Видатні особистості Вашківці в - Історико-краєзнавчий портрет Чернівецької області\nHome / Вижницький район / Вашківці в / Видатні особистості Вашківці в\nпросвітитель, письменник, педагог\nПередові учителі Буковини, несучи освіту народові, водночас активно поширювали полум’яне слово Тараса Шевченка, Івана Франка, Лесі Українки – слово, яке виховувало почуття людської гідності, закликало «кайдани порвати», здобувати «хоч синам, як не собі, кращу долю в боротьбі». Кобзарем і Каменярем натхнені, Дочкою Прометея окрилені, вони й самі вдавались до гострої зброї – «вогню в одежі слова»\nСеред них, невтомних сіячів розумного, доброго, вічного, виділяється Іван Бажанський – людина, чиє ім’я вписане в історію українського народу, бо сприяло його духовному, культурному відродженню. Ще в юності взяв він собі за кредо вірою і правдою служити людям і до останніх днів многотрудного життя засівав ниву, що не раз була зрошена\nІван Миколайович Бажанський народився 26 лютого 1863 року. Його рідне село Дорошівці, що на Заставнівщині, ніби чайка, вдарилося крилом об груди голубого Дністра і застигло у непорочній мальовничості. Сама природа розписала його, гейби писанку. А хата сільського кушніра Микола Бажанського була на ній, ніби цяточка, бо той, хто розписував, не від скупості поставив її таку маленьку, а через нестатки. Такою вона на все життя і запам’яталася Іванові.\nОтут і проминуло босоноге дитинство майбутнього педагога та письменника. Свої перші естетичні враження він брав звідси, з навколишньої природи, з народної пісні, яку вечорами наспівувала мати. Більшість з них були журними, як сама доля, знівечена на чужих гонах. Єдиному селянському синові жилося нелегко. Постійний нестаток у хаті примушував і маленького Івана натруджувати руки за десятий сніп. Але ота щоденна скрута, ота непогамована жага пізнання і пробудила в хлопцеві ранній потяг до знань. Уже в дитинстві він складав пісні на народні мотиви. У сільській православній народній школі вчився добре, говорив: «Наука в школі йшла мені легко і скоро, за три роки надігнав я тих, що ходили 6 років». Та про продовження освіти не могло бути й мови. Злиднів у сім’ї Бажанських вистачало і на десятьох, а от віддати сина на навчання грошей не було. І все ж з любові до сина, з надією, що хоч він виб’ється в люди, батьки стягнулись, як то кажуть, до останньої нитки і віддали таки в 1880 році його вчитися до Чернівців, в учительську семінарію.\nУ 1886 році І. Бажанський, успішно склавши іспити з української, німецької і румунської викладових мов, дістає диплом педагога.\nНарешті – школа. Здавалося, мети досягнуто, мрія здійснилася. Навіть потішав себе тим, що влада почала трохи більше дбати про шкільництво, і на Буковині стали відкривати по різних селах школи. «Але було ще багато сіл, які про школу й не снили,- зазначив І. Бажанський в автобіографії,— а мене кортіло в однім з цих послідніх сіл учителювати, тому і подався я на Боянчук, де того року мали створити однокласову школу». Але в повітовій шкільній раді в Кіцмані сказали, що «кандидатові з трьома мовами належиться посада в Лужанах, а не в Боянчуку».\nІ ось 13 вересня 1886 року І. Бажанський перейшов туди і почав працювати вчителем. Наступного року його переводять у село Вікно Заставнівського повіту, де він був спершу старшим учителем, а згодом директором школи. Виховуючи дітей, працював з їхніми батьками, безкоштовно навчаючи грамоти. Широку освітянську роботу талановитий педагог поєднував з плідною громадською і літературною працею. У буковинській періодиці з’являються його вірші, оповідання, публіцистичні статті, в яких порушувалися гострі соціальні та морально-етичні проблеми того часу. Найпомітнішими з-поміж них є віршоване оповідання «Пропасть» (у 1900 році видане окремою книжкою), поезії «Похід», «В окопах», «Кривава весна», «Війна», «Надія», «Милі діти», поеми «Розлука» (1897) та «За морем» (1909), оповідання «Мертвецька Єлена», «Три дукати», «Жебрачка», «Рідна дитина», «Як Іван Дикий шукав правди», «Як старий Микола відвертав тучу», п’єси «Переконалися». «Горівка», статті «Русини а москалі», «Виховання дитини через дім і школу» та ін. Друкувався в часописах «Буковина», «Каменярі»,\n«Українська ластівка» та ін.\n27 липня 1911 року І. Бажанського переводять на посаду надучителя (директора) дівочої школи у Вашківцях. Пізніше він став інспектором українських народних шкіл Вижницького повіту.\nПрацював тут до осені 1926 року, до виходу на пенсію.\n20 травня 1933 року перестало битися серце педагога, який плідно працював і як письменник, і як автор низки педагогічних статей. Щедрим, чесним, відданим людям і своїй справі залишився він у пам’яті тих, з ким спілкувався, кому передав тепло і ніжність своєї душі, свого серця.\nІван Бажанський з дружиною\nІ. М. Бажанського\n2001 р. – Гнеп М. (с. Вікно, Заставнівського району);\n2002 р. – Михайловський В. (м. Чернівці), Колотило З. (м. Вашківці, Вижницького району), Лазорук М. (м. Чернівці), Колодій В. (м. Чернівці), Попадюк М. (м. Вижниця);\n2003 р. – Бабух В. (м. Чернівці), Косяченко В. (м. Чернівці), Червінська І. (м. Івано-Франківськ), Масловська С. (м. Заставна), Черкач Н. (м. Вижниця);\n2004 р. – Дерда І. (м. Чернівці), Петричук Ю. (м. Вижниця), Щербанюк Л. (м. Заставна), Кушнірик І. (м. Заставна);\n2005 р. – Шевчукевич Я. (м. Чернівці);\n2006 р. – Косович В. (м. Вижниця);\n2007 р. – Огуй О. (м. Чернівці), Мінченко Т. (м. Чернівці);\n2008-2009 рр. – Римар В., Римар Г. (м. Вижниця), Березовська Б.;\n2010 р. – Бунчук Б. (м. Чернівці), Руснак І. (м. Чернівці), Гусар Ю. (м. Чернівці), Стратій П. (м. Вижниця), Ісопенко М. (посмертно).\nДослідники творчості І. М. Бажанського\nЗаслужений діяч культури Народився майбутній митець у бідній селянській родині Марії та Олексія Гарасів 27 лютого 1901 р. у містечку Вашківці. Батьки любили первістка і намагалася у вільний час спільно з ним розібратися у всіх його дитячих проблемах. Георгія цікавило все, що оточувало їхню хату: поле, ліс, люди…\nЛюбив спостерігати за сонечком , змінами пір року .\nЗ народженням братика Костянтина, а невдовзі сестрички Василини зрозумів, що тепер вся увага меншим, а він буде їм допомагати. Тоді йому було 6 років.\nЩе більше клопотів стало, коли пішов до школи, але радів, що більше можна дізнатися, від учителя, ніж від батьків. Учитель не один раз залишав його з учнями, які за малим Георгієм змальовували з шкільної дошки різноманітні візерунки.\nОдного разу на уроці малювання, він малював учителя, який писав за столом. Захоплений своєю роботою, не помітив як той підійшов і дивився, що робить його учень на уроці. Коли заговорив і почав сварити, то малий Гарас не встиг сховати малюнка, який відразу опинився в руках учителя. Зі страху заплакав. Перед директором школи взагалі не міг говорити, хоча той похвалив і заохочував малювати далі.\nВзагалі учням того часу пощастило тому, що в них завідував народною школою прекрасний педагог, письменник, драматург Іван Бажанський, який був відданий справі, і намагався, щоб так само працювали інші учителі.\nСаме з їхньою допомогою хлопчик більше і більше хотів малювати на перервах, на толоці, коли пас корову у вільний час. Нерозлучними друзями у нього були олівець і папір.\nТому і картина до вірша Шевченка «Мені тринадцятий минало…» так вдало відтворює образ малого Тараса, бо дитинство художника Гараса і художника Шевченко було однаковим.\nДо картини східного українського села він додає чудовий буковинський орнамент, як символ єдності і співдружності українців усіх куточків України.\nПізніше, поетеса Зоря Колотило, яка є внучкою Івана Бажанського напише вірш – присвяту художникові Гарасу, учневі свого дідуся:\nСвоїми вмілими руками,\nТворив прекрасне для людей,\nТепер воно живе між нами,\nБлагословімо ж геній цей.\nРуки митця – святі це руки,\nЇх пам’ять, люди, бережімо.\nІ зачаровані красою\nЇм вдячні голову схилімо.\nДля того, щоб стати професійним художником, він з дозволу батьків вступає до реальної гімназії у Вашківцях. Поряд з ретельним виконанням домашніх завдань продовжує малювати жінкам та дівчаткам на сорочках квіти, візерунки, віночки. За це вони платили гроші. Склавши певну суму грошей купив фарби, а решту віддав мамі, бо тато вже поїхав у Канаду на заробітки Мрії та сподівання були перервані першою світовою війною. Багато чоловіків забрали на фронт в австрійську армію. Солдатки намагалися якось полегшити службу своїм чоловікам і писали їм листи, які були розмальовані квітковими орнаментами юного художника. Таких замовлень було по кілька щодня.\nКоли через Вашківці проходили російські війська, в їхньому домі були розквартировані декілька чоловік. Один з офіцерів дуже зацікавився малюнками і сказав, що коли повернеться, то забере в Київ на навчання,\nале він більше не повернувся.\nДуже радів Георгій, коли мама малювала писанки на пасху. В неї виходило це дуже гарно і швидко, а в нього ні, але згодом, спостерігаючи за вишиванням і тканням нитки, почав пробувати малювати геометричні орнаменти. Вже закінчувалась війна і треба було думати про навчання. Хтось порадив піти вчитися у Чернівці. Тільки в 1919 р. був прийнятий в художню школу, яку очолював Крутохвіль. За кожен місяць навчання платив 200 леїв.\nЗ нетерпінням чекав листів від батька, який обіцяв, що скоро повернеться з чужини.\nЧерез 9 літ зустрілася родина Гарасів.\nУ 1923 р. Георгій закінчує навчання, і його призивають на службу до румунської армії. Муштри він не зазнав. Протягом двох років виконував різноманітні замовлення офіцерів. Вони приносили папір, пензлі, а за їхнім бажанням виконував ту роботу, яку вони хотіли мати.\nЗвістка про повернення з армії сина Олексія Гараса облетіла швидко всю околицю, Вашківці, а потім всі навколишні села. З перших днів приходили додому власники крамниць, учителі, лікарі, селяни замовляли різні картини, орнаменти. Власник адвокатської канцелярії Зіклер запросив Гараса працювати у нього секретарем.\nНа посаді він перебував до 1939 р.\nЗ часом закохався у веселу і приємну дівчину Одокійку. Вона відповіла йому взаємністю і 28 вересня 1928 р. вони побралися. Для неї він виконав багато узорів, і зробив для неї ткацький верстат.\nГеоргій починає малювати дуже гарні орнаменти. До встановлення Радянської влади ним намальовано і оформлено більше 200 узорів.\nВеликою втратою для художника була втрата дітей Михайлика та Наталочки.\nТуга за ними, яка наповнила серце художника і його Одокії перейшла у вірш “Ми калиноньку зрубали”. На надмогильні й плиті написані ним зболені поетичні рядки, які не можна читати без сліз:\nМи калиноньку зрубали, що до ніг схилилась,\nІ до Бога за вас, діти, так щиро молилась.\nМи калиноньку зрубали, ягідки зірвали,\nа на тому місці Збудували із бетону вам, діти, могилу,\nІ посадили у головах червону калину.\nА в ногах буде рости плакуча верба.\nБуде вам шуміти, яка нам туга.\nЩоб на калиноньку пташечки сідали,\nІ вам, діти, наші пісеньки співали.\nА на вербі зозуленька, буде вам кувати,\nІ про нашу гірку долю буде вповідати.\nПрочитав їх і чомусь вони мені нагадували своєю складністю і співзвучністю вірші Тараса Григоровича Шевченка, який він написав на вічну пам’ять Котляревському:\nГортаю сторінки біографії, слухаю спогади очевидців і знову дізнаюсь про життя Георгія Гараса.\nУ 1940-1941 році працює бухгалтером у міському споживчому товаристві. Йому доручають виготовити дві картини, на яких він зобразив агресорів війни. Коли Вашківці окупувала фашистська Румунія, то за ці картини він був засуджений на 2 місяці в концентраційний табір у Єдинцях.\nПісля визволення краю продовжував малювати, бере участь у виставках обласних, республіканських.\nПровідною темою його творчості були картини на історичну тематику. Шевченко ж займає особливе місце. До 150 – річчя з дня народження великого Кобзаря виготовляє чотири портрети Шевченка.\nВ 1965 році Георгію Гарасу присвоєно звання Заслужений майстер народної творчості. Його твори все частіше почали прикрашати великі журнали.\nПоховали його поблизу могили дітей, але душа його живе у барвах візерунків і його картин, які зберегла для людей його дружина Одокія.\nПрацював для людей. В той день, коли у Києві видавався альбом його робіт і вийшов сигнальний примірник, 31 січня 1972 року митця не стало. Він так і не побачив його. Згодом тиражем 25 тисяч вийшов альбом, що передавався двічі, бо мав дуже великий попит.\nВін став одним з перших лауреатів премії ім..С.Воробкевича (посмертно).