Розділ 6 Пристрої друкування - Периферійні Пристрої та ЕМС\nРозділ 6 Пристрої друкування\n6.1 Класифікація пристроїв друкування\n6.2 Узагальнена структура пристрою друкування\n6.3 Принцип дії матричного принтера\n6.4 Принцип дії струминевих принтерів\n6.5 Принцип дії лазерного принтера\nПристрої друкування використовуються для документування та реєстрації алфавітно-цифрової інформації, що виводиться ЕОМ чи системою.\nЗа способом отримання відбитка знаку на документі пристрої друкування поділяються на пристрої ударної та безударної дії. За способом формування зображення символу пристрої ударної дії поділяються на знакодрукувальні та знакосинтезувальні. В знакодрукувальних пристроях зображення символу на поверхні носія інформації отримують шляхом механічної взаємодії носія з знаконосієм, що являє собою контур знаку в натуральну величину. В знакосинтезувальних пристроях друкування зображення знаку на носії інформації (папері) формується з окремих дискретних елементів (крапок). На сучасному етапі розвитку комп'ютерної техніки основне використання знайшли знакосинтезувальні пристрої (матричні принтери) ударної дії.\nВ пристроях друкування безударної дії використовуються методи реєстрації інформації на носій при яких орган друкування і носій інформації контактують з невеликим зусиллям або зовсім не контактують. Такі пристрої, як правило, формують зображення з окремих дискретних елементів (крапок). До сучасних безударних пристроїв друкування відносять струменеві та лазерні принтери.\nВ залежності від того, рухається знаконосій відносно носія інформації в момент контактування з ним, чи він є нерухомим (зупиняється) розрізняють пристрої друкування статичного та динамічного типів. В пристроях статичного друку знаконосій попередньо встановлюється в певне положення, після чого відбувається друк знаку на носій. Такі пристрої мають високу якість друку, але малу швидкодію. В пристроях динамічного друку знаконосії рухаються по замкнутому колу відносно носія інформації. Вибір та друкування необхідного знаку відбувається без зупинки носія. Практично всі сучасні принтери є пристроями динамічного типу.\nВ залежності від того, як друкуються знакосимволи відносно в часі, інформаційні пристрої друкування поділяються на пристрої послідовного та паралельного типів. В пристроях паралельного типу друк всіх символів рядка здійснюється або одночасно, або за декілька циклів. Метод формування рядка визначає, як правило, конструкцію пристрою друкування.\nСтруктура схеми управління пристроєм друкування в значній мірі залежить від типу механізму та методу друкування. Однак можливе деяке узагальнення структури пристроїв друкування у вигляді рис.6.1.\nРисунок 6.1 - Узагальнена структура пристрою друкування\nде PC – регістр стану пристрою друкування; ІВВ – інтерфейс введення/виведення; ДШК – дешифратор команд; ЗП – запам'ятовувальний пристрій; ПУЗП – пристрій управління запам'ятовувальним пристроєм; ДМ – механізм друкування; ДГ – друкуюча головка; ПУДМ — пристрій управління механізмом друкування.\nФункції ІВВ повністю визначається вимогами стандартного інтерфейсу. Інформація, яка надходить від ЕОМ містить перш за все файли даних, які підлягають друку та коди сигналів управління пристроєм друкування. Інформація даних запам'ятовується в запам'ятовувальному пристрої (ЗП), ємність якого повинна бути не меншою кількості біт, що описують один рядок, який роздруковується на документі. Управління роботою ЗП здійснюється спеціальним пристроєм управління ПУЗП. Інформація про поточний стан пристрою друкування зберігається в регістрах стану PC. Коди сигналів управління виводяться на дешифратор команд ДШК, а команди відповідно подаються на ПУДМ та ПУЗП. Безпосередній друк даних здійснюється механізмом друкування ДМ за сигналами пристрою управління ПУДМ. Цей процес відбувається після заповнення даними ЗП.\nВ склад пристроїв друкування (окрім механізмів друку) входять також механізм транспортування документа, механізм подачі фарби або рядка.