Referatik - Рефераты - Хімія - Хімічні елементи в продуктах харчування\nГлавная / Рефераты / Хімія / Хімічні елементи в продуктах харчування\nХімічні елементи в продуктах харчування - Хімія - Скачать бесплатно\nВ процесі зберігання харчових продуктів він більшою чи меншою мірою руйнується (в середньому від 19 до 33%). Скажімо, картопля за 4 місяці зберігання втрачає 45% йоду, за 7 місяців - 64%. Крім того, значна втрата йоду відбувається в результаті кулінарної обробки: при варінні цілої картоплі марнується близько 32%, а дрібно нарізаної - до 48%, квасолі - 51%. Також, аби уникнути цього, овочі треба варити відразу, не залишаючи надовго почищеними у воді, щоб йод та й інші мінеральні речовини та вітаміни не переходили в неї. Саме тому воду з відвареної картоплі та інших овочів варто не виливати, а використовувати для приготування інших овочевих страв, соусів тощо, адже у ній залишається значна кількість поживних речовин та мікроелементів.\nІнші продукти тваринного походження також втрачають значну кількість йоду: молоко від п'ятихвилинного кип'ятіння - 19%, м'ясо в процесі варіння - 55,6%, а яйця - 17%.\nДослідженнями доведено, що за 6 місяців йодована сіль у герметичній упаковці втрачає 30% йоду, в розірваній - 80% (в літні місяці 90%).\nОтже, на даний час вченим є над чим працювати, зокрема, над розробкою ефективних стабілізаторів йоду - речовин, які затримують цей мікроелемент у продуктах на довший час.\nПовсякденний добовий раціон людини має містити в середньому 115-160 мкг йоду. Давайте приблизно сплануємо, що у нас на столі. Коли включити до меню сніданку одне яйце, 100 г сиру, склянку молока і 100 г хліба, то людина одержить близько 35 мкг йоду. Якщо приготувати обід, до меню якого увійдуть український борщ, гречана каша, помідор або огірок, на десерт - яблука або склянка компоту з фруктів, то кількість йоду в обіді буде дорівнювати 55 мкг. То ж на вечерю кількість йоду потрібно далі поповнити, бажано одним із морських продуктів. І не один раз на тиждень, а щодня! Особливо це важливо для харчування людей, які проживають на територіях, де в природі недостатньо йоду і, отже, в харчових продуктах і питній воді мало цього елементу.\nНаш організм - цікава енциклопедія, яку можна вивчати, дивуючись довершеності та доцільності абсолютно всіх його складових. Давайте будувати своє життя розумно, знаючи свої потреби, цілі та корисні можливості оточуючого світу.\nТакож особливу роль у нормальній життєдіяльності організму відіграють вітаміни, які є низькомолекулярними органічними сполуками з високою біологічною активністю. Вітаміни необхідні для здійснення механізмів ферментативного каталізу, забезпечення нормального обміну речовин, підтримання гомеостазу, біохімічного забезпечення всіх життєвих функції організму. Вони пригнічують атерогенез, запобігають розвитку ішемічної хвороби серця, інфаркту міокарда і не використовуються як джерело енергії або пластичний матеріал.\nСлід зауважити, що більшість вітамінів в орга-нізмі людини не синтезується, окрім вітаміну К та біотину (вітамін Н) або синтезуються в недостатній кількості (вітаміни В1, В2, В6, РР, D, фолат) і тому повинні надходити з їжею. Уміст вітамінів у продуктах значно нижчий, ніж основних нутрієнтів, і не перевищує, як правило, 10 — 100 мг/100 г продукту.\nЗа сучасними уявленнями всі вітаміни поділяють на водорозчинні (С, В1, В2, В6, РР, В12, Вс, Вз, В5, Н), жиророзчинні (А, D, Е, К) та вітаміноподібні (В4, В8, U, F, Р, N, В13, В15, параамінобензойна кислота).\nДля характеристики насиченості організму будь-яким вітаміном прийнято розрізняти три його стани: авітаміноз (повне виснаження вітамінних ресурсів організму), гіповітаміноз (різке зменшення забезпеченості організму одним або декількома вітамінами), гіпервітаміноз (стан, що характеризується надмірним уведенням вітамінів в організм).\nВідсутність або дефіцит вітамінів у раціонах харчування призводить до порушення обміну речовин, зниження працездатності та імунологічної реактивності тощо. Підвищене психоемоційне навантаження, погіршення екологічної ситуації і якості питної води, порушення структури харчування, підвищений радіаційний фон, безконтрольне використання ліків — це перелік деяких факторів, вплив яких погіршує показники стану здоров’я населення і сприяє масовому щоденному дефіциту більшості вітамінів як у дорослого, так і дитячого населення.\nОднак домінуючим фактором, який призводить до розвитку гіпо- і авітамінозів, є аліментарна недостатність вітамінів (низький уміст вітамінів у добовому раціоні харчування, втрати під час кулінарної обробки продуктів, дія антивітамінних факторів, наявність у продуктах харчування вітамінів у малозасвоюваній формі, порушення оптимального співвідношення між окремими вітамінами, погіршення асиміляції вітамінів, пригнічення діяльності кишкової мікрофлори, яка продукує низку вітамінів тощо).\nВикористання у харчуванні рафінованих продуктів (хліб із борошна тонкого помелу, рафінована олія, цукор), неправильна кулінарна обробка харчових продуктів, гіподинамія здатні призвести до прихованої вітамінної недостатності, яка суттєво впливає на функціональний стан організму.\nХімія в природі. – К., 1992.\nХімічні елементи в нашому житті. – Харків, 2000.


