ЗНИЩЕННЯ ДЕРЖАВИ ТРИВАЄ – Стрий.net\nОднак усе пішло не так — на заваді став народ. Спочатку добровольці і волонтери, а потім і регулярна армія зупинили російську навалу, незважаючи на бездарність, продажність, зраду і майже суцільну клептоманію генералів.\nПутін об Україну зламає зуби. Прийде час, і імперська Росія зникне з карти Землі. Як і багато століть до цього, коли український народ не мав власної держави, сьогодні він показав свою міць, дух і силу. В минулому він уцілів попри усі війни, гноблення, геноциди і голодомори. Показав, що він непоборний.\nЧинна влада зберігає майже всі ознаки системи Януковича. Реформи не йдуть як через незацікавленість можновладців, так і через неспроможність уряду. На жаль, майже усі уряди України в роки незалежності були слабкими, і їх не поважав народ. Вони не змогли задовольняти потреби нації і залишалися у негласній підпорядкованості євро-азійському сусіду, а деякі продавалися йому. Одні урядовці розвалювали грошову систему, другі — за безцінь передавали росіянам заводи, треті — укладали принизливі й корупційні угоди з росіянами з постачання і транспортування газу, четверті — нищили оборонну систему. Усе це — виконуючи вказівки-побажання з Москви. Як можна поважати такі уряди?\nВ енергетичному секторі, схоже, діє організоване угруповання, що включає олігархів, галузевих монополістів, постачальників енергетичних і житлових послуг, чиновників. Угруповання охоплює підприємства газової, газотранспортної, вугільної, енергогенеруючої, енергорозподільчої, житлово-комунальної сфер. Між учасниками угруповання є змова щодо спільного розподілу надприбутків, отриманих шляхом синхронного десятикратного підняття цін і тарифів на продукцію кожного з них та її оплати через субсидії з держбюджету.\nІнша проблема — правоохоронна і судова системи України, які неспроможні притягнути до відповідальності корупціонерів, злочинців, мародерів-воєнних, убивць журналістів, елементарних крадіїв, шахраїв та аферистів. Нічого не змінилося у ставленні поліції до людей, у тому числі потерпілих від злочинців. Люди в очах нових центуріонів виглядають другосортними особами — не їх вони повинні охороняти, а себе виставляти. Існує думка, що треба повернути до цих органів старих професіоналів, але за цим забувають, що ті є професіоналами хіба що з вимагання хабарів і залагодження справ за дзвінками.\nОбурює брехня з вуст урядового керівництва. Воно мовчить про свої корисливі оборудки, наприклад, про купівлю вугілля у сепаратистів чи про так звану реструктуризацію державного боргу перед приватними інвесторами. Воно обіцяє те, що не збирається робити, зокрема, реально піднімати доходи українців. Підвищення мінімальної зарплати до 3 200 грн є засобом загравання з людьми напередодні нового стрибка тарифів, а закінчиться це ціновим хаосом.\nУкраїнським керівникам, схоже, не потрібна сильна громада. Мабуть, вони вбачають у ній небезпеку. Очевидно, через те, що діють всупереч інтересам народу і не сподіваються відновити повагу людей. Переслідують військових з добровольчих батальйонів, заманюють до влади громадських активістів. Наймають на фасадні посади у ранзі весільних генералів відомих іноземних реформаторів, як Бальцерович, не допускаючи їх до реального керівництва, або тих, хто не має необхідного фаху, як Яресько та Абрамавічус. Очевидно, це робиться для того, щоб прикрити іноземцями свої справжні наміри та оборудки.\nПочалися утиски інформаційних блоків популярних ЗМІ. Олігархи, що діють в інтересах владних вельмож, скуповують впливові медіа, підкуповують відомих “незалежних” експертів, уважно підбирають учасників телешоу. Можна також помітити елементи цензури на ТБ і впливових сайтах. Влада, очевидно, має намір зламати соціологічні тренди, піддавши громадську думку інформаційному “масажу” і завдяки цьому пролонгувати своє панування.\nТреба визнати справедливими такі оцінки стану української держави:\nВона не ставить перед собою стратегічних цілей розвитку: укріплення обороноздатності, створення нових систем озброєнь і моделей оборони, гуманітарного та економічного розвитку, позитивних демографічних змін, міжнародної інтеграції. Про членство в ЄС уже і не йдеться.\nПолітична позиція України у конфлікті з Росією невизначена і “гнучка”. Влада керується вказівками західних країн та ворога зі сходу, боїться заявляти про власні національні інтереси, погоджується на нереальні проекти на зразок особливого статусу Донбасу чи виборів під дулами російських гармат.\nУряд не володіє проблематикою політико-економічних реформ, які б вивели країну зі стану злиднів і розвалу. Влада не усвідомлює, що в Україні олігархічний, неринковий лад і псевдодемократія. Очевидно, владу такий стан влаштовує.\nВлада не забезпечує домінування суспільних інтересів над груповими і колективними інтересами. Рішення уряду і парламенту часто продиктовані олігархічними кланами, енергетичною мафією, фінансовими групами, політичними організаціями всупереч інтересам всього суспільства, української громади.\nВлада неефективна і не відзначається необхідним рівнем кваліфікації. Її діяльність супроводжується величезними витратами коштів і кадрів, незаконним встановленням бюрократами самим собі захмарних заробітних плат. Проте ця діяльність майже безрезультатна, зокрема, безпекова, правова, економічна і соціально-культурна функції влади вкрай слабкі.\nУрядовці демонструють безтурботність, що межує з безвідповідальністю, стосовно нарощування держборгу, перш за все — внаслідок складання високодефіцитного бюджету. У 2017 році держборг приросте на 130 млрд грн.\nДержавна система все більше віддаляється від людей, вона закрита, таємна і непрозора, приймає рішення кулуарно. Громадянські свободи не є для неї найвищою цінністю. Чиновники нещирі, не поважають громадян.\nВлада боїться народу, боїться втратити владу і використовує нечесні методи боротьби з критично налаштованими громадянами. Уряд збільшує чисельність воєнізованих внутрішніх загонів безпеки і поліції, проте це не покращує рівень безпеки громадян. Даремно витрачаються такі дефіцитні у воєнні часи кошти бюджету. За такого уряду деградація суспільства і зубожіння нації поглиблюються.\nЗнищення держави, розпочате попередніми президентами, триває.\nПозначки:2016р, АТО, ВИБОРИ, війна, влада, Євромайдан, ЄС, ЗСУ, комуналка, корупція, Кремль, податки, Порошенко, посада, президент, Путін, Росія, суд, Україна


ГЛАВНАЯ / михайло решето характеристика\nLib /Классика: Толстой Алексей Константинович. И.Г ...\n... порядка (см., например, примечание к балладе "Князь Михайло Репнин"). .... употребляя чисто бытовые характеристики вроде "варяги средних лет" и ..... Но и здесь есть ряд вымышленных персонажей: Дементьевна, Решето,...\nхарактеристики відповіді учня: правильність, логічність, обґрунтованість, цілісність ..... (робота над змістом розділу «Любовна драма Михайла Решета»).\nвизначенн порівн льних шумових характеристик овочерізок\nрешета верхньої відбивної пластини для запобігання заклинюваннню плодів між прутами решета. ... імені Михайла Туган-Барановського, м. ... Технічна характеристика овочерізки Robot coupe CL 30 A: продуктивність – 50…100...\n1 ХИМЕРНА ПРОЗА . ВИТОКИ. ОСНОВНІ РИСИ Помітним ...\nголовним чином, на образно-змістові характеристики творів. Проте .... сотник Не-пийпшю (О. Ільченко), Михайло Решето, Кузьма Перевесло, Колька Ка-.\nЭллиптическая криптография — Википедия\nЭллиптическая криптография — раздел криптографии, который изучает асимметричные .... Над полем характеристики 2 рассматривают два вида эллиптических ...... на простые множители с помощью решета в поле чисел общего вида. .... Dr Michael Scott, Backdoors in NIST elliptic curves, Oct 24, 2013: "The...\n15 лис. 2014 ... Так, головний герой «Ирію» - Михайло Решето - у селі виношує мрії про місто, а в місті ностальгує за селом. Такою ж амбівалентністю...\nВ. Дрозд «Ирій» – Химерна повість про неповторний світ юності ...\nБесіда за питаннями, що пов'язані про значення — місто неповторного світу юності вжитті Михайла Решета • Який час в житті людини вважають юністю...\nИммунологическая характеристика синтетических пептидов ...\nИммунологическая характеристика синтетических пептидов, копирующих ...... Kwong P.D., Scheffler K., Pond S.L., Carlson J.M., Michael N.L., Schief W.R., Mullins J.I., Kim J.H., Gilbert P.B. Comprehensive sieve analysis of breakthrough...\nЗагальна характеристика роботи. Донині однією з ..... Пасічник (11 ужитків), Михайло Решето, Андрій Політайло (по 8 ужитків), Андрій Гнида (5),.\nТекст в фотматі PDF 1,25 Мб - Каталоги\nколекціонер та філокартист Михайло Степанович Забочень) з циклу “Українське мистецтво”. В ..... може бути навіть побіжна характеристика кола тематичних інтересів видавництва: українські типи ..... хліба повне решето.\n#Зброя@special_forces_ua. В середині 2000х Естонія уклала угоду з компанією Heckler & Koch на закупівлю за заниженою ціною пістолетів HK USP.\n«Великая математика». Главы из книги - Элементы».\nКость Ишанго (l8 000 до н. э.), Решето Эратосфена (240 до н. э.), Проблема Гольдбаха (1742), Построение правильного семнадцатиугольника (1796),...\nБойки і бойківщина - [email protected]\nНа стіні висять граблі, решето, в якому дно виплетене з тонких пасом ... Ці документи містять докладні характеристики церков, у яких зазначено, .... Михайла в Ясениці-Замковій. Зрубна, квадратна в плані, має три поверхи та...\nЧТО В ИМЕНИ ТЕБЕ МОЁМ? / Удивительная этимология - Xliby\nВсе эти характеристики могли быть выражены в именах как .... + ович/овна, Михайло + ович/овна, Отто + ович/овна, Хейно + ович/овна, Уго + + ович/овна, .... мельнице), Решетников – от решетник (мастер, изготовляющий решёта),...\nДиссертация на тему «Патогенетические механизмы ...\n3.1 Клиническая характеристика военнослужащих, больных острым ..... Eddy A.A., Michael A.F. Immunopathogenetic mechanisms of glomerular injury // Tisher .... Ryan G.B. The glomerular sieve and the mechanisms of proteinuria // Austr.\nпросмотреть - «РЕШУ ЕГЭ»: литература. Обучающая система ...\nПрочитайте приведённый ниже фрагмент текста и выполните задания В1—В7; C1—С2. Счастлив путник, который после длинной, скучной дороги с её...\nзавдання з української мови для літньої школи - SlideShare\n10 жов. 2013 ... Брати на решето когось - Пройти крізь сито й решето – VІ. ...... з Лесею Українкою. Олена Пчілка Михайло Драгоманов Михайло Косач...\nГоловний герой повісті «Ирій» — Михайло Решето. Юнак мешкає в селі Пакуль разом зі своєю матір'ю, але мріє про той час, коли поїде до міста вчитися...\nИММУНОЛОГИЧЕСКАЯ ХАРАКТЕРИСТИКА СИНТЕТИЧЕСКИХ ...\nРазработка эффективной вакцины против ВИЧ/СПИД, способной остановить распространение вируса, по-прежнему остается важнейшей задачей в...\n21 май 2003 ... ... Плеяды. На Руси его называли Стожары, Решето, Улей, Лапоть, Гнездо, Волосыни, .... Характеристика языка Влескниги В текстах Влескниги прослеживается, ..... Михайло Ломоносов. Древняя Россiйская исторiя\nПостроение алгоритмов: история и ... - Российская академия наук\n1981 – Карл Померанц – метод квадратичного решета для разложения чисел на множители .... Подобрать коэффициенты и характеристики решающего правила на учебной .... Michael Nielsen: Principles of Effective Research.\nIX.1. Культура. Загальна характеристика. Енциклопедія ...\nКороткі огляди укр. культури дали: Михайло Антонович у потсдамській серії .... ратай, коса, клепач, граблі, лопата, решето, сніп, жати, полоти, полова;...\nВипуск 21 - Вінницький державний педагогічний університет\nімені Михайла Коцюбинського (протокол ғ 14 від 27 травня 2015 р.). ... збереження досвіду в пам'яті людини, асоціативні характеристики одиниць ..... into a sieve – ―доїти козла в решето‖ (займатися марною справою, марно...\n(XVIII - начало XX вв.). - Фольклор и постфольклор: структура ...\nОБЩАЯ ХАРАКТЕРИСТИКА РАБОТЫ ..... "Девка", выходящая из голбца, исполняет в данном случае роль священника, решето заменяет дискос, .... а также хлыстовский "учитель веры" Михайла Никулин из Орловского уезда.\n... аналізи та характеристики творів, шкільні твори та реферати, біографії авторів, ... Костомаров Микола · Котляревський Іван · Коцюбинський Михайло .... лежать на дні провалля — як решета, як сковороди чи як жовті п'ятаки?\nМихайло Коротєєв, Dolce Vita. 2010, «Більше ... Перший музичний фільм про «ОЕ», який показали в програмі «Решето» на каналі ТЕТ. 1997. Клубний...\nВолодимир Дрозд. «Ирій». Іронічна, алегорично-химерна проза ...\nЧи нагадує такий творчий стиль казкову оповідь? — Що ви можете сказати про вдачу свого ровесника й головного героя твору — Михайла Решета?\nprev: производители мельниц встряхиваемыхnext: рисунок эскизы каменная дробилка


Україна виграла командну «бронзу» Олімпіади-2020 з артистичного плавання опубліковано 07 серпня 2021 року о 15:17\nБронзову фінальну крапку своїх виступів на Олімпійських іграх в Токіо поставили українські дівчата у синхронному плаванні у групі.\nВладислава Алексіїва, Марина Алексіїва, Катерина Резнік, Анастасія Савчук Ксенія Сидоренко, Марта Федіна, Аліна Шинкаренко, Єлизавета Яхно зуміли піднятися на третю сходинку п’єдесталу за сумою двох виступів у технічній та довільній групах (190,3018).\nЦе перша групова нагорода, яку дівчата вибороли на Олімпійських іграх і друга – в Токіо. Нагадаємо, що бронзовими призерками у синхронному плаванні на цих Іграх став наш дует Марта Федіна та Анастасія Савчук!\nОсь як самі дівчата оцінюють цю історичну медаль. «Емоції у нас найяскравіші тому що, ми до цієї перемоги довго йшли і до кінця ще не усвідомлюємо, що трапилося, але дуже щасливі, раді, за всю нашу країну, за всю команду, за весь тренерський штаб. Пишаємося, що ми змогли це зробити».\nПрезидент Національного олімпійського комітету України Сергій Бубка привітав всю команду на чолі з головною тренеркою збірної Світланою Саідовою та президента Федерації України з синхронного плавання Ігоря Лисова з неймовірним успіхом та історичною нагородою.