\nВ матричних принтерах символи на носії формуються у вигляді крапок в матриці заданих розмірів. Для друку одного елемента зображення (крапки) використовується ударний механізм типу голки, діаметр якої близький до 0,2 мм. Цей механізм управляється, як правило, швидкодіючим електромагнітом. Ударні механізми з швидкодіючими електромагнітами об'єднуються в спеціальну конструкцію малогабаритної друкувальної головки. В склад головки може входити від 7 до 24 голок. Найбільш поширені головки з 9 голками. Управління головкою реалізується за допомогою мікропроцесорного пристрою управління (контролером), який при друкуванні вибирає окремі електромагніти головки, посилаючи на них імпульси живлення в визначені моменти часу. Надходження в електромагніт імпульсу живлення викликає його спрацьовування і удар голки на папері через фарбувальну стрічку. Внаслідок удару на папері зостаються сліди у вигляді крапок, що і формують зображення символів. Головки можуть виконуватись у вигляді матриці, наприклад, для дев'ятиголовкового варіанта матриця може містити 7 колонок по 9 голок кожна.\na)\tмеханізмів приводу головки, паперу та фарбувальної стрічки;\nб)\tблоку керувальної електроніки;\nв)\tблоку живлення з мережними фільтрами;\nЕлектронний блок реалізує функції управління приводами та формує сигнали керування блоком головок. Блок реалізується, як правило, на базі мікропроцесорного комплекту. Відомо два однакових методи руху головок: традиційний та запасеною енергією (див рис.6.2)\nРисунок 6.2 – Принцип друку: а) традиційний; б) “із запасеною енергією”\nВ обох випадках для ініціації руху використовується електромагніт, котушка якого охоплює голку. У першому випадку голка втягується в електромагніт, як сердечник у котушку по якій проходить струм (як, наприклад, в електричних дзвониках). При цьому пружина, нанизана на голку, стискується і, після вимикання струму, повертає голку на місце, причому відскакування за рахунок пружності паперу й опорного ролика дуже допомагає швидкому поверненню на місце.\nПри другому способі пружина в стані спокою напружена за рахунок дії постійного магніту. При друці магнітне поле котушки, через яку пропускають струм, компенсує поле постійного магніту і запасена в пружині енергія штовхає голку до барвної стрічки. Потім напрямок струму змінюють і сумарне поле котушки і постійного магніту повертає голку у вихідне положення. Для керування струмом у котушках на платі керування принтером установлені спеціальні ключові транзистори. В усіх випадках в результаті дії голки на папері ми одержуємо окрему крапку. З таких крапок і формується зображення.\nГолівка кріпиться на каретці, і до неї підводиться шлейф, через який передаються сигнали на окремі голки. Каретка в зборі рухається уздовж листа паперу по спеціальних напрямних. Механізм подачі паперу матричного принтера аналогічний механізму сучасної друкарської машинки, за винятком друкуючої голівки (хоча є і машинки, що використовують голівку, аналогічну голівці матричного принтера). Крім того, істотно розрізняються і плати електроніки.\nЛіворуч і праворуч у крайньому положенні каретки встановлюються датчики, що не дають каретці заклинюватися в крайньому лівому чи правому положенні. Картридж зі стрічкою або просто стрічка може кріпитися як на каретці, так і поза нею в залежності від моделі. Як правило в малих принтерах картридж установлюється на каретці.\nОсобливої уваги заслуговує механізм підмотування стрічки, що дозволяє рівномірно використовувати всю довжину барвної стрічки. Механізм складається з декількох шестерень. Ведуча шестерня зубчасто-ремінною передачею зв'язана з кареткою (якщо вузол підмотування виконаний не на самій каретці). Механізм зроблений таким чином, що поза залежністю від напрямку руху каретки стрічка рухається завжди в одну сторону.\nМатричні принтери початково розраховані на друк текстової інформації. Як правило принтер має кілька вбудованих шрифтів і кодових таблиць. Більшість принтерів підтримують режими Condensed (друк вузьким шрифтом), Draft (швидкий друк в один прохід), і NQL (near letter quality - друк в два проходи, у цьому режимі кожна крапка пробивається два рази чи відбувається зсув крапки при другому проході, що дає більш якісне зображення і як наслідок меншу швидкість друку). У режимах NLQ) може використовуватися кілька різних шрифтів.\nВибір шрифту здійснюється або за допомогою кодів, що посилаються на принтер перед друком, або за допомогою клавіш панелі керування принтером. Саме тому матричні принтери усе ще мають купу кнопок і індикаторів, у той час як виробники лазерних і струминних принтерів намагаються позбавлятися від зайвих кнопок, оскільки принтер як правило працює в середовищі Windows, де усім можна керувати через драйвер.