Християнство й астрологія. – УНСО посеред нас!\nПросте питання – а що станеться з астрологією, коли згасне одна, а то й більше чи усі зірки в сузір’ї, яким користуються астрологи, віщуючи нам про долю?\nТаке явище є природнім, заявляють науковці. При цьому, посилатися на те, що це буде нескоро – не є аргументом. А може завтра, хто знає?\nА хіба хто може гарантувати, що китайці завтра не розпиляють якусь з планет на сувеніри для свого населення – їм скоро саме стільки й потрібно буде. Або кляті москалі викачають увесь газ з якоїсь газової планети та продадуть Європі. Ось й не стане таких планет.\nА що ж мені тоді робити післязавтра, коли відомий астролог напророкував мені саме за розміщенням цих планет та зірок й саме в цей день хорошу рибалку в ставку? Мабуть через цю злоякісну зірку чи планету в тому ставку вимре уся риба. І нема на те ради!…\nА от Спілка астрологів України вимагає визнати діяльність астрологів професією та не прирівнювати їх до екстрасенсів та ворожок.\nПро це можемо довідатися в газеті «Україна молода», в статті пані Ярини Городиської.\nНа позачерговому Конгресі астрологів Спілка астрологів України (САУ) ухвалила проект Положення «Кваліфікаційні характеристики професії астролог», згідно з якими, кожен астролог повинен мати вищу освіту, уміти складати та розтлумачувати гороскоп та ще й відчувати клієнта.\nУ кожного астролога має бути відповідний рівень знань зі світової культури, історії й навіть економічної географії, він повинен орієнтуватись у всіх видах діяльності, — запевняє голова Спілки астрологів України, голова Академії професійної астрології пані Олена Калантарова. — Проблема в тому, що астролог досі не внесений у державний реєстр професій. Ось я за освітою математик та психолог. У нашій спілці є багато психологів, фізиків, економістів, фінансистів.\nЗагалом проект Положення «Кваліфікаційні характеристики професії астролог» — відповідь на намагання депутатів припинити діяльність астрологів, а ми боремося, щоб нарешті визнати астрологію професією.\nНагадаємо, ще минулої весни в парламенті зареєстрували законопроект №6299 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів (щодо заборони діяльності екстрасенсів, знахарів, ворожок, хіромантів та послуг з передрікання майбутнього (долі)», розгляд якого Верховна Рада 11 січня перенесла. Він забороняє діяльність астрологів — поряд з екстрасенсами та ворожками.\nНа думку пані О.Калантарової, реєстрація такого законопроекту в парламенті не так пов’язана з астрологами, як з намаганням заборонити сумнівні телевізійні проекти за участю так званих астрологів та ворожок. «Це не зовсім коректно у відношенні до нас, у телевізійних проектах немає справжніх професійних астрологів, — пояснює пані О.Калантарова — Наголошую, астрологія — це не магія, це наукове дослідження.\nПоки розгляд законопроекту відклали, астрологи роблять усе, щоб врятувати свою професію. Спілка астрологів України вже розпочала розробку концепції свого Народного університету астрології, щоб займатися самоосвітою, й Центру астрологічних досліджень, який прогнозуватиме ДТП та шукатиме зниклих людей.\nЗ цього приводу сайт Сумської обласної організації Української Національної Асамблеї (УНА) пропонує Вашій увазі статтю члена СОО УНА академіка Петра Перепуста в співавторстві з Артемієм Юрчуком.\nДоцільно зважити відношення до астрології науковців та науки вцілому в різні періоди розвитку наукової думки, а також у теперішній час. Завдяки розквіту технологічного прогресу ми маємо можливість всебічно вивчити фізичні явища природи, якими так підступно маніпулюють астрологи.\nОскільки шлюб у Біблії нерідко позначає єднання з Богом (Ос.2,16; Еф.5,22-23), то в шлюбі духів та людей можна вбачати символ зародженого поганства з його шануванням демонів – поганських богів, магією, астрологією й іншими видами чаклунства. Тут гріховна людина намагається проникнути в таємниці світу незалежно від волі Творця, стати богом без Бога. Тобто повторюється спокуса Єви в Едемі, коли Сатана, з’явившись Єві у вигляді змія, спокусив її скуштувати заборонений плід, пообіцявши, що після цього вони з Адамом стануть як „боги”, що знають добро та зло.(Бут.3,4-5) Але замість того, щоб стати як „боги”, просто побачили, що вони голі й піддалися великим нещастям за зраду Бога та зв’язок з Сатаною.\nВ силу цього демони намагаються підкорити собі людину, залучаючи його увагу й інтерес до себе завдяки відкриттю деяких утаємничених знань та наділення своїх послідовників надприродними здібностями.\n„Сини Божі”, будучи земними матеріальними створіннями напевно під час потопу всі загинули й в подальшому не могли впливати на розвиток людської цивілізації. Коли б це було не так, то ми змогли б довідатися про їх подальшу долю в Біблії, Але там – ні слова. Вбачається, що ці творіння Божі не були потрібні промислу Божому й щезли з лиця Землі назавжди.\nАрхеологічні дослідження виявляють останки цих стародавніх створінь під час розкопок, бо знаходяться скелети людиноподібних істот величезного розміру. На цій основі в умах деяких фантазерів визрівають уяви про сучасних велетнів, які й до сих пір мешкають на Землі. Знаходиться велика кількість бажаючих розповісти людям про зустріч з цими велетнями, яких „охрестили” „Снігова людина”, Але всі „докази очевидців” не витримують критики і є неспроможними, бо це є наслідком хворобливої уяви, а в більшої частини випадків – фантазія любителів „дешевої” сенсації.\nПричиною зародження астрології може бути таємниці в пізнанні природи речей. У своїх спостереженнях та міркуваннях перші люди часто робили хибні висновки. Спостерігаючи за різними природними явищами, вони вибудовували й перші системи пізнання, в тому числі й про небосхил та його предмети та властивості. Будучи малодосвідченими, первісні люди проводили паралелі між небесним та земним, наділяючи небесні світила особливими властивостями, які можуть впливати на людину.\nВивчаючи зоряне небо людина створила (обумовила) собі сузір’я, помітила планети, рухи сузір’я та інше. Міркуючи над всім цим, асоціюючи з реалістичними земними подіями та явищами, людська фантазія, певно, наділила небесні творіння властивостями впливу на Землю, людей, події, а пізніше й на народи та й усю людську цивілізацію. Так почала складатися „наука”, яку згодом було названо астрологією. При цьому, як ми бачимо з Біблії, Господь, через людське гріхопадіння засмутився у серці Своїм. Завдяки свобідної волі людина розвивалася „автономно” й вельми повільно набувала реального досвіду і в пізнанні світопобудови, і в пізнанні наук. Людство набувало різномаїття за своїм видом та за своєю культурою.\n2. Проблеми Астрології.\nПроблема близнюків у твердженні астрології.\nАстрологія за своє довге існування в суспільстві не вирішила або не спростувала підозрілі питання щодо істинності тверджень астрологів, а навпаки – все більше й більше накопичує питання на які астрологи не можуть відповісти в контексті їх вчення.\nСеред таких питань одним з яскравих є проблема пояснення доль близнюків. Для астрологів – неподоланна проблема пояснення розбіжності життєвих доріг близнюків. І дійсно, астрологія впродовж тисячоліть її існування неспромозі впоратися з проблемою близнюків.\nБлизнюки мають спільний (однаковий) гороскоп (різниця між часом їхнього народження може бути кілька хвилин), але долі близнюків часто бувають дуже несхожими та навіть протилежними. Відомо, що однояйцеві близнюки крім разючої зовнішньої подібності мають й схожі характери та схильності, природничо-наукове пояснення цьому явищу дав Гіппократ. Він говорив, що на близнюків однаково впливає здоров’я та схильність до захворювання однаковими хворобами й часто навіть вмирають незадовго один за одним (мова йде про природну смерть). Уже в античності зауважили про однаковий склад харчування матері під час вагітності й годівлі, близнюки виховуються в однакових умовах. Крім того, як ми тепер знаємо, однояйцеві близнюки мають ідентичну генетичну програму.\nОднаковий психотип близнюків буває причиною того, що часто вони обирають ідентичний фах. Разом з цим відомі приклади, коли життєві шляхи навіть і однояйцевих близнюків, розлучених у дитинстві, складалися різно. А вже зовсім ніякої подібності не знайти між „астральними близнюками”, тобто людьми, що з’явилися на світ від різних батьків, але одночасно в тому самому місці.\nУ своїй знаменитій книзі „Сповідь” великий християнський учитель блаженний Августин, ще до свого навернення в християнство теж захоплювався пророкуваннями доль людських за розташуванням зірок, переконливо показує неспроможність цієї „науки” на прикладі старозавітних братів – близнюків Ісака та Якова. Вони появилися на світ при тому самому розташуванні сузір’я, але доля їх, неоднакова. „Ти, Господи, найвищий і правосудний Правитель Всесвіту (пише блаженний Августин підводячи підсумок своїм міркуванням з астрології), Ти дієш незбагненними для нас шляхами без відома і запитуючих, і відповідаючих так, що коли хто запитує про свою долю, то згідно зі своїми внутрішніми заслугами отримує ту, а не іншу відповідь з глибини праведного суду Твого, якого людина не може заперечити…”.\nАмериканський учений Гоклен вивчив більш, ніж 50 000 гороскопів багато з яких були складені для астральних близнюків, щоб знайти доказ „паралельності” їх життя, але ці його дослідження не підтвердили теорію астрологів.\nАлогічність тверджень астрологів.\nФундаментальною проблемою астрології є також система авторитетів. Уся історія астрології являє собою суміш багатобожжя, містицизму, ворожіння й псевдонауки. Де ж авторитет, де надійне джерело істини? На якій підставі астрологи думають, що їхнє тлумачення подій вірне? Чому одне сполучення світил є доброю ознакою, а інше — поганою? Схоже, що Марс був названий своїм ім`ям на честь давньоримського бога війни через свій червоно-кривавий колір. Відповідно „якості”, якими Марс (чи вавилонський бог війни Нергал) наділяє того, хто народився, коли ця планета була у відповідному положенні на небосхилі, набувають риси свого характеру, які притаманні богу війни (агресія, мужність тощо).\nЦікаво, що в китайській астрології планетою війни вважається Венера. Точно так само довільно були встановлені відповідності між іншими планетами та персонажами міфології. Схожим чином різні конфігурації зірок (сузір’я) за зовнішнім виглядом, що нагадували людей чи тварин наділили своїми „магічними” якостями тих, хто народився „під ними”. Риби стали „водяним” знаком з відповідними цій стихії атрибутами, народженому під знаком Тельця, покладалося виявляти терпіння та силу й тому подібне.\nІснує кілька суперечних одна одній астрологічних систем. Китайські й індійські астрологи інтерпретують картини зоряного неба не так, як це роблять їхні західні колеги, та й у середовищі західних „звіздарів” є відповідні розбіжності з приводу числа знаків зодіаку. В своїй книзі „Астрологія 14” Стівен Шмідт стверджує, що до знаків Зодіаку варто додати сузір’я Кита та Змієносця. Одні говорять, що знаків Зодіаку 8, інші вважають, що їх 10, а деякі говорять, що їх 24. Астрологи розходяться з приводу позицій багатьох найважливіших положень свого культу – порізно розраховують та витлумачують свої прогнози.