Щорічну премію імені Георгія Гараса встановлено на Вижниччині. Вручення цієї премії відбувається в садибі – музеї Георгія Гараса в нашому\nВ душі бринить мелодія пісні, яку мріяв заспівати Назарій Яремчик після відвідин садиби музею у жовтні 1987 року. Але вірш відомої поетеси Тамари Севернюк передає чуття кожного, хто хоч раз відвідав це заповітне місце:\nВін смуток барв,\nщо гасли у долоні,\nВ узори клав,\nі звільнював їм даль.\nТі хрестики- і чорні, і червоні,\n– Сподобали собі його печаль.\nТі хрестики співали,\nщо не вмерла Душа землі,\nщо втрапила в узір.\nВона була висока,\nІ напувала небом\nНе раз те небо\nпив недобрий вітер.\nАле… терновий всесвіте, затям:\nНіхто не годен віщі барви вбити,\nПерелік малярських робіт художника\nХудожник за роботою над портретом Великого Кобзаря\nПортрет Т.Г.Шевченка. 1964 рік.\nДо 150 – річчя з дня народження\nПортрет молодого Т.Шевченка. 1961 рік.\nПортрет Т.Г.Шевченка для вишивки хрестом.\n/До 150 – річчя з дня народження Т.Г.Шевченка/\nХудожник за роботою над портретом автора «Лісової пісні»\nПортрет Лесі Українки. 1973 рік\nГеоргій Олексійович за роботою над портретом. 1971 рік.\nОрнаменти Гараса прикрашають портрет Ю.Федьковича.. 1968 рік.\nПортрет Великого Каменяра.. 1967 рік.\nАвтопортрет і портрети родини художника\nСвятая Трійця /ікона/\n«Мені тринадцятий минало…» Хата лісника\nІсторична тематика, природа:\n«Виїхав козак на могилу». «Устим Кармелюк» та інш» (1963 р.)\nОрнаменти: /із фондів музею/\nЄвдокія Петрівна та Георгій Гарас за творенням орнаментів на полотні і на папері\nОрнаменти для рушників\nОрнаменти для вишивки чоловічих та жіночих сорочок\nОрнаменти для килима\nТворчі задуми у візерунках\nЛАУРЕАТИ РАЙОННОЇ ЛІТЕРАТУРНО-МИСТЕЦЬКОЇ ПРЕМІЇ ІМЕНІ ГЕОРГІЯ ГАРАСА\n1.Кириляк Степан Васильович – журналіст, поет\n2. Гулей Фрозина Тодорівна – вишивальниця\n3. Римар Володимир Дмитрович – скульптор, викладач\n4. Жаворонков Валерій Павлович – педагог ВКПМ\n5. Петричук Юрій Михайлович – журналіст, поет\n6. Ковалюк Михайло Корнилович – режисер народного аматорського театру\n7.Гарас Євдокія Петрівна – вишивальниця, дружина Г.Гараса\n8.Гасюк Олена Онуфріївна – вишивальниця, викладач ЗКПМ, Заслужений майстер народної творчості України 9. Ярема Світлана Михайлівна – педагог, поет\n10. Сірецький Орест Ілліч – хореограф, керівник НААТ»Черемшина»\n11. Козубовський Дмитро Онуфрійович – директор ВКГІМ\n12. Жуковський Едуард Федорович – Заслужений працівник культури, викладач ВКПМ\n13. Шутак Микола Васильович (посмертно) – журналіст\n14.Іванюк Михайло Васильович – педагог, краєзнавець\n15Мойсей Ольга Семенівна – директор Іспаської музичної школи\n16. Косович Віталій Якович – викладач Винницької художньої школи\n17. Михайлюк Василь Пилипович – композитор. Заслужений працівник культури України\n18. Попадюк Манолій Манолійович – поет\n19. Ворончак Володимир Іванович директор Вижницької художньої школи\n20. Кибіч Ярослава Василівна – редактор газети «Вижницькі обрії»\n21. Киселиця Микола Ілліч директор Берегометської школи мистецтв, керівник народного аматорською духового оркестру с . Заріччя\n22. Бабичева Інна Іванівна – викладач ВКГІМ\n23. Свиридюк Аніфатій Арсенович – поет\n24. Цебрин Тарас Корнилович – керівник хорового колективу тов. «Просвіта»\n25. Курик Дмитро Миколайович – викладач ВКІ ЇМ\n26. Максимчук Віктор Петрович – поет\n27. Мойсей Микола Георгійович начальник відділу культури\n28. Коліщук Василина Прокопівна – вишивальниця\n29. Черкач Наталя Іллівна – педагог, краєзнавець, автор підручників\n30. Мазуряк Василь Миколайович – культпрацівник, керівник народного аматорського фольклорно- етнографічного колективу «Банилівська голока»\n31.Косович Любов Іванівна – викладач Вижницької художньої школи\n32. Василькевич Марія Юріївна – ткаля, член Буковинськогоосередку Спілки майстрів народної юрчості України 32. Смаль Кузьма Антонович фольклорист , композитор\n33. Іванюк Михайлина Степанівна – завідуюча і організатор створення Вижницького краєзнавчого музею 34. Козубовська Марія І Іетрівна – викладач ВКПМ\n35. Бродовінський Олександр Миколайович – композитор\n36.Михайлюк Лідія Василівна – бібліотекар\nНеповторний у своїй творчості, як неповторимі своїй красі карпатський край.\nЗ усіх куточків України, країн світу у це тихе містечко приїжджають шанувальники великого таланту, щоб вклонитися йому, почерпнути наснагу таланту, який пробуджує світлі почуття, велику любов до рідного краю.\nСюди не заростає стежка, що втоптана шанувальниками великого митця…\nЗбігли неспинним струмочком літа,\nОсінь стоїть золота-золота,\nПонад осінніми кроками лине\nЗнана на весь білий світ “Черемшина”.\nМузика виткала крилечка слову,\nСлово злетіло у вись барвінкову,\nПерекроїлись дороги і долі.\nПісня ж і далі гуляє на волі.\nСтукає ласкою в зболене серце,\nПонад степами і горами в’ється,\nПерелітає вертепи й облуди,\nСлухають пісню і вірять їй люди.\nЩо їй дощі, листопади, морози?\nКрутиться колесо вічного воза.\nІ у світи через всю Україну\nЗнову і знову летить “Черемшина”.\nТамара Севернюк, поетеса, член Національної спілки письменників України,\nЛауреат Міжнародної премії імені Володимира Винниченка\nВасиль Пилипович Михайлюк народився 13 січня 1929 року в містечку ‘Вашківці Вижницького району-Чернівецької області.\nЙого прізвище добре відоме в мистецькому світі. Хто сьогодні не знає славнозвісної л “Черемшини”, яка пішла у світі широкий з нашого краю, яку співали і співають у Токіо і Варшаві, в Буеносі Айресі і Монреалі.\nКвіт травневий черемшини то, образно кажучи, нинішнє обличчя; розвесненого краю, замаєного білосніжним цвітом садів. Мабуть, й саме звідси і слід шукати витоки величезної популярності пісні вашківецького композитора, Заслуженого працівника культури Україні лауреата літературно-мистецької премії імені Сидора Воробкевича Василя Пилиповича Михайлюка.\nЙого дитинство було голодним, сірим і безрадісним, обпалене вогненним грозами війни. Рано помер батько, важко хворіла мати. Хоч був у сім’ї наймолодшим, як тільки міг, допомагав родині. Випасав багацьку худобу, збирав картоплю на городах, ходив у ліс по хмиз. Частенько змерзали тендітні хлопчикові рученята, які писали потім таку чудову музику. А як мріяв він про справжні шкіряні черевички, крокуючи по снігу в холоднючих дерев’янках.\nДобре запам’ятались Василькові і румунські різки, якими щедро “пригощали” учнів їхні вчителі. Потім була\nвійна, на яку потрапив, маючи всього 11 років. Там же став улюбленим сином полку. Не раз зустрічався\nвіч-на-віч із смертю. Усе бачив, пережив він у смертоносному вихорі, спові спізнав життєву науку.\nДалі – строкова служба. Саме тут і полюбив музику всім серцем, ставши грати у військовому духовому\nТут написав свій перший музичний твір “Марш Богунського полку”. Пізніше демобілізувався і\nприїхав у рідні Вашківці.\nКоли ж повернувся у Вашківці, йому доручили хор і оркестр.\nВиступали наші хористи і на столичній сцені (палац “Жовтневий”), де всім глядачам дуже сподобались “Вашківецькі коломийки” молодого автора В.Михайлюка.\nТак крок за кроком йшов завзятий вашківчанин до слави. Хор у 1952 році став одним з кращих у\nВесь час жив хоровим мистецтвом. До останньої можливості керував Іспаським народним хором,\nуявіть собі в критичний час збирав до пісні молодих і не дуже чоловіків. якось на одному відповідальному\nконцерті – у 1999, коли Буковина готувалась до концерту в палаці “Україна”, вже на сцені хтось із хористів\nрозхвилювався і взяв не ту ноту. Василь Пилипович зупинив хор, щоб не фальшивити далі, дав камертоном\nчистий звук. І хор знову зазвучав…\nВесь час В.Михайлюк перебував у пошуку, зростав, самовдосконалювався, розуміючи, як потрібні\nнародові нові українські пісні. Йому завжди вдавалось бути в центрі життя, йти в ногу з часом, але не відриваючись від рідної землі. Тому його пісням притаманна особлива ліричність, легкість, свіжість нотних барв.\n“Черемшина”, що увійшла у десятку найкращих пісень України, народилась 5 травня 1965 року. У ній є все:\nдовершеність, первісна краса, срібний передзвін двох закоханих сердець… І щось таке просте, близьке, що навік западає у душу. Тут безперечно красиві і мелодія, і слова, які написав близький товариш, співавтор багатьох пісень,\nтакож вашківчанин поет-патріот Микола Юрійчук.\nНове життя нової прагнуло пісні. У вирі повсякденних будні в складних подій В. П. Михайлюк не загубив людської доброти і щирого людського слова.\nПропагуючи кращі зразки української пісенної культури, робить сам чималий внесок у її скарбницю. Творчість полонила його. На слова земляка поета Миколи Юрійчука пише пісні “Черемшина”, “Смерічки», які згодом облетіли майже весь світ. “Черемшина” зайняла достойне місце в репертуарі японської вокального квартету “Ройял Найте”, ансамблю “Запорожці” французького міста Шалет-сюр-Люсн, незабутньої і неповторн співачки Квітки Цісик зі США. її співають у Польщі, Болгарії…, Босні’ Герцеговині.\nШирокою популярністю користуються і нові пісні композитор ” Білі журавлі”, “Заспівай, Назаре”… Різноманітна жанрова палітра буковинського митця.З джерела народної пісні, сучасного життя черпає своє натхнення композитор. Це приносить йому творче задоволення, а шанувальникам його таланту – радість зустрічі з новою мелодією.\nПропрацював В.Михайлюк до виходу на пенсію через інвалідність у 1970 році,\nта творча робота не припинялась до останніх його днів. 2 травня 2003 року відійшов у Вічність великий Талант.\nІм’я В.Михайлюка навічно занесене на Алею Зірок митців Буковини(Чернівці, 2000рік)\nСаме цей чорний Віденський рояль вперше відтворив щойно народжені звуки “Черемшини”\nСлова М. Юрійчука\n2. Йшла вона в садок повз осокори.\n3. Вже за обрій сонечко сідає,\n– Я прийду до тебе, як отару\n4. Ось і вечір, вівці біля броду\nУ садочку вівчара, стрічає\nЧасті гості в оселі Михайлюка – хористи Іспаського чоловічого хору\nПам’яті Василя Михайлюка\nПисав ти музику,\nУчив, співав пісні,\nТа сталося непоправиме –\nЙ ми низько голови схиляємо усі.\nТак рано ти ідеш від нас,\nПора весняна, гарна днина,\nКарпатський край на мить затих,\nПрощається з тобою черемшина…\nВ присутніх сльози на очах.\nХор Іспаських пісні співав,\nЗа тебе Господа просив,\nЩоб між святими спочивав.\nПосадимо ми на могилі черемшину,\nЩоб кожгої весни тобі цвіла.\nБо довгі роки за життя твоєго,\nВона у серці твоєму жила.\nСумні лишаються усі:\nОнуки, діти і дружина.\nНесуть утрату іспасчани,\nНесе утрату Україна.\nНародився 1 вересня 1937 рокуу Вашківцях в бідній хліборобській родині. Його батько загинув на війні.\nСемирічну освіту Микола здобув 1954 р. у рідному місті.\nУ 1954 – 1956р. навчався у Львові на дворічних курсах майстрів – будівельників.\n1956 – 1957- працював на будівництві Чернівецької шахти в Донбасі, де отримав виробничу травму.\nУ 1957 р. служив в армії і був звільнений за станом здоров’я.\n1958 – 1964р. – працював у Казахстані на Джезказганських рудниках, після чого повернувся додому\nінвалідом 2-ї групи.\nЗ 1964 р.працював у домашньому господарстві у Вашківцях, кілька разів виїжджав на сезонні роботи до Архангельської області.\nНаписав понад 100 віршів, більшість з яких ніде не друкувалось.\nНа його слова В. Михайлюк створив пісні “Черемшина”, “Смерічки”, “Білі журавлі” та ін., а М.Лучик –\n“Оксана”, “Як любив Івась-вівчар” та ін.\n30 листопада 1997р. після тяжкої хвороби на 61-у році життя помер поет-пісняр,\nгромадсько-політичний діяч, член районного проводу Української Республіканської партії.\nМи пишаємося ними…\nСірецький Орест Ілліч\nКерівник НААТ “Черемшина”,\nстарший вчитель, вчитель методист вищої категорії, Лауреат літературно-мистецької премії ім..Георгія Гараса та освітянської премії ім. Юрія Федьковича, відмінник культурно-освітньої роботи та відмінник освіти України, Почесний громадянин міста Вашківці, Заслужений працівник культури України\nАматорське мистецтво розвивалося паралельно з професійним, з одного боку, і фольклором – з іншого. Воно належить до народ¬¬ної художньої творчості, де, як і у фольклорі, суб’єктом художньої діяльності є не професі¬о¬нал, а людина, що творить безкорисливо, тобто у вільний час, тобто діяльність, що не нав’язу¬єть¬ся ззовні, а зумовлюється внутрішніми потребами, інтересами, бажаннями особи.\nІснування української народної хореографії, як виду мистецтва, пов’язано з реалізацією саме естетичних запитів. Окрім естетичної функції народна хореографія виконує і інші соціально значущі функції: комунікативну, інтегруючу, регулятивну, інформативну, розважальну. Всі вони тісно взаємозв’язані і переплетені між собою і впливають на молодь комплексно.