В Україні почнуться випробування вітчизняного кулемета - Діло\n“У нашому випадку, він увібрав в себе всі доопрацювання, які були запроваджені на більш новому кулеметі “Утес” (щодо першої версії НСВТ), й плюс наше розуміння того, як полегшити, як зробити краще і які сплави для більшого строку служби використовувати”, – розповів головний конструктор Заводу “Маяк” Олександр Гордєєв.\nТак званий “бланк” для кулемета КТ-12,7 (заготовка під ствол певного калібру) був розроблений американською компанією вперше (для подібного типу зброї) за технічним завданням ПАТ “Завод “Маяк” в рамках поглиблення партнерства по кількох нових проектах.\n“На сьогодні у нас готові два дослідні зразки й ми з ними в лютому підемо на заводські випробування стрільбою на полігоні”, – відзначив Олександр ГордєєвНагадаємо, кулеметом НСВТ калібру 12,7 мм оснащуються всі типи танків, що стоять на озброєння нашого війська (так званий “зенітний” кулемет), також це озброєння може встановлюватись на різні типи легкої бронетехніки (БТР, ББМ тощо).\nНе менш затребувана в ЗСУ є й піхотна версія такого кулемету НСВ “Утес”.\nТеги:випробування, кулемет, Україна


Вчені пояснили, чому дітям не можна перебувати в стерильній чистоті | Газета "Нова Година" – актуальні новини Полтавщини\nВчені пояснили, чому дітям не можна перебувати в стерильній чистоті\nВзаємодія з мікробами загартовує імунну систему дитини, тим самим зменшуючи ризик розвитку раку крові. ФОТО: chicagotonight.wttw.com\nБерегти дитину від мікробів небезпечно через ризик появи в неї раку крові. Підтвердження цьому вчені знайшли, проаналізувавши результати наукових спостережень, які проводились протягом останніх 30 років.\nРозвиток дитячої лейкемії провокує 2 фактори. Один з них — мутація генів. Вона робить організм дитини схильним до раку крові. Запускають же пухлинний процес окремі види інфекцій. Трапляється це, якщо дитину протягом першого року життя ретельно оберігають від мікробів і тим самим не дають її імунній системі навчитися захищати організм. Повідомляє відомий американський телеканал CNN.\n“Небезпеку інфекції становлять для дітей з генетичною мутацією, імунні системи котрих не були готові до зустрічі з хвороботворними мікробами”, — розповідає професор Мел Грейвс із Інституту дослідження раку.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Вражаючі цифри: оприлюднили світову статистику по раку\nГострий лімфобластний лейкоз (дитяча лейкемія) — це форма раку крові, яка найчастіше вражає дітей віком до 4 років. Він розвивається швидкими темпами: протягом декількох днів або тижнів. Зароджується в крові й поширюється на інші частини тіла, зокрема лімфатичні вузли, печінку й нервову систему. Основним засобом лікування є хіміотерапія.


Класицизм XVII-XVIII - Культура і мистецтво на 8ref.com\nКласицизм XVII-XVIII - Культура і мистецтво\nВід латинського classicus -зразковий. Стиль або напрям в літературі і мистецтві 17 - початки 19 вв., що звернулися до античної спадщини як до норми і ідеального зразка. Класицизм склався в 17 в. у Франції. У 18 в. класицизм був пов'язаний з Освітою; засновуючись на ідеях філософського раціоналізму, на уявленнях про розумну закономірність світу, про прекрасну облагороджену природу, прагнув до вираження великого суспільного змісту, піднесених героїчних і етичних ідеалів, до суворої організованості логічних, ясних і гармонійних образів. Відповідно піднесеним етичним ідеям, виховальній програмі мистецтва эстетика класицизму встановлювала ієрархію жанрів - «високих» (трагедія, епопея, ода; історична, міфологічна, релігійна картина і т.д.) і «низьких» (комедія, сатира, байка; жанрова картина і т.д.). У літературі (трагедії П.Корнеля, Ж. Расина, Вольтера, комедії Мольера, поема «Поетичне мистецтво» і сатири Н. Буало, байки Ж.Лафонтена, проза Ф. Ларошфуко, Ж. Лабрюйера у Франції, творчість Веймарського періоду І.В.Гете і Ф. Шиллера в Німеччині, оди М. В. Ломоносова і Г. Р.Державіна, трагедії А.П.Сумарокова і Я.Б.Княжніна в Росії) ведучу роль грають значні етичні колізії, нормативні типізовані образи. Для театрального мистецтва [Мондорі (Mondory), Т. Дюпарк (T. Duparc), М. Шанмеле, А.Л.Лекен, Ф.Ж.Тальма, Рашель у Франції, Ф.К. Нейбер в Німеччині, Ф.Г. Волков, І.А. Дмітревський в Росії] характерні урочистий, статичний лад спектаклів, розмірене читання віршів. У музичному театрі затвердилися героїка, приподнятость стилю, логічна ясність драматургії, домінування речитативу (опери Ж.Б.Люллі у Франції) або вокальна віртуозність в аріях (італійська опера-сериа), благородна простота і піднесеність (реформаторські опери К.В.Глюка в Австрії). Архітектурі класицизм (Ж. Ардуен - мансар, Ж.А.Габрієль, К.Н.Леду у Франції, К.Рен в Англії, В.І.Баженов, М.Ф.Казаков, А.Н.Вороніхин, А.Д.Захаров, К.І.Росси в Росії) властиво чіткість і геометризм форм, раціональна ясність планування, поєднання гладкої стіни з ордером і стриманим декором. Зображальне мистецтво (живописці Н. Пуссен, К. Лоррен, Ж.Л.Давід, Ж.О.Д.Енгр, скульптори Ж.Б.Пігаль, Е. М.Фальконе у Франції, І.Г. Шадов в Німеччині, Б. Торвальдсен в Данії, А. Канова в Італії, живописці А.П.Лосенко, Г.І.Угрюмов, скульптори М.П. Матрос в Росії) відрізняється логічним розгортанням сюжету, суворою урівноваженістю композиції, пластичною ясністю форм, чіткою гармонією лінійних ритмів.\nУ 18 віці у Франції зародився новий художній стиль - класицизм. Назва" класицизм" буквально можна перевести як «заснований на классике», «зразковий». Його виникнення пов'язане із змінами в політичному житті і філософській думці.\nОсоблива форма державного пристрою - абсолютизм, пов'язана з ім'ям короля Людовіка 14, афористично і повно виражається в одній королівській формулі: «Держава - це я».\nНовий філософський напрям - раціоналізм - проголошувало пріоритет людського розуму. Закони краси цілком збагненні раціонально, значить, мистецтво повинно засновуватися на певних правилах. Задача мистецтва - втілення ідеального порядку.\nІдеалом називалася античність, але класицизм, що закликав втілити в життя традиції класичного мистецтва, насправді був дуже далекий від життєстверджуючого эллинского миру. Ближче усього до тих, хто закликав: «Уперед - в минуле!», була, мабуть, філософія римських стоїків, які закликали зберігати непохитну стійкість духа серед загального хаосу.\nРанній класицизм був дуже правильним, дуже умоглядним і відверненим. Письменники того часу - передусім, драматурги Корнель, Расин, Мольер - розробляли теорію класицизму і втілювали її на практиці. Вади і доброчесність в классицической драмі розподілені чітко, в характерах немає тонів і півтонів: якщо герой - той на всі сто відсотків, якщо негідник - той на всі двісті. Головний конфлікт трагедії класицизму - конфлікт між почуттям і боргом, причому перемагає саме борг. Дивним образом теорія і практика класицизму сполучаються в садово-парковом мистецтві. Так, парк при королівській резиденції в Версале був распланирован по суворих законах: басейни чіткої геометричної форми, прямі алеї, чисті горизонтальні лінії. Клумби нагадують ідеальний кольоровий паркет, і навіть кущам деревам не дозволяється ніяка вільність: їх кронам за допомогою ножиць і секаторов додані конусовидные і кулясті форми. Суворе регулярне планування майстра садів і парків Ленотра - втілення раціоналістичного духа класицизму.\nРозквіт неокласицизм довівся на епоху Великої Французької революції(1789 - 1794).Епікурейським настроям і любовним химерам рококо були протипоставити простота форм, пафос виконання цивільного обов'язку, ідейність і правильність.\nУ живописі класицизм найбільш яскраво представлений творами Нікола Пуссена, Жана Батисту Шардена, Огюста Доміника Енгра. Самим послідовним представником неокласицизму був співак революції Жак Луї Давид.\nМАРЕННЯ. У Франції мислителі епохи Освіти, що явилися духовними предчами революції, старанно пестували тенденцію заперечення рококо, що намітилася в живописі. Такий поворот у поглядах, що спочатку стосувався швидше змісту, ніж стилю, був викликаний раптово виниклою в шістдесятих роках XVIII віку популярністю Жана-Батисту Марення (1735 - 1850). Його «Сільська наречена», як і інші його картини тих років, зображає сцену їх життя нижчого стану. Від більш ранніх жанрів полотен її відрізняє театральність композиції, запозичена з «німих сцен» Хогарта. Але в творах Марення немає ні глуму, ні сарказму. Його моралістичний картина служить ілюстрацією до соціальних проповідей Жан-Жака Руссо: бідним, на відміну від аморальних аристократів, властиво «природну» доброчесність і автентичність почуттів. Все в картині покликано нагадати нам про це, починаючи з патетичних жестів і вираження облич зображених персонажів і кінчаючи самої незначною деталлю - куркою з виводком курчат, яких ми бачимо на передньому плані. Одне курча покинуло своїх братів і сестер і примостился до краю миски з водою, так і наречена ось-ось покине свою сім'ю. «Сільська наречена» була визнана шедевром, і голосніше за всіх її хвалив Дені Дідро - цей апостол Розуму і Природи. Нарешті, говорив він, з'явився художник, який виконує соціальну місію, волає до етичного почуття глядача, а не прагнути просто, доставити задоволення, як це робили легковажні художники періоду рококо! У першому пориві захоплення Дідро оцінив сюжет картини Маренню по формулі Пуссена, як «благородне і серйозне діяння людини».\nДАВИД. Пізніше, коли на сцені з'явився ще більш обдарований художник, суворий «неопуссенист» Жан-Луи Давид (1748 - 1825), Дідро змінив свою точку зору. Якщо судити по картині «Смерть Сократа», написаної в 1787 році, Давид є більшим «пуссеном», ніж сам Пуссен. Композиція розвертається, як в рельєфі, паралельно площини картини, а фігури монументальні і нерухомі, немов статуї. Давид вніс в картину несподівану деталь - освітлення, воно різко сфокусировано і створює чіткі тіні. Цей цілком реалістичний прийом він запозичав у Караваджо. Таким чином, картини наближаються до життя, що дещо дивує в так доктринерском втіленні нового ідеального стилю. Сприйнявши античність як приклад громадянськості і волелюбності, став основоположником т.н. революційного класицизму кінця 18 у., виконав суворі по композиції і по ритму твору великого суспільного звучання («Клятва Горациєв», 1784), портрети («Лікар А. Левуа», 1783). У роки Французької революції організатор художнього життя, творець портретів, історичних картин, в т.ч. присвячених актуальним сучасним подіям («Смерть Марата», 1793). З 1804 «перший художник» Наполеона I, писав ефектні парадні композиції («Коронування Жозефіни», 1805 - 1807). У 1816 емігрував в Бельгію.\nКлассицисты прагнули наслідувати зразкам античного мистецтва, слідували нормам, викладеним античними теоретиками мистецтва (Аристотелем і Горациєм). Класицизм вражає громадянськість, масштабністю, урочистістю, гармоничностью форм.