\nВтім, для сучасної астрології, особливо вульгарної, характерний високий ступінь еклектизму, який об’єднує здавалося б несумісні астрологічні системи. Також треба зауважити, що хоча в рамках однієї астрологічної школи існують більш-менш „стандартні” правила інтерпретації особистого гороскопа, різні астрологи порізно витлумачують розташування світил у залежності від своєї суб’єктивної думки, бо не існує в природі речей „стандартів астрологічної науки”.\nНа початку астрологи в своїх пророкуваннях користалися назвами й траєкторіями п’яти планет та Сонця й Місяця (які вони називають „сім планет”). Однак, з тих пір, як були відкриті ще три планети Сонячної системи невидимі неозброєним оком (Уран у 1781 р., Нептун у 1846 р. та Плутон у 1930 р.), більшість астрологів намагається ввести їх у свої системи, перерозподіляючи частину функцій від „старих” планет до „нових” (наприклад, від Венери до Нептуна), що змінює їхні символічні значення.\nНамагаючись пояснити той факт, що транссатурнові планети не враховувалися в гороскопах минулого, астрологи прибігають до свого улюбленого прийому тлумачення заднім числом. Вони говорять, що транссатурнові планети мають дуже великий період обертання навколо Сонця і вступили в такі взаємодії з іншими планетами, що виразно впливали б на земні справи (причому не на окремих людей, а на народи), тільки тоді, коли вони були відкриті. Іншими словами, що початком впливу транссатурнових планет було їхнє відкриття.\nЄвропейська астрологія виникла на широтах Середземномор’я, але багато людей народжуються в таких місцях земної поверхні, для яких складання повноцінного гороскопу в принципі неможливо. Наприклад, усі системи розрахунку „доль” недієздатні до людей, які народжуються за Полярним колом, бо там зовсім інше розташування планет та світил, ніж, скажімо, на середніх широтах. І при цьому немає абсолютно ніякої системи яка б враховувала саме момент географічного розташування особистості.\nБудь-яка наука має універсальний характер, але астрологія подібна послідовникам вегетаріанства, яке не може нам вказати – яким чином можуть вижити народи в тундрі де навіть лобода не росте…\nАстрологи стверджують, що вони здатні пророкувати долю і навіть характер майбутньої смерті, але їхнє пророкування спростовуються фактами, і, в першу чергу, такими масовими соціальними чи природними катастрофами, як наприклад атомне бомбардування Японії чи масова загибель населення під час землетрусів або загибель людей в США 11 вересня 2002 року у Всесвітньому торговому центрі тощо. Індивідуальні гороскопи, складені для деяких з загиблих у таких катастрофах, навіть не згадували про можливість подібних подій. Помітимо, що однаковим чином загинула велика кількість людей, які народилися в різний час у різних місцях.\nАстрологи для пояснення цього протиріччя говорять, що у випадках масової загибелі індивідууми підкорялися гороскопам народів, міст тощо. Однак, у випадку, скажімо, землетрусів катаклізмом бувають охоплені не окремі населені пункти, але й величезні території багатьох країн разом. Земля, як справедливо зауважує святитель Григорій Ниський у трактаті „Проти навчання про долю”, створена не вроздріб частинами, які появились у різний час і яким могли б відповідати різні гороскопи.\nГороскопи, складені для відомих, видатних вчених й артистів, нічим не відрізнялися від гороскопів пересічних людей. Навіть, якби астрологічні пророкування мали б який-небудь зміст з біологічної точки зору, то вірніше було б складати гороскопи ґрунтуючись на часі зачаття, а не на часі народження – всі спадкоємні фактори ведуть свій початок з моменту зачаття. Заперечення, що тіло матері деяким чином екранує плід від міфічних „астральних впливів”, не може вважатися вагомим. Навряд чи тіло являє собою кращий екран, ніж дах та стіни пологового будинку. Крім того, процес народження може забирати тривалий час – до кількох годин. Чому варто вести відлік від моменту першого подиху, як роблять більшість астрологів? Не тільки час, але й дата народження в сучасних умовах може бути штучно визначена лікарями. Вагітність у наш час може бути прискорена чи затримана в залежності від стану здоров`я матері.\nЗанадто часто те, що було передбачене астрологами, не збувалося. Наприклад, астролог Джин Діксон помилилася в найвідоміших своїх пророкуваннях (Третя світова війна не почалася в 1959 році, Ліндон Джонсон не був переобраний у президенти в 1968 і ін.).\nУ 1524 році спостерігався парад планет. Це явище періодично повторюється і знову мало місце в 1982 році. Астрологи пророкували, що на світ зваляться всілякі катастрофи (повені, землетруси, пожежі тощо). Деякі, щоб уберегти себе від повені, навіть подалися в гори напередодні цієї дати. Однак нічого екстраординарного не відбулося.\nБонатто, знаменитий астролог XIII століття, не зміг точно напророчити дату своєї власної смерті. Астролог Галілео в 1609 році склав гороскоп для герцога Тосканського, в якому пророкував йому довге життя. Герцог же вмер два тижні по тому.\nМайже у всіх книгах, що захищають астрологію, можна знайти згадування про Нострадамуса, як про видатний приклад та здатність астрологів пророкувати майбутнє. Але, навіть сам Нострадамус визнавав, що його пророкування досить невизначені.\n– Нострадамус пророчив, що в 1792 році Венеція набуде небувалу могутність та вплив у світі (венеціанці, напевно, дотепер очікують цього).\n– Нострадамус пророчив, що в 1607 р. будуть гоніння на астрологів, однак це не виправдалося.\n– Повалення католицького духовенства, як він пророкував, повинно було відбутися в 1609 році так і не відбулося.\n– Китай, пророкував Нострадамус, у 1700 році скорить усю північну частину світу, але цього не сталося.\nАстрологи не змогли визначити початок другої світової війни. Потім, коли війна почалася, вони говорили, що Англія не візьме в ній участі. Астрологи не змогли визначити вбивства Джона Кеннеді, замість цього вони напророкували його переобрання на посаду президента. Відповідно до розрахунків астрологів комуністичний уряд Китаю мав упасти в 1970.\nМожна було б навести ще чимало прикладів несправджених пророцтв, але й цих цілком достатньо, щоб заперечити здатність астрології до пророкування майбутнього. Деякі астрологи, однак, говорять, що коли пророкування збувається, це доводить істинність астрології. Якщо ж ні, то причиною цього є те, що зірки не примушують, а лише спонукають. Люди можуть відмовлятися співпрацювати з зірками таким чином, що невиконані пророкування до справи не відносяться. Взагалі астрологи придумали безліч різних відмовок та софізмів.\nЩоб продемонструвати хибність астрології, можна скористатися також дуже показовим „грошовим тестом”. Оскільки астрологи Заходу займаються своєю „наукою” впродовж тисячоліть, то вони повинні були б уже придбати всі багатства світу, якби їхні пророкування були вірними. Вони повинні б завжди вигравати на кінних перегонах і тому подібне.\nОдним зі способів оцінки точності астрології є метод співвідношення фаху й кар’єри з Сонячними знаками. Були розглянуті спортсмени-чемпіони, актори, військові начальники, люди науки, політики, художники й так далі за допомогою звертання до різноманітних довідкових видань. Так, Джон Макгерві досліджував дні народження 16 634 вчених зі збірника „Американські вчені” та 6 475 персоналій з книги „Хто є хто в американській політиці” і не знайшов ніякої підстави для тверджень про те, що фах має тенденцію тяжіти до обумовлених знаків Зодіаку. Астроном Дж. Аллен Хайнек вивчив дати народження вчених, які ввійшли в каталог „Американські люди науки”. Розподіл дат їхнього народження за знаками Зодіаку виявилися випадковими. Доктор Бік опрацював аналогічне дослідження каталогу „Хто є хто в науці” та прийшов до такого ж висновку. Інші ґрунтовні статистичні дослідження, проведені Ван Дойзеном та Калвером Янном також не виявляють ніякої взаємозалежності. Те ж саме відноситься й до твердження сумісності чи несумісності людей, народжених під відповідними знаками Зодіаку. Наприклад, одруження чоловіка під знаком Діви й жінки-скорпіона на думку астрологів має набагато більше негативних моментів, ніж позитивних, тоді, як одруження жінки-скорпіона й чоловіка-рака є чудовим шлюбом. Припинення шлюбу вважається неодмінним знаком несумісності, хоча професор Берні Сільверман спостерігав у Мічигані за 2 978 одруженими парами та за 478 парами, які були розведені, порівнюючи їхні знаки й сімейний статус з пророкуваннями астрологів не знайшов ніякого зв’язку.\nДва психологи, доктор Сільверман з Рузвельтського університету та доктор Вітнер зі Стокгольмського державного коледжу, розробили тест на відповідність особистих рис астрологічному прогнозу. Сільверман та Вітнер попросили 130 студентів й викладачів оцінити свої якості, такі як агресивність, творчі здібності, честолюбство й вміння пристосуватися. Кожного з них попросили запросити близького друга, якому також запропонували відповісти на зазначені питання щодо характеру цього студента чи викладача. Крім того, кожний з учасників опитування заповнив стандартну анкету й вказав точний час свого народження, свої сонячний та місячний знаки. Астрологи ознайомилися з цими первісними особистими характеристиками. Аналіз результатів показав відсутність будь-якого зв’язку між описом учасників опитування, описом їхніх друзів чи їхнім рейтингом за результатами психологічних тестів й характеристиками, які приписувалися їм гороскопами.\nДеякі дослідники проводили свого роду експерименти для перевірки правдивості гороскопів, що враховують не тільки сонячний знак, але й розташування планет у момент народження людини. Так, французький астроном Поль Коудерк опублікував у газеті рекламу безкоштовних гороскопів для всіх бажаючих. Усім респондентам він надіслав ідентичні фальсифіковані гороскопи, які включають, як це прийнято в астрології, загальні фрази типу: „у Вашому житті багато проблем”, „у Вас є внутрішні конфлікти”, „Ви іноді засмучуєте оточуючих” тощо. Абсолютна більшість респондентів вважали гороскоп точним своїм описом.\nДотепер ще ніхто не підтвердив яке-небудь астрологічне правило за допомогою методики, яка заслуговує довіри. Отже, не існує ніяких наукових доказів істинності астрології. Навпаки, здоровий глузд, досвід та об’єктивні дослідження спростовують твердження астрологів. Окрім цього, діяльність сучасних астрологів яскраво засвідчує облудність їх намірів.\nНа долю людини впливає спадковість, середовище перебування, виховання – сотні законів та закономірностей, а рух світил визначається тільки законами гравітації й механіки. В нашому світі немає місця для „астрологічних законів”.\nЗнаючи закони фізики, ми можемо точно визначити майбутнє небесних тіл, їхню конфігурацію в будь-який момент часу. Не так з людиною. Опираючись на закони фізики, закономірності психології, соціології, економіки тощо, можна з різною часткою ймовірності прогнозувати, що станеться з індивідуумом, з групою, з суспільством. Але напевно довідатися майбутнє людей не можна і справа тут навіть не в неврахованих природних факторах, а в тім, що майбутнє визначається взаємодією мільярдів вільних людських воль.