\nМатричні принтери усе ще популярні в даний час в основному завдяки невимогливості до паперу і низької вартості видаткових матеріалів. Існує багато підприємств, для яких якість і швидкість друку не критичні, а критична вартість принтера. Спосіб матричного друку, не дозволяє досягти високої швидкості. У той же час ринок вимагає швидкості й одночасно низьку вартість друку. А якщо є попит, є і пропозиція. Крім того, ще одна особливість матричних принтерів робить їх незамінними для друку деяких документів. А саме, голки матричного принтера при ударі залишають слід (вм'ятину) на папері. Такий слід важко вивести (тонер лазерника можна просто здряпати, чорнило струминника - змити). Недарма паспорти підписуються пером. Перо дряпає папір. Аналогічно працює і матричний принтер. На папері запишається слід. Навіть якщо вивести чорнило, цілком видалити сліди від голок не вдасться.\nШвидкісні матричні принтери, що також інколи називають рядковими, виділяються в окремий клас принтерів у зв'язку з тим, що їхня швидкість друку порівнянна з лазерними принтерами низької швидкості. Такі принтери знаходять своє застосування в різних підприємствах, яким необхідно виводити великі обсяги текстової інформації і вартість друку для яких критична, а якість навпаки - не критична.\nОтже, у матричного принтера кожну з крапок у колонках, з яких складають рядок, друкує окрема голка, її роботою керує мініатюрна котушка, що при пропусканні струму перетворюється в електромагніт. Опис кожного символа зберігається в ПЗП принтера у вигляді матриці. При друці тексту принтер витягає опис кожного символа з ПЗП і відображає його "малюнок" на папері. Але щоб друкувати так весь рядок, необхідно більше тисячі пар котушка/голка, строго вирівняних у лінію. Створити таку конструкцію неймовірно складно і дорого, тому рядкові принтери роблять інакше.\nІснує кілька конструкцій рядкових принтерів, тому розглянемо особливості кожної конструкції по черзі. Почнемо з OKI Microline MX, тому що OKI добре відома на нашому ринку. Правда слід зазначити, що розробила цей принтер фірми Printronix, a OKI використовує її технології.\nДрукуючі голки разом із пружинками, які їх підтримують, збирають у пакети (фрети) по 4, 7 чи 13 голок.\nРозмір фрета незмінний - отже, змінюється відстань між голками, причому від числа голок залежить швидкість друку - чим їх більше, тим менше крапок і тим швидше друк. Навіть у фрета з найбільшим числом голок відстань між ними не забезпечує друку сусідніх крапок. Для мінімально прийнятної якості таких крапок повинне бути хоча б 30-40 на сантиметр. Щоб віддрукувати всі розташовані на одній лінії з голками крапки, голку доводиться переміщати. Для цього фрети монтуються на загальній підставці, яка називається блоком молоточків, і приводяться в коливальний (зворотно-поступальний) рух у напрямку, паралельному лінії друку.\nДвигун одночасно приводить в рух блок молоточків і його противаги. Вони синхронно переміщаються в протилежних напрямках. Такий рух знижує навантаження на нерухомі елементи конструкції і дозволяє розвити дуже високу швидкість переміщення блоку молоточків майже без вібрації і шуму. Сигнали до блоку молоточків підводяться кабелем і іншими елементами, утворюючи вузол типу човника (Shuttle - "човник"). Амплітуда коливань блоку точно відповідає кроку молоточків\nЗ додаткових пристроїв для матричних принтерів найбільш популярним є т. зв. трактор. Трактор являє собою як правило дві направляючі (які кріпляться на принтері паралельно направляючої каретки) із двома засувками під перфорований папір. У повільних принтерах звичайно використовується рулонний папір, але рядкові принтери не вміють друкувати на рулонному папері - його на цих швидкостях друку потрібно спеціально підмотувати при подачі і при прийомі.\nНа деяких принтерах встановлюється автоподатчик аркушів. Однак зараз такий принтер знайти важко. Цей механізм являє собою лоток для паперу, з якого він подається на друк автоматично.\nДо переваг матричних принтерів відносять: низьку вартість видаткових матеріалів; досить високу швидкість друку (особливо в рядкових принтерах); невимогливість до паперу; досить високу надійність через простоту конструкції; порівняно невисоку вартість пристрою в звичайних матричних принтерах.