\nХореографічне мистецтво – один із самих масових і дійових засобів естетичного виховання, який має ефективний вплив на всебічний гармонійний розвиток особистості. Танець – найулюбленіший і найпопулярніший вид самодіяльного мистецтва – сприяє естетичному вихованню і фізичному розвитку дітей. Навчаючись у хореографічних гуртках, діти знайомляться з мистецтвом хореографії, набувають певну танцювальну підготовку, розвивають пластичність, вміння красиво рухатися, зміцнюють організм, виправляють деякі фізичні вади. Народний танець витворювався протягом віків і був тісно пов’язаний із життям народу, його побутом, працею, певним художнім смаком.\nТанець називають своєрідним літописом життя не дарма. Народ сам зберігав і розвивав свої танцювальні скарби, передаючи від покоління до покоління форми танців, їх характер і манеру виконання. Танець – це яскраве, багатобарвне творіння народу, що є емоційним художнім специфічним відтворенням його багатовікового життя. Фольклорні танці в умовах сьогодення стали великою хореографічною цінністю, яка має не лише естетичне, але й велике пізнавальне значення як для учасників художньої самодіяльності та професійних артистів, так і для народу взагалі. Своєрідною мовою фольклорні танці відображають історію розвитку країни й наповнюють душу кожної людини гордістю за свій народ, викликаючи глибоке почуття патріотизму. Народний танець – це душа народу, його краса і велич. Зворушливі, ліричні хороводи, запальні побутові танці, образно-тематичні, сюжетні танці розкривають побут, обряди, традиції, буття волелюбного українського народу. Народний танець – це один з найдавніших видів фольклору. Це танець створений народом і поширений у побуті, який виконувався, скажімо так, «для себе». Поняття ж «народно-сценічний танець» з’являється з тої миті, коли народні танці почали виконувати не для самих виконавців, а для глядачів, тобто народний танець зійшов на сцену.\nВиконавцями його спочатку були любителі, а згодом професіонали. Сучасна українська народно-сценічна хореографія постійно розвивається, збагачується новими темами, новою пластикою. Ускладнюється композиція народно-сценічних хореографічних творів, загострюється форма їх сценічної подачі. За останні півстоліття, завдяки творчості балетмейстерів, з’явилися такі композиційні (музично-танцювальні) форми, як «хореографічна сюїта»,«хореографічна картинка», «вокально-хореографічна композиція». Нам у спадок залишився величезний фольклорний танцювальний скарб, і ми повинні не лише зберігати, але й розвивати цей безцінний здобуток, який необхідно знати й вивчати. Фольклорні танці в умовах сьогодення стали великою хореографічною цінністю, яка має не лише естетичне, але й велике пізнавальне значення як для учасників художньої самодіяльності та професійних артистів, так і для народу взагалі. Будучи мистецтвом справді загальнолюдським, доступним без якого-небудь перекладу людям всіх рас і континентів, танець завжди несе в собі певне національне забарвлення.\nНаше місто Вашківці славне своїми давніми традиціями, обрядами, святами, атрибутикою, музикою, співами, танцями,- всіх їх свято бережуть вашківчани протягом багатьох століть .\nЖодне свято не обходилося, як не обходиться і сьогодні, без чарівної музики, задушевної пісні та запального народного буковинського танцю. Фольклорно-етнографічне мистецтво Вашківцв, як і всієї Буковини несе в собі характер краю, його думи і почуття, прагнення і сподівання. Народні гуляння на «храмах», весілля, Маланка, «веснянки», так званий по-народному «данець» не обходилися без музик і масових танців молоді та старших жителів міста. Зразком витонченості й краси є буковинський народний костюм, що тісно пов’язаний з характером танців. Кожне з цих свят – то перенесення на сцену тих традицій, звичаїв та обрядів, що побутують і сьогодні у нашому місті . Музика, пісні, танці, костюми, маски, топірці, килими, деревця, рушники, хустки та всяка інша атрибутика – це результат великої копіткої роботи по збиранню цього матеріалу серед мешканців міста та навколишніх сіл.\nМи, у своїй діяльності, намагалися максимально зберегти ту музику, ті пісні, танцювальні рухи та рисунки , слова, примовки, костюми та атрибутику, які віками зберігалися у пам’яті народу і передавалися із покоління в покоління вашківчанами .\nПриміром, звичай переодягання – “Переберія” на релігійне свято Меланії, Василія – на Новий рік за старим стилем 14 січня, – зберігся до наших днів у своїй первозданній формі, що ще за язичества існував. Витоки нашої Переберії сягають середньовічних народних карнавалів, які, у свою чергу, опираються, мабуть, і це очевидно, ще на античні звичаї влаштування процесій ряджених та масок на честь Діоніса, Вакха та інших веселих божків. Із прийняттям християнства, такі карнавали прилаштувалися під покровом християнських свят, як, наприклад, в українців – Меланії та Василія . Під час маланкування практично в кожній вашківецькій оселі від хлоп’ят до статечних газд перебираються у традиційні маски та костюми “дідів”, “баб”, “ведмедів”, “циган”, “смерті”, “жидів”, ”пана”, “пані” та новофантастичних “дракул”, “суперменів”, “рембо”, “робокопів” ,”Кінг-Конгів” тощо, та інших казкових, вигаданих і не вигаданих істот та історичних і політичних сьогоднішніх персонажей.\nІ в такому чудернацькому вбранні переберія ходить вдень і вночі від хати до хати віншуючи господарів з різдвяними святами і відганяючи та задурюючи всіляких злих духів та відьом – таких наївних і довірливих як на наш прагматичний час . Керують колядою інтелігенція – “козаки”, “вулани”, “букшандер” та справжні господарки свята – “маланка” та “українка” (переодягнені у національний жіночий одяг хлопчики-підлітки 11-13років), яких свято шанують кожен переодягнений, колядник та всі гості, адже костюми у них усіх надзвичайно традиційно давні і дуже коштовні .\nСвоєрідною кульмінацією свята є купіль перебраних, яка відбувається у річці Глибічок у одному із кутів міста – Долішньому куті. Вашківчани вірять, що завдяки цьому ритуалові перебрані у різні костюми та маски звільняються від усякої “нечистої” сили, яка могла до них випадково пристати протягом року та під час нічних обходів оселями. Учасники дійства заходять на середину плеса ріки і щедро обливають себе та одне одного студеною водою та сідають і лягають посеред води. Від одного такого видовища дрижаки беруть всіх оточуючих. Самі учасники обряду здебільшого трактували ритуальне купання як очисне антидемонічне дійство.\nУ ритуальному купанні-потопленні ряджених дослідники схильні вбачати відгомін ритуалів жертвоприношення, можливо, первісно й людського . Очевидно, первісно йшлося про вмилостивлення персонажів демонології, потойбічних істот, ймовірно, що й душ померлих пращурів (звідси трактування святочних ряджених як втілення душ ряджених) . Отже, семантику ритуального купання маланкарів, можливо, вбачати у захисному прилученні до сакральної природної стихії, води, освяченої жертвоприношенням – символічним потопленням демонічних образів переберії .\nНа нашу Переберію щороку збираються сотні а той і тисячі гостей із усього краю і з-поза його меж. Так, кожного року вашківецьку Маланку відвідують жителі багатьох великих і малих міст України, навколишніх областей, гості з Польщі, Канади, США, Франції, Італії, Румунії, Росії, Прибалтики та ін. І всі залишаються щиро і приємно вражені побаченим .\nПедагогічний колектив Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ст. приділяє багато уваги не тільки оволодінню програмного матеріалу але й естетичному вихованню, формуванню в учнів поваги, любові, гідного ставлення до традицій українського народу та національної культури. У школі діє багато гуртків та мистецьких колективів. Зокрема, це фольклорні гуртки «Червона калина» та «Обереги», драматичний та вокальний гуртки, сольного співу та художнього читання, вишивки та бісеронанизування, «Юний турист», спортивні секції . Але особливою популярністю користуються хореографічні гуртки , яких нараховується у школі аж 10 (десять), що охоплюють учнів з першого по одинадцятий клас включно. Тільки в цих дитячих колективах займається біля 250 дітей, що становить близько 50 відсотків від загальної кількості школярів. З п’яти керівників танцювальних колективів – четверо мають вищу та спеціальну хореографічну освіту, троє з яких являються моїми вихованцями, а в загальному – біля десяти моїх учнів здобули спеціальну хореографічну освіту, більшість з яких працюють за спеціальністю, зокрема останній вихованець в цьому році закінчив Чернівецьке училище мистецтв ім. С. Воробкевича і став артистом балету Заслуженого Академічного Буковинського ансамблю пісні і танцю. В школі обладнано танцювальний зал зі станками та дзеркальними стінками, за кошти батьків придбано відповідну відео та звукопідсилюючу апаратуру, підібрано відповідні фонограми для репетицій та виступів концертних програм, що значно покращує якість підготовки юних танцюристів.\nБагато позитиву в нашій роботі є те, що у 5 х – 7 х класах впроваджено урок хореографії, відвідування якого є обов’язковим для всіх учнів. На глибоке переконання О.Сірецького, урок ритміки треба обов’язково ввести для учнів 1-4 класів, які має проводити спеціаліст-хореограф, адже саме у цьому віці гартується дитячий організм і формується світогляд дитини, закладається основа загальномузичної грамоти, і продовжити урок хореографії хоча б до 9 класу включно, адже, якщо випускник 11 класу на випускному вечорі чи останньому дзвонику зуміє запросити на останній шкільний вальс свою вчительку, матір або батька і відповідно станцювати його.Він впевнений, що над цим треба задуматися і педагогічним колективам на чолі з директором, і райвідділу освіту, і управлінню освіти обласної державної адміністрації та інституту післядипломної освіти вчителів з тим, щоб прийняти відповідні рішення по даному питанні. Повірте, діти будуть цьому тільки раді і щиро вдячні. І чому б у цьому першими не стати Вижницькому району та Чернівецькій області у нашій державі, де традиції хореографії на досить високому рівні, і, головне – вистачає спеціалістів.\nПівнічна Буковина – невід’ємна частина України, а містечко Вашківці – така ж частинка Буковини, перша писемна згадка про нього датується далеким 1431 роком, тож недавно ми відзначали його 580-річчя. Упродовж століть ці землі часто завойовували чужинці, та самобутній волелюбний народ краю не втратив національного духу, гордості за свою землю, і пошани до неї, про що свідчать предковічні народні традиції, звичаї та обряди, які зберігаються та примножуються і нині. Народні гуляння на «храмах», весілля, Маланка, веснянки, толоки та клаки, так званий по-народному «данець» не обходилися без музик і масових танців молоді та старших жителів міста. Зразком витонченості й краси є буковинський народний костюм, що тісно пов’язаний з характером танців. Фольклорно-етнографічне мистецтво несе в собі характер краю, його думи і почуття, прагнення і сподівання. Народний танець – це особливий вид мистецтва, в якому поєднуються лірика і гумор, грація і темперамент, вікові традиції і сучасність .\nТрадиції місцевих костюмів, атрибутів, музики, співу, танцю, свято бережуть вашківчани протягом багатьох століть . Жодне свято не обходилося, як не обходиться і сьогодні, без чарівної музики, задушевної пісні та запального народного буковинського танцю. У Вашківцях танцювали завжди !\nЩе на початку 70-х років, будучи студентом культурно-освітнього училища я почав придивлятися до тих танців, які виконувалися у нас на весіллях, храмах та різноманітних вечірках. У душу запали іскрометна “Гуцулка” , поважна “Дамен гора”, запальна “Сирба”, лірична “Ружа”, з перемінними пісенними перемовками парний танець “Голубок”. Та найбільше вразили і полонили парубоцькі танці “Аркан” та “Кордій”.\nТільки згодом дізнався, що “Кордій”, в такій інтерпретації, виконувався тільки на Буковині, і тільки у Вашківцях .\nЯк керівник, – за основу своєї творчої діяльності він поставив собі за мету будувати репертуар колективу на базі місцевих, вашківецьких традицій, свят, та обрядів і тому репертуар сьогодні на 90 відсотків складається саме з них . І згодом саме ці танці стали золотим фондом народної хореографії відомого нині Народного аматорського ансамблю танцю “Черемшина” міста Вашківці та такими ж стають для ансамблю народного танцю “Черемош” Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів, колективу-супутника «Черемшини».\nВ результаті багаторічної копіткої постановочної роботи отримано декілька цілих фольклорних, вокально-хореографічних програм, які умовно можна розподілити на цикли за порами року, куди увійшло більше тридцяти танців, хореографічних картинок та мініатюр, хореографічних та вокально-хореографічних композицій. Вони більше ніде і ні ким не виконуються, бо вони в свій час були створені і збережені до сьогодні саме в нашому місті або в найближчій окрузі.