\n3. Поступ розвитку астрології.\nАстрологія в стародавньому світі.\nКоли ми простежимо історію людства після Ноя, то побачимо, що ті стародавні цивілізації, в яких магія, астрологія й інші „таємні знання” набувають найбільшого поширення та входили в структуру суспільства, гинуть й зникають з просторів Земних як тільки розквіт окультизму в них досягає свого апогею. Можна зробити висновки, що окультизм, до складу чого входить й астрологія, особливо противні Богу й він відвертається від такого суспільства де він розквітає буйним цвітом. Також можна стверджувати, що окультні науки буйно розвиваються в суспільстві з розбещеними добробутом верхніх його прошарків. Недарма говорять, що Візантійську імперію згубила надмірна розкіш. Прикладом тому є й Вавилонське, Ассірійське та Перське царства, Єгипет, а також Македонська, Візантійська, Римська, Російська та інші імперії.\nВ клинописах, що походять з стародавніх епох, яких у музеях світу нараховується до півмільйона, містяться зведення, що жерці Вавилона успадковували знання, особливо в області астрології та світобудови. Постає питання – від кого? Вавилонський історик та жрець Берос (III в. до н.е.) стверджує про збереження магічних знань після потопу. Пам’ять народів доносить нам відомості про початкових творців вавилонської традиції з родів халдеїв, які нібито знали культуру деякого неземного знання, вони нібито були першими математиками, астрологами, алхіміками, теософами. Вони також виконували обов’язки чорнокнижників, ворожбитів й тлумачів снів при дворах стародавніх правителів. Халдейський стародавній переказ наполягає на тому, що десять їхніх перших царів походять з неба.\nТут нічого дивного ми не знаходимо. Це звичайнісінький плід фантазії. Адже й скандинавські правителі „походять від бога Одина”, а багато з європейських – чи не від Зевса? В цивілізованій Японії зараз мешкають „божественні нащадки” – імператорська сім’я Японії, правда, зовсім недавно вони відмовилися від свого „божественного походження”, хоча більшість японців це неприємно вразило.\nВідомо, що ніневійські царі не розпочинали ніяких важливих справ без наради з зірками. Вони мали при собі астрологів, які спостерігали небо та пояснювали плин планет, як про це часто згадують стародавні надписи. З одного такого пам’ятника ми довідуємося, що Сеннахериб відмовився від походу тільки тому, що розташування зірок виявилося несприятливим. Заняття астрологією у Вавилоні було настільки поширене, що сама назва халдеїв позначалася в багатьох письменників стародавності – астрологами. Всім відома доля Вавилонського царства, яке перетерпіло страшну катастрофу й загибель. Така ж доля припала й на Ассірійське та Перське царства.\nАстрологи не втомлюються наводити приклади причетності до астрології відомих людей цивілізації. Але це є, все ж таки, поодинокі випадки, які відбувалися з хворобливими особистостями й не можуть бути сприйняті за твердження, що в стародавньому світі магія та астрологія були чи не найважливішою філософією тогочасся, яка навіть перевершувала релігійні вчення та народні традиції. Правителі стародавнього світу вбачали за корисне тримати суспільство в облуді тайн та невігластва, що придумували різні дільці. Але, те, що зараз називається „еліта суспільства”, мало переймалася в ті часи окультними науками, хіба що для своєї вигоди. „Чаклунство й астрологія завжди існували, але, разом з цим – й завжди засуджувалися в стародавніх суспільствах. Ще в збірнику законів царя Хаммурапі в стародавньому Вавилоні є стаття, направлена проти чаклунства, бо чаклун якби ставив себе поза норм громади й держави. Але на початку нашої ери віра в силу магії, в пророцтво стає масовим явищем”. Сучасна астрологія все ще нагадує астрологію стародавності, хоча за минулі століття ця псевдо релігійна система набула істотних змін.\nУ долині Межиріччя, в часи розквіту халдейско-вавілонскої цивілізації, були побудовані величезні східчасті вежі – зиккурати (найвища з них цілком могла бути прообразом біблійної вавилонської вежі). Халдейські жерці спостерігали з цих веж зоряне небо й креслили мапи розташування небесних світил. Вони вбачали, що Сонце, Місяць, планети та зірки – божества, здатні магічно вплинути на долю світу й кожної людини окремо та вважали, що коли вони спроможуться зрозуміти та пророчити рух небесних світил, то зможуть пророкувати майбутнє. Астрологію такого роду називають вульгарною чи примітивною астрологією. Головний принцип вульгарної астрології в тім, що розташування речей на Землі й тенденції розвитку подій відповідають конфігурації небесних тіл. Астрологічні погляди релігії Ханаану, яка була відгалуженням релігії Межиріччя, тісно пов’язана з поклонінням таким божествам як Ваал (Білий, Молох), Астарта (Іштар) та Ремфан, що ототожнювалися відповідно з Сонцем, Місяцем та Сатурном.\nНа цій стадії розвитку астрологів цікавила скоріше доля народів та передбачення різного роду великих катастроф, ніж доля окремих особистостей. Але з тих пір, як Вавилон був підкорений персами, астрологи зосередили свої зусилля на складанні гороскопів, покликаних визначити майбутнє кожної окремої особистості. Доля людини, на їхню думку, була безпосередньо пов’язана з розташуванням світил у момент народження. Астрологію цього типу називають натальною, генетичною чи юридичною. Ця форма пророкування майбутнього була не єдиною галуззю мантики, але поступово астрологія стала відігравати провідну роль.\nПерси-зороастрійці, навіть якщо вони й першими застосували астрологію для пророкування індивідуальної долі, запозичили знання про розташування світил у вавилонських жерців. Вавілоняни раніше інших прийняли зв’язок пір року з фазами місяця й обчислили лінію еклектики (річний шлях Сонця на тлі нерухомих зірок). Крім того, їм були відомі траєкторії планет (але не їхні справжні орбіти).\nУ IV столітті до Р.Х. Персію було завойовано греками (македонянами), які запозичили астрологічні знання в халдейських жерців. Особливим авторитетом користувався, вже згаданий вище, вавилонський астролог Берос, який жив у III столітті до Р.Х. Астрологія прекрасно відповідала пантеїстичному матеріалізму давньогрецьких стоїків. 12 знаків були розділені на чотири групи по три знаки кожна. Ці групи співвіднесли з чотирма стихіями природи – вогнем, повітрям, землею та водою. Крім того, кожному знаку Зодіаку були присвоєні відповідні планети, кольори, рослини, метали та дорогоцінні каміння.\nАстрологія в тому виді в якому вона існувала по II століття до Р.Х., описана в праці Клавдія Птоломея (дійшла до нас) астронома й астролога часів епігонів. Центром системи Птоломея є Земля, а Сонце, Місяць та планети рухаються навколо неї.\nАстрологія в Середньовіччі.\nУ середні віки астрологи мали значний вплив при дворах монархів європейських країн, Руси-України й арабського халіфату. Крім астрології західного типу в інших частинах світу виникли й розвилися свої астрологічні системи. Китайці склали свої астрологічні збірники ще до вавилонських жерців. Індійська астрологія також сягає коренями в глибоку давнину й тісно пов’язана з індуїзмом та продовжує й зараз відігравати важливу роль у житті індійського суспільства.\nВпродовж двотисячолітньої історії християнства відношення між ним та астрологією були дуже різними. Періоди повного невизнання змінювалися періодами, коли астрологію оцінювали більш-менш позитивно, а в деякі часи астрологія отримувала повне визнання. Слід зазначити, що період найбільшого розквіту ідеології та розквіту християнства в Середньовіччі співпав з періодом найбільшої популярності астрологічних вчень.\nСередньовічне розуміння астрології в цілому було магічним, воно вводило людину в світ архаїчних вірувань. „Магічним” була свідомість мас та навіть духовенства. Через це і астрологія, і релігія в уяві середньовічної людини „природно” входили в повсякденний вжиток, що давало свого роду „техніку безпеки” для життя в світі, наповненому утаємничених пасток та непередбачених явищ.\nАстрологія вказує на „благодатні” та „не благодатні” дні для того чи іншого виду діяльності, заняття чи праці. Є думка, що саме астрологія внесла в практику розкладу християнського року, коли, окрім описаних у Святому Письмі, висуваються заборони на заняття в той чи інший день, відповідно тими чи іншими справами.\nВпродовж усього середньовіччя астрологія своєю практичною стороною підтримувала інтерес до астрономічних досліджень. У Західній Європі найбільший розквіт астрології припадає на XIII, XIV та XV століття. В багатьох університетах астрології відводили почесне місце, а в Болоньї та Падуї існували окремі кафедри астрології. В XV та XVI століттях астрологією займалися видатні вчені свого часу. Для прикладу, Тіхо Браге (1546-1601), видатний скандинавський астроном, засновник практичної спостережувальної астрономії, він свою наукову діяльність до певної міри присвятив й утвердженню астрології. В своїй вступній промові в Копенґаґенському університеті він відкрито заявив, що хто заперечує вплив зірок, той заперечує мудрість та суперечить самому явному досвіду.\nОдин з провідних вчених людства, Йоганн Кеплер (1571-1630), учень Тіхо Браге, був не тільки чудовим математиком й астрономом, але й проникливим мислителем та навіть придворним астрологом. І хоча астрологія давала йому засоби до існування, хто насмілиться звинуватити цю чесну й пряму людину, яка не знала компромісів зі своєю совістю в тому, що він займався астрологією виключно заради грошей.\nТой, хто вивчав праці Кеплера, знає, що він займався астрологією тому, що для нього в своїй основі вона мала ту істину, яка була наріжним каменем його філософських уявлень про світ. Він відносився до астрологічних досліджень з не меншою увагою та наполегливістю, ніж до астрономії, в якій йому належать основні закони руху планет.\nНавіть Френсіс Бекон (1561-1626), знаменитий англійський філософ, який чи не одним з перших зрозумів велике значення експерименту в природничих науках, вважав, що астрологія як наука має всі права на існування.\nВ епоху Відродження захоплення астрологією ще більше зросло та не спадало в часи Реформації. Навіть Меланхтон, соратник Мартіна Лютера, віддав данину астрології. Останнім „визначним” астрологом з цієї плеяди був Жан Батист Моренус (1583-1656), який був особистим астрологом кардинала Ришельє.\nАстрологія в епоху Ренесансу.\nЗ початком епохи Просвітництва, почався занепад астрології, яка відродилася лише в кінці ХІХ століття в середовищі європейських окультистів. Що ж відбувалося впродовж XVII-XVIII століть, коли власне астрологію й почали вважати псевдонаукою? Набирали сили природничі науки, вчені почали „вириватися з під опіки” інквізиції й вони не могли пробачити церкві її ставлення до Миколи Коперніка (1473-1543), Джордано Бруно (1548-1600), Галілео Галілея (1564-1642).