\nМету мистецтва классицисты бачили в пізнанні істини, яка виступає як ідеал прекрасного. Классицисты висувають метод його досягнення, засновуючись на трьох центральних категоріях своєї естетики: розум, зразок, смак. Всі ці категорії вважалися об'єктивними категоріями художності. З точки зору классицистов, великі твори - плід не таланту, не натхнення, нехудожньої фантазії, а наполегливого дослідження велениям розуму, вивчення класичних творів древності і знання правила смаку. Таким чином, классицисты зближують художнім діяльністю з науковою. Ось чому для них виявився прийнятним філософський раціоналістичний метод французького філософа Рене Декарта(1596 - 1650), що став основою художнього пізнання в класицизмі.\nДруга найважливіша категорія классицистической естетики - зразок. Классицисты вважали, що естетичний ідеал вічний і у всі часи однаковий, але лише в античності він був втілений в мистецтві з найбільшою повнотою. Тому, щоб знову відтворити ідеал треба звернутися до античного мистецтва і ретельно вивчити його закони. Ось чому наслідування зразкам цінилося классицистами вище, ніж оригінальна творчість. Звернувшись до античності, классицисты тим самим відмовилися від наслідування християнським зразкам, продовживши боротьбу гуманістів Відродження за мистецтво, вільного від релігійного догматика.\nКульт розуму зажадав корінної перебудови змісту і форми творів, принципів типізації, системи жанрів. Классицисты проголосили принцип наслідування природі, суворо обмежуючи право художника на фантазію. Мистецтво зблизилося з політичним життям, його найважливішою задачею було оголошене виховання справжнього громадянина своєї країни. Тому в центрі творів класицизму виявляються проблеми, що представляють загальнонаціональний інтерес.\nУ мистецтві класицизму увага приділяється не приватному, одиничному, випадковому, а загальному, типовому. Тому характер героя в літературі не має індивідуальних рис, виступаючи як узагальнення цілого типу людей. Принцип класичної типізації приводить до різкого розділення героїв на позитивних і негативних, на серйозних і смішних. При цьому сміх все більше ставати сатиричним, бо в основному прямує саме на негативних персонажів.\nКатегорія розуму виявляється центральною і в формуванні нового типу художнього конфлікту, відкритого класицизмом: конфлікту між розумом, боргом перед державою - і почуттям, особистими потребами, пристрастями. Виявивши в людині як би дві істоти - державної і приватної людини, письменники шукали і шляхи узгодження розуму і почуття, вірили в кінцеве торжество гармонії. Це одне з головних джерел оптимізму класичної літератури.\nВеликий вплив приділяли классицисты теорії жанру. Вони керувалися принципами ієрархії, є жанри головні і неголовні. До середини XVII віку затвердилася думка, що самим головним літературним жанром є трагедія (в архітектурі - палац, в живописі - парадний портрет і т.д.). Проза вважалася нижче за поезію, особливо художня. Тому поширення отримали такі прозаїчні жанри, як проповіді, листи, мемуари, як правило, не розраховані на естетичне сприйняття, художня проза, зокрема роман, виявляється в забутті. Принцип ієрархії ділить жанри на «високі» і «низькі», причому за жанрами закріпляються певні художні сфери. Так, за «високими» жанрами (трагедія, ода і інш.) закріплялася загальнодержавна проблематика, в них могло говоритися тільки про королів, полководців, виший знанню, мова цих творів носила підведений, урочистий характер («високий штиль»). У «низьких» жанрах (комедія, байка, сатира і т.д.) можна було торкатися тільки приватних проблем або абстрактних вад (скупості, лицемірства, пихатості і т.д.), виступаючих як абсолютизовані приватні риси людської вдачі. Героями в «низьких» жанрах могли бути представники низів суспільства, виведення ж знатних осіб допускалося лише у виняткових випадках (тим вище можна оцінити сміливість Мольера, що зробив постійною комічною фігурою образ маркіза). У мові таких творах допускалися грубості, двозначні натяки, гра слів («низький штиль») використання слів «високий штиль» носило тут, як правило, пародійний характер. Сообразуясь з принципами раціоналізму, классицисты висунули вимогу чистоти жанрів. Змішані жанри, наприклад трагікомедія, витісняються. Цим завдаватися удару по здатності того або інакшого жанру всебічно відображати дійсність. Відтепер тільки вся система жанрів здатна виразити різноманіття життя.\nКласицизм як стиль - це система зображально-виразних коштів, що типізують дійсність крізь призму античних зразків, сприйнятих як ідеал гармонії, простоти, однозначності, впорядкованої симетрії. Таким чином, цей стиль відтворює лише раціоналістично впорядковану зовнішню оболонку античної культури, не передаючи її язичницької, складної і нерасчленимой суті. Не в античному вбранні, а у вираженні погляду на мир людини абсолютической епохи укладається суть стилю класицизму. Він відрізняється ясністю, монументальністю, прагненням прибрати все зайве (принцип економії коштів), створення єдине і суцільне враження. Класицизм як напрям по-різному розвивався в країнах Європи. Так, у Франції він складався до 1590-м років, ставати пануючим напрямом до середини XVII віку, досягає найвищого розквіту в 60 - 70-е роки, потім випробовує деяку кризу. У Англії, навпаки, його вплив виразно виявляється лише в кінці сторіччя.\nТворчість найбільшого англійського поета XVII віку Джона Мільтона (1608 - 1674) може розглядати як приклад англійського класицизму (особливо його пізні поеми). Мильтон народився в Лондоні, в сім'ї нотаріуса, формувався як особистість під впливом пуритан (в сім'ї, в школі св. Павле, в Кембріджськом університеті). Після закінчення університету в 1632 р. Мильтон поселився в містечку Хортон, де почав літературну діяльність. Тут він написав диптих «L'allegro» (Життєрадісний) і «Il penseroso»(Задумливий), де живописав згода почуттів і розуму, віддаючи розуму пальму першості. У 1638 - 1640 рр. Мильтон подорожує по Європі, в Італії його приймають як великого поета і вченого. Але звістка про скликання парламенту в Англії, початку революції примушує його повернутися на батьківщину і активно включитися в боротьбу за оновлення суспільства.\nДругий період в творчості Мільтона (1640 - 1660) пов'язаний, передусім, з його участю в англійському буржуазної революції і публистической діяльністю.\nМильтон був чудовим поетом. У його віршах відчувається вплив класичної естетики. Так, у вірші «Шекспіру» Мільтон повторює образ «Пам'ятник» Горация: Шекспір спорудив собі пам'ятник вище і міцніше пірамід. Поет порівнює творчість Шекспіра з сучасною літературою, про яку говорить з смутком: «З твоєю вільною піснею що порівнятися? // А в наші дні мистецтво тільки вважатися // Вільним бути».\nОстанній період творчості Мілтона охоплює 1660 - 1674 рр. З поразкою революції і початком реставрації Стюартов для поета наступає похмурий час. Він ледве уникає страти і в'язниць. У серпні 1660 р. По указу короля публічно спалюються публіцистичні книги Мільтона «Іконоборець» і «Захист англійського народу». У цей період написані самі славнозвісні твори письменника - поеми «Втрачений рай! (1658 - 1667) і «Повернений рай» (1671), трагедія «Самсон-борець» (1671).\nІсторія цих двох течій, охоплює, грубо говорячи, ціле сторіччя, приблизно з 1750 по 1850 рік. Як ні парадоксально, неокласицизм з оной сторони вважається усього лише аспектом романтизму, а з іншого боку - течією, йому що протистоїть. Трудність складається в тому, що два ці терміни так само погано узгодиться один з одним, як, скажемо, «чотириногі» і «м'ясоїдні». Неокласицизм являє собою нове відродження класичної античності, він більш послідовний, ніж колишні класичні напрями і, по надто мірі на перших порах, був пов'язаний з ідеями епохи Освіти. Романтизм же, навпаки, не відноситися до якогось певного стилю, а означає швидше образ думок, який може виражатися по-всякому, в тому числі і в дусі класицизму. Тому романтизм - набагато більш широке поняття, і, отже, підібрати для нього визначення значно важче. Складність заглиблюється ще і тим, що неоклассицисты і романтики жили в одне і також час, а заявили про себе ще в період розквіту стилю рококо. Так, наприклад, Гойя і Давид народилися з розривом всього в декілька років, а в Англії ведучі представники рококо, неокласицизму і романтизму - Рейнольдс, Уест і Фюзелі - багато в чому розділяли ідеї один одного, хоч при цьому рішуче відрізнялися по своїх позиціях і стилі.\nЯкщо вважати, що сучасна епоха зародилася у часи американської революції 1776 року і французької революції 1789 року, то треба пам'ятати, що цьому катаклізму передувала революція в розумах, що почалася на полвека раніше. Її прапороносцями стали мислителі епохи Освіти в Англії, Франції і Німеччині - Девід Хьюм, Француа-Марія Вольтер, Жан-Жак Руссо, Генріх Гейне і інші - всі вони проголошували, що люди в своїй поведінці повинні керуватися розумом і прагненням до загального блага, а не традиціями і визнаними авторитетами. У мистецтві, як і в житті, ця раціоналістична течія була направлена проти пануючого тоді стилю - вишуканого і аристократичного рококо. У середині XVIII століття заклик повернутися до здорового глузду, до природи, до моралі, означав для мистецтва повернення до античності - адже, якщо на те вульгарно, хіба не класичні філософи поклали початок культу розуму? Першим цю точку зору сформулював Іоганн Іоахим Вінкельман - німецький історик і теоретик мистецтва, що проголосив славнозвісне положення про «благородну простоту і спокійну велич» грецького мистецтва (в роботі «Думці про наслідування грецьким творам в живописі і культурі», написаному в 1755 році). Однак більшість живописців дуже мало знала про мистецтво античність, для них повернення до классике означало проходженню стилю і «академічної» теорії Пуссена в поєднанні з максимальним використанням деталей древньої скульптури, виявленої при архилогических розкопках в Геркалонуме і Помпеях.\nБатьківщиною неокласицизму в архітектурі стала Англія. Самим раннім свідченням неокласицизму з'явилося повернення до стилю Палладіо в дванадцятих роках XVIII віку, чому сприяв спроможний архітектор-дилетант лорд Берлінгтон. Чисвик-хаус, побудований ним в стилі вілли «Ротонда», являє собою просту, компактну, геометрично сувору будівлю - повну протилежність барочной помпезності. Від колишніх класичних стилів неокласицизм відрізняється не стільки своїми зовнішніми виявами, скільки тими мотивами, які обумовили звернення до нього. Неоклассицисты не задовольнялися прагненням довести перевагу древньої архітектури, вони старалися, щоб будівлі відповідали вимогам свого призначення, і, отже, виглядали більш «природно», ніж барочные споруди. Таким раціональним підходом пояснюється холодноватый, чітко скомбінований вигляд Чисвік-хаус: плоскі, нічим поверхні, що не порушуються, скудним декором, храмовим портик різко виступають з тіла будівлі, яке нагадує блокову конструкцію.