Твори (Франко, 1956–1962)/13/Основи суспільности/IX — Вікіджерела\nТвори (Франко, 1956–1962)/13/Основи суспільности/IX\n←VIII Твори в 20 томах\nIX Іван Франко\nВечоріло. Рожевий блиск залив увесь захід неба. Довкола стояла тиша. В торецькім дворі по відході гостей було пусто, глухо, тихо, мов у гробі. Тінь від офіцини звільна заливала подвір'я. Десь-колись у вершках лип перекликалися ворони.\nПані Олімпія ходила по саду. Її душа була збентежена, і вона шукала найгустіших закутків, найтемнішого сутінку, щоб бути самою. Та неспокій доганяв її й там, не давав їй сидіти, ані стояти на місці, гнав її далі. Садівник, сидячи у своїй солом'яній будці, під розлогою яблунею й пихкаючи люльку, слідив її очима, як вона, мов мара, мигалась то тут, то там по гущавині, входила чогось між корчі малини, між молоді вишні, що своїми тонкими гілками били її по лиці та хапали за волосся, то знов, чогось немов пильно шукаючи, між вулії, що становили колись славну торецьку пасіку, а тепер стояли без бджіл, зазирала під острішки, засувала руку в затвори, водила очима довкола, немов не тямлячи, що робить і чого шукає, — перехристився, сплюнув і шепнув сам до себе:\n— Знов снується, як манія!\nВін уже від якогось часу покмітив оте „сновання“ в пані й почував перед нею якийсь острах, тим більше, що пані кілька разів переходила попри нього, навіть оглядала його будку, та проте, здавалось, не замічала його зовсім або вважала якоюсь неживою колодою й ніколи не говорила до нього ані слова. Садівникові дивне було й те, що звичайно тільки вечорами нападало паню таке сновання, а в день, поза садом, вона була зовсім спокійна, тямуча й говірлива.\n„Щось то в тім мусить бути!“ — міркував собі садівник, водячи очима за панею, що у своїй чорній сукні, мов чорна хмара, без шуму та хруськоту тут і там мелькала поміж деревами, то виринаючи, то пропадаючи в вечірньому сумерку. — „Чи вона чогось шукає, чи то слабість яка в неї? Та якби шукала, то вже б раз найшла, або би ще кому казала шукати. Ні, мабуть, це така планіта на неї заходить. Адже кажуть, що є такі люди… Як на нього така планіта зайде, то все покине, жінку й дітей забуде і йде у світ, сам не знає, чого й куди. Але диво, що завсігди в тім саду така планіта нападає. Певно, якась недобра душа наслала на неї“.\nПані тим часом вийшла з густого молоднику. Вже роса падала. Її прунельові черевики, ті самі, що мала на собі при гостях, зовсім промокли. Долішній край сукні також був мокрий і бив її вогким та холодним по ногах, та вона мов і не тямила й не чула цього. Раз-у-раз озираючись, нипаючи, надслухуючи, вона пішла у глиб саду, між старі дерева, туди, де сад, вихилюючися к півночі, розкидався по плоскогорі, злегка наклоненій до сіножаті. В вершках дерев почали солов'ї виводити свої трелі. З дупла старої липи крикнула сова. Легенький вітрець похитав гілками, — це було мов останнє зідхання дня на сконі. Пані Олімпія стрепенулася й зупинилась на хвилю.\nПро що вона думала? Коли б хто був став перед нею в тій хвилині, завдав їй таке питання, вона, певно, була б видивилась на нього зчудованими очима та не найшла б відповіді. Вона ні про що не думала, і, хоч її мозок працював, її нерви не могли заспокоїтись. Мов у годиннику, в котрім попсується котвиця, пружина без перешкоди починає розвиватися, в середині йде шум, молотки починають прискорено бити, дзвоники дзвонять, колісця крутяться, ваги з шумом посуваються вниз, доки енергія механізму не вичерпається, — оттак було і в її душі у хвилях отих вечірніх, самотніх прогулок по саду. Котвиця її волі, сильна й ціпка за дня, нараз робилася мов глиняна, тратила свою силу, пропадала зовсім, і в голові невдержимо починали шуміти та пересуватися без ладу, без зв'язку тисячні вражіння, думки, гарячкові образи уяви, привиди, виплоджені всіма гарячими та несповненими бажаннями, ошуканими надіями її життя. Вони плили бурливою, пестрою течією, нічого по собі не лишаючи, крім болю голови і прискореного биття серця. Надаремно думка силкувалася ловити на лету цей або той образ, придивитися йому, прослідити його зв'язок з іншими. Нові хвилі того потоку, що напливали, швидко поривали зі собою, затоплювали той один образ, на його місце насували десятки нових — сумних, веселих, ненависних, байдужних, заповнювали ними ввесь кругозір, затіснювали всю атмосферу на те тільки, щоб у найближчій хвилі знову змінити все, затемнити старі і наперед висунути нові картини.\nБула це дійсно якась слабість. Пані Олімпія зразу не звертала на неї уваги, тим більше, що симптоми її зразу були майже незначні. Але тепер напади цеї слабости з кожним разом дужчали, довшали. Вони заповідалися завсігди якоюсь таємною тривогою; у грудях починало неставати повітря, віддих робився частіший. Тоді пані ні за що не могла видержати в покою, не могла всидіти, ані встоятись на одному місці. Звичайно йшла в сад, і хоча сумерк та холод саду не вспокоював її, то все таки тут вона якось найлегше, незамітно для нікого могла перебути напад своєї нервової немочі, ходячи, „снуючись“, як мовляв садівник, не раз годину або і дві поміж деревами. Ось вона на хвилину зупинилася на полянці. Знає, що довше хвилини не постоїть, що зараз мусить іти далі. Зирнула вверх; крізь густу сітку конарів і гілляк дерев видно шматок яркорожевого неба. Де-де прозирають зорі. Довга, рівна, тонка хмарка, мов гладко вичесане пасмо м'якого прядива, зависла якраз над її головою. Зирнула вниз: довкола понурою стіною стоять сумерки попід розлогими деревами, літають світляки, мов золоті іскорки. Та ні! Отут, у найтемнішому місці роз'яснюється. Якесь бліде-бліде світло розливається. Це не світло, а висока жіноча постать, уся в білому, з розпущеним на плечах чорним волоссям, з замкненими очима, йде звільна, мірно, з простягнутою наперед правою рукою. В лівій руці держить свічку — ні, світлячка, що мигоче тихим, зеленкуватим світлом. Мертва тиша довкола. Чути мірне, голосне, сонне сапання постаті. А! Це Моджеєвська в ролі леді Макбет! Ось вона присідає, збирає росу з трави, миє руки…\n— Ще одна пляма! Ще ота одна пляма!