\nУ 1687 побачили світ знамениті „Математичні начала натуральної філософії” Ісака Ньютона (1643-1727), власне тоді була створена нова фізика та закладені теоретичні умови для швидкого науково-технічного розвитку. На той час вважалося, що ньютонівська фізика описує всі явища природи. Швидкими темпами йшов розвиток техніки, астрономи відкривали нові планети. Фізика стає в цей період панівною наукою. В наукових колах з цього приводу панує ейфорія. Під впливом бурхливого розвитку фізики, та, як реакція на інквізицію, починає кріпнути науковий матеріалізм та атеїзм.\nВідтак, астрологія оголошується „пережитком середньовіччя”, оскільки її принципи суперечать матеріалізму й фізичній картині світу. Особливо показове в цьому відношенні XVIII століття, яке увійшло в історію як „Епоха Ренесансу”, його тріумфу. Це була епоха Вольтера та Руссо, Французької буржуазної революції та Наполеона.\nРозглядаючи настрої, що панували тоді серед науковців, візьмемо для прикладу видатного фізика, математика, механіка й астронома цього часу П’єра Симона Лапласа (1749-1827). Відомий такий факт. Після того, як Лаплас подарував Наполеону свою книгу „Викладення системи світу”, останній зауважив: „…Ньютон у своїх працях говорив про Бога, а у вашій же книзі, яку я вже продивився, я не зустрів імені Бога жодного разу. Лаплас відповів, що він цієї гіпотези не потребує”.\nВизнаючи існування тільки матерії та її руху, Лаплас відкидав існування духу. Він формулює свої погляди на психіку людини так, що на грані видимої фізіології починається інша фізіологія, яку ми позначимо ім’ям психологія і вона є, без сумніву, продовженням фізіології видимої. Нерви, волокна яких губляться в мозковій речовині, поширюють нею враження, отримані від зовнішніх предметів та залишають у ньому постійні враження, які змінюють невідомим нам чином сенсоріум, або місцеперебування думки.\nІ це були типові наукові погляди XVIII століття. В першу чергу привертає увагу разюча зміна світогляду, втрата зв’язку з поглядами й світоглядом вчених та мислителів XVI-першої половини XVII століть, бо вони були піонерами нової наукової думки.\nУкраїнська філософська думка епохи Ренесансу розпочинається з творчості Юрія Дрогобича (Котермака, 1450-1494). Майбутній мислитель, гуманіст, астроном, астролог, медик та математик одержав освіту в Краківському та Булонському університетах. Вчену ступінь доктора філософії та медицини здобув у Болоньї де потім викладав математику та астрономію, а в 1481-1482 роках обіймав посаду ректора університету медиків та вільних мистецтв. У 1487-94 роках у Кракові працював професором медицини та астрономії. Був учителем М. Коперніка. Серед його найвідоміших творів – „Трактат про сонячне затемнення 20 липня 1478 року”, „Прогностична оцінка поточного 1483 року”, „Трактат з шести розділів про затемнення” (1490) та інші. Творчість Ю. Дрогобича має гуманістичне спрямування, що виявляється в його високій оцінці людського розуму: „Простори неба для очей незбагненно великі, але розумом легко можемо їх осягнуть”.\nПроблему співвідношення небесного й земного світів учений розв’язував у дусі неоплатонівської ідеї космічної любові, якою, як він вважав, сповнений Всесвіт. На його думку людина, завдяки своїм доброчинним вчинкам, може уподібнитися Богові. Поряд з християнським Богом у творах Ю. Дрогобича появляються містичні сили як наслідок його фахового заняття астрономією та астрологією. Він ототожнював впливи різних планет та інших космічних сил з певними надприродними силами, які діють на життя людини. З волі Марса, „властителя року”, „затемнення буде відповідати природі Сатурна”, – писав він і, як приклад, довгі „сатурнівські хвороби” відбуваються з волі Сатурна, який розганяється біля „хвоста Дракона” та інше. Це пояснюється тим, що магія на той час ще була могутньою основою природознавства.\nЮ. Дрогобич постійно наголошував на вивченні природи та її законів, щоб знання поставити на служіння людині. У віршованих посланнях до папи Секста IV писав про те, що його праці пронизані, в першу чергу, шаною та повагою до людини, що наукові знання відіграють провідну роль. Він вважав, що погода залежить від географічних широт, місцевості, що можливо передбачити погоду за допомогою тривалих спостережень над її змінами.\nФілософським підґрунтям поглядів Ю. Дрогобича на людину є його прогностичні дослідження. Завдання всього людського життя вбачав у піднесенні рівня пізнання до першоджерела життя, пізнання Начал, які рухають усім світом. У цьому пізнанні нам допомагає астрологія, що проливає світло на осягнення промислу Божого. З огляду на це й виникають ті фундаментальні філософські питання доби Відродження, як про свободу волі, про активне начало людської природи, що сприяє розбудові власного життя та інше. Зірками управляються справи земні. Не примушують вони, але дозволяють самим правити, а якщо раптово загрожують – люди можуть відвести ці загрози розумом.\nОтже, на думку Ю. Дрогобича, саме астрономічні дані (дані науки) допомагають людині у вирішенні певних проблем, з якими вона зустрічається в житті, оскільки значення зірок відображають загальний хід розвитку матеріального світу. Він вважав, що зірки – не причина злих вчинків. Зло – від лихих потягів людини. Значення астрології в тому, що вона дає змогу визначити певну засторогу, або надихнути на вчинок.\nОтже, принагідно українському філософу, знати як зірки впливають на долю, вміти застосувати це знання в особистому житті під час вибору стратегії поведінки та цінувати це мистецтво, вбачаючи в ньому унікальність людської особистості – ось та філософська основа його розуміння образу індивідуальності та неповторності людини. Згодом аналогічні думки буде висловлювати один з стовпів італійського Відродження Томмазо Кампанелла (1568-1639), який у „Метафізиці” зауважував, що про божественність людини свідчить і пророчі (чаклунські) мистецтва, коли подібно Богу передбачають майбутні події, хоча й обумовлені Богом, але це не доказує, що пророцтва не божественні. Також, що окрім того великою мірою доказує божественність людини астрономія, бо це він позначає в небі коло, рух зірок та передбачає строки місячних й сонячних затемнень, сходження світил та їх імена, вплив на водні, земні й людські речі та поясняє, які зірки до яких речей воліють симпатію чи апатію.\nПриклад діяльності Ю. Дрогобича вказує стан української філософської думки в епоху Ренесансу.\nАстрологія в Нову епоху.\nУ XX столітті астрологія пережила справжній розквіт разом зі всілякими окультними й містичними вподобаннями. Основу сучасної астрології країн Заходу складає астрологія й багатобожжя древніх вавілонян, греків та римлян, хоча астрологи не вірять більше, що зірки та планети суть божества. На теренах України в цей час насаджуються інші принципи світосприйняття, які відрізняються від притаманного їх бачення в традиції нашого народу. Відбувається це через прихід до влади юдейської секти сатаністів, які назвали себе марксистами-ленінцями й з часом поширили своє вчення в значні маси населення не тільки в Україні, але й серед різних народів світу.\nЯк сказав англійський письменник-християнин Г.К. Честертон, що коли люди перестають вірити в Бога, вони починають вірити у все решту. Ми мали можливість пересвідчитись у справедливості цього вислову, коли насильницьки втрачена віра в Бога. Більшість населення Радянського Союзу вірило „у все” – в світле комуністичне майбутнє, в перевагу соціалістичної системи, в непогрішимість батьків-засновників комунізму, в правдивість друкованого слова й тому подібне. Звичайно, й у всесилля науки, яка могла пояснити всі тайни світобудови та творчо перетворити дику природу й людство, привівши його до комунізму.\nСкасування чи підміна релігійної традиції християнського устрою життя призвела до того, що нові покоління тієї країни, які вже не могли пам’ятати різні народно-християнські традиції, або ж не хотіли, розпочали придумувати нові, здебільшого недосконалі й такі, що суперечать здоровому глузду. Наприклад – у день весілля подружжя разом з весільним поїздом в якому більшість його учасників уже напідпитку та, звісно, веселі й життєрадісні, бо цього вимагає це свято, приїздили до Могили невідомого солдата – місця скорботи, й галасливим натовпом, часто зі сміхом та веселощами, покладали квіти до цієї могили.\nВпродовж тривалого часу гонінь на церкву й православну віру, що виходило з радянської влади, наука використовувалася для нищення релігійного уявлення про життя, як „науково недоказаного”, а „відсталого” й „середньовічного”. Проголошувалося, що віра походить від невігластва та мракобісся та що „світло науки” розсіє „релігійні навіювання й забобони”.\nОдначе, хоч би трохи уважна та розсудлива людина не могла не помітити, що багато оточуючих її феноменів виходять за рамки наукових знань. Також спрага духовного, а це звичайний стан людської душі, не могла задовольнитися плоским матеріалістичним поясненням. Коли наука проголошувалася всесильною, вона повинна була б надати відповідь на все. Ось тому, чим далі, тим більше набували розповсюдження псевдо наукові переконання та вірування – в темні пророцтва Нострадамуса, в контакти з прибульцями, в надприродні властивості утаємничених індійських йогів, у чарівне діяння різних контактерів, гіпнотизерів та екстрасенсів, у чудодійну силу роздільного харчування, ну, звичайно, в першу чергу, в можливість дізнатися про свою долю за непогрішимими вказівками зірок – тобто в астрологію.\nЩе за радянської доби астрологічна тематика й термінологія набула розряду завидної популярності. Місцеві художники прикрашали мозаїчні панно в палацах піонерів, будинках культури й санаторіях Дівами, Вагами, Скорпіонами, Левами тощо. Знаки Зодіаку виготовлялися в благородних металах у вигляді кулонів та інших нашийних прикрасах, що набуло певної популярності серед населення. На початку Перебудови астрологічні прогнози протурили шлях на сторінки друкованих видань та екрани електронних засобів масової інформації.\nСуспільство було настільки приучене до науко-поклоніння, що будь-яка, навіть поверхнева наукова образність, викликала почуття довіри. Але справжня неідеологована наука має справу з об’єктивними постулатами. Це ріднить її зі справжньою вірою й робить непримиренним ворогом різного роду забобонів. Ось чому, коли рухнув радянський ідеологічний диктат, то на його обломках розцвіла ядовита поросль окультизму, пробуючи підмінити собою справжню віру, розпочалися спроби задушити й справжню науку.\nУ ХХ столітті теми про астрологію все частіше заполоняють сторінки видань. Всілякого виду гороскопи стали чи не „найчитабельнішими” матеріалами. Хтось цікавиться, як йому поводитися того чи іншого тижня, хтось шукає свого коханого, а когось просто приваблюють ці таємничі космічні сили. Зараз законодавчо справа астрологів не заборонена, як і близька до неї – справа чаклунства. По селах ще й досі живуть бабки, які зцілюють, варять чар-зілля, просто пророкують. І через те, що часто за їх допомогою звертаються люди, то подібних „фахівців” стає все більше.