\nСУФФЛО. (1713 - 1780), французький архітектор. Представник класицизму. Церква Сент-Женевьев в Парижі (1755 - 1789, з 1791 Пантеон) з грандіозним куполом, відрізняється ясністю членений, суворою монументальністю, сміливістю конструктивних рішень.\nВеликими подіями для середини XVIII віку були відродження інтересу до грецького мистецтва, як до справжнього джерела класичного стилю, і розкопки Геркалонума і Помпей, які уперше дали можливість познайомитися з побутом древніх і скласти повне уявлення про мистецтво і ремесла того часу. У Англії і у Франції почали видавати багато ілюстровані книги, присвячені Акрополю і Афінам, храму в Пестуме і знахідкам при розкопках Геркалонуме і Помпей. Археологія заволоділа розумами.\nАДАМ. Все це привело до появи нового стилю в оздобленні інтер'єрів, кращі зразки якого ми бачимо в творчості англійця Роберта Адама (1728 - 1792), зокрема в декоре парадної гостиний в Хоум-хаусе. Обробка по своїй витонченості перекличеться з інтер'єрами, оформленими в стилі рококо, але з характерним для неокласицизму підкресленням плоских поверхонь і дотриманням симетрії і геометричної точності.\nДЖЕФФЕРСОН. У цей же час палладинизм, відроджений лордом Берлінгтоном, розповсюдився і за межами старого світла в американських колоніях, де отримав назву георгианского стилю; найбільш значним зразком цього стилю стала садиба Томаса Джефферсона «Монтічелло». Зведена з цегли, оброблена деревом, вона не так сувора, як Чивік - Хаус. Замість того, щоб використати коринфский ордер, Джефферсон (1743 - 1826) вибирає римський дорический, хоч в кінці XVIII століття віддавали перевагу більш суворому грецькому дорический ордеру. Англія уперше віддала данину і наступної стадії неокласицизму - відродженню античної грецької архітектури, але вже в невеликих масштабах. Услід за Англією цей стиль швидко підхопили всюди, оскільки вважалося, що він в більшій мірі відображає «благородну простоту і спокійну велич» класичного грецького мистецтва, чим більш пізні, менш «мужні» ордери. Грецький дорический ордер не так гнучкий, через що його досить важко було пристосувати до сучасних задач, навіть в поєднанні з римськими елементами або елементами Ренесансу. Лише зрідка він служив прямим зразком для неокласичних архітектурних споруд.\nЗ початку XVIII віку в країнах Західної Європи остаточно визначилося загальне панування в світській музиці. Зі другої половини сторіччя композиторської творчості розвивалося під дією ідей просвітницького класицизму.\nІталійські композитори XVIII віку основну увагу приділяли опері. Співаків готували головним чином в консерваторіях, які відкривалися при «оспитале». У них викладали відомі італійські музиканти. Видатним вокальним педагогом був Нікола Порпора (1686 - 1768) - один з більш плодовитих оперних композиторів неопалинтской школи.\nЩе за житті розділу цієї школи А. Скарлатті, творця опера-сериа, виявилися властиві їй художні протиріччя, які послужили для різких критичних виступів проти неї. До середини XVIII віку намітилася тенденція до визначення штампів опера-сериа, до більш тісного зв'язку музики з драматургією. Яскраве вираження це отримало в творчості М. Йомеллі і Т. Траетти, композиторів новонеаполитанской школи Дж. Сарти, П. Гульельмі і інших. Переконаними прихильниками нового були А. Саккині і А. Сальері.\nНайСильнішу опозицію умовно-героїчної опера-сериа склав новий демократичний жанр опера-буффа (комічна опера). Першим класичним зразком його вважається опера композитора Джованні Батисту Перголезі (1710 - 1736) «Служниця-пані» (1733).\nУ 1760-х рр. в опері - буффа почали з'являтися лірико-сентименталистские тенденції, які відбилися в творчості Нікколо Піччинні (1728 - 1800). У 1776 році в Парижі Н. Піччинні був втягнуть в боротьбу «глюкистов» і «пиччинистов». Противники оперної реформи Глюка прагнули протипоставити його мистецтву оперну музику Піччинні. Змагаючись, композитори працювали над сюжетом опери «Іфігенія в Тавріде». У результаті перемогу отримав Глюк.\nДо останнього етапу розвитку опера-буффа відноситися творчість Джованні Паїзієлло (1740 - 1816) і Доменико Чиморози (1749 - 1801). Обидва композитори в різний час працювали при дворі в Петербурге.\nЗначний внесок був внесений італійськими композиторами в інструментальну музику. Скрипкове мистецтво багато чим зобов'язане найбільшому майстру в цій області Джузеппе Тартіні (1692 - 1770), італійський скрипаль, композитор і музичний теоретик. Розділ падуанской скрипкової школи. Розвинув жанр концерту для скрипки з оркестром (всього 125), скрипкової сонати (всього 175), в т.ч. «Трель диявола», тріо-сонати; трактати про музику. Заснував в Падує Музичну академію (1727).\nУ виолончельной музиці виділився Луїдже Боккеріні (1743 - 1805), італійський композитор і віолончеліст. Сприяв розвитку класичних камерно-інструментальних жанрів і симфонії. З кінця 60-х рр. жил в Мадриді. Концерти для віолончелі з оркестром, ок. 30 симфоній, інструментальні сонати, ансамблі і інш. У його творах поєднувалися елементи галантного стилю (рококо) з предромантической естетикою.\nСправжнім новатором клавирной музики виступали Доменико Скарлатті (1685 - 1775), італійський композитор і классевинист. Син А. Скарлатті. Працював в Ліссабоне і Мадриді. Створив віртуозний стиль гри на клавесині. У його сонатах для клавесина (св. 550, під назвою «экзерсисы») формувалося сонатное алегро. Опери, кантати і інш. Його сонати для клавесина стали свого роду енциклопедією клавирного мистецтва.\nВелику роль в розвитку інструментальних жанрів зіграв найбільший італійський композитор Антоніо Вівальді (1678 - 1741), скрипаль-віртуоз. Творець жанрів сольного інструментального концерту (228 - для скрипки) і (поряд з А. Кореллі) кончерто гроссо (всього 49). Його цикл «Часи року» (1725) - один з ранніх зразків программности в музиці. Св. 40 опер, ораторій, кантати; інструментальні концерти різних складів (465) і інш. У Сиєне - Італійський інститут імені А. Вівальді. У його творчості містилися риси, характерні для пізнього барокко.\nУ Французькій музиці XVIII в. перевага віддавалася музично-театральним жанрам. У 1730 - 1760-е рр. ведуче положення в придворній опері - «Королівської академії музики» - зайняв найбільший французький композитор Жан Пилип Рамо (1683 - 1764), музичний теоретик. Використовуючи досягнення французької і італійської музичних культур, значно видозмінив стиль классицистской опери, підготував оперну реформу К. В. Глюка. Ліричні трагедії «Іполит і Арісия» (1733), «Кастор і Поллукс» (1737), опера-балет «Галантная Індія» (1735), клавесинные п'єси і інш. Його теоретичні труди - значний етап в розвитку вчення про гармонію.\nДо кінця 1740-х рр. навколо його сценічних творів не стихала боротьба «рамистов» і «люллистов». Останні вважали музику Рамо дуже вченою і «проитальянской». Насправді, виявляючи творчу цікавість до італійської, композитор з великою повагою відносився до традицій Ж.Б.Люллі. Створивши яскраві зразки ліричних трагедій і опер-балетів, Рамо оновив музично-виразні кошти оперного жанру і збагатив вокально-декламаційний стиль французької опери італійськими ариозными формами.\nДо середини XVIII віку героико-міфологічні опери. Люли, Рамо і інших композиторів перестали відповідати естетичним запитам аудиторії. Її смакам більш задовольняли остросатирические ярмаркові спектаклі (виникле в кінці XVII століття.) В надрах ярмаркового театру поступово дозрів новий французький оперний жанр - опера комік. Зміцненню його позицій сприяв приїзд в Париж в 1752 рік італійського оперного трупа, що поставив декілька опер-буффа (в тому числі «Служницю-пані» Перголезі). Серед перших авторів французької комічної опери Еджіліо Дуні (1709 - 1795) і Франсуа Андре Філідор (1726 - 1795). Филидор (справжнє прізвище Даникан Філідор), французький композитор. Один з творців жанру французької комічної опери (сюжети з життя простих людей): «Садоник і його пан» (1761), «Коваль» (1761). Був найсильнішим шахістом Європи 2-й половини 18 віку. Труд «Аналіз шахової гри».\nУ другій половині XVIII віку опера комік зблизилася з «серйозною комедією». Характерним представником цього напряму став Пьер Олександр Монсиньі (1729 - 1813), французький композитор. Один з творців французької комічної опери, наблизив її до сентиментальної драми («Дезертир», 1769, і інш.).\nОбразно-художню сферу опери комік значно розширив Андре Гретрі (1741 - 1787), французький композитор. За походженням бельгієць. Майстер оперного жанру (від сентиментальної комедії до романтичної опери). Опери «Люсиль» (1769), «Річард Левине Серце» (1784) і інш. Він залишив глибокий слід в області музично-естетичної думки.\nІдеї французької Освіти про відновлення єдності мистецтв, що існувала в античному театрі, лягли в основу оперної реформи великого композитора Крістофора Віллібальда Глюка (1714 - 1787). Творчість Глюка (німця за походженням) з'явилася давно очікуваною «радикальною революцією» в опері. Створені ним в 1760-е рр. в Віні опери «Орфей і Евредіка», «Альцеста» і інші і в 1770-е рр., в предреволюционной обстановці в Парижі. «Армида», «Іфігенія в Тавріде» і інші викликали до життя новий оперний стиль - класичну музичну драму. Головним досягненням композитора з'явилося підкорення всіх коштів виразності спектакля єдиному драматичному задуму.\nПід впливом ідей французької революції національне музичне мистецтво придбало цивільно-демократичний характер. Найбільш яскравий зразок революційної пісні - «Марсельєза» Клода Жузефа Руже де Лілля (1760 - 1836), написана ним в 1792 році. Був французьким військовим інженером, поетом і композитором. Писав гімни, пісні, романси.\nПоява в музиці героїчних тим дало життя мистецтву революційного класицизму. Найбільші композитори того часу стали - Ф.Ж.Госсек, Е.Мегюль, Ж.Ф.Лесюер, Л.Керубіні. Франсуа Жозеф Госсек (1734 - 1829) став родоначальником французької симфонії. Луиджи Керубіні (1760 - 1842), італійський композитор, що жив у Франції, - один з творців жанру «опери порятунку».\nМузичне мистецтва Німеччини першої половини XVIII ознаменувалося розквітом творчості великого німецького композитора Іоганна Себастьяна Баха (1685 - 1750). У його музиці отримали узагальнення і завершення майже всі музичні течії полуторавекового періоду, що передували. За 50 років творчості лише протягом п'яти з них інтереси Баха були зосереджені на світській музиці. Велику частину життя він працював при церкві. Композитор, що віддав данину майже всім областям музичного мистецтва, минув ведучий жанр свого часу - оперу. Баху, далекому від усього поверхневого і розважального, була чужа придворна опера. Його творчому шуканню, тісно пов'язаний з лютеранською традицією, відповідала атмосфера собору. Однак найважливіше художнє завоювання музичної драми глибоко проникло в його твори, пом'якшивши сувору музику лютеранства.