\nПані Олімпія виразно, виразнісінько чує її сонний шепіт. Отут десь близько, над вухом, а може, навіть у нутрі власного вуха. Вона не боїться, не дивується, знає, що це Моджеєвська, котру вона бачила в тій ролі недавно на львівській сцені, — а що вона робить у торецькім саду, відки вона тут узялася, про це нема часу думати.\n— Спати! Спати! Спати! — шепче висока постать, розпливаючись у небуття, та в тій же хвилі пані Олімпія, поступивши пару кроків, бачить перед собою спальню, вбоге ліжко, мізерне стареньке покривало, з-під котрого виглядає сива, стареча голова з розхиленими синюватими губами, навислим над верхньою безвусою губою носом і глибоко запалими очима. Це отець Нестор, пані Олімпія знає це; їй ані раз не страшно, ані не дивно. Вона йде далі, — образ щезає.\n— Жаль мені його! Такий був у сні похожий на мого батька!\nХто це сказав? Де це сказано? Не час думати. Млин над річкою. Величезне колесо обертається звільна без туркоту; вода паде, бризкає та розскакується мільйонами перел, але без найменшого шуму. Внизу під греблею широкий ставок — тихий, ясний, глибокий-глибокий. Дно видно, місяць і зорі видно в воді, та поміж зорі лазять чорні раки, по місяцю б'є хвостом велика, лінива риба. А над тою глибиною, на дошці, вбитій одним кінцем у греблю, сидить і гойдається якась людина — жінка — дівчина — русалка? Не час думати. Гойдається, — ломить руки, — рве коси на собі, знайоме якесь лице, та хто це? От-от пізнає, от-от, ще лиш раз глянути! Та ні, образ розпливається, блідне, щезає…\nОсь чути шум кроків. Липовою алеєю йде звільна якась темна, жіноча постать. Нараз зупинилася, стрепенулася, христиться й починає непевним та доволі різким голосом співати:\nMlekiem swojem karmiła,\nПані Олімпія стоїть недалеко неї, схована в пітьмі, затаївши в собі дух. Це Гапка — чи дійсна, чи привид? Не час думати. Постать шугнула і щезла в напрямі двору. Певно, з села вернула, була у Цвяха, в Гердера, в Маланки. І вже уява рисує пані Олімпії нові картини: Цвяха і його жінки, що плаче з дітьми без хліба, і його молодости, коли він був отут у дворі, ніби слуга, ніби вихованець, панський козачок, поки страшна катастрофа нараз не змінила всього. Ось перед панею стає виразно старий панський двір, обширна панська спальня, багате ліжко, а на нім у пишних подушках живий труп, безпомічний, як дитина, а злобний, як чорт, — її покійний чоловік, граф Торський. А при ліжку на стільчику оцей самий Цвях — та не оцей, а молодий, жвавий хлопець із хитрими, злодійкуватими очима, в панській ліберії, подає панові якесь лікарство. Вона бачить і себе саму — отут у противнім куті, за котарою, на ліжку, чує своє сонне сапання, та чує, що не спить, що пильно ловить вухом кожний шелест, кожний шепіт у кімнаті, що душею бачить кожний рух Цвяха, кожний жест, кожну найменшу зміну в лиці свого чоловіка.\n— Здається, вона спить уже! — шепче граф.\n— Спить, — повторяє шепотом Цвях.\n— Ну, говори, що бачив?\n— Хто починав?\n— На вас. Вона його натуркує. „Як засне“, — каже, — „ти прийди до мене, обоє візьмемо по подушці, наложимо на нього, за пару хвиль буде готов“.\n— Та… так і казала: буде готов?\n— Тими самими словами! — з безстидною відвагою бреше Цвях.\n— Ну, що далі?\n— Він не хотів: „пощо мені?“ Вона почала плакати: „Ти мене не любиш! Він моє життя затроїв“.\n— Затроїв, казала?\n— Так. А він каже: „Прости йому! Нехай має з Богом рахунок. Зроби це задля нашого сина!“\n— Задля нашого, казав?\n— Так! Задля нашого сина.\n— А що ж далі?\n— Вона знов про подушки. „Не бійся нічого! Ніхто не буде знати! Скажемо, що удар був, шляк трафив“.\n— Хитро! — шепче граф.\n— Він ні за що не хотів. „Видасться“, — каже. „І так йому недовго вже жити. Лікар казав“.\n— Лікар казав?\n— Еге, каже: „Лікар казав. Я вмисно лікаря розпитував. Казав, що леда сильніше зворушення і може бути по нім“.\n— Он як! — шепче ледве чутно граф і кидається на ліжку. Потім тихо. Цвях ще щось шепче, потім нахиляється над ним і промовляє впівголоса:\n— От тобі на! Справді, готовий! Я й не думав, щоби так швидко!\nЇї серце ще тепер, по стільки роках, стискає смертельна тривога при тих словах. Вона все чула, не спала; відразу зрозуміла, що тут сталося щось страшенне. Тривога відняла їй усю силу, всю застанову. Вона не знає, що робити: чи вставати, кинутись до чоловіка, кликати на поміч, чи лежати і ждати ранку? Ждати? Спати — ні, лежати без сну всю ніч отут при трупі! Ні, це страшенно, вона цього не видержить! А зриватись, кричати — значить, зрадитись, що вона чула оту розмову, зрадитись перед Цвяхом! Та що це? Цвях щось порається коло вмерлого, бряжчить ключами, відмикає касу! Тривога кам'яною горою налягає на її груди! Вона силується встати, крикнути, вхопити за руки злодія, але не може ворухнутися. Та ось Цвях замкнув касу, поклав ключі мертвому під подушку й на пальцях вийшов із покою. Щастя, що світла не погасив. Але що це? Світло змагається. Дим душить. Тріщить, гуде полум'я. Боже! Пані зривається — ліжко її мужа все в огні. Серед диму й полум'я, мов у пекельному гнізді, на пекельній постелі лежить його труп — спокійний, злобно всміхнутий, з устами, трохи розтуленими, немов би тільки що сказав: — Он як!