\nГороскопи налаштовують людину на певний лад. Хтось дорікне – це ж нормально, коли людина, прочитавши, що зорі віщують небезпеку, буде обережною. Так. Але обережність надто теж не дуже корисна, бо вона надає людині невпевненості й, тим більше, не завжди виправдана. Іноді людина могла б ще більше утвердитися, довести свою правоту, відзначитись в якихось благих ділах, а та обережність, яку пророкує їй гороскоп, стримує та змушує іноді жити в якійсь боязні. Адже, якщо ми надіємося на Бога, то нічого не страшне. Хтось скаже, що коли гороскоп віщує добре, то людина більше спокійна, налаштована на краще, яке обов’язково здійсниться. Іноді так. Але гороскоп – річ не досконала, тим паче сьогоднішні газетні та журнальні гороскопи, які або „витягають” з Інтернету, або складають самі журналісти, щоб на час виходу видання не здаватися відсталим від інших. До того ж, „щасливий” гороскоп теж може нашкодити – іноді людині треба бути дійсно обачною, щоб не потрапити в халепу. Часом її треба застерегти, а не втішити брехливими передбаченнями. І тут знову – сила Сатани.\n„Лише приблизний підрахунок коштів, які обертаються в сфері світового астрологічного бізнесу, нараховує 400 мільйонів доларів США щороку. Біля 4 мільйонів осіб, принаймні два рази за рік, звертаються до астрологів, ясновидців, сплачуючи при цьому від 10 до 100 доларів США. В розвинутих країнах кількість фахівців-ворожбитів сягає 10 й більше тисяч. У Франції їх більше 10 тисяч, якщо брати до уваги інформацію з декларацій про доходи. Насправді ж їх понад 30 тисяч, з яких 20 тисяч заробляють цією справою підпільно, не сплачуючи жодних податків”.\nАстрологія є складовою вчень й практики багатьох сект та груп неопоганського руху „Нью ейдж”. ЇЇ використовують різноманітні чаклуни, маги, окультисти, кабалістики й теософи. В сучасній Європі також, як і в Америці, астрологія користується великою популярністю, вона стала найрозповсюдженішим методом передбачення долі в наш час. У країнах, де формальна більшість складають християни, значна частина людей у той же час вірять в астрологію. В США таких 40%, у Франції – 53%, у Німеччині – 63%, у Великобританії – 66%, у Російській Федерації – понад 40%. У США більш, ніж 200 тисяч астрологів з яких, як мінімум, 12 тисяч професійних. Щорічний обіг індустрії ворожіння на зірках – сотні мільйонів доларів. Приблизно таке ж положення в Канаді, Англії, Франції, Німеччині та й в багатьох інших країнах.\nЗараз у світі діє безліч астрологічних центрів та шкіл, які часто ворогують між собою. На пострадянському просторі особливо відома школа Павла Глоби, яка являє собою синкретичну псевдозороастрійську секту. В світі існує декілька астрологічних громад та асоціацій, у тому числі й „Американська федерація астрологів” та „Міжнародне суспільство наукових астрологічних досліджень”. Величезними тиражами виходять різноманітні астрологічні часописи. Більшість газет в Україні публікують гороскопи. Мільйони людей купують книги з астрології та навіть збірки гороскопів для домашніх котів та собак.\nНад вірою сміючись, храми руйнували, релігійні книги спалювали. Вакуум, що утворився в душі, намагалися заповнити атеїстичним маренням, матеріалістичним безглуздям. І багато людей у силу свого виховання прийняли це й стали цим жити. Зараз божевілля цих ідей стала очевидна для всіх. Сучасна людина потягнулася до духовного життя, а їй відразу пропонують нову „духовну їжу” – окультизм.\nНеозброєний християнською вірою, знанням Священного Писання та пророцтв про майбутнє світу й пришестя антихриста, сучасна людина часом не в змозі вірно оцінити нав’язаних їй окультних вчень. Зголодніла за духовністю людина поглинає різну містичну отруту, пропоновану їй відповідними силами. Цим користуються уловлювачі душ, що навіть часто й не ховають своїх намірів. Вони прагнуть виховати новий тип людей „з окультними властивостями”, у тому дусі, котрий визначить можливість приходу лжемесії, антихриста, що спробує, як і передвіщено в Апокаліпсисі, знищити християнство й насадити інший тип релігії, що полягає в поклонінні йому, антихристу.\nСеред сучасних українських псевдо релігій можна навести приклад секти послідовників вчення Ольги Асауляк, яке не являє собою нової систематичної філософсько-релігійної доктрини. Це – еклектична суміш з елементів східних містичних практик та вчень різних часів й народів, розведена християнською символікою та термінологією. Важко сказати, яких тільки елементів у ньому немає. Але, все ж таки можна визначити основні переважаючі складові вчення Ольги Асауляк, як таке, що засноване на псевдо-гностицизмі орігеністів, вченнях Стефана бар-Судаїлі та Вардесана, а в певних пунктах воно повторює єретичні думки Маркіона, Манеса та інших.\nВ основі єретично-міфічного вчення Стефана бар Судаїлі закладений пантеїстичний принцип – будь-яке єство співприродне Божественній сутності. Поширення цього вчення, що провадиться школою Ольги Асауляк пагубне для православного християнина, оскільки взяте воно з вчення єретичного орігенізму, заснованого Стефаном бар Судаїлі. Відчутний вплив думок самого Орігена в твердженні Ольги Асауляк про передіснування душ. Вчення Орігена було засуджене на П’ятому Вселенському соборі (553 р.). Вона вважає, що душі вже створені раніше й перебувають у „предвічному сяйві Трійці” й втілюються в земні тіла та стають людьми й так далі.\nОсновою майже всієї стародавньої християнської єресі, на які спирається Ольга Асауляк, є таємне єврейське вчення Кабала. Воно виникло на межі нашої ери в середовищі освічених юдеїв й увібрало в себе ідеї того часу. Можна знайти в ньому схожість з буддизмом, даосизмом, з грецькою філософією, з єгипетською та халдейською магією. Пізніше Кабала стала основою більшості „таємних вчень” – від першої християнської єресі, гностицизму та герметизму до середньовічної астрології, алхімії та сучасної магії. В Кабалі міститься ключ до розуміння масонського езотеризму.\nРозглядаючи чимало положень з вчення Ольги Асауляк, що названо Школою єдиного принципу (ШЄП), простежується небезпідставний потяг її самої до „таємного єврейського вчення”. Кабалістик, як і Ольга Асауляк, вважають, що Мойсей у П’ятикнижжі (Торі) приховав від непосвячених „таємне знання” про будову матеріального та духовного світів, засоби проникнення в світ духів та керування ними. Вся Кабала побудована на паролях (кодах), до яких вдавалися пізніше також і гностики.\nДовідавшись про „таємні знання” та про можливості сенситивних осягнень, людина, не очистившись від гордині та марнославства, забажала будь-якою ціною досягти їх. Звідси справжній бум новоявлених екстрасенсів кінця 80-х і початку 90-х років ХХ століття.\nНе є виключенням й сама Ольга Асауляк, яка має так звані контакти з „невидимими друзями” розпочинаючи від 1992 року. Скориставшись ослабленням Православної Церкви, яка з великими труднощами почала підніматися з руїн, спричинених 70-літнім пануванням войовничого атеїзму, та часом неготовністю її служителів швидко створити масштабну альтернативу зруйнованому радянському матеріалістичному світогляду, Ольга Асауляк та подібні їй лжевчителі та сектанти швидко знайшли свою нішу.\nШукаючи істину людський розум знаходив не істинне догматичне Православ’я, а сурогатні містичні засоби „осягнення” Бога. Таким чином, не будучи ніколи причетними до церковного життя та самої Православної Церкви, люди потрапляли до антицеркви лжевчителів та через призму їхнього викривленого вчення ознайомились з псевдоправослав’ям.\nОсобливістю вчення Ольги Асауляк є те, що вона видає його в цілому за вищу стадію розвитку християнства, подає як надрелігійне християнство. Спрямовуючи своїх учнів до храмів, вона дає їм окультне (поганське) чи магічне тлумачення всього побаченого там. Відомо, що той, хто сповідує вчення новітніх псевдо пророків чи читає гороскопи, відкриває шлях до свої душі злим силам.\nПередбачити щось особливе не беруться навіть найіменитіші астрологи. Згадаймо хоча б президентські вибори між Леонідом Кучмою та Петром Симоненком, коли Павло Глоба поклав у конверт аркуш з указаним прізвищем переможця. І розголосили напис лише після перемоги Кучми. Упевнений у собі астролог мав би ще до виборів назвати Кучму, адже тоді не треба було бути великим політиком, аби вгадати переможця. Не збулось пророцтво Глоби, що наприкінці 90-х років знову настане вік політичної кар’єри Горбачова.\nОсь такі новітні хитросплетені шарлатанські псевдовчення, з застосуванням витяжок з магії, астрології й інших окультних вчень, обступили душу сучасного православного християнина.\nНаведемо також приклад відомих та популярних в новітній час астрологів вже згадуваних вище подружжя Глобів. Вони часто виступають в теле-радіо передачах з лекціями з астрології, широко розказують на цю ж тему в друкованих виданнях, накрили чи не всю Росію й Україну мережею астрологічних шкіл. Хто ж вони такі та яке в них завдання?\nСпочатку надамо слово їм самим. В журналі „Работница” в статті „З ким розмовляють зірки” ми читаємо „Пращури Павла по материній лінії – перси з роду гебрів (гебреї-юдеї) в Ірані – здавна присвячували своє життя астрології; дід також навчав Павла астрології, а вмираючи дід передав онуку слова-пароль, який відкриває учню доступ до вчителів – великих астрологів… Та заповідав їх шукати в Індії”. Коли Павло виріс, то відправився в Індію про що він говорить: „Я знайшов вчителів, які признали мене – заповідані слова-пароль допомогли. Допустили до вчення самого сакрального, яке передається тисячоліттями з вуст в уста, надали книги… навчили, як знайти дружину й добавили, що коли ваші життя поєднаються, ти посвятиш її в те, чим володієш сам й на вас буде покладена велика місія”.\nЯк видно зі сказаного Павлом Глобою, ним був послідовно пройдені всі види ритуальної магічної посвяти в „утаємничені знання”. Перше – предки перси-гебреї, потомственні астрологи, в яких утаємничені знання завдяки навчанню та посвяти передавалися з покоління в покоління. Дід, помираючи, передає заклинання, які відкривають шлях до вчителів, тобто магів високої ступені посвяти, в яких астролог початківець має здійснити відповідне стажування.\nДруге – Павло їде в Індію, чинить заклинання, з’являються вчителі й Глоба проходить новий курс магічної освіти, отримує високу ступінь посвяти, забезпечується необхідною літературою й посилається з великою місією в країну, де ще не розвинулася астрологія.\nЩоб легше було здійснити задумане, йому підшуковується за допомогою відповідних сил дружина, яку він повинен посвятити в те, чим сам володіє.\nПридумавши собі «легенду», Глоба підкидає її на загал. Далі відбувається найстрашніше. З радістю для нього надаються сторінки журналів та газет, в телеканалах відкривається телепрограма під рубрикою „Школа астрології”. Глобами проводиться мовлення на обширний загал для пропаганди астрологічних ідей. Країна покривається мережею шкіл, де люди слухають плівки, намовлені астрологами Глобами, а після цього активно долучають до заняття астрологією своїх рідних й знайомих. Та магічна отрута, великою частиною завдяки якій певно й загинув допотопний світ, все більше й більше заполоняє розум й серця мільйонів людей, відповідно формуючи їх свідомість та стиль поведінки в суспільстві.\nІ це твердження не голослівне. Як приклад наведемо твердження Тимура Свірідова, одного з яскравих представників школи Глоби. В статті „Що нам говорить Водолій?” він стверджує, що сьогодні на планеті формується новий тип людей, нова раса, яка буде наділена невідомими нам здібностями – окультними… І нам потрібно розвинути в людей потужне астрологічне мислення. А Павло Глоба передбачає, що в 1999 році прийде Месія, який народиться в Росії й надасть новій „Епосі Водолія” своє світобачення, інший тип релігії.