\nДо недоліків матричних принтерів відносять те, шо вони практично не здатні друкувати в кольорі; високі шуми при роботі (проте слід зазначити, що принтери; Tally та OKI шумлять не більше настільного струминного принтера); низька швидкість друку в дешевих моделей, крім того швидкість різко падає при друку графіки з високою якістю.\nВиробництво струминевих принтерів за минулі кілька років пережило бум. Технологія струменевого друку пройшла довгий шлях удосконалення, причому з більш ніж успішними результатами. За 15 років дозволяюча здатність струменевих принтерів, призначених для масового застосування, виросла майже в 10 разів (до 720 крапок на дюйм). Досягнуто вдалий компроміс між вимогами до чорнил не засихати в соплах друкуючої голівки і досить швидко сохнути на папері, не змазуючи його при цьому. Значно покращилися експлуатаційні властивості струменевих апаратів, вони стали більш невибагливі до паперу.\nНасамперед про те. що являє собою процес струминевого друку. Практично всі сучасні принтери використовують растровий принцип друку: зображення формується з крапок, що друкуються у вузлах регулярної сітки. Крапки можуть змішуватися, мати різний розмір і колір. Будь-який растр характеризується насамперед дозволяючою здатністю (ДЗ) — параметром, вимірюваним звичайно в крапках на дюйм (dots per inch — dpi) і кроком опорної сітки. Оскільки сітка двохмірна, говорять про ДЗ по вертикалі і по горизонталі. У різних пристроїв ці параметри можуть збігатися (тоді приводять тільки одне число) чи бути різними. Під дією створюваного в друкуючій голівці тиску, крапля чорнила вилітає із сопла і попадає на носій (папір). Умови наступні: розмір краплі повинен бути мінімальним, тому що він визначає ДЗ друку; поверхневий шар носія не повинен дозволяти краплі розтектися: чорнило не повинно просочувати носій, а повинно утримуватися на поверхні в найбільш можливій кількості; невеликий час висихання, щоб не дати чорнилу розмазатися, але не настільки малий, щоб при переміщенні голівки по наступному рядку попередній уже висохнув; поверхневий шар, що повинен бути максимально білим і так далі. Ясно що ці вимоги багато в чому виключають один одного, тому основною задачею практичного впровадження струминної технології є деяка середина.\nДля формування кольорового зображення екран монітора і світлочутлива матриця сканера використовують RGB-представлення, а принтери і поліграфічні апарати — технологію під назвою CMYK. Драйвери більшості принтерів приймають від програм тільки RGB-інформацію (наприклад, через архітектурні обмеження CDI). Як правило, перетворення RGB у CMYK відбувається не в драйвері, а в принтері, по спеціальних таблицях, що зашиті в пам'ять керуючого мікропроцесора. Виключення складають недорогі принтери, забезпечені примітивним контролером: растрування і перетворення кольорів для них виконує драйвер. Розмір і якість таблиць перетворення істотно впливає на передачу кольору. Якщо принтер використовує шість опорних кольорів (для кращої передачі світлих тонів до CMYK-базису додають ще два кольори: як правило, світло-блакитний СІ і світло-пурпурний МІ), необхідні інші таблиці. В підсумку, результат друку залежить від параметрів пристрою, що одержав вихідне зображення, параметрів монітора, на якому воно оброблялося, і параметрів самого принтера.\nІснує два основних методи створення керованого потоку крапель - безупинний і імпульсний. Перший з них дуже схожий на процес, що відбувається в кінескопі: в бік носія направляється безупинний чорнильний потік, що розбивається на краплі під дією вібрації сопла. За допомогою електрода, що охоплює вихід із сопла, крапельки здобувають електричний заряд, який дозволяє надалі додавати потоку необхідну траєкторію. Кінцевим пунктом цієї траєкторії може бути як носій, так і спеціальний уловлювач, потрапивши на який чорнило повертаються в резервуар для повторного використання. Дуже істотний плюс цієї технології полягає у високій швидкодії подібних систем і практичній відсутності помітних для ока крапок, що дає кольорові зображення чудової якості. Однак за це доводиться розплачуватися невисокою швидкістю одержання зображення, високими експлуатаційними витратами (дороге електропровідне чорнило і складність в обслуговуванні) і, нарешті, дорожнечею самого устаткування. Як результат - такі системи зовсім не зустрічаються в пристроях для звичайного користування і дуже рідко в комерційних реалізаціях, вони - для підприємств із рекламно-поліграфічним ухилом.