\nКрик, галас, гармідер. Тупіт кроків, брязк вікон, зойк дзвонів, біганина, безпорадність. А вогонь бухає та бухає! Вікнами і дверима виривається з кімнати, до сіней, на горище, на дах! Пекельне гніздо розрослось, розширилось і вже не тріщить, не гуде, а реве, виє, під небо искрами сипле, вогняними язиками нічну пітьму лиже. Крик довкола, все село збіглося, рятують, гомонять, заваджають. А серед усього того гомону, диму, реву, пекла, там у самій середині, на його дні, в головнім гнізді пожару їй раз-у-раз увижається отой труп, неткнутий полум'ям, спокійний, з розхиленими та злобно перекривленими устами. Він неживий — вона чує це, та проте його очі отворені, горять ярким, пекельним блиском, горять безсмертною, ненаситною злобою і, вперті в неї, повертаються за нею. Куди вона рушиться, куди повернеться, все і всюди вона бачить їх перед собою, чує на собі їх пекучий блиск, чує у глибині душі їх сверлуючий позирк. Тими очима труп не перестає говорити до неї, гризти її, мучити її.\n— Еге, так ось ви як, пані графине! Задушити мене збирались! Подушками, як Петра III! Це ви від Катерини II навчились, а? Забажали увільнитися від мене? О, ні! Хотіли від живого увільнитися, так ось вам за це! Маєте трупа, маєте мерця, від котрого ніколи не увільнитеся! Котрого не скинете з себе, не відірвете від себе, не задушите, не отроїте, бо він у вас, у нутрі вашім, у душі вашій! Бажаю вам приємної забави з вашим товаришем і синком! Хе, хе, хе! Моя приємність буде… все і всюди дивитися на вас отими очима, котрі вас так чарують, графине, правда? Котрі мають на вас невеличкий магічний вплив, хе, хе? Котрі трошки загострюють ваш апетит, розгрівають вашу кров, чи як ви кажете, вельможна пані графине, а?\nЧи це в тій хвилі хтось говорив? Чи з пітьми визирають іще й досі на неї оті страшенні очі, що давно-давно, довгі літа доводили її мало що не до божевілля? Пані Олімпія тільки тепер почула страшенний холод у всім тілі, почула приплив смертельної тривоги в серці й, затуливши лице руками, зверещала, як перелякана дитина, а потім, мов безумна, кинулась тікати. Сама не знаючи, як і куди, вона по кількох скоках вирвалася з темряви саду, вдарилася о штахети, а потім, допавшись до хвіртки, відчинила її і вискочила на чисте поле, вся тремтячи й важко дишучи, так само, як тоді, коли ніччю, напівзомліла, вирвалася з пожару, що під собою похоронив трупа її чоловіка.\n— Боже, це мама! — почула вона голос тут же обік себе. — А мамі що таке? Чого мама так скричала? Чи що страшне сталося?\nВона стояла німа, без тями, важко дишучи, безвладна, немов розбита. Тільки по хвилині озирнулася.\nПеред нею стояв Адась, зачудованими очима вдивляючись у матір. А коли побачив, що вона пізнала його, підійшов до неї і взяв її за руку.\n— Мама зовсім перестудилася! У мами лихоманка! — промовив він із тінню докору в голосі.\n— Нічого, синку, нічого! — шепнула пані Олімпія, тулячись до нього. — А в тебе що? Чому пішки приходиш? Ти задиханий? Ти біг сюди?\n— Це пусте. Ходімо до покою, я все мамі скажу!\nІ звільна, тихо-тихо крадучись садом, обоє ввійшли в липову алею й по хвилині щезли в її пітьмі.\nА над ними високо догоряла на небі вечірня зоря. З річки доносився рехкіт жаб. Попід деревами шниряли без шуму чорні лилики, а солов'ї, заховані десь у темноті, виводили невтомно свої трелі.\n↑ Пруньолеві — шовкові, сукняні.\n↑ Котвиця — якір.\n↑ Конари — грубі гілляки.\n↑ Відома свого часу польська драматична артистка.\n↑ Зоре моря, ти, що годувала Господа своїм молоком, ти знищила дерево смерти, яке защепив у раї Адам.\n↑ Котара — заслона на дверях.\n↑ Апоплексія (нім.) — вживається скрізь між народом у Галичині.\n↑ Леда — як тільки, що лиш (польське: lada).\n↑ Лилик — кажан.\nОтримано з https://uk.wikisource.org/w/index.php?title=Твори_(Франко,_1956–1962)/13/Основи_суспільности/IX&oldid=393837


У машині, якою керував Шеремет, спрацював вибуховий пристрій - джерело — 5 канал\nЗагибель Шеремета пов’язують з його професійною діяльністю\nАвтомобіль керівника видання Олени Притули, в результаті підриву якої загинув журналіст Павло Шеремет, був підірваний вибуховим пристроєм. Про це "Українській правді" повідомили співрозмовники у правоохоронних органах.\n"У машині однозначно спрацював вибуховий пристрій", - сказав співрозмовник у правоохоронних органах.\n"О 7:40 він від'їхав від будинку по Франка, 12 і доїхав до перехрестя. В цей момент під водійським сидінням від хлопка загорілася машина", - додав співрозмовник.\nГоловний редактор "Української правди" Севгіль Мусаєва-Боровик пов’язує загибель журналіста з його професійною діяльністю.\n"З того, що я бачу, машина розпорошена. Звичайно там була закладена вибухівка. Дуже важко впізнати навіть марку автомобіля, і я бачила цю машину до того. Машина сильно постраждала. Але найголовніше те, що це загинула людина. Загинув наш колега, відомий білоруський журналіст, який був журналістом "Української правди" і працював на радіо "Вєсті". І це звичайно жахливо просто", - розповіла вона у коментарі "5 каналу".\nЯк повідомлялося, 20 липня вранці в середмісті Києва вибухнуло авто, в якому знаходився чоловік. Попередньо слідчі кваліфікують цю подію, як умисне вбивство. Інцидент стався на розі вулиці Богдана Хмельницького та Івана Франка навпроти ресторану МкДональдс. Вибух прогримів о 7:45 під час руху авто. Шеремет від'їхав від дому всього кілька десятків метрів.\nвибухівка Павло Шеремет