\nВеличезна спадщина Баха, вмісна більше за 1000 творів різних жанрів, охоплює три сфери - органну, вокально-драматичну і інструментальну. У органній творчості композитора сформувалися закономірності малого поліфонічного циклу, які були закріплені в його 48 прелюдіях і фугах «добре темперированного клавіру». Серед інструментальних творів Баха виділяються шість Бранденбургських концертів для оркестру (concerto grosso). У яких він продовжив традиції Вівальді.\nВокально-драматичні твори Баха включають біля 300 духовних кантат, ораторій («Пристрасті по Іоанну», «Пристрасті по Матфею» і інші.) Світські кантати мало відрізняються від духовних. Особливий інтерес представляють «Кофейна кантата» і « Селянська кантата», що передбачила німецьку комічну оперу.\nІнакше склалася доля Георга Фрідріха Генделя (1685 - 1759), що отримав європейське визнання за житті. Його прагнення до суспільного затвердження свого мистецтва, широкої демократичної аудиторії, до яскравої театральності світських жанрів не знайшло грунту в Німеччині. З 1717 року він постійно жив в Англії; тут його діяльність зіграла велику роль в розвитку англійської музичної культури. Гендель легко пристосувався до смаків і художніх вимог англійської публіки, створивши понад 40 опер в італійському стилі. Він став великим майстром ораторій, в яких німецькі національні традиції уміло поєднувалися з рисами, властивими англійським вокально-інструментальним жанрам.\nУ музичному мистецтві Австрії сталися істотні зміни. Представники так званої старовенской школи сприяли розвитку інструментальних жанрів (соната, концерт) і намагалися ввести в оперу драматичний початок.\nУ 1748 році постановки опер в «Бургтеатре» очолив К. В. Глюк; при ньому театр перетворився в один з центрів музичного європейського життя. З 1754 року розвивався балет як самостійний жанр. Балет Глюка «Дон Жуан» багато в чому провіщав його реформаторські почини в опері. У 60-е роки розгорілася боротьба між противниками і оборонцями венской народної комедії, що йде корінням в XVII віці. Потреба в національній опері отримала верх, і австрійський зингшпигель затвердився на сцені «Бургтеатра». По указу імператора в 1778 роки був створений вітчизняного оперного трупа. У другій половині XVIII віку в Австрії сформувалася венская класична школа. Одним з її основоположників був Йозеф Гайдн (1732 - 1809). Поряд з Глюком і Моцартом він визначив характерні особливості школи. Гайдн - родоначальник венской класичної симфонії і перетворювач в області інструментальної музики. Автор 104 симфоній, він затвердив четырехчастный симфонічний цикл і закріпив постійний, так званий класичний, склад симфонічного оркестру.\nТворчість великого австрійського композитора Вольфганга Амадея Моцарта (1756 - 1791) - один з найважливіших етапів в світовому розвитку опери, симфонії, концертної і камерної музики. Гармонічно ясне і яскраве по виразності мистецтво Моцарта - представника венской класичної школи - споріднено просвітницькому класицизму з його культом розуму і в той же час сентименталізму.\nВеличезна спадщина композитора. Їм написано біля 50 симфоній, серед яких особливе місце займають останні три. Будучи видатним клависинистом і скрипалем. Він став основоположником нового типу сонати і концертом. Рішучий крок зробив Моцарт в перегляді принципів і традицій музичного театру. Він перетворював побутову комічну і сентиментальну оперу і створив новий тип реалістичної опери. У синтезі музики і драми Моцарт залишав верховенство за музикою, виробивши систему повного підкорення либреттиста композитору. Відомий його вислів: «Поезія слухняна дочка музики».\nНа основі італійській оперы-буффа (і частково оперы-сериа) Моцартом були написані опера-комедія «Весілля Фігаро» (1786) і опера-драма «Дон Жуан» (1787) - кращі з його сценічних творів. Одне з найважливіших заслуг Моцарта-драматурга є створення класичного національного зингшпиля - «Викрадення з сераля» (1782) і «Чарівна флейта» (1791).\nРобота над «Реквіємом» почалася за підлогу року до смерті композитора. Ця траурна меса для хору, квартету солістів і великого оркестру - одне з найглибших по думці і вираженню новаторських творів Моцарта. «Реквієм», замовленим анонімно графом Ф. Вальзегг-Штуппахом, залишився незавершеним (бракуючі номери написані учнем Моцарта - Ф. Кс. Зюсмайром).\nНову еру в розвитку російської музики відкрив XVIII повік. Після довгих років ізоляції професійного музичного мистецтва і підкорення його церкви почалося бурхливий розвиток світських жанрів. Стрімке освоєння досягнень західноєвропейської музичної культури привело до створення своєю національною традицій. У останній третині сторіччя склалася російська композиторська школа.\nРозвиток російської музики до кінця 1720-х рр. був пов'язаний з реформами Петра I, які підготували грунт для поширення європейських форм музицирования. Військові оркестри звучали на суспільних торжествах, придворних балах і асамблеях.\nДо середини XVIII віку продовжував розвиватися хоровий партесный концерт. Серед майстрів цього жанру прославилися Микола Калашников, Микола Бавикин і Федір Редников.\nУ XVIII сформували панегіричні, застільні, матроські канти. Зароджувалися канти любовного змісту. У них нерідко використовувалися мелодії європейських галантных танців, частіше за все менуету (канти на миновет).\nПри імператриці Ганні Іоанновне в 1734 році в Петербург приїхав першого італійського оперного трупа. У її репертуар в основному входили інтермедії і комедії в стилі dell'arte. Однак величі палацового ритуалу більш відповідала італійська опера-сериа. Значну роль в розвитку оперы-сериа в Росії зіграла італійського трупа під керівництвом Франчесько Арайі.\nВажливе значення мала постановка опери Арайі «Цефал і Прокріс»(1755), лібретто якої написав А.П. Сумароков. Це був перший оперний спектакль, що виконувався на російській мові, а в головних партіях блищали молоді вітчизняні співаки.\nУ кінці 1750-х роках оперу-сериа змінив більш демократичний жанр - опера-буффа. З 1757 року в Росії виступав італійського оперного трупа. Чималий внесок в розвиток російської музичної культури внесли Б. Галуппі, Т. Траетта, Дж. Паизиелло і Д. Чимароза.\nГалуппи Бальдассаре(1706 - 1785), італійський композитор. Керував капелою собору Сан-Мазко в Венециї. У 1765-1768 працював в Росії. Представник венецианской школи, майстер оперы-буффа («Сільський філософ», 1754, і інші).\nТраэтта Томмазо (1727 - 1779), італійський композитор. У 1768 - 1776 придворний капельмейстер в С.-Петербурге. Перетворюючи і оновлюючи традиції опера-сериа, підготував оперну реформу Глюка. Опери (усього понад 50): «Ифигения в Тавріде» (1763), «Антігона» (1772), «Луций Віри» (1774) і інші; ораторія, «пристрасті», меса і інші церковні твори.\nЧимароза Доменико (1749 - 1801), італійський композитор, клавесинист, скрипаль, співак. У 1787 - 1791 працював в С.-Петербурге. Майстер оперы-буффа (понад 70, в тому числі краща - «Таємний брак», 1792). Оперы-сериа «Горациї і Курациї» (1796) і інші.\nНе менш важливу роль в розвитку російської музики і, зокрема, оперного жанру зіграла французька опера комік. Французькою оперною групою, запрошеною Екатеріной II, були представлені два варіанти опери комік: побутова сатира (Ф. Філідор) і сентиментальна опера (А. Е. М. Гретрі і П. А. Монсиньі).\nФранцузькі опери з успіхом розігрувалися і в кріпосних театрах Москви і Петербурга. Кріпосний театр Н. П. Шереметьева був одним з самих блискучих вогнищ французької музики.\nКомпозиторська школа Росії сформувалася в останній третині XVIII віку. Російські композитори прагнули об'єднати принципи і форми раннього європейського класицизму з мелодическим складом вітчизняної народної пісні. З'явилися перші збірники російських пісень - В. Ф. Трутовського, Н. А. Львова і І.Прача. Ще в 1740 - 1760 роки з'явився «Збірник Кирши Данілова», основою якого були епічні пісні. У творчості російських композиторів найважливіше місце займав оперний жанр. Спочатку вітчизняна опера продовжувала традиції французького музичного театру. Першим зразком оперного театру був «Мельник-відьмак, обманщик і сват» (1779) Михайла Матвеєвича Соколовського. Музика опери в основному запозичена із збірника Трутовського. У тому ж році з'явилося і твір видатного оперного композитора XVIII віку Василя Олексійовича Пашкевича (1742 - 1797) «Нещастя від карета». Пашкевич здобув славу майстра ансамблевого листа («Скупої», «Як поживеш, так і уславишся»). Опери, написані Пашкевичем на замовлення Екатеріни II на її лібретто, були менш вдалими.\nЄвстигней Іпатович Фомін (1761 - 1800) в своїх творах піднявся до рівня найбільших італійських музикантів («Ямщики на подставе», «Орфей»). Тонка витонченість і комедійний елемент властивий опері Дмитра Степановича Бортнянського (1751 - 1825) - «Соколів» і «Син-суперник». Він працював в самих різних жанрах.\nНовий тип камерних пісень з супроводом - «російські пісні» - з'явився в середині XVIII століття. До кінця XVIII віку висунулися майстри камерного вокального жанру - Федір Михайлович Дубянський (1796 - 1860) і Осип Антонович Козловський (1757 - 1831).\nНайбільший композитор XVIII віку, що склав головним чином інструментальну музику, - Іван Евстрапович Хандошкин (1747 - 1804). Він автор численних варіацій для скрипки соло або двох скрипок на тему російських народних пісень, сольних скрипачных сонат. Варіації для фортепіано писали Трутовський і Караулів. Сонатную форму раннеклассического типу розвивав Бортнянський. Елементи російського симфонизма дозрівали в оперних увертюрах, частково в балетній музиці.\nВидний майстер хоровий музики - Максим Созотович Березовський (1745 - 1777) здійснював переходи від барокко до класицизму в області гармонії і музичної форми. Березовский і Бортнянський визначили новий етап в розвитку російської церковної хоровий музики. Творчість цих композиторів відрізняється глибиною вираження людських почуттів, класичною ясністю і стрункістю форми. Вони створили тип хорового концерту, в якому використані досягнення опери, поліфонічного мистецтва XVIII віку класичних жанрів інструментальної музики.\n***В XVIII віці професія музиканта прирівнювалася майже до ремесла. На відміну від літературної творчості труд музиканта, як, проте, і живописця, для людей дворянського звання був негожим. Російські композитори XVIII сторіччя були в основному виходцями з простолюдинів - кріпосних (Дегтярев), солдат (Фомін), ремісників (Хандошкин). У соціальних ієрархічних сходах вони стояли на одному рівні з лакеями. Їх функції полягали в розвазі публіки.\n***З 1776 року веде свою історію Великий театр в Москві. Князь П. В. Урусов отримав тоді привілей «Бути власником всіх театральних в Москві уявлень...» і разом з антрепренером М. Е. Медоксоном побудував спеціальну театральну будівлю («Петровский будинок», або «Оперний будинок»). Це був перший постійний театр. Тут нарівні з оперними йшли балетні і драматичні спектаклі.\nНародження Маріїнського театру відноситься до 1783 року, коли в Петербурге був побудований Кам'яний(Великої) театр і указом Екатеріни II організована трупа «... не для одних комедій, але і для опери...»