\nЦе є свідченням, що пропаганда астрології та магії грає відповідну роль та має свою обумовлену мету – астрологія та магія покликані стати ще одним засобом у формуванні людської свідомості в нехристиянському, демонічному дусі. Шириться атака окультизму на сучасний світ, безкомпромісна боротьба за завоювання людських душ, яка відбувається на попередньо підготовленому тлі безбожжя.\nНе озброєна християнською вірою, знанням Святого Письма та пророкувань про майбутнє світу й пришестя антихриста, сучасна людина не завжди здатна оцінити накинутих їй окультних вчень. Духовно висаджена, вона всмоктує різні містичні отрути, які пропонуються відповідними силами. Цим користуються ловці душ, які подібно Свірідову навіть й не приховують своїх намірів. Їм потрібно виховати новий тип людей з окультними здібностями. Потрібно виховати людей в тому сенсі, що надасть можливість приходу лжемесії-антихриста, який прагнутиме, як і написано в Апокаліпсисі, згубити християнство й насадити інший тип релігії, яка обумовлює в своїй основі поклоніння йому, антихристу.\nВсе це потребує в сучасний час особливої пильності, уважності християнина до себе й до всіляких проявів зовнішнього світу, необхідно пам’ятати, що боротьба йде не на життя, а на смерть, при цьому – смерть вічну для збочених з вірного шляху та, як сказав апостол Петро: „Будьте тверезі, пильнуйте, бо супротивник ваш диявол ходить, рикаючи, наче лев, і шукає, кого б пожерти. Станьте проти нього міцною вірою, знаючи, що такі самі страждання трапляються і з вашими братіями в світі”.(1 Пет. 5, 8, 9)\nРелігія – це складне соціальне й духовне явище, корені якого виходять з глибинних теренів суспільної історії. Соціальна природа та риси вказують на її зв’язок з розвитком суспільств – певної самовідтворюючої системи де один елемент пов’язаний з іншим. Процеси прогресивних змін або занепаду духовних цінностей в цілому всього суспільства неодмінно позначаються й на історичній еволюції релігійних вчень зміст яких становить основу релігійних вірувань. Навіть Фрідріх Енгельс писав з цього приводу: „В чому ж був вихід, в чому було спасіння для знедолених, пригнічених та бідних – вихід, спільний для всіх цих різних груп людей зі сторонніми та навіть протилежними один-одному інтересами? І все ж таки знайти такий вихід було необхідно для того, щоб всі вони стали охоплені великим революційним рухом. При тодішньому положенні речей вихід міг бути тільки в області релігії”.\nРелігієзнавство визначає релігію як складову частину суспільства, яка розвивається разом з ним та впливає на людську свідомість. Перші істини досліджуються за допомогою пізнання реальних речей та явищ, що оточують людину. Другі пізнаються лише через одкровення Бога за допомогою церкви.\nБоротьба проти астрології тривала дуже довго. Особливо виступили проти цього святий Василій та святий Августин. Для святого Августина астрологія є водночас єрессю та богохульством, оскільки відповідальність за людську гріховність вона покладає на Бога, бо астрологи вважають, що на небі існує невідворотна причина, яка зумовлює нашу гріховність, а саме: Венера, Сатурн або Марс схиляють нас до тих чи до інших дій, переклавши відповідальність за це на Того, хто створив небо й зорі і хто через посередництво колообігу зірок керує всім.\nБлаженний Августин, єпископ Іпонійський: говорить, що астрологи приписують небесним тілам причину того, що підвладне волевиявленню кожного з нас, тобто причину схильності до чеснот чи до пороків. З одного боку смішно заперечувати їм, а з іншого, оскільки багато хто вражені цією оманою, сама необхідність вимагає не залишати цього в мовчанні. Але в словах цих звичайно багато нерозумного, а набагато більше нечестивого. Тому що злотворні зірки причину своєї злотворності переносять на Творця свого. Якщо зло для них природне, то Творець – творець зла. А якщо вони робляться злими зі своєї волі, то вони живі істоти, обдаровані сваволею, що піддаються невимушеним та вільним прагненням. Стверджувати ж це про речі неживі є вершиною божевілля.\nПотім, наскільки безглуздим є твердження, що зло й добро припадає кожному не за його достоїнством, але через те, що зірка стає благотворною, бо знаходиться в такому-то місці. І що вона ж робилася злотворною, тому що стикається з такою-то зіркою чи групою зірок. І знову негайно забуває свою злоякісність, якщо трохи ухилилася від відомої фігури!\nОкрім цього, якщо початок вчинків порочних та доброчесних не від нас залежить, але є наслідком народження, то даремно існують законодавці, що визначають, що нам робити та чого уникати, даремно існують і судді, що нагороджують чесноту та карають порок. Ні злодій, ні убивця не винний у злочині, бо йому, якби й хотів, неможливо було утримати руки, бо до цих вчинків неминуче спонукувала його необхідність. А хлібороб збере рясні плоди, насіння не кидаючи в землю та не поточивши коси, а купець збагатиться чи хоче того він, чи ні, тому що доля збере йому купи грошей.\nВеликі ж надії християн обернуться в ніщо тому, що ні праведність не буде вшанована, ні гріх засуджений, тому, що люди нічого не роблять за власної волі. Отже. там де панують необхідність та доля, там немає ніякого місця нагороді за доброчинність, а саме це складає перевагу правосуддя.\nЦарства людські влаштовуються взагалі божественним провидінням. Якщо ж хто-небудь приписує це долі на тій підставі, що ім’ям долі називає саму волю чи силу божественну, такий нехай думку стримає, але вислів її виправить. Бо навіщо йому не сказати відразу ж того, що він скаже після, коли його запитає хто-небудь, що він розуміє під долею? Адже коли люди чують це слово, вони, відповідно до звичайного вживання його, розуміють під ним не інше, як вплив відомого розташування зірок у той момент, коли хто-небудь народжується чи зачинається.\nЦей вплив деякі вважають незалежним від волі Божої, а деякі стверджують, що воно саме на ньому й ґрунтується. Ті, котрі думають, що зірки без волі Божої визначають, що ми будемо робити, які будемо мати блага чи які потерпимо нещастя, повинні бути предметом відрази для всіх, не тільки для сповідуючи істинну релігію, але й для тих, котрі бажають бути шанувальниками яких би то не було, хоча б і помилкових, богів. Тому, що подібна думка ні до якого іншого наслідку не призводить, як до того, що не потрібно рішуче шанувати чи молити ніякого бога.\nТі ж інші, котрі ставлять у залежність від волі Божої розташування зірок, і що визначають певним чином, яким хто буде та що з ним трапиться доброго чи поганого, ті, якщо думають, що вищою божественною владою надана зіркам така влада поганять небо, тому що за їхньою уявою виходить, що, в свого роду, ясновельможному сенаті небесному та світлій небесній курії визначається, що повинні бути вчинені лиходійства.\nТакож, яке місце залишається промислу Божому про справи людські, котрим надається небесна необхідність, коли Господь є Господь і зірок, і людей? Якщо ж скажуть, що зірки, хоча й отримують владу від верховного Бога, визначають вищезгадане не за своєю волею, а при відомому сполученні неминучих умов виконують тільки Його веління – в такому випадку чи не варто відразу про самого Бога думати те, що виявилося найвищою мірою невартим приписувати волі зіркам?\nСкажуть, що зірки скоріше позначають згадане, ніж роблять його так, що відоме розташування їхнє є як би свого роду відома фраза, що пророкує майбутнє, але не вирішальна для нього. Дійсно, такої думки трималися деякі досить вчені люди. Але в такому випадку виходить, що вони ніколи не могли пояснити, звідкіля в більшості випадків така різниця між близнюками в житті, у діяльності, в пригодах, у заняттях, у мистецтвах, у суспільному становищі та в інших умовах життя людського, бо багато людей, які чужі їм у цьому відношенні бувають на них більш схожі, ніж самі близнюки один на одного, хоча вони в народженні бувають відділені самим незначним проміжком часу, а зачинаються в один навіть момент? Ось так пояснює питання астрології блаженний Августин, єпископ Іпонійський.\nТертуліан у своїй праці пише, що між різними людськими заняттями не можна не помітити деяких мистецтв чи професій, що сприяють ідолопоклонству. Про астрологів навіть говорити не варто, але тому що один з них надумав виправдати себе в тім, що продовжує займатися цією професією, то слід сказати кілька слів з цього приводу. Зауважимо, що поміщати імена поганських богів на небі, приписувати їм як би всемогутність та відхиляти людей від піднесення молитов Богу, вселяючи їм віру, начебто їхня доля однозначно визначена зірками, а все це є рівнозначне поклонінню поганським богам. Астрологія в цьому випадку уподібнюється падшим ангелам, що відійшли від Бога для зваби роду людського. Якщо магія підлягає засудженню, а астрологія її різновид, то разом з видом підлягає осуду і різновид. Так з часу появи Євангелія всякого роду софісти, астрологи, чаклуни, маги повинні бути неминуче покарані.\nТатіан у „Слові проти еллінів” пише, що: „Демони зробили людей жертвою свого відступництва. Вони, показавши людям порядок розташування зірок, як ті, що грають у кості, ввели долю, яка далека справедливості, тому що і суддя, і підсудний такими зробилися за визначеністю долі, яку демони винайшли. Підставою до цього для них послужило поміщення тварин на небі. Тому що вони удостоїли небесної почесті тварин з якими жили після повалення з неба, плазуючих, що плавають у водах, чотириногих, живучих у горах – це для того, щоб думали, що й вони перебувають на небесах і щоб за допомогою розташування зірок переконати, що життя на землі, не завжди логічне та передбачуване, може бути наперед визначеним. Таким чином, чи гнівливий хто чи терплячий, помірний чи не помірний, багатий чи бідний хто таким буває від призначення тих, котрі мають у своєму розпорядженні народження та що розподіл Зодіаку є справа богів. Якщо світло одного з них, як говорять, сильніше, то він віднімає славу в інших, а хто переможений нині той знову може бути переможцем. Вони з задоволенням займаються семи планетами як гравці в кості. Але ми вище долі і замість блукаючих демонів знаємо одного Господа незмінного і, не підпорядковуючись долі, відкидаємо і її основоположників”.\nВикриваючи розповсюджувачів гороскопів, преподобний Максим Грек пише: „Божевілля їхнє і облудність незначної їхньої хитрості всякий може зрозуміти з того, що кожен з них, а їх дуже багато, описує щороку свої довгі міркування, які й пропонує для розпродажу на базарах, де всі про одне й те ж саме пишуть, і не можна знайти жодного з цих міркувань, щоб воно було згідне з іншим. Тому що кожен, розуміючи за своїм поглядом вплив тієї чи іншої зірки, порізно описує її. Цього з ними не сталося б, якби їх «наука» була істинна. А як основа в них не вірна та не тверда, то й все, що походить від них – брехливе”.