\nЦе такі концертні програми, як “Ой радуйся земле”, “Сійся, родися”, Ми – з Буковини”, “Барви Буковини”, “Тобі, Україно, наш уклін”, “Добрий день, Карпати”, “На храму, у Вашківцях”, “Вашківецькі забави”, “Скорца”. Вони розподіляються по циклах року :\nВ е с н я н и й ц и к л :\n– програми “Ми – з Буковини”, “Добрий день, Карпати”;\n– хореографічні композиції та танці “Веснянка”, “Засівна”, “Писанка”, “Гуцулка”, “Горянка”, “Ой під вишнею”, “Козачок” .\nЛ і т н і й ц и к л :\n– програми “Вашківецькі забави”,“Вашківецький храм”;\n– хореографічні композиції та танці “Кордій”, “Аркан”, “Голубок”, “Скакунець”, “Буковинський козак”, “НаІвана, на Купала”, “Буковинські візерунки”, “Буковинське коло”, “Козацькі ігрища”, “Крючок”, “Бріул” .\nО с і н н і й ц и к л :\n-програми “Тобі, Україно, наш уклін” , “ Скорца” , “Барви Буковини” ;\n– хореографічні композиції та танці “Слава Україні”,“Тобі, Україно ! ”, “Молитва за Україну”, “Решето”, “Коломийка”, “Вербиченька”, “Буковинська гора”, “Гуцульські візерунки”, “Дев’ятка”,”Хора і Жок”,\n“На винограднику”, “Свято лісорубів”, ;\n– вокально-хореографічна композиція вашківецького весілля “Скорца”, куди увійшли композиціЇ “Заводини”, “Ружа”, “Дружба і дружка”, “Викуп молодої”, “Скорца”, “Повниця”, “Колачини”.\nЗ и м о в и й ц и к л :\n– програми “Ой радуйся, земле”, “Сійся, родися” ;\n– вокально-хореографічні композиції “Ой радуйся, земле”, “Нова радість стала”, “Зажурилася крутая гора”, “Коляда” ;\n-фольклорно-етно-вокально-хореграфічна композиція “Маланка”- фрагмент вашківецької Переберії.\nНародний танець завжди посідав провідне місце в репертуарі творчих колективів і був мірилом популярності і визнання їх у народі. Дане визнання – це ствердження нашого народу з його самобутньою глибинною культурою, бо вона, воістину, народна і зрозуміла всім.\nСвоїм натхненним мистецтвом хореографічні колективи школи, народний аматорський ансамбль танцю «Черемшина» звеличують красу рідного краю, дарують людям естетичну насолоду, роблять вагомий внесок у збереження традицій свят та обрядів, у національне відродження та розвиток вітчизняного хореографічного мистецтва. Вони є справжньою мистецькою скарбницею Вижниччини та Буковини !\nНародний аматорський ансамбль танцю ’’Ч Е Р Е М Ш И Н А’’\nм.Вашківці , Вижницького району , Чернівецької області,\nміський будинок народної творчоті та дозвілля,\nМіністертво культури та туризму України.\nРік заснування колективу – 1954\nРік присвоєння звання – 11 квітня 1994 р. Постанова Колегії управління культури Чернівецької обласної державної адміністраціїї. № 4.\nТворча діяльність НААТ « Черемшина » : Дипломант та Переможець ІІ-ХVІІІ Міжнародних Гуцульських фестивалів, Переможець районних та обласних Всеукраїнських оглядів народної творчості – 1999р.,2002 р., 2004 р., учасник звітних концертів майстрів мистецтв та художніх колективів Чернівецької області у м.Києві « Мелодії Буковинського краю » – 2002, 2004 , 2006, 2009 рр., учасник V–ХХІ Міжнародних фестивалів фольклору «Буковинські зустрічі » у Польщі, Румунії,Угорщині, Словаччині та Україні 1995–2010рр., учасник V Міжнародного фестивалю національних культур «MUZIKHORIDANSE» м. Тераре Франція та м.Венеція Італія, Дипломант V Міжнародного Слов’янського фольклорного фестивалю « Коляда » м.Рівне, 1999 р., Дипломант УІ Міжнародного «Свята виноград у » м.Се ксард Угорщина, 1999 р., Дипломант V – ХІХ свята української культури « Над Ославою » Мокре, Польща, 2000, 2001, 2003, 2004 рр., Дипломант V-го ( 1996 ) та Х-го ( 2001) Міжнародного фестивалю фольклору « Арканул » м.Радауц Румунія, Лауреат І Міжнародного проекту « Польсько – українські зустрічі з фольклором » згідно Міжнародного Договору фундації Європейського Союзу трансприкордонної співпраці м.Жешов, Польща – квітень 2004 р. та липень 2004 р., Дипломант Всеукраїнського конкурсу « Пані – 2004» м.Донецьк та Всеукраїнського конкурсу Міні – міс Україна – 2005 м.Чернівці, Дипломант Театралізованих свят « День міста Вашківці » (2001-2010) та « Вашківецькій Січі – 100 » (2003) , учасник гала-концертів Заслужених артистів України Марії та Володимира Лобурак – дует « Скриня » (1993-2010) та Народного артиста України Павла Дворського (2003-2008), Дипломант обласного огляду-конкурсу зимового фольклору м.Чернівці, січень 2000-2010 р.Дипломант І –ІІ –ІІІ Міжнародного фестивалю хореографічного мистецтва « Перлина Черемошу » м. Вижниця, квітень 2004 р.,травень 2005 р. , червень 2005 р., участь у зйомках фільму « Вашківецька Маланка » Київського театрального інституту ім.Карпенка-Карого січень, 2005 р. Лауреати І-го та ІІ-го Міжнародного фестивалю національних культур “Букова віть” м.Чернівці (2007, 2009 ), Дипломанти І – IV міжрайонного фестивалю народної творчості «Калинові обереги» с.Іспас, Лауреати ІІ Всеукраїнського фестивалю вертепів «Карпатія-2008” м.Івано-Франківськ, (2008), : «BIKE FEST» Міжнародний фестиваль байкерів- м.Заставна Чернівецької області ;\n“Ой радуйся земле” – туркомплекс «Буковель» Івано-Франківська область ; XIV Міжнародне «Свято – зустріч української культури» м.Вальч Польща, відкриття «Свята Української культури в Румунії» – торгівельно-розважальний комплекс м. Сучава РУМУНІЯ ; « ЧЕРВОНА РУТА – 20 » – фестиваль-конкурс української сучасної пісні – музей архітектури та побуту Буковини –м.Чернівці ; «Кубок Європи з мотокросу» – Соборна площа м.Чернівці ; « 20-річчя Народного Руху України» – актова зала медичного коледжу м.Вашківці ; «На сторожі порядку» – обласне урочисте засідання до Дня української міліції – Палац «Академічний» м.Чернівці ; «Ярмарка» – зустріч представників Хотинського та Вижницького районів, – м.Хотин Чернівецька область ; « Буйно квітне «Черемшина» – відзначення 80-річчя від Дня народження В.П.Михайлюка – м.Вашківці ; « Геній нації» – відзначення 100-річчя від Дня народження Степана Бандери – м.Вашківці ;«Їхній подвиг житиме у віках» – до 65 –річчя визволення міста Вашківці –м.Вашківці; переможці районних та обласних Всеукраїнських оглядів народної творчості та ін.\nПротягом останніх років колектив працював над підвищенням своєї виконавської майстерності, відробляв весь діючий репертуар, всі танці та хореографічні композиції (біля 30), що входять у цілі концертні програми\nЦе такі концертні програ ми, як “Ой радуйся земле”, “Сійся, родися”, Ми – з Буковини”, “Барви Буковини”, “Тобі, Україно, наш уклін”, “Добрий день, Карпати”, “На храму, у Вашківцях”, “Вашківецькі забави”, “Скорца”. Вони розподіляються по циклах року.\nТанасійчук Наталія Михайлівна\nКерівник дитячого хореографічного колективу “Писаночка”,\nстарший вчитель, вчитель методист вищої категорії,\nнагороджена нагрудним знаком “Відмінник України”,\nлауреат премії ім. Ю.Федьковича\nДитячий хореографічний колектив “Писаночка” при Вашківецькому БДЮТ (директор Танасійчук В.В.) створений у 2007 році Танасійчук Наталією Михайлівною та Друцул Наталією Василівною. За короткі роки існування “Писаночка” є учасниками різноманітних заходів на теренах Буковини та сусідніх областей.\nДитячий колектив є переможцями обласних, регіональних, міжнародних конкурсів та фестивалів: “Калинові обереги”,”Чисті роси”, “Перлини Черемошу”, “Світ талантів”, “Букова віть”, “Буковинські зустрічі”, “Від Різдва до Йордана”,Міжнародного гуцульського фестивалю.\nКолектив складається з двох вікових груп: молодша та середня.\nЖанровий напрямок – народні та бальні танці.\nПри постановці танців, Наталія Михайлівна використовує народні традиції буковинського та гуцульського мистецтва, змалку вчить черпати з народного джерела неповторну принадність і непідробну красу, бо сама закохана в українську народну культуру.\nНа основі народних традицій, під її керівництвом, колектив “Писаночка” здійснив хореографічні постановки “Забава”, “Храм у Вашківцях”, “Буковинка”, “Маланка”\nСоколович Наталія Михайлівна\nНародилась 18 лютого 1966р. Має двох сестер – Октавія та Ольга, які також закохані у вишивку.\nЗ раннього дитинства, мама, Минодора Михайлівна,навчала дочок вишивати. Коли Наталії було 5 років мати дала в руки голку і полотно на рушник, сказавши: “Вчитись вишивати треба на справжньому, а на тряпці ти ніколи не навчишся”\nДалі шкільне життя… Так, як за Радянського Союзу не дуже схвалювались народні традиції, намагалась хоч десь, хоч трішечки, але, щоб річ була з вишивкою.Навіть шкільна форма на грудях була з орнаментом. Після школи навчання у профтехучилищі №5. Закінчивши у 1984р. хотіла навчатись далі,та вийшла заміж, народила сина і постало питання “що робити?”\nІ тут стала у пригоді мамина школа. Потихенько захоплення переросло у професійність. І чим більше бісеру лягало на полотно, тим більше ідей приходило до голови. З кожним разом хотілося вишити щось краще, щоб радувало не тільки моє око, а й подобалося людям.\nУчні Вашківецької ЗОШ в гостях у майстрині\nГнатишин Наталія Михайлівна\nНаталія Михайлівна народилася 29 вересня 1976 року у місті Вашківці.\nВишивкою із захопленням займається ще із шкільних років. Закінчивши школу у 1993 році, поступила\nу Чернівецький Державний університет ім. Ю.Федьковича, на факультет математики.\nЗ 1997 року працює у Вашківецькій ЗОШ І-ІІІ ст., вчителем математики. Будучи відданою своїй професії,\nдітям, знаходить час на захоплення вишивкою.\nДонька Наталії Михайлівни (Галина),\nяка з гордістю вдягає вишитий матусею одяг\nМостбауер Майя Василівна\nВчитель трудового навчання Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів\n“Калинові обереги”, 2012\nСлижук Марія Юріївна\nІз ткацького верстата тече у низ ріка…\nТкацтво – це ремесло, що було поширене на всіх землях України з часів Київської Русі.\nУ нашому місті такою майстерністю володіє Слижук Марія. Вона почала ткати, коли\nїй було 15 років. Це вміння передала її мама, а мамі бабуся.\nЗ 1992 року продавала та здавала на виставки свої роботи.\nІнструмент на якому Марія Юріївна працює називається верстатом.\nДля того щоб виткати виріб,потрібні кольорові та білі нитки. Вони повинні бути шерстяні або\nакрилові з льону. У своїй роботі використовує червоні, чорні, білі, зелені і жовті кольори.\nТче різноманітні роботи: рушники старостам на весілля,обрядові рушники, скатерки, дорошки,\nсерветки на столи та інші речі. Роботи майстрині можна придбати на базарі у м.Косові.\nМайстерність ткацтва у пані Марії переймає її донька\nМногодітна Катерина Іллівна\nПисанкарство – невичерпне джерело особистості…\nПисанка – це яйце, розписане мініатюрним орнаментом за допомогою воску, писачка та барвників. Створення будь-яких писанок приносить людям естетичне задоволення, дає можливість створити щось самобутнє. Кожна писанка містить великий позитивний заряд, тому що це подарунок від щирого серця, людині якій бажаєш добра.\nЩоб з Великоднем прийшло щастя у вашу хату,\nЩоб у вас завжди було у родині свято!\nХай вам писанки несуть сонечка краєчок,\nХай всміхаються боки золотих яєчок.\nКатерина Іллівна – вихователь дошкільного навчального закладу №1, займається писанкарством ще з дитячих років. Навчилася писати писанки від своєї мами, бабусі.\nВміє працювати з розтопленим воском. Придумує свої узори.Організовує виставки для дітей .\nНародні звичаї і традиційні обряди, пов’язані з Великоднем, у нашому місті цікаві та різноманітні. Обряди і звичаї є одним із основних засобів виховання дитини.\nМногодітна Катерина Іллівна знайомить дітей з писанкою, історією її виникнення. На заняттях вчить розмальовувати, писати чудові писанки.\nМає багато зразків саме тих, що пишуть Вашківцях. Це писанки з нескладними рослинними елементами та геометричними фігурами. Виконуючи роботу на яйці, використовує природні барвники, які виготовляє з компонентів живої природи: кори дуба, яблуні-дички, дикої груші.\nПри написанні писанки використовує такі знаряддя: віск, кісточка, посуд з барвниками, яйця.\nТака робота сприяє розвитку творчих здібностей дітей, духовному вихованню, вихованню\nцінителів і дослідників традицій рідного краю.\nЯ з Вашківців вам шлю привіт!\nСпіваю я із ранніх літ.\nКоли трембіта грає,\nна вірші надихає.\nТак хочеться співати\nпро гори про Карпати,\nпро Вашківці і про красу,\nяку у серці, я несу.\nІ ти у гості завітай.\nІ полюби мій рідний край.\nЯкщо захочеш ти почуєш,\nяк річка Черемош бурлить,\nялина з грабом гомонить.\nВітерець тихесенько шепоче,\nа серце щиро твоє хоче\nцю мить на віки зупинити,\nі закохатись в цю красу.\nЯку у серці я несу.\nМельничук Микола Миколайович, народився 17 грудня 1993 року, в місті Вашківці.\nМузику полюбив ще із раннього дитинства. У 5-му класі почав брати участь у шкільних вечорах та конкурсах де виступав із сольними піснями.