«Суть та принципи соціальної держави»\nСтудентка групи ПР -12\nПроблеми взаємозв’язку держави, суспільства, особи, державної влади і демократії є фундаментальними для будь-якого сучасного суспільства. Вони, безумовно, визначають і процес розбудови Української держави, формування суспільних відносин на нових демократичних засадах.\nАналіз цих проблем безпосередньо пов’язаний з дослідженням суспільства , зокрема. Для того, щоб осягнути співвідношення й механізм зв’язку суспільства, особи і держави, роль суспільства у формування державної влади і демократичних інститутів, слід чітко уявляти природу і сутність цього суспільства, його структуру і соціальний організм.\nГромадянське суспільство – це сукупність усіх громадян, їх вільних об’єднань та асоціацій, пов’язаних суспільними відносинами, що характеризуються високим рівнем суспільної свідомості, політичної культури, які перебувають за межами регулювання держави, але охороняються та гарантуються нею.\nГромадянське суспільство розглядають як соціальне утворення, що протистоїть державі. Його можна зрозуміти як плюарізм і організацію інтересів незалежно від держави. Громадянське суспільство відрізняється від суспільства тим, що залучає громадян до колективних дій в суспільній сфері для вираження своїх інтересів, ідей, обміну інформації, досягнення суспільної мети, висування вимог до держави і закликів до відповідальності офіційних осіб, Воно виступає посередником між приватною сферою життя людей та державою, об’єднює величезне розмаїття формальних і неформальних відносин.\n- Наявність демократичність правової державності\n- Самоврядування індивідів, добровільних організацій та асоціацій громадян\n- Різноманітність форм власності (приватної, колективної, кооперативної тощо), ринкова економіка\n- Плюарізм ідеологій і політичних поглядів, багатопартійність\n- Доступ всіх громадян до участі в державних і суспільних справах\n- Взаємна відповідальність держави та громадян за виконання демократично прийнятих законів\n- Наявність розвинутої соціальної структури\n- Розвинена громадянська політична структура і свідомість\n- Цінування прав громадян вище за державні закони\n- Багатоманіття соціальних ініціатив\n- Контроль суспільства за діяльністю державних органів.\nТеорія громадянського суспільства ґрунтується на ідеї автономності та індивідуальної свободи громадян, невтручання держави в життя громадянського суспільства. Однак, саме держава має виступати гарантом прав людини, створювати умови, які сприятимуть реалізації прав громадян, всебічному вияву їхньої ініціативи, здібностей. Державні органи реагують на запити і потреби соціальних груп, приймають нормативно-правові акти, слідкують за їх виконання, запобігають появі та розвитку політичних конфліктів.\nГоворити про громадянське суспільство можна лише з появою громадянина як самостійного суб’єкта, що усвідомлює себе індивідуальним членом суспільства, наділений певним комплексом прав і свобод, і у той же час несе відповідальність перед суспільством.\nЗміст поняття «громадянське суспільство» включає сукупність неполітичних відносин у суспільстві, тобто економічні, духовно-моральні, релігійні національні та ін. Громадянське суспільство виступає як сфера реалізації економічних, соціальних, етнонаціональних, культурних та інших громадських інтересів, які перебувають поза безпосередньою діяльність держави, що опосередковує їх відносини з індивідами. Демократичність політичного режиму визначається не в останню чергу тим, наскільки держава визнає автономне буття спільнот, тим, наскільки громадянське суспільство може вплинути на дії держави, Ідея громадянського суспільства може провести межу між політичними, офіційними та приватними життями громадян. Підґрунтям громадського суспільства є ринкова економіка з властивою її багатоманітністю форм власності, відкритою комунікацією, структурованістю суспільства, багатопартійність, не директивно сформована громадська думка, вільна особистість з розвиненим почуттям громадянськості та власності гідності.\nПравовою базою для формування громадянського суспільства в Україні є положення Конституції України, хоч у її тексті цього термінал немає. У нашій державі сьогодні відбувається поступовий процес становлення громадянського суспільства, який ще дуже далекий від завершення. В Україні сформовані органи влади різного рівня, але громадянське суспільство характеризує не лише наявність «владної піраміди», але й ефективність її функціонування, чого на практиці у нашій державі ще не спостерігається.\nДля громадянського суспільства характерна система представництва інтересів різних груп населення у вигляді об’єднань громадян. В умовах громадянського суспільства партії виражають інтереси та формулюють політичні пріоритети певних соціальних груп, а в Україні партії ще не достатньо сприяють належному встановленню каналів зв’язку між державою та громадянами. Чимало партій – особливо під час виборчих кампаній – намагаються показати себе представниками інтересів не певних соціальних груп, а всього народу, що є популістським недалекоглядним кроком.\nНерозвиненість громадянського суспільства в Україні простежується у загрозливо низькому рівні замученості громадсько-політичної діяльності і дуже низькому рівні політичної ефективності. Для встановлення громадянського суспільства в Україні необхідною є реструктуризація українського суспільства.\nЯк свідчить історичний розвиток цивілізованих країн, становлення громадянського суспільства відбувається складно і суперечливо. Не все у ставленні громадянського суспільства є до вподоби урядам, але й переваги такого суспільства незаперечні – протилежність думок, відкритість, свобода. Тільки в громадянському суспільстві можливе соціальне партнерство як форма взаємодії соціальних об’єктів.\nГромадянське суспільство можна розглядати як і елемент розбудови демократичної інституції, як засіб реалізації свободи слова, об’єднань і поширення інформації, як засіб зробити прозорою діяльність органів державної влади.\nСучасні дослідники сходяться на думці про те, що громадянське суспільство – це як економічні, духовно –моральні, сімейні, культурні, національні, та і соціально-економічні відносини. Виходячи з цього вони визначають громадянське суспільство як сферу спонтанного самовиявлення вільних громадян і добровільно сформованих ними організацій та об’єднань у всіх сферах життя суспільства і відносин між ними, які захищені необхідними законами прямого втручання і свавілля органів державної влади. Основа громадського суспільства – вільна, незалежна особистість, що зобов’язана своїм існуванням і процвітанням не опіці чи бажанню влади, а своїми власними силами і здібностями.\n«Рідко коли у сфері розвитку з’являлася концепція, котра так швидко привертала увагу людей», - пише Р. Голлоуей у праці «Засоби розбудови громадського суспільства». Справжній бум у вживанні цього терміну збігається в часі з падіння Берлінської стіни і наслідками цього явища – політичними перетвореннями у Східній Європі, що поєдналися із зусиллями побудови демократії у Південній Америці.\nГромадянське суспільство вже стало передумовою вирішення деяких із перелічених проблем. Воно перебирає на себе відповідальність за соціальний розвиток у таких складних умовах. Соціальний стан країн соціального добробуту Західної Європи, побудований напинципах соціальної справедливості та соціального партнерства, дає підставу стверджувати, що формую взаємодії соціальних суб’єктів стала політика соціального партнерства у громадському суспільстві, яка ґрунтується на узгодженості їхніх інтереів і характеризується всебічною активізацією творчих елементів кожної людини щодо реалізації історичних можливостей розвитку суспільства.\nВ Україні процес визрівання і становлення громкаднського суспільства є необхідною передумовою її переходу до правової держави. На думку вчених , формування громадянського суспільства в Україні та інших країн СНД матиме тривалий і затяжний характер, бо тоталітаризм з його надмірною політизацією суспільних роцесів не створив умови для його швидкого визрівання. Такими передумовами становлення громадянського суспільства є:\n1. володіння кожного члена суспільства правом конкретної власності чи правом на використання і розпорядження власністю, на виготовлений ним суспільних продукт;\n2. наявність розвиненої соціальною структури, які відображають різноманітність інтересів усіх соціальних груп суспільства.\n3. достатньо високий рівень соціального, духовного, психологічного розвитку особистості, її внутрішньої свободи і здатності дог самостійної діяльності та самореалізації.\nЗа відсутністю таких передумов такий процес формування громадянського суспільства просто неможливий. Для України також характерні відсутність реальних інститутів громадського суспільства, повноцінних впливових політичних парій як виразників інтересів певних соціальних груп, незалежних від держави громадських організацій, достатньої кількості поза державних, економічних структур.\nПевна річ, Україна, яка стала на шлях свого відродження потребує опрацювання власної концепції співвідношення особи, суспільства і держави, механізм формування влади й розвитку демократії.\nПоняття громадянське суспільство має іторичних характер. Слідом за державою громадянське суспільство починає зараджуватись на певному ступені суспільного розвитку. Іншими словами, громадянське суспільство є продуктом природного історичного процесу, який передбачає гармонійний розвиток таких елементів цивілізації, як природа-суспільство-людина.Людство на певному етапі свого розвитку не могло не прийти саме до громадянського суспільства, соціальна і політична організація якого найбільшою мірою служать інтересам та проблемам конкретної людини.\nАналізуючи погляди на громадянське суільство таких видатних мислителів минулих століть, як Г. Гроцій, Т. Гобс, Дж.Лок, Ж.-Ж.Руссо, Г.Гегель, а також сучасних дослідників, не можна дійти висновків про їх однозначну правильність чи помилковість. Усі вони, висвітлюючи різні аспекти проблеми, у своїй сукупності зробили вагомий внесок у теорію громадського суспільства. А тому невиправданим є твердження, згідно з яким «західні» теорії громадського суспільства, на противагу яким потрібно розвивати свою «східну» теорію цього суспільства. Громадське суспільство або ж є, або ж немає, оскільки основні його риси – свобода, демократія, приватна власність, пріоритет прав людини – однаку для всіх цивілізаційних країн.\nІнша справа коли йдеться про певні модифікації громадського суспільства, які спираються на історичні, національні політичні особливості тієї чи іншої країни. Але ці особливості не позначаються на самій суті громадського суспільства. Їх можна віднайти лише у реальному співвідношенні громадського суспільства, конкретної держави і особи, в системі прав і свобод людини та їх гарантіях, у конкретних інститутах громадського суспільства, тобто в його безпосередніх практичних моделей.\nУсе сказане певною мірою стосується й України. Нема потреби в тому, щоб розробляти якусь особливу українську теорію громадянського суспільства.Але. спираючись на світовий науковий і практичний досвід, запозичивши з нього все краще, належить формувати свої національні інститути громадського суспільства. Той безперечний факт, що в центрі суспільства перебуває людини, яка є його первинною і головною клітиною й основною дійовою особою, свідчить про те, що громадянське суспільство не за назвою, а за своєю глибинною суттю є людською спільнотою. А тому основні характеристики, що стосуються людини, зокрема її природного суверенітету, свободи і незалежності, переносяться на громадянське суспільство, визначаючи його глибинну суть.\nЯкщо виходячи з того, що головною дійовою особою суспільства, його первинною клітиною є конкретна людина, то громадянське суспільство не можна визначити як сукупність суспільних людських відносин і відповідних їм формальних та неформальних суспільних інститутів. Таке поняття громадянське суспільство пояснює і взаємостосунками людини, громадянина з цим суспільством.\nСуспільство – це середовище життєдіяльності особи, яке формується зі спільної діяльності людей і є сукупністю їх формалізованих та природних зв’язків і відповідних суспільних інститутів, а тому воно не може бути чужим людині. У суспільстві не може бути іншого інтересу, окрім служіння кожній окремій людині. Не може існувати якогось загального суспільного чи державного інтересу, який би не відображав інтересів окремої людини. Ось чому постановка питання про пріоритети суспільних чи державних інтересів і тим більше про забезпечення цього пріоритету є небезпечною.\nГарантуватись законом і забезпечуватись реально має пріоритет інтересів саме кожної конкретної людини; у цьому суть і мета як суспільного, так і державного інтересів. Беззастережне втілення в життя головною засади суспільства – «людина понад усе» - завжди виведе в кінцевому підсумку на оптимальне поєднання інтересів людини, суспільства та держави.\nСуспільство, у якому інтереси людини підпорядковуються його власним інтересам, а тим більше інтересам держави, де мету і засоби досягнення цієї мети визначає сама держава, є тюрмою. У цій тюрмі навіть наглядачі – невільники.\nГромадянське суспільство несумісне з насильницькими формами і методами розвитку суспільства, з теорією класів, класової боротьби. Рівність людей від природою заперечує їх класифікацію за майновим станом, яка принижує людську гідність. Але це не виключає поділу людей на певні групи за іншими ознаками, зокрема, професійними, політичними, національними, релігійними тощо.\nАбсолютизація класового підходу дістала свій вияв не лише у класовій теорії походження держави, а й уявлення про неї як про апарат насилля й пригноблення одного класу іншим.\nМабуть, при визначенні суті й природи держави правильніше виходити з первинності й визн7ачальності людини та суспільства Ж.Бобен вважав, що держава утворюється в результаті об’єднання розрізнених членів суспільства під єдиною верховною владою. Саме з людської природи суспільства, яке утворює державу для забезпечення своїх інтересів, впливають сутність характеристики й ознаки держави, функції якої виконують члени цього ж суспільства.\nПрирода громадського суспільства як добровільної асоціації вільних людей підтверджує теорію договірного походження держави, яка має бути знаряддям насильства над сам цим суспільством чи певним його частиною. Інша справа конкретна держава за конкретних історичних, політичних і соціальнол-економічних умов та обставин. Приміром, держава диктатури пролетаріату, яка виникла в результаті жовтневого більшовицького насильницького перевороту, або нацистська диктатура, встановлена у Німе чинні 1933 р.\nОтже, вихідна методологічна пропозиція у дослідженні проблеми співвідношення людини, суспільства і держави поляг7ає в тому, що сутність і природу держави зумовляє й визначає сутність і природа самого суспільства, а в основному того й другого лежить позитивне людське начало, несумісне з класовим підходом. Більше того, держави, як відповідно до марксистського-ленінського вчення довгі роки таврувалися як експлуататорські, нині постали зовсім в іншій подобі. Обсяг соціальних функцій цих держав, рівень житть суспільства, прав і свобод його членів годі порівнювати з відповідними характеристиками колишніх соціалістичних держав, ідеологи яких нехтували теорією громадського суспільства.\nЯкщо класова теорія прирікає суспільство і державу на одвічне взаємне протистояння, то природно-історичний процес передбачає їх гармонійне співіснування й розвиток як органічних одного цілого. Не випадково давні мислителі, які започаткували теорію громадського суспільства, фактично ототожнювали державу з громадянським суспільством або принаймні не проводили між ними різької межі.\nОтже, об’єктивна потреба в державному-політичному устрої суспільства зумовлено не розколом останнього на класи й потребою захисту інтересів одного з них , а необхідністю узгодження суспільних інтересів з індивідуальними, захисту як тих, так і інших, управління суспільством, координації його життєдіяльності. Із цього погляду держава виступає як політична організація суспільства, втілена в системі політичних відносин, у яких реалізується влада.