\nНайбільше поширення одержав інший (імпульсний) тип струминевих технологій. На відміну від систем безупинної дії, імпульсні струминні голівки - це асинхронні пристрої, тобто друкуюча голівка вистрілює чорнило тільки тоді, коли це дійсно потрібно. У таких голівках кожне сопло має пристрій, призначений для створення в потрібні моменти надлишкового тиску. Останнє виштовхує з камери крапельку чорнила, що по інерції пролітає зазор між соплом і носієм. Так, крапелька за крапелькою, крапка за крапкою формується зображення. Імпульсні системи принципово менш складні у виготовленні, однак для їхньої роботи потрібен пристрій створення імпульсів тиску приблизно втроє сильніший, ніж для систем безупинної дії.\nВідомі два методи створення надлишкового тиску. Його джерелом може бути або кристал п'єзоелектрика, що діє як мікропоршень на одну зі стінок камери, або тепловий імпульс. Власне п'єзоелемент являє собою перетворювач енергії електричного імпульсу в механічне переміщення. У таких голівках напроти сопла встановлений багатошаровий п'єзоелемент, що, вигинаючись, приводить до створення надлишкового тиску в чорнильній камері, і це приводить до «пострілу» краплі.\nВ перших струминних принтерах Epson друкуюча голівка була побудована на основі одношарового п'єзоелемента, при цьому постріл краплі відбувався під дією керуючого імпульсу (рис.6.3а). Але створюваного цим елементом тиску було недостатньо для одержання добре керованої краплі правильної форми. З метою збільшення тиску з боку п'єзоелемента була розроблена голівка з багатошаровим п'єзоелектричним приводом. Для поліпшення розміщення крапок Seiko Epson розробила нову систему вистрілювання краплі , у якій принципово змінена технологія її формування (рис.6.3б).\nРисунок 6.3 – Друкуюча голівка струминних принтерів Epson а) першого покоління; б) сучасна багатошарова.\nПостріл при різкому втягуванні меніска забезпечується спеціальною формою імпульсу, який подається на багатошаровий п'єзоелемент. Крім того, шляхом зміни форми імпульсу можна змінювати розмір краплі і відповідно розмір крапки на папері. Технологія друку краплями різного розміру дозволяє помітно поліпшити передачу півтонів, домогтися фотографічної якості на недорогих моделях принтерів.\nОсновним недоліком такої друкуючої голівки є її відносно висока вартість, у порівнянні з термічною, у результаті чого подібні голівки не роблять змінними - видатковою частиною „служить тільки бачок з чорнилом. Зміна ж голівки у випадку її виходу з ладу порівнюється по витратах з купівлею нового принтера. У комерційних принтерах такі друкуючі голівки використовує винятково фірма Ерson.\nТрадиційний спосіб бульбашкового (bubble jet) струминного друку базується на ефекті "закипання". Цей метод надає краплі можливість самостійно переміститися до носія за рахунок випаровування її частини. Доза чорнила піддається різкому нагріванню тонкоплівковим резистором з «казенної» частини сопла, при цьому частина рідини практично миттєво випаровується і крапля «вистрілюється» назовні, в бік носія. Після «пострілу» чорнильна пара конденсується, пухирець лопається й у соплі утвориться зона зниженого тиску, під дією якого всмоктується нова порція чорнила. Важливою конструктивною особливістю такого друкуючого пристрою є тиха робота, проста конструкція і висока надійність сопла. Друкуючі голівки, що використовують такий метод, мають найвище співвідношення продуктивності і вартості виготовлення і застосовуються сьогодні практично у всіх офісних друкувальних пристроях. Для їхнього використання, однак, потрібне спеціальне чорнило, що повинне досить легко випаровуватися без загоряння і барвник яких не повинен піддаватися руйнуванню при термічному ударі. При друці термічною голівкою звичайно спостерігається неточність розміщення чорнильних крапель і неправильна форма крапель, хоча виробники "бульбашкових" принтерів не стоять на місці і застосовують різні технічні хитрощі для зменшення подібних явищ. Крім того, у нових моделях струминних принтерів з термічною голівкою помітно зменшений розмір краплі і збільшена кількість дюз.