\nЗгодом вирішив спробувати себе в народних танцях, і став учасником шкільного колективу народних танців « Черемош ».\nОхоче відвідував гурток « Джерело » керівником якого являється вашківецька поетеса Лідія Василівна Михайлюк, дочка знаменитого композитора Василя Михайлюка. Ця чудова жінка із своїми розповідями про видатних людей і про батька надихнула його на написання віршів. У гуртку отримав свою першу маленьку, але вже найдорожчу грамоту підписану самим заслуженим працівником культури України, батьком музики славнозвісної пісні «Черемшина» Василем Михайлюком У 2006 році написав перший вірш «Рідний край».\nУ 2007 році познайомився з гарними, добрими людьми: Володимиром Миколайовичем та Марією Миколаївною Лобурак дует «Скриня». Які запросили його до себе займатися вокалом в будинок культури творчої молоді « Автограф », директором якого є Володимир Миколайович , а вчителем вокалу є Марія Миколаївна. Завдяки їм я здобув свою першу грамоту за межами школи, на першому міжнародному фестивалі «Живий вогонь» в м. Чернівці (готель « Турист » організатором якого була директор, художній керівник фестивалю Галина Осадчук 2007 р.).\nЦього ж року брав участь у другому всеукраїнському благодійному фестивалі-конкурсі юних талантів сіл України «Рідний край» в якому зайняв III- місце і став лауреатом ІІІ премії (голова журі начальник управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації Остап Савчук та голова оргкомітету президент Чернівецької обласної громадської організації « Буковинська відео-асоціація » Ярослав Унгурян.).\nУ 8-му класі був зарахований до народного аматорського танцювального колективу « Черемшина » керівником якого являється Сірецький Орест Ілліч.\nУ 2007 році – отримав III- місце у пісенному фестивалі-конкурсі « Золотий ключик » присвячений пам’яті Назарія Яремчука (м. Вижниця).\nУ травні 2007 року – був нагороджений грамотою за активну участь у творчому житті Будинку культури творчої молоді «Автограф».\nЗахоплений красою нашої природи та коханням почав писати свої власні пісні.\nУ лютому 2008 року – був нагороджений грамотою II- ступеня в м. Вижниця на конкурсі авторської пісні.\nУ травні 2008 року – отримав II- місце у III районному конкурсі « Зачарований легінь » в номінації вокальний спів.\nУ 2010 нагороджений Грамотою Дипломанта Всеукраїнського фестивалю-конкурсу авторської пісні та співаної поезії молодих авторів та виконавців ім. В.Івасюка.\n2 травня 2010 року організував та провів свій перший дебютний сольний вечір « Я СТАНУ ТВОИМ АНГЕЛОМ » на якому був нагороджений Грамотою як «Соліст КБУ БКТМ «Автограф» за творчі здобутки та активну участь у мистецькому житті краю та міста «Чернівців» директор БКТМ заслужений артист України Володимир Лобурак та Грамотою активного учасника художньої самодіяльності м. Вашківці, міський голова Михайло Сидір . 28 травня закінчив школу. 29 травня отримав Грамоту за активну та багаторічну участь у складі Народного аматорського ансамблю танцю «Черемшина» і пропаганду місцевих традицій, свят та обрядів на вітчизняних та міжнародних рівнях засобами хореографії. Художній керівник Заслужений працівник культури України Орест Ілліч Сірецький . Наприкінці червня побував на Одещині , де прийняв участь у Міжнаціональному фестивалі-конкурсі «Блакитна хвиля – 2010» на якому став лауреатом І премії.\nПоступив у медичний коледж .Пробувався на відбірковому турі конкурсу « Червона рута » у м. Чернівці. 18 листопада отримав І місце у конкурсі Студентської пісні .\nГнатишин Галина – учениця 10 класу\nСащук Юрій – учень 10 класу\nПопович Тетяна – учениця 8 класу\nВдячність, за підготовку і систематизацію матеріалу, історико-краєзнавчому клубу “Джерело” , при Вашківецькій міській бібліотеці для дорослих (керівник Михайлюк Л.В.)


Стаття 392. Підстави для перегляду за нововиявленими (сторінка 2408)\nСтаття 392. Підстави для перегляду за нововиявленими обставинами рішень, ухвал суду, постанов президії суду наглядової інстанції, що набрали законної сили\n1. Перегляд судових актів за нововиявленими обставинами виступає додатковою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів учасників цивільно-процесуальних відносин. Поряд з наглядовим виробництвом за наявності обставин, зазначених у законі, він дозволяє в специфічній процесуальній процедурі проводити перевірку правильності судових постанов, що вступили в законну силу. Однією з особливостей даного інституту є те, що сумніви в правильності судового акта пов'язані не з порушенням норм матеріального чи процесуального права або неправильною оцінкою істотних для справи обставин, а з відкриттям вже після вступу судового акту в законну силу обставин, що мають істотне значення для справи, які не були враховані судом при винесенні рішення.\nЗа нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті набрали законної сили постанови будь-якої судової інстанції, якими закінчується провадження у справі, зокрема суду першої інстанції (рішення, винесене по суті спору; ухвалу про припинення провадження у справі ; ухвалу про залишення заяви без розгляду тощо); судів апеляційної, касаційної і наглядової інстанцій (ухвали або постанови, якими змінено рішення суду першої інстанції або прийнято нове рішення, в тому числі з припиненням провадження у справі, залишенням заяви без розгляду).\n2. Істотні для справи обставини, про які йде мова в п. 1 ч. 2 ст. 392 ЦПК, які не були і не могли бути відомі заявнику, також не повинні були бути відомими і суду. Інша означало б, що суд дав їм неправильну оцінку, сформулював на їх основі висновки, що не відповідають обставинам справи, в результаті чого виніс у справі помилкове рішення. Якщо таке рішення було прийнято внаслідок істотного порушення норм процесуального права, то дана обставина може бути підставою для перегляду судового акта в порядку нагляду, а не за нововиявленими обставинами.\nПитання про те, чи є обставини суттєвими для справи, суд вирішує в кожному конкретному справі з урахуванням усіх його обставин. Певним критерієм віднесення нововиявлених обставин до істотних може бути їх здатність вплинути на результат справи. Як правило, з цими обставинами норми права пов'язують виникнення, зміну або припинення матеріальних чи процесуальних прав учасників спірних правовідносин.\nЗа змістом закону не можуть розглядатися в якості нововиявлених обставини, що виникли після винесення судового рішення, навіть якщо вони мають істотне значення для справи. У цьому випадку їх наявність може бути підставою для пред'явлення нового позову, а не для перегляду судового постанови за нововиявленими обставинами.\n3. У п. 2 ч. 2 ст. 392 ЦПК як нововиявлених вказані обставини, пов'язані з недоброякісністю доказів, які фігурували у справі. Відносно цих обставин діє правило про те, що вони повинні існувати на момент винесення рішення по справі; про їх недостовірності не було відомо заявнику та суду, що розглядає справу; дані обставини стали відомі після вступу судового акту в законну силу; вони спричинили винесення неправильного рішення . Крім того, закон висуває до них і додаткова вимога - дані обставини повинні бути встановлені набрав законної сили вироком суду.\nЦе додаткова вимога базується на обов'язковості вступили в законну силу судових постанов і преюдициальности встановлених ними обставин (див. коментар до ст. 13 і 61 ЦПК).\nОднак кримінально-процесуальне та кримінальне законодавство передбачає можливість закінчення кримінальної справи не тільки винесенням по ньому вироку, а й шляхом його припинення судом, прокурором, а також слідчим або органом дізнання у випадках, передбачених законом. Зокрема, прикладом цього може бути припинення справи: за закінченням строків давності; в силу акта амністії, якщо він усуває застосування покарання за вчинене діяння, через помилування окремих осіб; щодо померлого (ст. 24 КПК, ст. 84-85 КК) .\nУ таких випадках у відповідному процесуальному акті про припинення кримінальної справи (постанова, ухвала) також можуть бути встановлені факти, які, якби вони були встановлені набрав законної сили вироком, були підставою для перегляду по знову виявленими обставинами судових постанов, що вступили в законну силу. У зв'язку з цим виникає питання, чи можуть ці факти, встановлені не вирок суду, а іншим процесуальним актом, також бути підставою для перегляду судового постанови за нововиявленими обставинами?\nУ сфері кримінально-процесуальних відносин дане питання вирішується позитивно. Так, відповідно до ч. 5 ст. 413 КПК явна хибність показань потерпілого або свідка, висновку експерта, а одно фальшивість речових доказів, протоколів слідчих і судових дій та інших документів або завідомо неправильного перекладу, що потягли за собою постанову незаконного, необгрунтованого чи несправедливого вироку, винесення незаконного або необгрунтованого визначення або постанови; злочинні дії судді, вчинені ним при розгляді даної кримінальної справи, можуть бути встановлені крім вироку ухвалою або постановою суду, постановою прокурора, слідчого або дізнавача про припинення кримінальної справи за закінченням терміну давності, внаслідок акта про амністію чи акта помилування, у зв'язку зі смертю обвинуваченого або недосягненням особою віку, з якого настає кримінальна відповідальність. Наведені положення ч. 5 ст. 413 КПК в субсидіарної порядку повинні застосовуватися і в цивільному судочинстві. Можливість такого перегляду підтримується і іншими авторами, наприклад Л.Ф. Лісницький * (317).\n4. Самостійну групу підстав для перегляду представляють встановлені набрав законної сили вироком суду факти вчинення злочину суддею або особами, що у справі (про склад суду та осіб, що у справі, див. коментар до ст. 14, 34, 44, 45, 46 ЦПК). Між вчиненим злочином і конкретною справою, що розглядаються судом, повинна існувати безпосередній зв'язок. Наприклад, отримання хабара суддею для винесення рішення на користь хабародавця і т.д. Як і у випадках, передбачених ч. 2 ст. 392 ЦПК, факт вчинення злочину повинен бути встановлений набрав законної сили вироком суду. Проте в деяких випадках (див. коментар до ч. 2 цієї статті) не виключається можливість встановлення даних фактів і іншим кримінально-процесуальним актом.\n5. Набрали законної сили, судові акти є обов'язковими для виконання і володіють преюдиціальне, що виражається в тому, що обставини, встановлені набрав законної сили судовим постановою по раніше розглянутій справі, обов'язкові для суду. Вони не доводяться знову і не підлягають оскарженню при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті ж особи (ст. 13, 61 ЦПК, ст. 16, 69 АПК, ст. 90, 392 КПК).\nЦе обумовлено тим, що, розглядаючи справу, суд на основі всебічного і повного дослідження доказів, їх оцінки в сукупності формулює висновки про наявність чи відсутність юридичних фактів, які є підставами спірного правовідносини, висновки про матеріальні права та обов'язки сторін і приймає на основі цих висновків постанову, якою визначає ці права і обов'язки. У вироку по кримінальній справі суд встановлює, чи мали місце конкретні дії та чи вчинені вони певною особою.\nВиходячи з цих властивостей судових актів коментована стаття закріплює правило, згідно з яким скасування судової постанови є підставою для перегляду за нововиявленими обставинами заснованого на ньому судового акту. Вирішуючи питання про перегляд судового акта за вказаною підставі, необхідно з'ясувати, чи належить скасована постанова суду загальної юрисдикції або арбітражного суду в основу судового рішення, про перегляд якого поставлено питання, і чи набрав скасований акт суду законної сили.\nУ п. 9 постанови N 23 від 19 грудня 2003 р. "Про судове рішення" Пленум Верховного Суду РФ роз'яснив, що під судовим постановою, зазначених у ч. 2 ст. 61 ЦПК, розуміється будь-яке судове постанову, яка згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК приймає суд (судовий наказ, рішення суду, ухвала суду), а під рішенням арбітражного суду - судовий акт, передбачений ст. 15 АПК (рішення, постанова, ухвала) * (318).\n6. За буквальним змістом коментованої статті перелік підстав для перегляду судового акта за нововиявленими обставинами є вичерпним. Однак додатковою підставою для перегляду може бути також помилка Президії Верховного Суду РФ, постанова якого цивільним процесуальним законодавством визнається остаточним.