\nУ широкому розумінні політична організація суспільства виступає я його політична система, в якій держава займає одне з важливих місць. Навколо нього розташовується комплекс недержавних політичних організацій та інститутів. Через цю структуру політичної системи суспільства й відповідні відносини відбуваються оформлення політичної волі народу;\nХоча деякі сутність характеристики громадянського суспільства і держави збігаються, а їх інститути тісно переплетені й органічно взаємозв’язаних, однак ці поняття не тотожні. Можна твердити, що держава, яка має власні ознаки правової, також є інститутом громадянського суспільства, яке її утворює для реалізації й захисту індивідуальних і суспільних інтересів.\nІнколи кажуть, що держава і громадянське суспільство – це дві половини одного цілого. Але з таким уявленням неможливо погодились, оскільки в ролі цього цілого, власне, й виступає громадянське суспільство.\nНарод як єдине джерело влади в Україні через відповідні суспільні інститути формує державу, роблячи тим самим і її інститутом громадянського суспільства. Цей інститут підпорядковується насамперед людини, а через служіння людини – іншим інститутам громадянського суспільства і суспільству в цілому. Тому як ми вже згадували, в принципі невиправденим є протиставленням держави громадянського суспільства.\nТакій державі протистоїть не громадянське суспільство, а суспільство невільників, пригноблених людей. У свою черг, такому суспільству, як правило, протистоїть фашистських та іншого роду тоталітарні держави.\nОтже, громадянському суспільстві відповідає не просто держава, а держава демократична, соціальна, правова. Але це не виключає, як зазначалося, певних колізій між ними, які можуть виникати через недостатню зрілість суспільних інститутів, недосконалість законодавства, практики його застосування.\nСтановлення громадянського суспільства в Україні розпочалося із здобуттям нею державною незалежності, в надзвичайно складних умовах посттоталітарного періоду. За таких обставин налагоджувати демократичний процес – справа дуже непросто. Проблема полягає не лише в подоланні кризових явищ, які охопили політичну й особливу економічну сфери, а в необхідністю– і це мабуть, найголовніше і найважче – змін7и суспільної та індивідуальної свідомості, що формувалася десятиліттями під згубним впливом тоталітарного режиму.\nОтже, на конституційному рівні закладена якісно нова модель правової організації життя людини і суспільства, відповідно до якої весь державний і суспільний механізм переорієнтовується на здійснення й захист прав і свобод людини. Оди із головних завдань держави у громадському суспільства є створення однакових стартових умов для його членів в економічній і політичній сферах, забезпечення рівності усіх перед законом.\nТі чинники які визначають суть і зміст громадського суспільства, лежать водночас в основні правової держави, яку ми прагнемо побудувати. Конституція і весь державно- правовий механізм, що закріплюється нею, спрямовані на зміцнення загальної злагоди, нормальне функціонування саме громадського суспільства, подолання колізій і конфліктів суспільства і правової держави нероздільні.\nЗрілість громадянського суспільства залежить від багатьох чинників – соціально-економічних, політичних, ідеологічних. Кожен з них справляє безпосередній вплив як на відповідні інституті цього суспільства так і на суспільну та індивідуальну свідомість.\nНа сучасному етапі природно-історичного процесу чітко простежується тенденція до перетворення й оновлення громадянського суспільства, переходу його на вищий ступінь зрілості. Це перетворення відбувається на базі науково-технічного прогресу, який створює можливості для розширення соціальних функцій як держави, так і самого суспільства.\nСьогодні основним шляхами побудови громадянського суспільства в Україні є:\n· розширення соціальної бази влади, підвищення політичної культури населення, створення нових можливостей участі громадян в управлінні державними і суспільними справами;\n· активізація процесу роздержавлення усіх сфер суспільного життя, формування справжніх інститутів громадянського суспільства як ринкового, так і неринкового характеру;\n· постійне удосконалення контрольних механізмів;\n· максимальне розширення сфери судового захисту прав і свобод людини, формування поваги до права і закону;\n· зміцнення свободи інформації і гласності;\n· піднесення рівня суспільної свідомості, подолання явищ соціальної пасивності.\nІншими словами, має відбутися максимальне розхдержавленння усіх сферсуспільного життя. Проте це роздержавлення зовсім не означає цілковитої відмови від державного – в межах закону – регулювання соціальних процесів.\nСуспільство через закон делегує державі свою владу й встановлює межі державного регулювання суспільного життя, виходячи щоразу з конкретних історичних, соціально-економічних і політичних умов. Чим розвинутіші демократичні інститути громадського суспільства, тим меншою є потреб державного втручання у його життєдіяльності.\nУ Конституції України зазначені межі необхідного регулюючого впливу, «втручання» держави та її структури у життєдіяльності громадянського суспільства в політичній та іншій сферах. Таке «втручання» може мати лише в рамках і на підставі закону. І, головне, в кінцевому підсумку воно має бути спрямоване на нормальне функціонування самого ж громадянського суспільства, забезпечення прав і свобод людини, а значить, і самої демократії.\nРоздержавлення суспільства згідно з Конституцією України передбачає здійснювати за такими напрямами;\n· у галузі політичній: закріплення багатопартійності, створення державою на основі закону однакових умов для діяльності політичних партій;\n· у галузі економічній: приватизація державних і комунальних підприємств.\n· У галузі ідеологічній: жодна ідеологія не може зводитись у ранг державної й закріплюватись у законі.\n· Децентралізація державної влади, роздержавлення місцевих представницьких органів державної влади й створення на їх основі органів місцевого самоврядування, зняття надмірної державної опіки над територіями.\nМи виходимо з того, що Україна стала на шлях будівництва демократичної\nправової держави. А це означає, що держава правової держави не повинна протистояти суспільству, а суспільство – державі.\nСлід усвідомити, що цей процес не буде легким. Адже самоуправління є такою формою управління, яка найбільш повно відповідає ринковій економіці й політичному плюралізму, тобто тим ознакам, які визначають громадянське суспільство і правову державу. Це висуває нагальну потребу створення ефективних механізмів воєвиявлення людей. Політична система суспільства має сприяти визначенню конкретної політичної партії чи партійних блоків, які беруть на себе відповідальність за стан справ у державі й суспільстві, чого ми сьогодні не бачимо в Україні.\nНе менш важливою формою безпосереднього народовладдя є референдуми, які за умови правильного їх застосування здатні відігравати роль консолідуючого фактора громадянського суспільства.\nРеферендум – це народне голосування, яке проводиться у зв’язку з прийняттям нової конституції, інших важливих законів або внесення до них змін. Референдум є одним з важливих інститутів безпосередньої демократії, проводиться з метою забезпечення безпосередньої участі громадян в управлінні державою і місцевими справами.\nЗа предметом проведення :\nВідомо, що Ленін з великі упередженням ставився до проведення загальнонародних референдумів. Простіше кажучи, більшовики боялися цих всенародних голосувань, маючи досвід розгону Установчих зборів, обраних демократичним шляхом. Іншими словами, референдум не вкладався у рамки теорії класової боротьби. Лише після досягнення загальної сумлінності й ліквідації панівного класу, за Леніним, можливе «рішення голосування до кінця», «рішення за більшістю».\nСьогоднішня криза в Україні спричинена не стільки складностями перехідного періоду, скільки кризою влади, її нездатність використати могутній економічний та інтелектуальний потенціал країни, а також корумпованістю державного апарату. Склалась ситуація, коли суспільство паралізоване й роз’єднане державною владою, з допомогою якої у всіх на очах відбувається пограбування народу, його національних багатств. І якщо внутрішньої кризи не вдасться подолати найближчим часом, то під загрозою може опинитися українська державність.\nКельман М. С., Мурашин О.Г., Хома Н.М. «Загальна теорія держави та права» Лвів 2003р.\n● Круглий Стіл «Церква в умовах війни: богослов'я, позиція, місія»\n● Вторгнення. Філософія техніки за Гайдеггером. Кобець Р. 23.01.2015\n● Як отримати податкову знижку / податковий кредит за навчання?\n● Вступ до спеціальності(напрям підготовки: Економіка підприємства)\n● Фінансове забезпечення соціальної сфери України\n● Феномен соціальної держави в європейській традиції\n● Міжнародні етичні стандарти соціальної роботи\n● Соціальна профілактика як аспект соціальної політики держави


Креативна Європа в Рівному – підготовка проектів на конкурс | Creative Europe\nГоловна » Креативна Європа в Рівному – підготовка проектів на конкурс\nХакатон — це можливість у триденний термін знайти собі команду та вистрелити із своєю ідеєю у сфері креативного підприємництва або ж приєднатися до іншої, близької до твоєї.\nКлючовим елементом запропонованих учасниками проектів є творчий підхід та інновації. Вони мають бути орієнтовані на розвиток можливостей міста і спільнот у ньому. Також необхідно, щоб ідеї могли бути монетизовані, втілені в життя\nЩоб взяти участь необхідно до 10 жовтня зареєструватися заповнивши цю форму.\nІз зареєстрованих учасників будуть сформовані команди, які за 48 годин нон-стоп роботи над своїм проектом пройдуть шлях від ідеї до прототипу. Міжнародні та вітчизняні експерти з креативних індустрій у ролі менторів допоможуть подолати цей шлях максимально ефективно і швидко. Серед наших партнерів фахівці із товариства “Вілла Деціуша” (Польща), Злінського креативного кластеру (Чехія), Creative Industries Kosice (Словаччина) та Digital Factory (Угорщина), а також консультанти іспанського агентства Economía Creativa Consultancy.\nГоловним призом для команд-переможців хакатону є експедиція креативними центрами та підприємствами Любліна, Кракова, Зліна, Братислави, Будапешта, Кошице та Львова.\nНа учасників та гостей Хакатону чекатимуть цікаві знайомства та море спілкування під час Design Shelter Weekend, на якому будуть представлені місцеві креативні виробники, смачна вулична їжа та багато креативу.\nДетальніше про хакатон на сторінці події у Facebook


Розведення акваріумних рибок - цікаве про тварин\nКожна людина в тій чи іншій мірі, бажає долучитися до живої природи. Деякі люди заводять котів, собак, а деяким подобаються екзотичні види. Для бажаючих придбати акваріумних рибок потрібно врахувати, що буде потрібно створення певної екосистеми.\n1 Вибір рибок\n1.2 Декорації акваріума\n2 Розведення рибок, догляд за акваріумом\nНовачкам варто вибирати невибагливі види рибок, яким перепади температури води і нерегулярні годівлі не так страшні. До невибагливим і витривалим видів відносяться:\nДаніо – рибки, довжиною до 6 см, мають різноманітне, строкате забарвлення. Харчуються мотилем, сушеної або живий дафнії. Під час нересту самку рекомендують відсаджувати і спостерігати за нею, інакше вона може з'їсти своє потомство;\nГурамі – рибка сріблястого, або лілового кольору, з помаранчевої облямівкою. Під час нересту може змінювати забарвлення на смугасту. У період метання ікри самці цих рибок стають агресивними, так як намагаються по максиму захищати потомство, за якими вони доглядають, а не самки. Кількість мальків в оной кладці – 400 – 500 шт. Мальок невибагливий, харчується разом з батьками, також любить скубти камінчики, очищаючи при цьому акваріум;\nСомики – рибки — санітари. Вони поїдають звістка затонулий корм і чистять стінки акваріумів;\nЗолоті рибки – зовсім невибагливі до корму. Без шкоди своєму організму можуть голодувати 2 – 3 дні;\nГуппі. Самці цього види менше самок, мають яскраве забарвлення, особливо у період нересту. Самки непоказні, сірі. Особливістю цих рибок є те, що вони живородні. Для збереження потомства самку бажано відсаджувати, інакше є шанси, що мальком пообідають їх же родичі;\nМакроподи – досить невибагливі, але зовсім не уживаються з іншими видами рибок, і навіть між собою. Забарвлення у них досить оригінальний: зеленувате тіло вкрите тонкими смужками малинового кольору, плавники сині.\nКрім вибору видів акваріумних рибок, варто приділити увагу вибору акваріума і його оснащення. Щоб визначитися з вибором, не виходячи з дому, рекомендуємо відвідати інтернет-магазин акваріумів.\nІснує два критерії, по яких вибирають акваріум – це його розмір і матеріал, з якого він зроблений. Розмір акваріума залежить від виду рибок, які будуть в ньому жити, ну і, звичайно ж, від їх кількості. В даний час матеріалом для акваріумів в основному служить скло і прозорі пластмаси. Перевага пластмаси полягає в тому, що воно більш стійке до механічних пошкоджень, але вадою цього матеріалу є спотворення зображення.\nГоловною деталлю в акваріумі є фільтр. В процесі життєдіяльності в акваріумі починають накопичуватися відходи, при накопиченні яких можуть померти рибки. У відкритих водоймах відходи розчиняються у великій кількості води відносяться течією.\nЯкий фільтр обрати – це справа особиста, але зі своєю роботою всі фільтри справляються однаково добре.\nНе менш важливою деталлю оснащення акваріума є компресори для нагнітання кисню повинні працювати цілодобово, а, головне, безшумно. Від роботи цього приладу безпосередньо залежить життя рибок. Вибираючи компресор, варто врахувати, на який обсяг рідини розрахований акваріум. Якщо вибрати компресор, який не підходить по потужності, рибки можуть захворіти і з часом зовсім зачахнуть.\nТакож необхідний обігрівач, призначений для підтримки певної температури. Більшість видів акваріумних рибок відчувають себе комфортно при температурі від 22 до 28 градусів.\nЛампи для освітлення акваріума. Їх використання необов'язково, якщо акваріум знаходиться в добре освітленій частині будинку, але при відсутності природного освітлення такий прилад просто необхідний.\nЯк додаткове обладнання для акваріума, можна використовувати годівниці. Вони призначені для полегшення годування підводних вихованців у відсутність господаря. Годівниці діляться на механічні і автоматичні. Механічні годівниці кріпляться до бортика акваріума, або вільно плавають на поверхні. Автоматичні годівниці можуть бути запрограмовані на періодичність годівлі, але варто врахувати, що годувати рибок треба не більше двох разів в день, щоб уникнути забруднення води та ожиріння.\nКрім забезпечення життєдіяльності рибок, існує маса предметів для декору акваріумів.\nГрунт – ключовий елемент декору. Він грає важливу роль і є субстратом для підводних рослин. Існує три види грунту:\nНатуральний (галька, пісок, щебінь);\nГрунт, отриманий в результаті хімічної або механічної обробки природних матеріалів.\nКорчі застосовуються для декору повсюдно, так як служать не тільки для прикраси, але і є природною захистом для більш дрібних особин. Нерідко корчі вибираються самками рибок для метання ікри.\nГроти, печери і статуетки використовують для додання акваріуму певної колоритності. Найбільш поширена піратська тематика.\nРаковини, рослини і корали слід використовувати в міру. Справа в тому, що раковини і корали містять мінерали, які впливають на жорсткість води. Їх безмірне використання може призвести до смерті рибок.\nВраховуючи ці прості поради, кожен бажаючий може створити свій неповторні водний світ у себе вдома.\nРозведення рибок, догляд за акваріумом\nПерші акваріумні рибки, помилки і поради - цікаве про тварин Вибір і догляд за домашнім акваріумом Популярні акваріумні рибки Стежимо за чистотою акваріума (Світ тварин) Грунт в акваріумі (Світ тварин) Розведення акваріумних рибок


Ідейно-тематичний перегук поезії 20-х і 60-х років ХХ ст. як втілення генетичної спадкоємності ренесансних поколінь. | Allref.com.ua\nГоловна /\tРеферати /\tЗарубіжна, всесвітня література /\tІдейно-тематичний перегук поезії 20-х і 60-х років ХХ ст. як втілення генетичної спадкоємності ренесансних поколінь.