\nХто захоплюється чаклунством, буде корисно повчання святителя Василія Великого, який закликав, що не цікався про майбутнє, але з користю має в своєму розпорядженні сьогодення. Бо яка тобі вигода передбачити майбутнє? Якщо майбутнє принесе тобі щось добре, то воно прийде, хоча ти й не знав заздалегідь. А якщо воно скорботне, навіщо дочасно мучитися скорботою? Ти хочеш упевнитися в майбутньому? Виконуй запропоноване євангельським Законом та очікуй насолоди вічними благами.\nНебо й зірки – це таке творіння рук Божих, яке видне всім. Через це в деяких випадках Господом за допомогою їх даються знамення, які передбачують важливі події в майбутній долі людства. Так, під час хресних страждань Спасителя, перед самою його смертю „…настала темрява по всій землі аж до години дев’ятої. І сонце затьмарилось…”.(Лк.23,44-45) Людям цим вказувалося, що людськими руками убитий Той, Який прийшов спасти рід людський, а також відкрити шлях до спасіння, до Царства Небесного. Відбулася тимчасова перемога темноти, здійснилася справа беззаконня, а в знак цього, як символ, земля покрилася темрявою.\nУ Радянському Союзі починалася доба ідеологічної цензури в науці, яка в кінцевому результаті вилилася в репресії проти видатних вчених, знищення та заборону наукових праць, їх авторів, а то й цілих галузей науки, як це було з генетикою та кібернетикою.\nГлибока віра в Бога – панацея від марновірства.\n„Коли народ побачив, що Мойсей довго не сходить з гори, то зібрався до Аарона і сказав йому: встань і зроби нам бога, який ішов би перед нами, тому що з цією людиною, з Мойсеєм, який вивів нас із землі Єгипетської, не знаємо, що сталося. І сказав їм Аарон: вийміть золоті серги, що в ушах ваших дружин, ваших синів і ваших дочок, і принесіть до мене. І весь народ вийняв золоті серги з вух своїх і принесли до Аарона. Він взяв їх з рук їхніх, і зробив з них відлитого тельця, і обробив його різцем. І сказали вони: ось бог твій, Ізраїлю, що вивів тебе із землі Єгипетської! Побачивши це, Аарон поставив перед ним жертовник”.(Вих. 32,1-6)\nОтримавши від Бога все, люди не хотіли бути вдячними Йому за це. Не маючи ні в чому потреби, бачачи Його підтримку, блага, якими він обдаровував усіх, люди легко відпадали від Бога. Впродовж історії людство постійно впадало в ідолопоклонство. В чому ж його причина. Впродовж плину людської цивілізації постійно повторювалися спроби відірватися від Бога, людина намагалася пізнати світ, зрозуміти його таємниці. Але чомусь замість того, щоб звертатися за поясненням цих таємниці до Творця всього, вона покладалася на власний досвід, брала за одкровення свої власні пізнання та припущення, які були обмеженими й часто призводили до безглуздя та великих помилок.\nМинули часи, коли причиною марновірств називали брак просвіти й наукового погляду на явища природи, але, як бачимо, і в час розквіту суспільних наук, розвитку наднових технологій, людство не позбавилось марновірств. Світ охопила епідемія, що навіть у середні віки називалася дрімучим марновірством. Загал легко визнав права ірраціонального досвіду в зв’язку з модою на фантастику, НЛО, пара-нормальними явищами. Закостеніла в матеріалізмі комуністична пропаганда через телебачення впродовж десятків років запевняла, що „неймовірне” може бути „очевидним”.\nКолись свідомість, що не знає Бога, несамовито пручалася всякій метафізиці, чому ж тепер отримали повну „індульгенцію” містика та магія? Виникло бажання проникнути в інший світ, заволодіти ним, але тільки не засобами які вказав Бог. Бачимо ту ж саму тягу до забороненого плоду. Причина такого стану в тому, що люди перестали признавати існування Творця всього, а внаслідок цього зникла першопричина, існування всього. Це вплинуло на всі сфери людського буття. Матеріалізм так й не зміг доказати чи пояснити надприродне, не зміг доказати відсутність існування духовного, не зміг заперечити й переконати у відсутності існування людської душі, зате підготував ґрунт для розтління цієї душі .\nНаукові відкриття призводили до ще більших таємниць. В наш час зіткнулися два світи – постатеїстичний та секулярний. Ось у цьому середовищі розвинувся новий виток історії розвитку й поширення марновірств. Тому в сучасному світі є активний агностицизм, є різні форми атеїзму, як, наприклад, форма антирелігії, що зводить атеїзм саме на рівень деякої нової релігії. Є індиферентний атеїзм – форма байдужості, найбільш розповсюджена нині. Цим можна визначити поняттям секуляризму, що формує приблизно таку психологію: „Може бути Бог десь і є, – може бути! Але взагалі ж мене, поки я тут живу, це не стосується. От подивимося, коли я вмру. Але доти турбуватися не варто. Він десь там, а я тут, й життя будується зовсім від Нього не залежне”. Приблизно такий секуляризм, який воістину царює в сучасному світі. А з цим признається існування будь-чого, будь-яких форм існування суспільної й релігійної свідомості, новітніх псевдонаукових та філософських морально-етичних систем тощо.\nПрийняття секуляризму може поступово призвести до повного знищення релігійної сторони навіть усередині християнських церков, вважають песимісти. Секуляризація свідомості полягає в тім, що в голові людини може одночасно бути присутнім безліч абсолютно несумісних понять. Ця індиферентність та секуляризм проявляється в хворобливих суспільних формах. Як писав Достоєвський, що коли Бога нема, то все дозволено! Ну, а якщо все дозволено, де ж ти зупинишся?\nТаке становище крім розтління суспільства й падіння моралі, спричинило можливість нового відродження окультизму й навколо окультних систем. Але досвід Православної Церкви аргументовано переконує в тому, що не однаково як вірити, в що вірити, яким змістом наповнювати життя людини.\nЩо таке віра? На перший погляд немає нічого складного у визначенні цього зрозумілого й відомого всім почуття, але це тільки на перший погляд. Чи до кінця відоме воно нам та чи вповні ми його розуміємо.\nНасамперед потрібно сказати, що віра – це властивість людської природи. Вона є основним фактором, що забезпечує формування розвиток та всю життєдіяльність людини. Звучить дещо дивно, але якщо розглядати значимість усіх складових, що забезпечують функціонування людської природи, то віру можна з упевненістю назвати основною. А як складова властивість людської природи, вона притаманна абсолютно всім, всьому людству. Тому поняття невіруючий, або ототожнене з ним у наш час атеїст – є відносним терміном, який вказує стан віри в людині, але аж ніяк не виказує наявність чи відсутність віри в певної людини. Бо в цьому випадку обумовлюється не відсутність у людини віри як такої, а відсутність віри в Бога, наявності віри релігійної, тобто це поняття стосується предметності людської віри.\nВизначимо саму природу віри. Насамперед звернемось до Святого Письма. Апостол Павло говорить: „Віра ж є здійснення очікуваного і впевненість у невидимому”.(Євр.11,1) Так визначає сутність віри апостол Павло. Отже, віра є, по-перше, та духовна сила в християнина, що може забезпечити йому осягнення бажаного, а, по-друге, – впевненість у тім, що не дано йому пізнавати безпосередньо, через його зовнішні органи почуттів. Жити без віри людина взагалі не може, як би вона не запевняла себе в своєму безвір’ї. Як говорить про це архієпископ Іоанн Шаховський, що шлях високої віри є напрямок, даний усім людям. Навіть невіруючі в Бога, самі того не розуміючи й не бажаючи визнавати, живуть вірою в своєму житті. Вони вірять свідченню інших, довіряють іншим і в історичному сенсі, і в особистому своєму житті.\nТак, ми, люди, не вагаємося, що наша мати є саме наша мати, хоча впевненість наша не спочиває на досвіді власних знань, а тримається на вірі, на довірі до близьких людей. Віра є те, що живе Богом, а не собою. Віра є деяке нове повітря, через яке предмети світу ми бачимо по-новому й усе по-новому бачиться. Віра, достовірніша всякої реальності цього світу – вона є не тільки переконання, але й стан. Віра є добра дійсність, а невір’я – дурний сон. Невір’ям жити не можна, як не можна жити тільки сьогоденням на цій землі. І тому невір’я, по суті, немає. Є тільки віра та є маловір’я. „Дійсно, всяка людина, що живе на землі, як тінь ходить…”.(Пс.38,7) Минулого вже немає, майбутнього ще немає, а сьогодення – де воно?\nЯким чином забезпечується сприйняття сьогодення, існування в ньому. У вірі, найвищому акті душі людської, є дві сторони: одна, так би мовити, матеріальна, основна, первісна, а друга – духовна, похідна. По-перше, віра є довільне сприйняття істини, без допомоги очевидності, скоренням розуму свідченню одкровення. По-друге, віра є вільне зречення самого себе, тобто абсолютне підкорення своєї волі того, чийому одкровенню скорив себе розум. І це підкорення відбувається повсякчасно, кожної миті нашого існування, в залежності від того кому чи чому ми підкоряємо свою волю, а відбувається це через віру. За словами апостола Павла: „Невже ви не знаєте, що кому ви віддаєте себе в раби на послух, того ви й раби, кому покоряєтесь: чи то раби гріха – на смерть; чи то послуху – на праведність?”.(Рим.6,16) Підкорення волі йде через віру, а від волі залежить всі інші вчинки людини, плине вся її життєва діяльність.\nВіра – це те, завдяки чому в людині фіксується, аналізується та утверджується будь яка інформація, тобто через віру відбуваються всі пізнавальні процеси. Отже, при розгляді явищ марновірств ми повинні апелювати саме до нашого розуму, фундаментальною підвалиною якого є наша Православна віра.\nХристиянин має постійно підвищувати свій розумовий потенціал, бо до цього закликає Біблія. На жаль сили зла всіляко відвертають людство від цього, бо досвідченій, розумній людині значно легше протистояти витівкам Диявола. Отже, християнські провідники мають докласти не абияких зусиль, щоб залучити людство до вивчення християнської релігійної філософії та й взагалі наук, а це створить можливість більш глибокого пізнання світопобудови на користь людству.\nСтосовно марновірств людських зауважити, що всі вони побудовані на незнанні законів природи й світопобудови взагалі та відсутності в їх носіїв глибокої християнської віри.\nЗ огляду на вищенаведене ми можемо більш ґрунтовно охарактеризувати явище астрології стосовно впливу планет й зірок на долю народів чи навіть людини. Можна запевнити однозначно, що ніякої передбачувальності долі за розташуванням небесних тіл не може бути навіть речі. А всі без винятку астрологи є звичайнісінькі аферисти й шарлатани, що використовують необізнаність й „темряву” людини лише з однією метою – аби отримати матеріальну чи прирівняну до неї винагороду, інколи моральну.\nОтже від Бога та віри людини залежить зміст її життя. Адже, хто краще може розкрити цей зміст, наповнити його істинними цінностями, істинним сенсом, як не Той, Хто дарував це життя людині та постійно Своїм промислом піклується про життя кожної людини.\nВсього Вам щонайкращого!\nAuthor Лука ІваницькийPosted on 16.02.2011 16.02.2011 Categories ПублікаціїTags "Україна молода", Артемій Юрчук, Верховна Рада, Олена Карантарова, Петро Перепуст, Християнство й астрологія, Ярина Городиська\nPrevious Previous post: Прокляття за побудову … храму.\nNext Next post: Сьогодні у Вищому адміністративному суді України.