\nУ визначенні від 8 лютого 2001 р. по скарзі Акціонерної компанії "АЛРОСА" на порушення конституційних прав і свобод ст. 333 ЦПК РРФСР Конституційний Суд РФ виходячи з правових позицій, сформульованих ним раніше у постановах від 2 лютого 1996 р. N 4-П та від 3 лютого 1998 р. N 5-П, вказав, що гарантоване Конституцією РФ право на судовий захист передбачає можливість виправлення судових помилок і після розгляду справи в тій судової інстанції, рішення якої галузевим законодавством може визнаватися остаточним в тому сенсі, що це рішення не може бути переглянутий згідно звичайній процедурі. Перегляд такого судового рішення можливий в додатковому виробництві - за нововиявленими обставинами, що дозволяє усунути допущені судові помилки, що не були або не могли бути виявлені раніше і в результаті яких порушені права і законні інтереси громадян і організацій не були захищені. В іншому випадку помилкове судове рішення не могло б бути виправлено, що несумісно з принципом правосудності (законності та обгрунтованості) рішень судів загальної юрисдикції і з призначенням судочинства в цих судах щодо захисту прав і законних інтересів громадян та інших осіб * (319).\n7. Підставою для перегляду судового акта є не тільки визнання Конституційним Судом РФ за зверненням заявника застосованого в його справі закону не відповідає Конституції РФ, але й усунення дії цього закону в результаті лише конституційно-правового тлумачення. Інше - всупереч вимогам і призначенню ст. 125 (ч. 4-6) Конституції РФ, а також ст. 100 Федерального конституційного закону "Про Конституційний Суд Російської Федерації" - призводило б до неможливості виконання рішення Конституційного Суду РФ і тому позбавляло б сенсу звернення заявників до Конституційного Суду РФ, роблячи ілюзорним представлений громадянам та їх об'єднанням спосіб захисту своїх прав за допомогою конституційного правосуддя (визначення Конституційного Суду РФ від 11 листопада 2008 р. N 556-О-Р) * (320).\nІнформація, релевантна " Стаття 392. Підстави для перегляду за нововиявленими обставинами рішень, ухвал суду, постанов президії суду наглядової інстанції, що набрали законної сили "\nпідставах. При цьому справи, розгляд яких у закритому судовому засіданні передбачено законом, самі діляться на дві групи. Одні з них у всіх випадках підлягають розгляду в такому порядку, а інші за згодою осіб, що беруть участь у справі, можуть бути розглянуті і у відкритому судовому засіданні. Так, справа, в якій містяться відомості, що становлять державну таємницю, має бути\n392 ЦПК). Державні органи, органи місцевого самоврядування, організації та посадові особи зобов'язані при зверненні зацікавлених осіб вчиняти дії з оформлення та реєстрації прав, встановлених набрав чинності судовою ухвалою, сприяти його виконанню. Постанова суду після його вступу в законну силу має бути виконане боржником добровільно, а при ухиленні\nпідстав, не передбачених законом, задоволенню не підлягає. Мотивованим повинен бути і самовідвід. 3. Заява про самовідвід або про відвід має бути зроблено до розгляду справи по суті, як правило, у підготовчій частині судового засідання, коли головуючий оголошує склад суду, називає осіб, які можуть заявити самовідвід і яким може бути заявлено відвід, і\nСтаття 112. Відновлення процесуальних строків\nстаття встановлює пресекательний річний термін для подання наглядової скарги, обчислюваний з дня набрання оскаржуваного судового постанови в законну силу. Причому сформульоване в ній правило не чинить винятку навіть для осіб, про права та обов'язки яких суд прийняв рішення без залучення їх до участі у справі, у зв'язку з чим до закінчення термінів, встановлених ч. 4 ст. 112 ЦПК, ці особи\nпідстав, зазначених в абз. 7 і 8 ст. 222 ЦПК (ст. 223), та ін Виключають можливість подальшого руху справи і, отже, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали мирового судді: про відмову у прийнятті заяви про винесення судового наказу (ст. 125); про припинення провадження у справі (ст. 221); про залишення заяви без розгляду (ст. 223); про відмову в\nСтаття 367. Законна сила касаційного визначення\nпідставою для прийняття такого визначення (див. коментар до ст. 223\nСтаття 370. Порядок розгляду касаційних скарги, подання, які надійшли до суду касаційної інстанції після розгляду справи\nстаття встановлює виняток із загального правила, згідно з яким касаційне визначення набирає законної сили з моменту її винесення і, отже, може бути переглянуте лише в порядку нагляду або за нововиявленими обставинами (див. коментар до ст. 367 ЦПК). У судовій практиці бувають випадки, коли з тих чи інших причин суд касаційної інстанції розглянув справу не за\nСтаття 376. Право на звернення до суду наглядової інстанції\nстаттями 209 і 237 ЦПК, а постанови судів апеляційної, касаційної і наглядової інстанцій - від дня їх винесення (ст. 329, 335, 367, 375, 391 ЦПК). Зазначений термін встановлено для оскарження судових постанов у всіх судах наглядової інстанції, і подача наглядової скарги або подання прокурора до вищестоящого суду наглядової інстанції після отримання ухвали судді про відмову в\nпідставі коментованої статті у взаємозв'язку з положеннями ст. 393 ЦПК, визначальною підсудність справ даної категорії. 2. Термін на подачу заяви про перегляд судового акта за нововиявленими обставинами є процесуальним, і в разі його пропуску особа, яка має право на звернення, на підставі ст. 112 ЦПК (див. коментар до даної статті) може звернутися до суду із заявою про його


Земельні проблеми: Хто перший встав – той краще одягнувся!\nВірко, земля, Плиски\nУ Плисках Чернігівської області надають дозвіл на оформлення однієї й тієї ж земельної ділянки кільком людям.\nМи досить часто кидаємо гнівні слова на вищу владу і, здебільшого, справедливо. При цьому дивуємося, чому «на верху» приймають рішення (закони, підзаконні акти тощо), які іноді не лише суперечать здоровому глузду, а йдуть врозріз усталеним «нормам», що диктує нам життя. Але коли подібні рішення приймає влада на місцях, то назвати це якось гнівними епітетами — замало. Подібна ситуація сталася нещодавно в Плисківській територіальній громаді Чернігівської області.\nКоли на сесії у Плисках окремі депутати місцевої ради справедливо висловили своє обурення щодо недоцільності прийняття рішень, які в подальшому обов`язково спровокують незрозумілу ситуацію і ускладнять життя селян через виникнення конфліктів між ними, голова сільської ради Марина Вірко відповіла, мовляв нічого вдіяти у цій ситуації неможливо, оскільки такі закони.\n«Як же ж так? — обурився один з депутатів, — людина виготовила технічну документацію на конкретну земельну ділянку, сплатила за це немалі кошти, а ми своїм рішенням дозволяємо іншій людині оформлювати документи на цю ж ділянку землі. Чому ми так робимо?»\nВиявляється, що навіть маючи на руках рішення сесії про надання дозволу на виготовлення технічної документації, людина жодним чином не може бути впевнена у тому, що коли вона принесе документи на затвердження, то не з’ясується, що ця земля вже має іншого власника. Прямо таки, як у тому прислів’ї: «хто перший встав – той краще всіх одягнувся». Заради справедливості варто зазначити, що цим часто грішать можновладці, бо їм абсолютно байдуже хто саме першим оформить землю, а хто заплатить кровно зароблені гроші за виготовлення документів і нічого натомість не отримає.\nПодібне нахабство обурило навіть деяких депутатів з обойми Марини Вірко. Один із них не витримав і закликав колег не голосувати за дозволи, оскільки на деякі з земель сільська рада вже давала дозволи раніше.\n«Ми так можемо давати по чотири дозволи на одну земельну ділянку. Люди заплатили гроші, виготовили проекти, які очікують експертизи і ми зараз знову надаємо дозволи», — сказав він.\nНа що Марина Вірко відповіла: «Це така проблема. Зараз зачитаю вам земельний кодекс, щоб ви розуміли. Земельна ділянка світиться вільною. У нас багато несправедливості в житті…».\nЗрештою, за наполяганням депутатського корпусу спірні земельні ділянки, а їх було дев’ять, винесли на голосування. Дивно, але за надання дозволу по цих спірних землях проголосувало 6 із 19 присутніх депутатів, серед яких родина Ілляшенків – секретарка Людмила Василівна та її чоловік — голова земельної комісії, Микола Євгенович.\nЗ чого така зацікавленість?\nДля Фонду соцстрахування Кабмін виділив 31,7 млрд грн на рік


Чохол до моб. телефона Gelius Bumper Mat Case for Xiaomi Redmi 8a Black (00000081312) - Інтернет-магазин БОМБА | купити в Івано-Франківську, ціна, фото, характеристики. Купить в интернет магазине, обзор и отзывы, доставка по Украине.\nЧохол до моб. телефона Gelius Bumper Mat Case for Xiaomi Redmi 8a Black (00000081312) (00000081312) купити в Івано-Франківську, детальний опис та характеристики, ціна, фото | купить по низкой цене в интернет магазине, обзор и отзывы | Інтернет-магазин БОМБА м. Івано-Франківськ\nЧохол до моб. телефона Gelius Bumper Mat Case for Xiaomi Redmi 8a Black (00000081312)\nКод товару: 375125\nОпис Чохол до моб. телефона Gelius Bumper Mat Case for Xiaomi Redmi 8a Black (00000081312)\nХарактеристики Чохол до моб. телефона Gelius Bumper Mat Case for Xiaomi Redmi 8a Black (00000081312)\nВведіть вашу думку про Чохол до моб. телефона Gelius Bumper Mat Case for Xiaomi Redmi 8a Black (00000081312).\nВідгуки про Чохол до моб. телефона Gelius Bumper Mat Case for Xiaomi Redmi 8a Black (00000081312):\nКупити Чохол до моб. телефона Gelius Bumper Mat Case for Xiaomi Redmi 8a Black (00000081312) по низькій ціні в Івано-Франківську дуже просто! Достатньо оформити замовлення через кошик, вказавши при замовленні ваші дані. Також можна замовити чохол для мобільного телефону в нашому інтернет магазині зателефонувавши: (0342) 71-50-64 або (066) 790-67-69. Наші менеджери завжди з радістю допоможуть вам зробити правильний вибір та зекономлять ваш час. Отримати ваше замовлення ви зможете у нашому офісі в м. Івано-Франківськ чи скористатись послугою доставки товарів по місту та області, а також по Україні (Київ, Львів, Чернівці, Тернопіль, Луцьк, Ужгород, Рівне, Калуш, Долина). Детальні характеристики, фото, опис та відгуки допоможуть вам обрати Чохли для телефонів і стати нашим постійним покупцем!\nПодібні товари на Чохол до моб. телефона Gelius Bumper Mat Case for Xiaomi Redmi 8a Black (00000081312)


Формування політичної реальності України засобами масової комунікації (на прикладі інформації, що подавалася в статтях загальноукраїнських газет «День» та «Сегодня» під час президентської кампанії 2010 року) – Науковий блоґ\nФормування політичної реальності України засобами масової комунікації (на прикладі інформації, що подавалася в статтях загальноукраїнських газет «День» та «Сегодня» під час президентської кампанії 2010 року)\nРижа Діана 14.05.2012 14.05.2012 Політико-інформаційного менеджменту, Факультети, Студентські публікації No Comments\nУ статті, на основі аналізу статей на політичну тематику із газет «День» та «Сегодня», розглянуто вплив засобів масової комунікації на політичну реальність України під час президентської кампанії 2010 року. Аналіз досліджуваної преси здійснювався за допомогою наукового методу моніторингу. Таким чином автор доводить тезу, що вітчизняні засоби масової комунікації впливають на формування громадянської позиції.\nПерелік ключових слів: політична реальність, виборчий процес, засоби масової комунікації, символізація політики.\nThe article considers the impact of mass media on the political reality of Ukraine during the presidential campaign of 2010. On the basis of articles on political subjects with the newspaper «Day» and «Today.» Analysis of the investigated media by means of monitoring. In so way author proves the thesis that the national media of communication are influence the formation of citizenship.\nList of keywords: political reality, the electoral process, mass communication, symbolization policy.\nНа сучасному етапі вагому роль у розбудові суспільства відіграють засоби масової інформації. Це пов’язано з науково-технологічним процесом та глобалізацією. Наявність розвинутої мережі засобів масової комунікації (ЗМК), які подають якісну інформацію свідчить про стан розвитку країни та процеси свободи слова і демократії. ЗМК стають не лише індикатором розвитку суспільства, а й потужним засобом для впливу на всю політичну систему, створюючи своєрідну політичну реальність.\nВ Україні, як і всіх розвинених країнах світу та країнах, що розвиваються діє широка мережа засобів масової комунікації для забезпечення потреб суспільства. Вони мають значний вплив на політичне життя, особливо під час виборів.\nМета дослідження: з’ясувати вплив засобів масової комунікації на розбудову української політичної реальності під час президентської виборчої кампанії 2010 року.\n– визначити роль ЗМК під час виборчого процесу 2010 року на прикладі аналізу публікацій газети «День» та «Сегодня»;\n– проаналізувати вплив ЗМК на громадянську позицію.