Справу "діамантових прокурорів" після трирічного розгляду в Голосіївському суді передали в ВАКС\nГолосіївський районний суд Києва в понеділок, 30 вересня, задовольнив клопотання Генеральної прокуратури і направив справу "діамантових прокурорів" до Вищого антикорупційного суду… 30 вересня, 15:34\nГенеральна прокуратура спростувала інформацію про те, що вбитий у Дніпровському районі Києва Сергій Кисельов пов'язаний зі справою "діамантових прокурорів". Про це повідомив прес-секретар… 05 березня, 20:59\nПолковник Служби безпеки, який керував спецоперацією із задержания т.зв. "діамантових прокурорів" - колишнього заступника прокурора Київської області Олександра Корнійця і екс-заступника… 28 лютого 2017, 16:32\nГенеральна прокуратура передала до суду кримінальне провадження проти колишнього заступника прокурора Київської області Олександра Корнійця, відомого також як "діамантовий прокурор… 13 жовтня 2016, 13:25\nГенеральна прокуратура завершила досудове розслідування у другому кримінальному провадженні проти колишнього заступника прокурора Київської області Олександра Корнійця, відомого також… 30 вересня 2016, 20:39\nГолосіївський районний суд Києва продовжив судове засідання з розгляду кримінального провадження у справі так званих "діамантових" прокурорів - колишнього заступника начальника ГСУ… 20 вересня 2016, 13:55\nСлужба безпеки забезпечила охороною колишнього заступника прокурора Київської області Олександра Корнійця, якого звинувачують у хабарництві. "Охорону дали", - повідомив сам Корнієць… 26 липня 2016, 15:39\nАпеляційний суд Києва зняв арешт з майна колишнього заступника прокурора Київської області Олександра Корнійця. Про це повідомив колишній заступник генерального прокурора Віталій Касько… 22 липня 2016, 11:59\nГолосіївський районний суд Києва доручив Службі безпеки забезпечити охорону колишньому заступникові прокурора Київської області Олександру Корнійцю, після того як на нього напали.… 18 травня 2016, 14:42\nКолишнього заступника прокурора Київської області Олександра Корнійця побили четверо невідомих на виході з ресторану в Києві. "Мене півгодини тому побили четверо, відразу після інтерв'ю… 13 травня 2016, 14:49\nОбвинувачений у корупції колишній заступник прокурора Київської області Олександр Корнієць подав скаргу у Європейський суд з прав людини про незаконність його затримання, арешту і… 30 березня 2016, 13:29\nЕкс-заступник прокурора Київської області Олександр Корнієць направив в Окружний адміністративний суд міста Києва адмінпозов з вимогою визнати незаконним наказ генерального прокурора… 27 березня 2016, 18:38\nЗаступник генпрокурора Давид Сакварелідзе назвав свого шефа Віктора Шокіна адвокатом колишніх співробітників органів прокуратури Олександра Корнійця і Володимира Шапакіна, відомих… 24 березня 2016, 14:04\nКолишній заступник прокурора Київської області Олександр Корнієць і екс-заступник начальника головного слідчого управління Генпрокуратури Володимир Шапакін, так звані "діамантові прокурори… 23 березня 2016, 16:26\nЗаступник генпрокурора Давид Сакварелідзе запропонував створити наглядовий штаб для контролю за процесом у справі так званих діамантових прокурорів. "Наразі для нас критично важливо… 10 березня 2016, 14:26\nУ понеділок, 7 березня, в Голосіївському райсуді Києва мало відбутися перше засідання у справі так званих "діамантових прокурорів". Однак на суд не прийшли представники держобвинувачення… 07 березня 2016, 11:08\nВ.о. генпрокурора Юрій Севрук доручив заступникові генпрокурора Давиду Сакварелідзе особисто взяти участь у розгляді судом і підтримці державного звинувачення в справі так званих діамантових… 04 березня 2016, 13:51\nЗаступник генпрокурора, прокурор Одеської області Давид Сакварелідзе підтвердив інформацію про кадрові перестановки в ГПУ, пов'язані зі справою "діамантових прокурорів". Про це він… 24 лютого 2016, 00:21\nСлідчих і прокурорів у справі так званих "діамантових прокурорів" (колишнього заступника прокурора Київської області Олександра Корнійця та заступника керівника ГСУ Генпрокуратури… 25 січня 2016, 18:17\nПідсудність розгляду справи так званих "діамантових" прокурорів - колишніх заступника прокурора Київської області Олександра Корнійця та заступника керівника ГСУ Генпрокуратури Володимира… 19 січня 2016, 19:09\nГенеральна прокуратура передала в Печерський районний суд Києва звинувачення проти колишнього заступника начальника Головного слідчого управління Генпрокуратури Володимира Шапакіна… 04 січня 2016, 14:59\nПечерський районний суд Києва відмовив Генеральній прокуратурі у зміні запобіжного заходу колишньому заступнику прокурора Київської області Олександрові Корнійцю із застави на утримання… 19 листопада 2015, 20:29\nКолишній заступник прокурора Київської області Олександр Корнієць не з'явився на судове засідання, на якому йому мали обрати новий запобіжний захід у зв'язку з невнесенням застави… 17 листопада 2015, 17:42


Картридж MicroJet для HP №23 Color (C1823D) (HC-C06) по самой низкой цене в Виннице и Украине в магазине INTELECT | Картриджи\nКод товара: 28628-03\nМодельдля HP №23 Color (C1823D)\nКартридж MicroJet для HP №23 Color (C1823D) (HC-C06) був спеціально розроблений для найточнішої сумісності з Вашим пристроєм і відповідає максимально високим стандартам. Він дозволяє використовувати весь потенціал Вашого струменевого принтера, забезпечуючи отримання якісних відбитків професійної якості, а також максимальну продуктивність Вашої оргтехніки. Картридж призначений для використання з багатьма печатающими пристроями HP Officejet, HP Deskjet, HP Photosmart.\nЗа допомогою картриджа MicroJet для HP №23 Color (C1823D) (HC-C06) Ваші фотографії будуть яскравими, довговічними, насиченими всіма кольорами і відтінками, що дозволить надовго зберегти незабутні миті. Адже, він заправлений якісними чорнилом, які забезпечать ідеальну працездатність пристрою в якому використовується, а також отримання якісних відбитків.\nКартридж CLI-36 цв. PIXMA iP100 Canon (1511B001)...\nКартридж Vinga Samsung MLT-D115L 3k (V-L-SMLT-D115A)...\nКартридж Canon PGI-450Bk PIXMA MG5440/ MG6340 (6499B001...\nКартридж G&G для HP Color LJ CP1025/CP1025nw Cyan (...\nКартридж Canon PGI-520 Black MP540/630 (2932B001/2932B0...\nКартридж BASF для Xerox WC 415, WC Pro 315/320 (KT-006R...\nКартридж WWM для Samsung ML-1610/2010/XEROX 3117/3122 (...\nКартридж BASF для Canon LBP-800, HP LJ 1100 аналог EP-2...\nКартридж G&G для HP Color LJ CP1025/CP1025nw Yellow...\nКартридж BASF для HP CLJ CP1215 Yellow (KT-CB542A)...\nМодель для HP №23 Color (C1823D)


2.2. Відділ організації та контролю за виконанням рішень\nВідділ організації та контролю за виконанням рішень (ел. адреса: control@vn.dvs.gov.ua)\nМалова Меланія Володимирівна\nЛетута Іван Олександрович\nОрганізація роботи за зверненнями громадян та юридичних осіб з питань, що стосуються діяльності відділів державної виконавчої служби територіальних управлінь юстиції Віенницької області, виявлення та вжиття заходів щодо усунення причин, що породжують обґрунтовані скарги громадян та юридичних осіб.Основні завдання відділу\nЗдійснення правороз’яснювальної роботи з питань виконання рішень.\nПрийняття участі у проведенні комплексних, тематичних, цільових і контрольних перевірок територіальних відділів державної виконавчої служби.\nОрганізація проведення роботи щодо методичного та інформаційного забезпечення роботи територіальних відділів державної виконавчої служби.\nРозгляд звернень громадян та юридичних осіб з питань роботи відділів державної виконавчої служби територіальних управлінь юстиції Вінницької області.\nВжиття заходів щодо недопущення повторних та обґрунтованих звернень громадян з питань організації роботи відділів державної виконавчої служби територіальних управлінь юстиції Вінницької області та виконання покладених на них функцій.\nВивчення та узагальнення практики застосування законодавства з питань організації виконання рішень, підготовка пропозицій щодо його вдосконалення.\nНадання рекомендацій державним виконавцям щодо виконання ними рішень у порядку, встановленому Законом.\nЗдійснення контролю за законністю виконавчого провадження відповідно до закону та аналізу стан виконання рішень державними виконавцями.\nЗабезпечення розгляду питань щодо виплати винагороди державним виконавцям.\nОрганізація проведення комплексних, тематичних, цільових і контрольних перевірок відділів державної виконавчої служби територіальних управлінь юстиції Вінницької області з питань їх діяльності.\nЗабезпечення організації проведення роботи щодо методичного та інформаційного забезпечення роботи відділів державної виконавчої служби територіальних управлінь юстиції Вінницької області.


Аварія вертольота в Перу - двоє людей загинули | СЬОГОДНІ\nВ Перу на кордоні з Еквадором впав військовий вертоліт Мі-171Ш. Двоє людей загинули і ще двоє постраждали, йдеться в заяві міністерства оборони Перу.\n"Сьогодні, 17 травня 2019 року, приблизно о 16:00 (0:00 за Києвом) вертоліт Мі-171Ш під номером EP-664 розбився в провінції Кондорканкі, регіон Амасонас, в ході проведення операції з розмінування на кордоні з Еквадором", - йдеться в повідомленні.\nВ результаті аварії загинули двоє осіб. Ще двоє постраждали – їх доставили в аеропорт Хаен і надали медичну. Міністерство оборони Перу висловило співчуття сім'ям загиблих. Причини аварії поки невідомі, на місці ведеться розслідування.\nНагадаємо, не так давно в штаті Кінтана-Роо на південному сході Мексики розбився легкий літак марки Cessna. На борту повітряного судна знаходилися дві людини, вони обидві загинули.\nКрім того, раніше в Мексиці розбився ще один літак. Bombardier Challenger 601, що впав у штаті Коауїла на півночі Мексики, імовірно, не впорався з керуванням і врізався в землю на дуже високій швидкості. Таку думку експертів оприлюднила газета Milenio. Жертвами трагедії стали троє членів екіпажу і 10 пасажирів.\nПеру аварія вертоліт Міноборони загиблі постраждалі