Віллер-Бретонне — Вікіпедія\n49°52′03″ пн. ш. 2°31′15″ сх. д.H G O\nКод INSEE 80799\nКоординати 49°52′03″ пн. ш. 2°31′15″ сх. д.H G O\nВисота 45 - 107 м.н.р.м.\nГустота 289,39 ос./км²\nМандат Didier Dinouard\nВілле́р-Бретонне́ (фр. Villers-Bretonneux) — муніципалітет у Франції, у регіоні О-де-Франс, департамент Сомма. Населення — 4199 осіб (2011).\nМуніципалітет розташований на відстані близько 115 км на північ від Парижа, 17 км на схід від Ам'єна.\nЧоловіки 1984 405 262 580 457 264 16\nЖінки 2117 389 262 549 501 364 52\n2010 року серед 2691 особи працездатного віку (15—64 років) 2039 були активними, 652 — неактивними (показник активності 75,8%, у 1999 році було 71,5%). З 2039 активних мешканців працювало 1830 осіб (964 чоловіки та 866 жінок), безробітними було 209 (93 чоловіки та 116 жінок). Серед 652 неактивних 240 осіб було учнями чи студентами, 249 — пенсіонерами, 163 були неактивними з інших причин.\nУ 2010 році в муніципалітеті числилось 1635 оподаткованих домогосподарств, у яких проживали 4221,5 особи, медіана доходів виносила 19 199 євро на одного особоспоживача\nВіллер-Бретонне на сайті французького Національного інституту географії[недоступне посилання з червня 2019]\nВіллер-Бретонне на сайті французького Національного інституту статистики й економічних досліджень\nВіллер-Бретонне на сайті Quid (загальні відомості, історія, пам'ятки, фото, адреси)\nМапа муніципалітету Віллер-Бретонне на сайті Mapquest\nРозташування муніципалітету Віллер-Бретонне на мапі Франції та сусідні муніципалітети\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Віллер-Бретонне&oldid=31934440


Як правильно вибрати оптичний приціл для загородного полювання\nЗагородне полювання – один з найпоширеніших і найстаріших промислів як лісового, так і степового звіра. Тут важливий не тільки досвід, але і вбрання зброю з супутніми аксесуарами. Серед останніх критичним інструментом можна назвати спеціальний оптичний приціл (загоннік).\nСучасний ринок мисливського спорядження пропонує масу приладів такого плану, де інколи навіть досвідчені загоничі розводять руками, не кажучи вже про новачків в цій справі. І якщо десяток років назад вибір зводився до дюжини виробів, то сьогодні їх набагато більше: простих, електронних, маленьких, великих і багато ще яких від різних виробників.\nМи ж спробуємо розібратися в цьому питанні і позначимо основні критерії, на які потрібно звернути увагу при підборі оптичного прицілу для загородного полювання. Це дозволить зробити усвідомлену покупку і не пошкодувати про неї.\nВиди заганяючи промислу\nДля початку визначимося з видами загородного полювання. Тому як від них значною мірою залежать характеристики майбутньої оптики. Всього можна нарахувати три основних види:\nУ першому випадку ми маємо одного загонича і кілька стрільців. При звичайному загоні кількість і тих і інших зрівняно. Під час облави промисел йде на кілька типів звіра або дичини. Також варто зауважити, що другий тип, загін, дозволяється проводити тільки в світлий час доби.\nДосвідчені промисловики ніколи не братимуть участі в цьому заході, коли йде сильний сніг або стелиться щільний туман. Тому з великими об’єктивами і светосильние оптичні приціли для загородного полювання не підійдуть.\nТут в першу чергу необхідно брати до уваги дистанцію, на якій буде вестися стрілянина. Залежно від обраного або, як правило, отриманого номера, можна опинитися як на відкритій місцевості з гарним оглядом, так і в важкодоступній частіше. Так що для оптичного прицілу для загородного полювання дуже важлива кратність (зум).\nПро останню, до речі, ведеться багато суперечок серед професійних загоничів, так що поради бувалих можуть разюче відрізнятися з цього приводу. Ми ж розглянемо найбільш популярні варіанти прицілів для загородного полювання.\nОптика зі змінним зумом на 1/4/6 крат.\nКоліматорні приціли (як правило, закритого типу).\nТактична оптика (різновиди коллиматоров) з зумом на 3х або 4х.\nУ добрій половині випадків кожен мисливець вибирає для себе якийсь один варіант. Після чого напрацьовує саме на цьому заганяючи прицілі навички і всі інші вважає посередніми варіантами.\nТак що сказати, який з вищеописаних видів оптики ефективніше і зручніше, дуже складно, тому що все залежить від ваших особистих переваг. У будь-якому випадку тест-драйв всіх цих загородних прицілів явно не буде зайвим. Ми ж розберемо їх детальніше з урахуванням основних правил даного виду промислу.\nОптика зі змінним зумом\nБувалі промисловики твердо впевнена, що оптичні приціли для загородного полювання обов’язково повинні бути із змінною кратністю. Дане підприємство – це не індивідуальний похід, де ви чітко знаєте, на кого, як і в яких умовах ви будете полювати.\nУ нашому випадку постановку на номер визначає головний загонич. І ви можете виявитися як на добре прострілював місцевості, так і в місцях, де можна працювати виключно на малих дистанціях. Так що тут може знадобитися і одноразове, і шестиразове збільшення.\nТакож варто зауважити, що загінні оптичні приціли повинні починатися з 1х або 1,5х. Це в значній мірі полегшує прицілювання навскидку на невеликих дистанціях. В цьому випадку оптика працює як приціл коліматора, тому вогонь можна вести, що не примруживши око, що дозволяє розширити поле зору вдвічі.\nЩо стосується максимальної кратності загонніка для полювання, то підбирати приціли вище значення 10х не варто. Як така снайперська стрілянина тут не зовсім доречна, тому як вигнаний звір досить полохливий і на місці стояти не буде. А пристойний зум (після 10х) має на увазі роботу з більш-менш статичною метою.\nОптимальним варіантом тут буде – 4х і 6х. Якщо на загоні планується номер для снайпера, то явно не зайвим буде додатково подбати про сошках, штативах і іншому устаткуванні для полегшення ведення вогню на далеких дистанціях.\nПрактично вся загородне оптика має невеликі габарити і вага, що для даного виду промислу відчутний плюс. Діаметр основної лінзи коливається в межах 24 мм, що досить мало в порівнянні з іншими класичними прицілами.\nЯкщо ж ви однаково успішно працюєте як з мушкою і цілком, так і з оптикою, то варто звернути увагу на наявність швидкоз’ємних кріплень у останньої. Вони хоч і коштують помітно дорожче варіантів з «вічним» монтажем, але в чималому ступені полегшують процес промислу.\nВ якості додаткових опцій багато досвідчених загоничі рекомендують прилади з підсвічуванням прицільної мітки. Полювання хоч і відбувається вдень, але людям з ослабленим зором подібна допомога не завадить і також полегшить промисел.\nВикористання такого типу обладнання цілком виправдано, якщо мова йде про роботу на невеликих дистанціях, з не самим хорошим оглядом. Професійні загоничі настійна рекомендують новачкам починати знайомство з цим видом промислу саме з коліматорних прицілів.\nАле і тут є свої тонкощі. Коліматор відмінно себе почуває на гладкоствольній зброю – рушниці та мисливських карабіни. У той час як на нарізних рушницях він буде тільки заважати. На рушницях зум зовсім ні до чого. Він більше збиває з пантелику, ніж допомагає. До того ж власник гладкоствольної зброї навряд чи отримає номер з далекої дистанцією. Але знову-таки, деякі мисливці вважають за краще використовувати коліматори всюди і завжди, так що тут справа смаку, звички і набраного досвіду.\nТакож є й універсальні комплекти, де оптичний приціл працює в тандемі з прицілом. Тобто на невеликих дистанціях монтується останній, а на далеких швидко ставиться перший. Вартість таких комплектів досить кусюча. Як вже говорилося вище, швидкознімне обладнання не відрізняється дешевизною.\nЦе своєрідний гібрид між класичними оптичними прицілами і прицілом обладнанням. Вони широко застосовуються у військових цілях під час бойових дій і в силу своєї ефективності поряд з універсальністю, «тактику» адаптували під цивільні, чи то пак мисливські потреби.\nТаке обладнання відрізняється компактними розмірами і принцип дії прицілу більше схожий з коліматорами. Але на відміну від останніх, на «тактиці» встановлені спеціальні лінзи для зуму. До класичних оптичних прицілів вони не дотягують. Максимальна кратність тактичного обладнання – 4х.\nВідмінні риси оптики\nПодібні приціли розраховані для роботи на ближній і середній дистанції. Велика кількість налаштувань і надбудов передбачає чималий досвід у користувача в поводженні з таким обладнанням. Так що в руках новачка такий приціл буде практично марний, тому що він не зможе повністю розкрити його можливості і буде “тупити” з кожного приводу. Ну а досвідчені загоничі досить часто використовують таке просунуте обладнання, помітно полегшуючи собі, та й іншим процес полювання.\nВ процесі промислу доводиться стикатися з різними типами дичини і звіра. Якщо мова йде про лося, то його можна розпізнати на далеких дистанціях і як слід прицілитися. Влучний постріл убезпечить і вас, і інших мисливців від підранка.\nКоли йде загін кабана, то тут вже мова йде про зарослої місцевості, так само як і ближній дистанції, де часу гарненько прицілитися не буде. Оптика повинна підходити для полювання на будь-якого подзагонного звіра, тобто бути практичною. Або ж ваша зброя має бути оснащено універсальним кріпленням, де з належною швидкістю змінюються зуми, коліматори і тактичні пристосування.\nПри виборі прицілу для загону в першу чергу необхідно звернути увагу на можливість зміни кратності під час прицілювання. Якщо ви новачок в цій справі, то не варто придивлятися до потужної оптики. Кращим варіантом в цьому випадку будуть коллиматорние пристосування.\nКрім того, обов’язково зважте в руці приціл. Просунута і багатофункціональна оптика важить чимало, але потрібна вона для іншого виду полювання. А тут же, щоб дійти до свого номера доведеться пройти чималу відстань. А якщо загін йде взимку, то кожен грам буде відчуватися як кілограм.\nТакож не варто відразу купувати собі наворочений тактичний приціл, якщо ви тільки починаєте розуміти ази цієї справи. Використання подібного обладнання повинно грунтуватися на досвіді. Так, «тактика» багато чого може, але підхід до неї потрібен специфічний, наскоком її не візьмеш, допоможе тут тільки досвід.\nЯк правильно вибрати оптичний приціл для загородного полювання Ссылка на основную публикацию\nПараанальниє залози іноді називають анальними мішками, речовина, ними ...


Армія чекає професіоналів | Полтавський обласний центр зайнятості\nАрмія чекає професіоналів\nУ приміщенні Миргородської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості відбулась зустріч шукачів роботи – мотивованих чоловіків - з представником 95 окремої десантно-штурмової бригади ЗСУ (м. Житомир) прапорщиком Олександром Задригуном.\nУчасники семінару з орієнтації на службу в ЗСУ отримали інформацію про умови та порядок набору на військову службу за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу до десантно-штурмових військ Збройних сил України.\nПредставник військової частини також доповів слухачам про пільги та гарантії для військовослужбовців рядового, сержантського складу за контрактом, грошове забезпечення військовослужбовця рядового, сержантського складу та детально зупинився на вакансіях, які існують у десантно-штурмових військах ЗСУ.\nУвазі присутніх наданий перелік спеціальностей, за якими проводиться підготовка військовослужбовців за контрактом в 199 навчальному центрі ДШВ ЗСУ. Зацікавленим у працевлаштуванні на військову службу за контрактом надані індивідуальні консультації.\nБільше інформації про умови служби за контрактом можна отримати у військових комісаріатах області та в службі зайнятості.


Оргуський центр отримав нове обладнання, яке дозволить міжнародним експертам в онлайн-режимі підключатися до обговорень - Новини - Міністерство екології та природних ресурсів України\n14 Вересня 2018, 12:57\nОргуський центр отримав нове обладнання, яке дозволить міжнародним експертам в онлайн-режимі підключатися до обговорень\nПредставники проекту ОБСЄ під час зустрічі представників Мінприроди, фахівців Організації з безпеки та співробітництва в Європі (ОБСЄ) та провідних національних експертів з питань охорони довкілля щодо завершення проекту ОБСЄ з підтримки Оргуських центрів у Східній Європі передали до українського Оргуського центру нове технічне обладнання.\n«Завдяки підтримці ОБСЄ ми сьогодні маємо цілком обладнаний та сучасний інформаційний центр, який дозволить проводити засідання із залученням фахівців з будь яких куточків світу в он-лайн форматі. Ми відкриті до плідної співпраці с громадськістю», - сказала заступник директора Департаменту стратегії та європейського інтеграції Мінприроди Наталія Трофименко.\nВодночас заступник посла ОБСЄ пан Джефф Ерліх упевнений, що роль Оргуського центру у встановленні реальної та ефективної комунікації між державою та її громадянами у питаннях екологічної безпеки та збереження природних ресурсів є дуже важливою.\n«Наша зустріч сьогодні ще раз підтверджує, що команда центру твердо налаштована на проведення активної інформаційно-просвітницької та навчальної діяльності серед усіх зацікавлених сторін. Наявність такого сучасного майданчику безперечно дозволить сформулювати спільну оцінку екологічної політики держави, чітко розуміючи та враховуючи позицію громадськості та населення в цілому».\nНагадаємо, що Оргуський інформаційно-просвітницький центр був заснований при Мінприроди у 2003 році для зміцнення діалогу між державними органами і громадськістю та залучення якомога більшої кількості громадських організацій і ЗМІ до вирішення екологічних завдань.\nУпродовж 2017-2018 років проект сприяв участі українського Оргуського центру у регулярних зустрічах усіх сторін Оргуської конвенції та Оргуських центрів з різних країн, надавав консультаційну підтримку у проведенні міжнародних і національних проектів з питань реалізації положень Оргуської конвенції, Конвенції Еспоо, екологічної просвіти та освіти для сталого розвитку.\nНагадаємо, що у 1998 році в м. Орхус (Данія) було прийнято Конвенцію про доступ до інформації, участь громадськості у прийнятті рішень і доступ до правосуддя з питань, що стосуються довкілля –Оргуську конвенцію. Україна ратифікувала документ 6 липня 1999 року.\nПро Орхуський центр\nТекст Орхуської конвенції\nЕкологічна діяльність ОБСЄ в Україні