\nВиборчий процес один із основних атрибутів демократичної держави. Всю інформацію про кандидатів громадяни дізнаються із ЗМК. Від того, що пишуть ЗМК про певного кандидата, які події виборчий процес супроводжують, залежить вибір людини. ЗМК створюють політичну реальність про перебіг виборчого процесу, імідж кандидата. Люди голосують за кандидата і обирають ту політичну реальність, яку він пропонує в ЗМК. Останні президенські вибори, які відбувалися 2010 року проходили без революційних подій та масових виступів на відміну від попередніх. Гостра боротьба розгорнулася між двома найвпливовішими кандидатами Ю. Тимошенко та В. Януковичем. На виборах 2010 на посаду президента України претендувало 18 кандидатів. Серед них були В. Ющенко, В. Янукович. Також балотувалася на цих виборах чинний прем’єр-міністр України Ю. Тимошенко. В першому турі виборів населення віддало значну кількість голосів за кількох кандидатів. 25 січня ЦВК оприлюднила офіційні результати першого туру виборів президента України. За підрахунком 100% оригіналів протоколів, 35,32% виборців проголосували за Януковича, 25,05% − за Тимошенко. При цьому 13,05% виборців проголосували за кандидата в Президенти Сергія Тігіпка, 6,96% − за Арсенія Яценюка, 5,45% − за Віктора Ющенка, 3,54% − за Петра Симоненка, 2,35% − за Володимира Литвина, 1,43% − за Олега Тягнибока, 1,20% − за Анатолія Гриценка . В. Ющенко, чинний президент на той час, не мав помітного впливу на виборців в порівнянні з минулими виборами. За даними отриманими в результаті дослідження публікацій з газет «День» та «Сегодня» була помічена певна тенденція щодо висвітлення кандидатів та подій під час виборів 2010 року, що мали вплив на політичний вибір громадян.\nТональність поданої інформації про трьох кандидатів в президенти 2010 року в газеті «День» (у%)\nКількість різних згадок про конкретного політика у кожному окремому ЗМК зводилися в єдиний числовий індекс подання (ІП) за формулою I = 100 (N + – N-)/(N + + N-+ N0), де N +, N-і N0 – відповідно число позитивних, негативних і нейтральних згадок. Індекс подання характеризує вплив конкретного телеканалу або друкованого видання на свою аудиторію по формуванню в цієї аудиторії відповідного відношення до політика .\nЗа числовим індексом подання (ІП) інформації про кандидата за даним досліджуваними досліджуваної газети «День» вплив на аудиторію поданої інформації про Ющенка був нейтральним І=100*(0/64,29)=0%, а Януковича в значній мірі негативним І=100*(10,72/28,57)=-17,85%, про нового фаворита у президенти Тимошенко теж пропонувалася більше негативна інформація, але індекс значно нижчий за показники Януковича І=100*(-7,14/85,72)=-8%.\nБула помічена тенденція до негативного висвітлення провладних кандидатів в президенти, про що свідчать дані з таблиці 1. 2. Позитивна тенденція теж наявна. Тональність позитивних та негативних тенденцій свідчить, про те, що за допомогою даного виду ЗМК, конструювався образ певного політика. Позитивним є те, що нейтральні згадування про політиків теж наявні в значній мірі. Загалом образ (можливо кандидатура?) Януковича на 28,57-17,86=10,71% частіше негативно висвітлювався від образу Ющенка. Образ Тимошенко на 25-17,86=7,14% від Ющенка. Тобто статті в газетах створювали образ Ющенка найбільш позитивно.\nДані з дослідження статей газети «Сегодня» дещо відрізняються. Це видно з таблиці 1. 2.\nТональність поданої інформації про трьох кандидатів в президенти 2010 року в газеті «Сегодня» (у %)\nЗа числовим індексом подання (ІП). Інформація що пропонувалася аудиторії про кандидта Ющенка була переважно негативною І=100*(-34,15/70,73)=-48%, також ще більш негативно висвітлювалась ТимошенкоІ=100*(-65,9/90,24)=-73%, і позитивно Янукович І=100*(26,83/63,41)=42%.\nТому була помічена наступна тенденція: переважно негативно конструювалися образи кандидатів Ющенка та Тимошенко таблиця 1. 7. Позитивно найчастіше згадувався Янукович на 26,83% більше від Ющенка, а Тимошенко взагалі позитивно не висвітлювалася. Найчастіше згадувалася в досліджуваних статтях Тимошенко і переважно негативно та в меншій мірі нейтрально.\nЗ рисунку 1. 1 видно непропорційну тональність згадувань в статтях газети «День» та «Сегодня» кандидатів в президенти. З проведеного дослідження видно, що газета «Сегодня» більш негативно подавала інформацію про Тимошенко та Ющенка ніж газета «День» та більш позитивно про Януковича. Газета «День» в цьому порівнянні є більш нейтральним та об’єктивним виданням ніж газета «Сегодня».\nРис. 1. 1 Тональність висвітлення трьох кандидатів в президенти 2010 року в газетах «День» та «Сегодня»\nНа цих виборах важливою стороною інформаційної діяльності ЗМК та політиків було використання досягнень чи прорахунків діючої влади. Також піднімалося питання фальсифікацій.\nТаблиця 1. 3\nКількість згадувань у статтях газети «День» про можливість фальсифікацій на виборах 2010 року, політичну діяльність провладних кандидатів,про загальні рейтинги та згадування про інших кандидатів (у%)\nЯк видно із таблиці в газеті «День» зазначалось про фальсифікації на виборах, але без вказівки з боку кого вони відбувалися. Значна кількість статей присвячена рейтингам кандидатів, як результатів виборів так і попереднім опитуванням. В досліджуваних стаття про кандидатів в президенти згадувалась діяльність президента Ющенка на посту президента та Тимошенко на посту прем’єр-міністра. Діяльність Ющенка в однаковій мірі, критикувалась і було показано позитивні сторони. Діяльність Ю. Тимошенко піддавалась критиці на 17,85% від загальної кількості статей. Позитивні оцінки отримало 7,14% статей, що на 10,71% менше за негативне висвітлення діяльності. Часто у досліджуваних статтях згадувалися усі кандидати 25% статей, найчастіше Яценюк. Також використовувалися рейтинги для інформування громадян про результати турів виборів та попередні опитування.\nВ газеті «Сегодня» часто критикувалась діяльність влади. Негативно оцінювалась діяльність Ющенка та Тимошенко (таблиця 1. 4). Наявні аналітичні статті з рейтингами кандидатів, що часто несли в собі суб’єктивний характер. Згадувалися інші кандидати частіше ніж в газеті «День» 21,95%. Негативно оцінювалася пропагандистка діяльність Ю. Тимошенко, зокрема зазначалось про можливість повторення майдану 2004 року.\nТаблиця 1. 4\nКількість згадувань у статтях газети «Сегодня» про можливість фальсифікацій на виборах 2010 року, політичну діяльність провладних кандидатів,про загальні рейтинги та згадування про інших кандидатів (у%)\nСпільним у досліджуваних статтях з газет було, те що інформація подавалася з певним забарвлення про певного кандидата, тобто очевидний факт впливу на свідомість читача за допомогою створення певного позитивного чи негативного образу. Також використовувалась тональність для характеристики провладної діяльності Ющенка та Тимошенко. Відмінним є те, що газета «Сегодня» більш прихильно висвітлювала інформацію про Януковича, а газета «День» про Ющенка. Хоча загалом статті з газети «День» є більш нейтральними та об’єктивним. Очевидна інформаційна асиметрія. Також були помічені такі ефекти як: ефект довіри, який був присутній в досліджуваній газеті «Сегодня», де формувався повністю позитивний портрет Януковича, щоб викликати довіру у населення та збільшити підтримку данного кандидата. Частково він був присутній у газеті «День» щодо Ющенка. Ефект праймiнгу був помічений у газеті «Сегодня», де зазначалося про можливість повторення ефекту «майдану». Оскільки революційні події 2004 року не принесли очікуваного результату, цей ефект впливав на виборців таким чином, що вони могли негативно сприйняти кандидата через якого могли б повторитися події минулого. Використовувались міфи, які ефективно використовувались опозицією, що формувала думку, а саме, «лише вони і тільки вони спроможні вивести країну з кризи», «покінчити з казнокрадством, корупцією і тіньовою економікою», «вирішити проблему безробіття» та ін. . Міф про політика, який вирішить всі нагальні проблем як тільки прийде до влади. Стереотип про виключно негативну діяльність провладних кандидатів Ющенка та Тимошенко формувала газета «Сегодня». Газета «День» подавала інформації і про позитивні і про негативні моменти діяльності.\nІнформаційна асиметрія свідчить про те, що цей вид ЗМК спрямований на різні аудиторії – електорат заходу та сходу. Про що свідчать результати другого туру виборів, де найбільший рівень підтримки у відсотковому вираженні отримала Юлія Тимошенко в Івано-Франківській області (88,89%), Тернопільській (88,39%) та Львівській (86,21%), хоча в абсолютному чисельному вираженні саме Львівська область віддала Юлії Тимошенко найбільшу кількість голосів. Що стосується Віктора Януковича, то в «біло-голубому» пасі регіонів найбільший рівень розриву між регіональним лідером В.Януковичем і його опонентом становив 71,72 % в Донецькій області, а найменший 20,96 % − в Херсонській. Подібно тому, як у 2004 році, у 2010 р. домінуючою областю за кількістю відданих на підтримку В.Януковича, була Донецька. Також в «помаранчевому» В.Янукович зумів вийти на перше місце в Закарпатській області (29,65 % проти 26,23 % Ю.Тимошенко), в Житомирській, Кіровоградській та Полтавській областях рівень розриву між «власним» лідером і його опонентом склав менше 10 %, при тому, що найбільший розрив склав лише 29,03 % у Львівській області . Це пов’язано з втратою довіри громадян до політики влади минулих років та активною діяльністю ЗМК в цьому напрямку.\nЗа даними проведеного соціологічного опитування Національного інституту стратегічних дослідження при Президентові України із динаміки 2010 року (таблиця 1. 5) видно, що створена політична реальність навколо певного кандидата під час виборчого процесу є короткотривалою. Після перемоги на виборах В. Януковича рівень підтримки населенням його дій почав падати. Оскільки він не відповідав сконструйованому образу під час виборів. У відповідь на запитання в соціологічному опитуванні респонденти дали такі відповіді (див. Табл 1.5)\nЧи виправдали дії нової влади ваші сподівання? (динаміка, 2010), % \nВелика кількість інформаційних джерел зазначають про падіння підтримки населенням В. Януковича. Зокрема український центр економічних і політичних досліджень імені Олександра Разумкова провів дослідження 2011 року і визначив, що громадяни як «Політика року» найчастіше називали Ю.Тимошенко (16,1%), В. Януковича (9,2%), А.Яценюка (8,8%); як «Розчарування року» — В. Януковича (32,3%), С. Тігіпка (11,7%), М.Азарова (8,3%) .\nНа основі дослідження статей загальноукраїнських газет «День» та «Сегодня», що за період виборів 2010 року політична реальність розбудовується та конструюється за допомогою значної символізації інформації. Ця символізація створюється в Україні свідомо. Переважна більшість політичної інформації формується навколо основних кандидатів на посаду президента. Якість цієї інформації впливає на формування громадянської позиції населення. Значний рівень символізації політики в ЗМК заважає раціональному вибору громадян і призводить до часткової трансформації політичних позицій відносно основних політиків. Це виявляється у падінні підтримки провладних сил і зниженні легітимності їх політики. Важливу роль тут відіграє діяльність ЗМК у між виборчий період. Під час між виборчого періоду в Україні спостерігався зниження довіри до президента В. Януковича. Зміна громадської думки відбулася через зміну політичної реальності. Діяльність В. Януковича не відповідає тій політичній реальності стосовно його образу, яка сформувалася під час виборчої кампанії. За умови зниження символізації політики в ЗМК та адекватному поданні реальності можливий раціональний вибір громадян та легітимна влада.\n1. Центральна виборча комісія призначила другий тур виборів президента України на 7 лютого. [Електронний ресурс] : матеріали. – Режим доступу : http://www.aratta-ukraine.com/news_ua.php?id=9020 − Назва з екрану.\n2. Політична свідомість. Вплив ЗМІ на політичну свідомість громадян Росії [Електронний ресурс] : матеріали. – Режим доступу : http://ua-referat.com/Політична_свідомість_Вплив_ЗМІ_на_політичну_свідомість_громадян − Назва з екрану.\n3. Політична психологія [Електронний ресурс] : матеріали. – Режим доступу : http://pulib.if.ua/part/10174 − Назва з екрану.\n4. Електоральна карта Львівщини у міжрегіональному зрізі. Президентські вибори 2010 року [ Електронний ресурс] : / А.С. Романюк, Л.С. Скочиляс та ін. – Львів: ЦПД, 2010. – 168 с. – Режим доступу : http://www.lnu.edu.ua/faculty/Phil/El_karta_knyzka/el_hystory_ukraine-2010.htm. − Назва з екрану.\n5. «Щодо формування конструктивного сприйняття громадянами України політичних процесів у державі». Аналітична записка [Електронний ресурс] : Режим доступу : http://www.niss.gov.ua/articles/400/− Назва з екрану.\n6. Громадська думка про підсумки 2011 року 27 грудня 2011 року [Електронний ресурс] : український центр економічних і політичних дослідженнь ім.. О. Разумкова. – 27 грудня −2011. – Режим доступу : http://razumkov.org.ua/ukr/news.php?news_id=386. − Назва з екрану.\nполітична реальність, виборчий процес, засоби масової комунікації, символізація політики\n← Мовчан Д. Динаміка соціальної напруги в Україні (2005-2011 рр.)\nХакерство як суспільно корисне діяння →