Філософія : Політична думка періоду Просвітництва. Раціоналістичні концепції політики\nПоряд з політичними течіями, які позитивно сприймали зародження ранньокапіталістичних відносин в країнах Європи, широкий антифеодальний соціально-економічний і політичний рух, в ХVІ - ХVІІ ст. виникають і вчення. Що критикують лей лад, ці явища і процеси і проповідують ідеї утопічного соціалізму. Розвиток соціалістичного ідеалу від Мора і Кампанели до Сен-Сімона, Фур’є і Оуна – це теорія прогнозування майбутнього устрою держави, її форм і принципів.\nВ процесі створення нового суспільства соціалісти-утопісти прогнозували тенденцію до об’єднання комуністичних общин в масштабах країни, а потім всього людства, і введення єдиної мови і єдиної системи управління.\nНаступник значним кроком у розвитку світової політичної думки став Новий час, ранній етап якого пов’язують із встановленням капіталістичних суспільних відносин та епохою Просвітництва ХVІІ - ХVІІІ ст., які народили цілу плеяду блискучих мислителів в країнах Європи, Америки і Азії, таких як Гоббс і Локк Англія, Джеферсон США, Монтеск’є Вольтер і Руссо Франція, Кант і Гегель Німеччина та ін.\n1Подальний розвиток наукового трактування політики пов’язаний з ім’ям англійського філософа Томаса Гоббса 1588-1679, який у праці Левіафан, або Матерія, форма і влада держави церковної та світської 1651 р. обґрунтував наявність зв’язку між приватною власністю і створення держави. Держава, що її Гоббс уподібнював до міфічного біблійного чудовиська Левіафана, є наслідком домовленості між людьми, що поклала край природному станові й небезпеці виникнення війни всіх проти всіх. Він був одним із перших мислителів, які досліджували державу раціональним методом, вільним від будь-яких теологічних прикрас. Т. Гоббс пов’язав посилення всевладдя держави з пануванням у суспільстві непримиренних індивідуальних інтересів.\n2На відміну від Гоббса, Джон Локк 1632-1704 рр. у праці Два трактати про управління державою зробив спробу політологічного розгляду англійської революції ХVІІ ст. Дав обґрунтування встановлення обмеженої монархії. Його ще називають засновником лібералізму. Він вперше чітко розрізняв такі поняття як особа, суспільство, держава, причому особу поставив вище за суспільство й державу. За Локком, людина від народження має природні, невідчужувані права на життя, свободу і власність. Приватна власність – не абсолютна цінність, а засіб побудови вільного суспільства. Володіння власністю впливає на формування індивідуальності.\nВажливим у політичній доктрині Локка є трактування ним поняття рівності, яку він виводить із природного стану речей, її підґрунтям є чесна конкуренція на основі взаємо визнання. Причому рівність не має нічого спільного з природною одноманітністю чи насильницьким зрівноваженням за здібностями. Йдеться про рівність можливостей і намагань. На думку Локка, держава мусить гарантувати три природжених права людини – на життя, свободу та власність. Праця є визначальною формою людської життєдіяльності.\nВеликий внесок у розробку політичної думки зробили представники французької школи Шарль Монтеск’є 1689-1753 рр. і Жан-Жак Руссо 1712-1778 рр. У праці Про дух законів, розглядаючи закони, юридичні й політичні системи різних країн, Монеск’є дійшов висновку, що будь-які закони, навіть ті, котрі здаються випадковими, виникають не за волею Бога й не за бажання людини. Вони мають розумну підставу, їхня причина – в навколишньому середовищі політичний режим, релігія, ідеологія, клімат, населення тощо або у зв’язку з іншими законами Закони в найширшому розумінні є необхідними зв’язками, що випливають із природи речей. Монтеск’є розглядав державу як структуру, певну реальну цілісність, необхідним виявом і результатом внутрішньої єдності якої її законодавство.\nДосягнення Монтеск’є є його теорія поділу влади. Аналізуючи британську політичну систему, де практично був розвинутий цей механізм він доводить, що політичною владою завжди зловживають. Тому верховенство права може бути забезпечене лише поділом влади на законодавчу та судову, щоб вони могли взаємно стримувати одна одну.\nЖ. Ж.Руссо вважав, що спочатку всі люди жили в природному стані, й громадянського суспільства не існувало. Основою соціальної нерівності стала приватна власність, а це призвело до загибелі початкової рівності й появи громадянської нерівності. Такий перехід стимулював швидкий, але дуже суперечливий прогрес. Мислитель затаврував полярну відмінність між багатими. Котрі не працюють, і бідними, які працюють, щоб жити. Цю протилежність він подає як результат історичного розвитку – переходу від дикості до цивілізації. Руссо вказав на збільшення політичної залежності людини у зв’язку з розвитком майнової нерівності.