\nОсновним недоліком подібного способу друку є нестабільна форма краплі, присутність туману і супутникових крапок (рис.6.4).\nРисунок 6.4 – Бульбашковий спосіб струминевого друку.\nЧорнило для струминних принтерів повинне задовольняти цілій низці суперечливих умов. З одного боку, воно не повинне бути занадто густим, інакше мікроскопічні сопла швидко заб'ються; з іншого боку -воно не повинне бути і занадто рідким, інакше буде легко розтікатися по папері. Воно повинне скипатись і конденсуватися без зміни властивостей, його поверхневий натяг повинен бути таким, щоб чорнило мимовільно не випливало із сопла, але утворювало крапельки строго визначеного розміру. Чорнило повинно швидко сохнути, щоб, знов-таки, воно не встигло розтектися по папері і заповнити ділянки іншого кольору, чи змазатися при друці. Але, якщо при цьому воно буде сохнути занадто швидко, заб'ються сопла голівок. Чорнило, що висохло повинно погано розчинятися (або навіть зовсім не розчинятися), інакше зображення буде нестійким і змажеться навіть від дотику вологих рук. І в той же час, на випадок прочищення засміченого сопла, потрібен хоч якийсь спосіб розчинити чорнило. Для принтерів, що використовують п'єзоелектричну конструкцію друкуючої голівки, дуже важливим виявляється сполучення чорнила з електродами: барвники не повинні викликати корозію металу.\nНарешті, обов'язковою вимогою до кольорового чорнила є дуже точний спектральний склад, інакше одержувані при змішуванні кольори будуть «брудними». Після висихання воно повинне бути прозорими, інакше не вийде природного змішання кольорів. Плюс стійкість до вицвітання, екологічна чистота і, саме собою зрозуміло, нетоксичність.\nЯкщо ви бажаєте одержати від струминного принтера якість, яку вам обіцяли в рекламних буклетах, - доведеться купувати спеціальний папір. Адже незважаючи на всі останні досягнення струминних технологій, найвища якість друку досягається тільки на спеціальних типах носіїв. Зараз існує два типи спецпаперу, що відрізняються не тільки візуально, але і по способу взаємодії з чорнилом: глянцевий і матовий.\nГлянцевий папір має спеціальне покриття з мікропористого полімерного матеріалу, наприклад поліетилену. Покриття, що використовується, має низький коефіцієнт змочування, і крапля чорнила, потрапивши на поверхню такого паперу, не розтікається, а завдяки капілярному ефекту просочується через пори під плівку. Під полімером розташований ще один шар, що миттєво зв'язує рідину, не даючи їй розтектися. У результаті виходить чорнильна пляма точно заданого розміру, а глянцеве покриття забезпечує високу соковитість і насиченість кольору.\nМатовий папір має мікропористе мінеральне чи полімерне покриття, дуже однорідне, що володіє високим ступенем білизни (звичайно для мінерального шару використовуються нерозчинні солі барію). У цьому випадку покриття працює з точністю до навпаки і миттєво усмоктує і підсушує краплю чорнила. Завдяки однорідності шару крапля розтікається на заздалегідь відому величину, що дозволяє точно дозувати чорнило й одержувати пляму потрібного розміру. Колір висохлих чорнил за рахунок майже ідеальної білизни і хімічної нейтральності покриття зберігається насиченим і незмінним. Такий папір має більш просту технологію виготовлення і коштує при своїй чималій ціні в кілька разів дешевше глянцевого.\nРисунок 6.5 – Загальний вид лазерного принтера\nЛазерні принтери формують зображення шляхом позиціонування крапок на папері (растровий метод). Спочатку сторінка формується в пам'яті принтера і лише потім передається в механізм друку. Растрове представлення символів і графічних образів виробляється під керуванням контролера принтера. Кожен образ формується шляхом відповідного розташування крапок в осередках сітки або матриці, як на шаховій дошці (рис. 6.5).\nРастрова технологія в значній мірі відрізняється від векторної, що використовується в пір'яних графобудівниках. При використанні векторної технології зображення формується шляхом побудови ліній з однієї крапки в іншу.