Броварський об`єднаний міськрайонний військовий комісаріат інформує юнаків 2002 року народження - At Brovary\nБроварський об`єднаний міськрайонний військовий комісаріат інформує юнаків 2002 року народження\nВідповідно до закону України «Про військовий обов’язок і військову службу» щороку впродовж січня-березня триває процес приписки громадян до призовних дільниць.\nЩо таке приписне посвідчення? Це не лише папір, про який запитують при вході до військкомату. Це важливий і необхідний документ – як реєстрація місця проживання, тільки містить дані про готовність юнака виконати свій військовий обов’язок. Військовий обов’язок – це святий обов’язок кожного громадянина України, особливо зараз, коли країні необхідний захист її цілісності та суверенітету.\nБроварський військомат звертається до вже зазначеного закону, стаття 14.1 - «Приписка громадян України чоловічої статі до призовних дільниць проводиться з метою взяття їх на військовий облік, визначення наявних призовних ресурсів, ступеня придатності до військової служби, встановлення освітнього рівня, здобутої спеціальності або професії, рівня фізичної підготовки, вивчення особистих якостей». До призовних дільниць приписуються допризовники, яким у рік приписки виповнюється 17 років. Приписка проводиться районними військовим комісаріатом за місцем проживання.\nУсі громадяни, які викликаються для проходження приписки, зобов'язані прибути до призовної дільниці. Щодо осіб, які не прибули в призначений термін, уточнюються причини неприбуття і одночасно у разі потреби разом з органами національної поліції вживаються заходи до їх виклику чи розшуку та вирішується питання про накладення штрафних санкцій за порушення правил військового обліку.\nОтже, на підставі викладеного, Броварський об`єднаний міськрайонний військовий комісаріат наголошує на обов’язковій явці юнаків 2002 року народження з 14 січня 2019 року до Броварського ОМВК, який розташований за адресою: м. Бровари, вул. Героїв Небесної Сотні, 1 з метою приписки до призовної дільниці та проходження медичної комісії.\nОпубліковано: 03.01.2019 17:36 | Автор: Zakhar | Переглядів: 1815 | Рейтінг: -


Звіт за результатами консультацій з громадськістю щодо проекту Регіональної цільової програми розвитку та підтримки малого і середнього підприємництва в Луганській області на 2018-2020 роки у формі електронних консультацій | Луганська обласна військово-цивільна адміністрація\nПрес-центр9 cічня 2018, 16:01\nЗвіт за результатами консультацій з громадськістю щодо проекту Регіональної цільової програми розвитку та підтримки малого і середнього підприємництва в Луганській області на 2018-2020 роки у формі електронних консультацій\nЗ метою вивчення та врахування думки громадськості відповідно до вимог пункту 20 Порядку проведення консультацій з громадськістю з питань формування та реалізації державної політики, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2010 № 996, Департаментом економічного розвитку торгівлі та туризму облдержадміністраціїз 15.12.2017 до 30.12.2017 проведено консультації з громадськістю щодо проекту Регіональної цільової програми розвитку та підтримки малого і середнього підприємництва в Луганській області на 2018-2020 роки (далі – Програма) у формі електронних консультацій.\nгромадські організації:регіональна рада підприємців при облдержадміністрації; Агенція регіонального розвитку Луганської області; Агенція місцевого розвитку м. Щастя;\nнаукові організації:Східноукраїнський національний університет імені Володимира Даля;\nтериторіальні підрозділи центральних органів влади:Луганський обласний центр зайнятості; Луганська регіональна торгово-промислова палата;державне підприємство «Луганський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації»;\nструктурні підрозділи облдержадміністрації:Департамент агропромислового розвитку; Департамент освіти і науки; Департамент зовнішніх зносин, зовнішньоекономічної та інвестиційної діяльності; Департамент регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження;\nміські ради міст обласного значення та райдержадміністрації.\nПропозиції, що надійшли під час консультацій.\nЛисичанська міська рада:\nпродовжити у наступному періоді виконання заходів, спрямованих на сприяння розвитку самозайнятості населення:\n- залучення безробітних громадян до самозайнятості шляхом надання їм одноразової допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності;\n- організація навчання основам бізнесу відповідно до чинного законодавства безробітних осіб, які виявили бажання отримати виплату допомоги по безробіттю одноразово для організації підприємницької діяльності.\nПропозиції враховано, оскільки Програмоюпередбачено такі заходи: «Надання центрами зайнятості одноразової допомоги для започаткування власної справи безробітним, які бажають займатися підприємницькою діяльністю» та «Організація професійного навчання безробітних за навчальними планами та програмами, що сприяють розвитку малого підприємництва та започаткуванню власної справи», виконавцем яких є Луганський обласний центр зайнятості.\nЛуганська регіональна торгово-промислова палата (далі – ЛРТПП):\n- у підпункті 13.3 (Організація роботи щодо участі суб’єктів господарювання області в Національному форумі з підтримки експорту (пропозиція до Програми надавалась ЛРТПП) замінити виконавця, слова «Луганська регіональна торгово-промислова палата» виключити;\nПропозицію враховано, за відсутністю виконавця підпункт 13.3 виключено.\n- включити захід «Впровадження механізмів технічного регулювання з безпеки якості харчової продукції та забезпечення функціонування систем менеджменту безпеки на харчових підприємствах».\nПропозицію не враховано, оскільки не надано обґрунтування щодо доцільності включення цього заходу до Програми.\nСтаробільськарайонна державна адміністрація:\n- включити захід «Проведення міжрайонної виставки-ярмарку «Слобожанщина 2018-2020», присвяченої Дню підприємця».\nПропозицію не враховано, оскільки Програмою передбачено захід «Проведення урочистих заходів, присвячених Дню підприємця», виконавцями якого є Департамент економічного розвитку, торгівлі та туризму облдержадміністрації, райдержадміністрації, виконавчі органи міських рад міст обласного значення (за згодою).\nКремінська районна державна адміністрація:\n- включити захід «Проведення семінарів, круглих столів з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування з питань, що стосуються реалізації нових законодавчо визначених норм у сфері розвитку малого та середнього підприємництва».\nПропозицію враховано, оскільки Програмою передбачено захід «організація та проведення конференцій, семінарів, лекцій, тренінгів, вебінарів, засідань, «круглих столів», робочих нарад за участю суб’єктів малого та середнього підприємництва».\nЗа результатами електронних консультацій з громадськістю доопрацьовано проект Програми з урахуванням узгоджених пропозицій.


20 років першого номера “Сіверщини”\nНеділя, 1 листопада, 03:37:10\n05.01.2013 12:31 — Агенцiя\nПід назвою “Сіверщина” газета виходить з лютого 1994 року. Серед усіх чернігівських газет це найкраща назва, адже так називають наш древній Сіверський край.\nЗ січня 1995 року “Сіверщина” стала однією з найбільш тиражних і впливових газет області. Тоді газета виходила накладом 30 000 примірників, з них 28 343 – передплатники.\nЗ 1995 по 2004 рік – це було золоте десятиліття “Сіверщини”, як однієї з найбільш масових і впливових газет Чернігівщини. Можна говорити навіть про своєрідний “феномен “Сіверщини”. Адже газета не мала ніякої державної підтримки (для влади вона була як кістка в горлі), за нею не стояли бізнесові структури чи олігархи. У ті роки газеті допомагали передплатники, а відстоювали і захищали газету її засновники та видавці – “Просвіта”, Народний рух, потім – Українська народна партія.\nСекрет успіху “Сіверщини” в ті роки дуже простий: вона писала правду, піднімала теми, які цікавлять людей, численні листи читачів. І ще важливо – “Сіверщина” завжди була народною, патріотичною українською газетою, під впливом якої на Чернігівщині сформувалися тисячі українських патріотів. І в цьому було головне завдання газети.\nЗараз вплив друкованого слова зменшується, інтернет замінив для багатьох і газету, і журнал, і книгу. І для “Сіверщини” настав інший етап її життя. І в цей час дуже важливо залишитися собою, не зрадити сподівання прихильників газети і залишатися українським рупором Чернігівщини.


"Три кита. Три титана. Три народних ". У Чорноморську відкрилася спільна виставка одеських художників\n17 августа 05:05 261 0\nСьогодні у Виставковому залі музею ім. А.Білого пройшло відкриття виставки трьох народних художників України: Анатолія Горбенка, Миколи Прокопенка та скульптора Олександра Токарєва.\nПовномасштабна виставка творів різних жанрів і стилів привернула велику публіку, багато шанувальників творчості улюблених майстрів і друзів навіть приїхали з інших регіонів.\nВедучими вечора стали керівник музею Ірина Міхасенко, начальник відділу культури Чорноморська Юлія Крістанова і народна артистка України Лариса Стадніченко, яка подарувала всім присутнім життєстверджуючу пісню.\nКартини авторів захоплюють тим, що художники, незважаючи на ХХI століття і колоссальній прогрес мистецтва, все ж змогли зайняти свою нішу і втілити свої думки, знання і досвід в матеріальний світ.\nВарто зазначити, що картини і скульптури трьох народних українських художників абсолютно різні і відрізняються один від одного, як і самі автори. Вони заявляють про себе, як люди, які покликані говорити з публікою, надихати її і дарувати їй щось хороше, що виростає в їх душі.\nПерший інформаційний портал сподівається, що незважаючи на виснажливу спеку, мешканці міста і туристи виявлять цікавість до такої незвичайної виставки, яка несе в собі силу трьох різних характерів і світоглядів, проте ж становить єдиний і цілісний культ мистецтва.\nУ Чорноморську відкривається виставка чарівних ляльок\nУ Чорноморську відкриється перша посткарантинна художня виставка\n"Ти про таку мріяла!": лялька Барбі відзначає свої 60-річчя в музеї Чорноморська\nМузей ім. А. Білого запрошує відзначити Міжнародний день музеїв разом\nЗустрічайте 8 Березня в світі краси і мистецтва: музей Чорноморська проводить святковий концерт\nЗавтра в Чорноморську запрошують на концерт класичної музики\nУ Дитячій школі мистецтв Чорноморська проходить набір в театральний клас


Про нас – Центр суспільних програм\nБлагодійне товариство “Центр суспільних програм” створене молодими спеціалістами в області права, медицини, соціології, психології у 2013 році.\nЗа час своєї діяльності командою Центру було реалізовано більше ніж 15 окремих проектів, направлених на освіту в області прав людини та збереження репродуктивного здоров’я серед молоді. Було видано 3 моніторингово-аналітичні звіти з використання бюджетних коштів та реалізації регіональних програм, більше ніж 20 інформаційних матеріалів для загального населення та започатковано випуск регіональної газети, діяльність якою направлена на інформування населення щодо змін в законодавстві та євроінтеграцію.\nЗ 2014 року Центр відокремлює основних 2 напрями роботи:\n1) Регіональний інформаційно-ресурсний центр – це платформа для діалогу між органами влади, організаціями 3 сектору та бізнес-структурами задля вирішення соціальнозначущих питань. Також в рамках роботи ресурсного центру – це робота з ініціативами, ініціативними групами задля досягнення цілей активістів та інституційного розвитку ініціативних груп.\n2) Допомога внутрішньо переміщеним особам включає в себе комплексні дії на рівні регіону – адвокаційну діяльність задля розширення доступу до сталого пакету послуг для переселенців на рівні органів влади, соціальна, юридична та психологічна допомога. Сталий пакет послуг і комплексна робота допомогає успішності кейс-менеджменту, що включає в себе і швидку ресоціалізацію та реінтеграцію переселенців в регіоні.