної дії. Поглинається різними частинами рослин, особливо пагонами і корінням молодих бур’янів разом з вологою ґрунту. Тому наявність доступної вологи у ґрунті сприяє підвищенню ефективності дії етофумезату на бур’яни.\nЗАСТОСУВАННЯ ГЕРБІЦИДУ ТРИУМФ\nДля досягнення максимальної ефективності препарату та найнижчого хімічного навантаження на культуру та довкілля внесення бажано проводити 1–3 рази у фазу сім’ядолей бур’янів. Обробка в більш пізні стадії розвитку бур’янів потребує збільшення норми витрати препарату. Сумарна максимальна норма впродовж сезону не повинна перевищувати 3,5 л/га. Мінімальна концентрація робочого розчину становить 0,4 %, тобто не менше 0,4 л препарату на 100 л води.\nДля приготування робочого розчину бак обприскувача заповнюють водою на 3/4 об’єму. Потім включають режим змішування і додають необхідну кількість препарату. Доливають бак обприскувача водою при ввімкненому режимі змішування до повного об’єму. При внесенні препарату режим змішування має бути ввімкнений для підтримки робочого розчину в однорідному стані.\nЗ метою знищення злакових бур’янів рекомендовано застосовувати гербіцид ТРИУМФ у баковій суміші з протизлаковим гербіцидом ЦЕТОДИМ, який обов’язково слід застосувати з ПАР ФОФІР. При цьому спочатку розчиняють препарат ТРИУМФ, потім додають в розчин препарат ЦЕТОДИМ, а ПАР ФОФІР додають в бак обприскувача в останню чергу, безпосередньо у робочий розчин. В іншому випадку, внаслідок надмірного піноутворення при додаванні ПАР ФОФІР, частина робочого розчину може виплеснутися з баку.\nОбприскування бур'янів проводять у фазі сім'ядоль, наступні - з інтервалом 5-10 днів


Художник iз міфічного світу - Останні та актуальні новини України та світу, новини дня онлайн - Україна Молода\nГоловна > Постаті > Художник iз міфічного світу\n«Фріна на святі Посейдона в Елевсилі». (з сайта wikipedia.org.)\nХто не знайомий з біографією Генріха Семирадського і вперше побачить його картини, напевно, подумає, що він народився і безвиїзно жив у одному з міст найстарішої частини Європи або, принаймні, змалечку черпав мистецьке натхнення у тиші римських бібліотек. Утім, подібне враження буде неповною правдою, оскільки на батьківщину міфічних антів він перебрався вже дипломованим художником, але й після цього до кінця життя називав своїм єдиним учителем скромного педагога з харківської чоловічої гімназії №2 Дмитра Безперчого. Крім цього, мистецтвознавці переконані: великим майстром художньої деталі Семирадський став і тому, що свого часу успішно закінчив фізико–математичний факультет Харківського імператорського університету.\nСкромний учитель відомих майстрів\nАвтор гігантських античних полотен, що прикрашають нині найвідоміші картинні галереї світу, народився 12 жовтня 1843 року в невеликому селі Новобєлгород (нині селище Печеніги) неподалік Харкова. У цьому військовому поселенні батько майбутнього художника не один рік служив лікарем драгунського полку. Втім, коли Хендрику виповнилося чотири роки, родина перебралася до губернського центру, придбавши в районі затишної Тюринки просторий маєток. Дім вихідців iз польських дворян одразу став місцевим осередком їхньої рідної культури й пристанищем харківських католиків, оскільки глава сімейства почав працювати старостою у міському костьолі, що й донині дивом зберігся по вулиці Гоголя.\nУ гімназії №2, куди Хендрика віддали до першого класу, на той час уже працював учителем малювання учень Карла Брюлова Дмитро Безперчий, якому вдалося пробудити художній дар не лише у юного Семирадського, а й у таких відомих українських художників, як Сергій Васильківський, Петро Левченко, Михайло Ткаченко. Секрет педагога Безперчого був у цілісному баченні світу, де важливим вважалося все — література, музика, живопис, творчість відомих майстрів. Що ж стосується техніки малювання, то вона з усіма професійними нюансами розбиралася з учнями настільки скрупульозно, що навіть після закінчення Петербурзької академії мистецтв Генріх Семирадський називав Дмитра Безперчого своїм єдиним учителем і листувався з ним фактично усе своє життя. «Я переконався у розумності начал, які ви мені дали, — писав він своєму наставнику вже з Європи. — Начал широких, що надавали можливість одночасно розвивати уяву і техніку та вимогу тренуватися в малюнку».\nПісля закінчення гімназії батько Генріха наполіг на тому, аби той вступив до Харківського імператорського університету на фізико–математичний факультет природничого відділення. Там студент зацікавився біологією і згодом захистив кандидатську дисертацію на тему «Про інстинкти комах». Ця праця була цікавою не стільки науковим змістом, стільки художнім оздобленням, оскільки майбутній кандидат фізико–математичних наук Семирадський щедро прикрасив її численними малюнками метеликів та жучків. До предмета своїх університетських занять Генріх більше ніколи не повернеться, але математичний розрахунок при побудові композиції, здатність сприймати світ через деталі, гостра спостережливість ока, на думку фахівців, з’явилися у митця саме завдяки студіюванню точних наук у харківській альма–матер. До речі, навчаючись в університеті, Генріх продовжував брати уроки у Безперчого і, отримавши диплом, уже двадцятирічним, став спочатку вільним слухачем, а пізніше студентом Петербурзької академії мистецтв.