\n3В Німеччині найавторитетнішими представниками ліберального напряму, які особливо вплинули на розвиток соціально-політичної думки ХІХ ст., були професор філософії Кенігсберзького університету Іммануіл Кант 1724-1804 рр., видатний філософ і громадський діяч Йоган Готліб Фіхте 1762-1814 рр., геніальний мислитель Георг Вільгельм Фрідріх Гегель 1770-1830 рр. Зокрема Канту належить першість у системному обґрунтуванні лібералізму як нової течії соціально-політичної думки. Лібералізм відобразив ідейні позиції заможної частини третього стану, яка вимагала економічної й політичної свободи для своєї життєдіяльності. На думку Канта, лібералізм – єдина розумна платформа суспільного устрою, яку він обґрунтував у таких працях, як Ідеї загальної історії, До вічного миру, Метафізичні початки вчення про право та ін.\nІ Кант вперше обґрунтував поняття права держава. Щодо форм державного управління, то він був прихильником республіканського ладу, за якого можливий поділ властей:\nСоціально-політична доктрина Фіхте розвивалася в русі, характерному для німецької класичної філософії природно-правової теорії. Тому й не дивно, що між його поглядами та поглядами Канта дуже багато спільного.\nВ соціальні філософії Ф. Гегеля належне місце посідає проблема держави, влади, суспільного устрою. Перехід до нових форм виробництва він характеризує як перехід від насильництва до свободи, від сили до права, від свавілля до розумних засад.\nГегель ввів у політичну науку розмежування понять громадянське суспільство сукупність економічних відносин і держава, що є основою громадянського суспільства й розв’язує суперечності між його членами. Водночас суперечності між багатством і бідністю. Він вважав притаманними будь-якому громадянському суспільству, їх практично подолати неможливо й вони не залежать від держави.\n4Політичні питання розвитку суспільства досліджувалися й мислителями Росії _ М. М. Сперанським, М. М.Карамзіним, П. І. Пестелем, М. М.Муравйовим, П. Я.Чаадаєвим, В. Г.Бєлінським, М. Г. Чернишевським, М. О.Добролюбовим, О. І.Герценом, М. О.Бакуні ним, П. П.Лавровим, П. М.Ткачовим та ін.\nТак. М. М. Сперанський 1772-1839 рр. обґрунтував необхідність проведення ряду реформ, пропонував скасувати кріпосне право, залишаючи прийнятною формою врядування для Росії самодержавне й необмежене правління. Ці думки підтримував і М. М. Карамзін 1786-1826 рр. Центральна ідея його праці Записки про давню й нову Росію полягає в тому, що Росія засновувалася перемогами й одноосібною владою, гинула від різновладдя, врятувалася мудрим самодержавством.\nОсобливу роль у розвитку політико-правовик питань у Росії відіграли дворянські революціонери. Найбільший внесок у розвиток програмних документів декабристів зробили П. І. Пестель 1793-1826 рр. і М. М. Муравйов 1796-1843 рр.\nП. І. Пестель відомий нам як послідовний республіканець. Виступаючи проти монархії, яка мала бути ліквідована збройним шляхом, П. І.Постель зазначав, що республіканське правління – це було для Росії. А щоб не було повернення до монархії, доведеться вбити царя й знищити всіх членів імператорської сім’ї.\nДля здійснення змін у державному правління П. І. Пестель вбачав за необхідне встановити диктатуру Тимчасового Верховного правління, котре знищило б кріпацтво й провело земельну реформу. Після цього влада буде передана Народному вічу законодавча та Державній думі верховно-виконавча. Крім цього, створюється верховний Собор, якому доручається власть блюстительная.\nЦі державні органи обираються. Виборче право пропонувалося надавати всім громадянам, які досягли 20 років, за винятком засуджених. Політичні погляди М. М. Муравйова, який підготував проекти конституції, багато в чому схожі з Пестелевими, хоча й такі радикальні. Конституція скасовувала кріпосне право й затверджувала федеративний устрій Російської держави.\nВеликий вплив на російський революційний рух мали ідеї М. О.Бакуні на 1814-1876 рр., відомого лідера анархістського напряму. Він вважав: оскільки російська людина є бунтарем за своєю природою, то завдання полягає в тому, щоб узгодити дії всіх сил, за єдиним планом провести все розтрощуючий бунт. Засуджуючи боротьбу за політичну свободу, Бакунін був проти демократичної республіки. Державу, на його думку, треба знищити наступного дня після революції. Інакше революція загине. Однак, припускалася можливість створення повсталим народом комун, прочищу рада комуни обирає виконавчий комітет. Взагалі теорії М. О. Бакуні на були непослідовними.\nДосить поширеним у ХІХ-ХХ ст. Було марксистське вчення про політику. К-Маркс 1818-1883 рр. і Ф. Енгельс 1820-1895 рр. у своїх дослідженнях багато уваги звертали на вивчення сутності політики, політичної влади, характеру політичної діяльності, формулюючи і матеріалізуючи вимоги пролетарської політики в противагу політиці пануючих класів. Вони не тільки розробили загальнотеоретичні, методологічні основи політичної науки, але й створили зразок аналізу політичних процесів, держави, партій, окремих керівників і т. п.\nДальший розвиток марксистська теорія політичних відносин одержала в працях В. І.Леніна 1870-1924 рр., який розробляючи й розвиваючи її, особливу увагу приділяв саме політичному аспектові, по трактованому як теорія класової боротьби держави, опертої на диктатуру пролетаріату.