\nРисунок 6.5 – Растровий метод формування зображення\nЛазерні принтери, що одержали найбільше поширення, використовують технологію фотокопіювання, яку ще називають електрофотографічною, що полягає в точному позиціонуованні крапки на сторінці за допомогою зміни електричного заряду на спеціальній плівці з фото-напівпровідника. Подібна технологія печатки застосовується в ксероксах.\nНайважливішим конструктивним елементом лазерного принтера є обертовий фотобарабан, за допомогою якого виробляється перенос зображення на папір (рис.6.6). Фотобарабан являє собою металевий циліндр, покритий тонкою плівкою з фотопровідного напівпровідника (звичайно оксид цинку). По поверхні барабана рівномірно розподіляється статичний заряд за допомогою тонкого дроту або сітки, названої коронуючим проводом. На цей провід подається висока напруга, що викликає виникнення довкола нього іонізованої області, що називається короною.\nЛазер, керований мікроконтролером, генерує тонкий світловий промінь, що відбивається від обертового дзеркала. Цей промінь, потрапляючи на фотобарабан, засвічує на ньому елементарні площадки (крапки), і в результаті фотоелектричного ефекту в цих крапках змінюється електричний заряд. Для деяких типів принтерів\nРисунок 6.6 – Функціональна схема лазерного принтера\nпотенціал поверхні барабана змінюється від мінус 900 до мінус 200 В. Таким чином, на фотобарабані виникає копія зображення у вигляді потенційного рельєфу.\nНа наступному робочому кроці за допомогою іншого барабана, названого девелопером (developer), на фотобарабан наноситься тонер — дрібний барвний пил. Під дією статичного заряду дрібні частки тонера легко притягаються до поверхні барабана в крапках, які піддалися експозиції, і формують на ньому зображення (рис.6.7).\nРисунок 6.7 – Узагальнена схема роботи лазерного принтера\nВідео 6.1 - робота лазерного принтера\nЛист папера з подаючого лотка за допомогою системи валиків переміщається до барабана. Потім цьому листу повідомляється статичний заряд, протилежний за знаком зарядові засвічених крапок на барабані. При зіткненні папера з барабаном часточки тонера з барабана переносяться (притягаються) на папір. Для фіксації тонера на папері, листу паперу знову повідомляється заряд і він пропускається між двома роликами, що нагрівають його до температури близько 180°—200°С (якщо ви хоч раз ставили пиріг із солодкою начинкою в духовку, то знаєте, як важко розділити пропечені компоненти). Після власне процесу друку барабан цілком розряджається, очищається від прилиплих часток тонера і готовий для нового циклу друку. Описана послідовність дій відбувається дуже швидко і забезпечує високу якість друку.\nЛазерний принтер є складним оптико-механічним пристроєм, що, незалежно від конструктивного виконання, характеризується великою кількістю різних параметрів. Зі споживчої точки зору всі параметри можна розбити на групи, що визначають:


Голова Львівської ОДА спростував чутки про його переїзд в Одесу | Новини Львова\nГолова Львівської ОДА спростував чутки про його переїзд в Одесу\n21:05 10 листопада 2016 р.\nОлег Синютка запевнив: «Подавати заявку на пост губернатора Одещини я не буду».\nГолова Львівської ОДА Олег Синютка, коментуючи в ефірі телеканалу «NewsОne» інформацію про можливість посісти пост очільника Одещини заявив, що не планує подавати свою кандидатуру на участі у конкурсі. Щоправда, він визнав: «Насправді мені дуже приємно, що з'явилася така інформація, і, звичайно, я розумію, що ситуація є достатньо складною в Одеській області. Я думаю, що це – великий аванс для моєї скромної персони».\nОднак Олег Синютка вважає: «З іншого боку, це було б несправедливо стосовно Львівщини, бо тут розпочато дуже багато різних справ. Для нас дуже важливо, щоб ми змогли ті справи,які ми розпочали: по дорогах,будинках,школах, садочках».\nГолова Львівської ОДА також повідомив: «Я хочу сказати, що жодної розмови зі мною ніхто не вів і я певен на 95%, що такої розмови і не буде. І сам подавати заявку на пост губернатора Одещини – я не буду. Я вважаю, що це було б не справедливо».\nВідтак, Олег Синютка запевнив: «Ті завдання, які мені поставив Президент держави зробити на Львівщині, я маю їх тут виконати. Я переконаний, що Президент не буде мені пропонувати нічого. Ще не виконані завдання Президента на Львівщині. Не можна залишати незавершені справи».\nПро це повідомили сьогодні, 10 листопада, в інформаційній агенції «УНН».