\nУ 1870 році художник приїхав до Харкова востаннє, аби продати родовий маєток. На той час його батько в чині генерала вийшов на пенсію і переїхав до Польщі. Під час цього візиту Семирадський продав директору художньої школи Марії Раєвській–Івановій свою картину «Оргія осяйних часів царизму», що нині зберігається в Харківському художньому музеї разом iз двома іншими полотнами художника — «У лавці трунаря» та «Ісаврійські пірати продають свою здобич».\nВулиця, де жили Семирадські, нині називається Семиградською. «Ми не раз говорили на засіданнях топонімічної комісії про зайву літеру в назві, — каже співробітник Художнього музею Ольга Денисенко, — але прикру помилку чомусь так і не виправили».\nЖиття — як мистецький тріумф\nЯк тільки у 1864 році Генріх Семирадський вступив до пітерської академії і нарешті отримав можливість безвідривно займатися улюбленою справою, йому усміхнулася доля справжнього тріумфатора. Вже через рік він отримав Малу срібну медаль за ескіз «Янгол смерті б’є всіх первістків Єгипту», а у вересні 1868–го — Малу золоту за роботу «Діоген, який розбиває чашу». Цей успіх дав йому право взяти участь у конкурсі на Велику золоту медаль (вінець академічної освіти і мрію усіх студентів академії), яку він отримав у 1870 році за картину «Довіра Олександра Македонського лікарю Філіпу».\nРазом iз цією високою нагородою Семирадському пощастило отримати право на пенсійну поїздку до Мюнхена за казенний рахунок, куди він вирушив уже з готовими ескізами масштабної композиції «Римська оргія осяйних часів царизму». Працюючи над картиною, молодий митець ризикнув поєднати в одну композиційну систему велику кількість персонажів, складне архітектурне тло, скульптури, непросту гаму нічних кольорів, вразивши експертів своєю відвагою і розмахом творчого пошуку. У результаті робота не залишилася непоміченою і допомогла художнику витягти черговий щасливий квиток. У 1972 році «Римська оргія» була показана спочатку на виставці у Мюнхенському художньому товаристві, а потім на академічній виставці у Петербурзі, де її спочатку купили за 2 тисячі рублів, а потім перепродали тоді ще великому князю, а в майбутньому — імператору Олексадру ІІІ. Так в особі спадкоємця російського престолу Семирадський знайшов і покровителя, і постійного замовника картин: той був настільки вражений творчістю художника, що поступово придбав фактично всі його масштабні полотна. І оскільки колекція монарха з часом стала ядром Руського музею у Москві, саме там зберігаються й понині найбільш знакові роботи Семирадського.\nДоленосною «Римська оргія» для художника стала і тому, що виручених за неї коштів вистачило на поїздку до Італії, в яку він закохався одразу і назавжди. Спочатку митець хотів оселитися у Флоренції, де навіть зняв собі студію, проте коли на власні очі побачив Рим, то сказав, що зможе жити лише в цьому місті. Цитадель древньої цивілізації остаточно сформує тему його сюжетів — античність і раннє християнство, а також надасть творчості Семирадського монументальності, благородства, яскравості кольорів. Свій особняк під Римом він збудує максимально зручним для того, щоб створювати величезні полотна з героями на повний зріст.\nГенріх та Фріна\nПеріод 1880—1890 роки стане найбільш плідним десятиріччям у творчості Генріха Семирадського. Тоді ж він створить свою найвідомішу картину «Фріна на святі Посейдона в Елевсині». Перед тим як узятися до роботи, художник відвідав Грецію, де колись влаштовували античні оргії. «Давно я мріяв про сюжет із життя греків, що надавав можливість вкласти якомога більше класичної краси в його уявлення, — писав митець. — У цьому сюжеті я знайшов величезний матеріал! Сонце, море, архітектура, жіноча краса і німий захват греків при вигляді найкрасивішої жінки свого часу...»\nУперше «Фріну» Семирадський показав глядачам на своїй персональній виставці у Петербурзькій академії мистецтв, яку відвідало майже 300 тисяч чоловік. Просто з зали картину купив давній шанувальник художника імператор Олександр ІІІ, який тоді ж озвучив свій намір відкрити у Петербурзі музей російського мистецтва. Але той факт, що на цей доброчинний жест монарха надихнула картина з нетутешнім сюжетом, викликав неоднозначну реакцію у тодішніх мистецьких колах імперії. «Хіба це російська картина?» — обурювався живописець Григорій Мясоєдов, називаючи автора «чортополохом» і висловлюючи тим самим загальну думку про подію. Водночас у Європі, де Семирадський покаже «Фріну» пізніше, вона лише додасть йому нагород: художник стане членом Туринської академії і членом–кореспондентом Французької академії мистецтв.\nДо речі, нищівна критика російських митців на адресу Семирадського поступово стала чимось звичним. Його звинувачували у відірваності від життя, захопленні неіснуючим світом, який не має нічого спільного ні з реальністю, ні з істинним життям простого народу. Але, як не дивно, саме вигадана художником краса, що подібна до мрії, і стала гарантією його незмінної популярності у найширших верств населення. Ольга Денисенко каже, що у 2000 році Харківський художній музей виставив «Ісаврійських піратів, що продають свою здобич», на малій батьківщині Семирадського у Печенігах. Зал місцевої гімназії був переповнений увесь день, а пізно ввечері сюди прийшли у робочому одязі механізатори й попросили охорону відкрити двері персонально для них. «Хлопці, ми ж цілий день у полі, — сказали вони. — Дайте ж подивитися на піратів». Ще через два роки Генріху Семирадському у Печенігах відкрили пам’ятник, який і досі вважається єдиним у світі. І це при тому, що в історію він увійшов як російський і польський художник.