\n5Сучасний суспільний розвиток підтвердив неспроможність марксистко-ленінських політичних концепцій, які існували до цього часу. Про це переконливо говорять факти: розпад соціалістичної системи, міжнародного комуністичного руху, відтворення догм комуністичної ідеології; полпотівський геноцид проти власного народу в Камбоджі, катаклізми в колишньому СРСР, громадянська війна в Югославії та інше.\nВ ХХ ст. Поряд з марксистською одержали розвиток і мали велике популярність немарксистські політологічні концепції, що відіграють помітну роль в подальшій розробці сучасної науки про політику. Вивчення цих політологічний теорій має велике пізнавальне, виховне і практичне значення.\nТеоретичні досягнення політично-правової думки, не дивлячись на їх конкретно-історичну обумовленість і, отже, неминучу історичну обмеженість, продовжують робити вплив на концепції наступних епох, модифікуються і набувають нових знань в нових умовах.\nДіалектика розвитку процесів етносуспільного буття\nКант про рівні та форми пізнання


Молочний чай для схуднення\nКористь і шкода чаю з молоком для фігури\nЯк заварювати жиросжигающие напій: рецепти\nКитайський молочний улун\nСхуднути в домашніх умовах можна не тільки з допомогою здорової їжі і спорту, але і вживаючи правильні напої. Якісний чай завжди володів масою корисних властивостей, які важливі для скидання зайвої маси. Якщо вживати його з молоком, можна відмовитися від 1-2 прийомів їжі, завдяки чому посилюється ефект схуднення.\nЦей напій кілька годин підтримує відчуття ситості і не перевантажує організм зайвими калоріями. Енергетична цінність чорного або зеленого чаю без добавок дорівнює 3-10 ккал, а «вага» 1 ст. л. молока – 10 ккал. В цілому виходить маленьке значення, яке не зрівняється з повноцінною трапезою, а ефект за ситості практично той самий.\nВластивості молочного чаю для схуднення зводяться до прискорення метаболізму і розщепленню жирових тканин. Молоко стимулює процес видалення з тканин важких металів, шлаків і токсинів. Проте в цих цілях слід вживати свіжий чай. Напій добре пригнічує апетит і сприяє кращому перетравленню їжі. Особливо корисні такі види чаю:\nМолочний зелений чай Улун (Оолонг). Лідер по частині жиросжигания. «Чорний дракон» (так перекладається назва) має високу ціну, але вона повністю себе виправдовує. У складі значиться більше 150 активних сполук, які впливають на метаболізм. Містить помірна кількість кофеїну.\nКитайський чай пуер. З часом стає тільки краще на смак. Допомагає печінці та підшлунковій залозі впоратися з їх функціями. Напій – один з кращих природних сжигателей жиру і антидепресантів.\nКаркаде. Чай з пелюсток суданської троянди покращує працездатність організму, знімає втому, виводить шкідливий холестерин і накопичені шлаки. Має сечогінну дію.\nЖеньшеневий чай для схуднення. Наповнює організм енергією, зміцнює нервову та імунну систему, контролює рівень глюкози.\nСкинути зайву вагу на молочному чаї для схуднення цілком реально. Для початку вам треба купити будь сподобався сорт. Важливо, щоб він доставляв справжнє задоволення. Приготування чаю – ціла традиція, яка відображається на вашому емоційному стані. Правильний процес – запорука повного розкриття смаку та користі. Температура води варіюється від 70-80 °С до 80-95 °С. Для кожного виду чаю свій показник.\nНа цьому напої можна робити розвантажувальний день. Більш витривалі і цілеспрямовані чоловіки і жінки добре знають з власного досвіду, що таке дієта на молокочаї – вживають тільки цей продукт протягом 3 днів. Однак краще вибрати перший варіант, оскільки він більш щадний. Інгредієнти:\nбудь-який чай (зелений, чорний, білий, жовтий) – 2 ч. л.;\nнежирне молоко – 1 літр.\nІснує два способи приготування:\nЗакип’ятіть молоко, додайте туди листовий чай. Суміш слід настояти, процідити і можна вживати.\nОкремо заваріть чай, почекайте 5 хвилин, потім влийте в нього тепле молоко.\nОолонг з штучними добавками має виражений карамельно-вершковий запах, тоді як справжній молочний чай для схуднення має ненав’язливим смаком з дуже легким молочним відтінком і м’яким ароматом. Молоко додавати не треба, напій сам по собі самодостатня. Вам знадобиться чиста вода і глиняний чайник. З такими складовими чай вийде ідеальним за смаком і якістю.\nЧайник сполосніть окропом, витріть насухо.\nНа 200 мл води потрібно 5-7 г сухих листків. Помістіть заварку в чайник.\nЗалийте листя водою, температура якої досягла 80-90 °С. Накрийте чайник кришкою, злегка збовтайте, вилийте воду в раковину. Цей крок дозволяє промити заварку від пилу.\nЗалиште лист у відкритому чайнику на 1-2 хвилини. Це необхідно, щоб заварка «задихала».\nЗалийте оолонг 150-200 мл води, витримайте 10-15 секунд під закритою кришкою і повністю перелийте напій в скляний або фарфоровий посуд.\nРозлийте по чашках. Заварювати китайський чай для схуднення таким способом можна до 7 разів.\nЦей благородний напій чинить жовчогінну, сечогінну дію, стимулює травлення їжі і насичує енергією. Зелений молокочай для схуднення можна пити в холодному і гарячому вигляді, ефективність від цього не змінюється. Способи приготування:\nЗакип’ятіть 0,5 л води, залийте нею 3 ч. л. заварки. Залиште чай на 8 хвилин. Процідіть рідину, влийте в неї 0,5 л теплого молока. Отриманий напій потримайте на маленькому вогні 5-6 хвилин.\nПідігрійте 1,5 л молока до температури 80 °С. Всипте в нього 2 ст. л. (без гірки) сухого листа, залиште на 18-20 хвилин. Процідіть напій, перелийте в скляну ємність або термос.\nВлаштуйте розвантажувальний день на молокочаї. За цей час ви зможете втратити 1,5 кг завдяки видаленню з організму шкідливих речовин. Цілий день треба пити тільки чай з молоком, причому свіжозаварений. Вживайте по 1 чашці кожні 2 години, але не більше 8 чашок в день. Крім того, варто пити чисту воду без газу (до 2 літрів). Другий спосіб вживання – кожен день замість вечері. Через тиждень ви помітите перші результати схуднення.\nМолокочай не можна вживати при таких захворюваннях і станах:\nпатології нирок, жовчного міхура;\nгіпотонія (не варто пити зелений чай);\nПри підвищеному тиску, гастриті, виразці, шлункових розладах слід обмежити вживання молочного чаю оолонга. Пацієнтам із захворюваннями кровоносних судин теж слід проявити обережність. Не пийте напій перед сном, оскільки він збуджує нервову систему. Несвіжий чай можна вживати ні в жодному разі, оскільки це вже отрута.\nОлеся, 35 років: Дивлюся на свої старі фото і щиро дивуюся тому, що я була пампушечкою під 80 кг. Не скажу, що схудла на 20 кг тільки завдяки молочному чаю, але він свою позитивну роль зіграв. Щотижня я влаштовувала розвантажувальні дні на молокочаї – заварювала зелений сорт і вливала туди молоко. За день випивала 6-7 кухлів, після стабільно йшло по 0,5-1 кг.\nМарина, 28 років: Я чула, що чай з молоком шкідливий, особливо якщо вживати його у великих обсягах. Речовини з продуктів зв’язуються й осідають на кровоносних судинах. Потім виникають різні захворювання. Для схуднення пити молокочай можна, але от потім лікуватися з-за власної дурості як-то зовсім не хочеться. Хоча думаю, від чашки в день нічого не зміниться.\nОлена, 23 роки: Я за молокочай, але тільки якщо пити його в малих кількостях – замість перекусу або вечері. Зелений чай з молоком для мене несмачний, тому роблю чорний. Начебто і розвантаження для організму, і від дефіциту корисних речовин не страждаю. Не раджу дієту на чаї з молоком, у мене так подруга зіпсувала прекрасні волосся – почали лізти клаптями.\nЗ чим носити куртку?


«Запоріжкоксу» - 85 - Офіційний сайт Запорізької міської ради\n«Запоріжкоксу» - 85\nЗапоріжжя – один з найбільших промислових центрів України. У місті працює велика кількість великих промислових підприємств. Кожне з них робить свій внесок у розвиток економіки України. Серед них і ПрАТ «Запоріжкокс», якому виповнилося 85 років.\nСьогодні у ПК «Металургів» відбувся урочистий захід, присвячений 85-річчю ПрАТ «Запоріжкокс». Тут зібралися як сьогоднішні працівники, так і ветерани підприємства. Кожен з них зробив свій внесок у розвиток «Запоріжкоксу».\nЗавод «Запоріжкокс» розпочав працювати 15 квітня 1934 року. За цей час продукція запорізьких коксохіміків стала відомою по всьому світу. Трудовий колектив, керівництво підприємства не лише зберегли виробництво, а і реалізують важливі для міста соціальні проекти.\nДо присутніх звернувся генеральний директор «Запоріжкоксу» Олександр Третьяков, який відзначив, що 85-річний ювілей – велика подія для запорізьких коксохіміків.\n- «Запоріжкоксу» 85 років. Це славна історія, традиції, спадкоємність поколінь. За цей час ми стали лише сильнішими та більш професійними, - наголосив Олександр Третьяков.\nЗі святом працівників «Запоріжкоксу прийшли привітати міський голова Запоріжжя Володимир Буряк, голова Запорізької обласної державної адміністрації Костянтин Бриль, голова Запорізької обласної ради Григорій Самардак.\n- Сьогодні у цьому залі знаходиться лише невелика частина людей, які своєю важкою працею допомагають не лише своїм сім’ям, а і жити та розвиватися Запоріжжю. Завдяки праці кожного з вас наповнюється міський бюджет, тим самим ви робите свій внесок у розвиток міста, - зазначив Володимир Буряк.\nМіський голова відзначив, що «Запоріжкокс», як і інші підприємства групи «Метінвест», які працюють у Запоріжжі, роблять свій внесок у розвиток міста, не забуваючи про соціальну відповідальність бізнесу. Це не лише наповнення бюджету, а і реалізація важливих соціальних проектів. У той же час складно переоцінити внесок «Запоріжкоксу» у розвиток української економіки, у першу чергу металургії.\n- На «Запоріжкоксі» є таке гасло - «Ми даємо енергію металу». Це дійсно так. Адже без вашого коксу не було б спочатку чавуну, а потім вже сталі, прокату. Розвиваючи своє підприємство ви даєте можливість розвиватися всій металургійній галузі нашої країни, - сказав Володимир Буряк.\nСеред найважливіших партнерів «Запоріжкоксу» комбінат «Запоріжсталь». Привітати колектив зі святом прийшов генеральний директор ПАТ «Запоріжсталь» Ростислав Шурма.\n- Серце нашого заводу – доменні печі. Вони працюють завдяки енергії коксу, який ви виробляєте. Велика подяка вам за вашу роботу, - підкреслив Ростислав Шурма.\nУ Запоріжжі почала працювати сучасна відео-стіна програми «Безпечні місто» 20 серпня 2019 18:05 У Запоріжжі представники влади, поліції та громадськості обговорили питання боротьби з наркотиками 16 серпня 2019 17:33 Володимир Буряк: "Роботи на проспекті Металургів повинні вестись цілодобово" 16 серпня 2019 14:40 Володимир Буряк ініціював нараду в Офісі Президента України 15 серпня 2019 16:24 Володимир Буряк залучив запорізьких рятувальників для допомоги поліції 14 серпня 2019 18:15