Депутат Іван Сороколіт публічно заявив, скільки витратив на відпочинок у Туреччині – ПОГЛЯД\n05:15 | 6.06.2020\nДепутат Іван Сороколіт публічно заявив, скільки витратив на відпочинок у Туреччині\n14:00 | 7.09.2016 17:21 | 7.09.2016 Irena 1992 Views\nДепутат Тернопільської міської ради Іван Сороколіт публічно заявив, що поїхав з дружиною на відпочинок у Туреччину. Він також зазначив тривалість та вартість подорожі: 1300 дол. за 7 днів.\n“Востаннє їздили «на море» у 2012-му році, — зазначив Іван Сороколіт на своїй сторінці у Фейсбуці. — Чи варто політикам/депутатам їздити за кордон на відпочинок? У кожного своя думка. Але, впевнений, що політики мають бути чесними перед своїми виборцями, навіть якщо інколи щось би хотілось «недоговорювати». Назвався політиком – маєш бути свідомий того, що ти публічна особа і «особистого простору» стає все менше. Виборець має сприймати (або ж не сприймати) політика таким, яким він є насправді. В Україні, нажаль, частина політиків/депутатів не маючи достатніх офіційних доходів дуже неохоче б зголосилась показати свої закордонні паспорти або ж дозволила офіційно оприлюднити усю історію перетину кордонів. Але проблема не у самому факті поїздок (нічого поганого у цьому немає!), а у тому, що частина політиків подає себе виборцям з такою палкою й безкорисною любов’ю й дешевим популізмом, що оприлюднення списку закордонних вояжів дуже б дисонувало з «солодким віртуальним політтехнологічним образом».\n← У Тернополі почали ремонтували ще один двір – тепер на Чалдаєва\nОлександр Богомол таки звільнив свого заступника Казимира Попіля! →


Програма аеродрому «Коротич» на вихідні, 9-10 жовтня // Харківський аероклуб ім. В.С. Гризодубової ТСОУ\nПрограма аеродрому «Коротич» на вихідні, 9-10 жовтня\nВ осінньо-зимовий період аеродром «Коротич» працює щосуботи та щонеділі з 8.00 і до заходу сонця. Польоти і стрибки відбуваються за сприятливих погодних умов. Можливість виконання замовленої послуги уточнюйте у менеджера маніфесту як напередодні, так і в день запису.\nУ програмі аеродрому «Коротич» на суботу, 9 жовтня, та неділю, 10 жовтня:\nШановні гості Харківського аероклубу! Аеродром «Коротич» продовжує роботу в осінньо-зимовий період. Запис на польоти і стрибки в нашому аероклубі можливий на вихідні дні – суботу або неділю. Ознайомлювальні польоти на літаках ХАЗ-30, Л-29, а також повітряні екскурсії над містом на літаках ХАЗ-30 виконуються за попереднім записом по п’ятницях, суботах та неділях. Послуги надаються за сприятливих погодних умов. Прохання до вже зареєстрованих на послуги гостей - підтримувати зв'язок з адміністратором маніфесту, який підтвердить або перенесе ваш запис.


Головна Новини На Полтавщині водна поліція Кременчуцького райуправління перевіряє як дотримуються правил на водних об’єктах Полтави\nПрофілактичні заходи 13.07.2021 18:45\nВодні поліцейські стежитимуть за дотриманням Правил користування водними об’єктами для плавання на маломірних (малих) суднах на річках Ворскла та Коломак у межах Полтави. Зокрема, нагадуватимуть відпочивальникам про заходи безпеки на воді, а судноводіям - про заборону руху моторних човнів та гідроциклів на водних об’єктах обласного центру.\nПерший профілактичний рейд тривав 3 дні (з 9 по 11 липня). На водоймах працювала спільна мобільна група у складі водників поліції й фахівців Управління інфраструктури та цифрової трансформації облдержадміністрації.\nВиявлені порушення урегулювали на місці, нагадавши полтавцям про адміністративну відповідальність за ігнорування правових заборон.\nНагадуємо, відповідно до Правил користування водними об’єктами для плавання на маломірних (малих) суднах у Полтавській області (затверджених рішенням Полтавської Обласної ради № 916 від 19.10.2018) рух маломірних суден з механічною тягою заборонено протягом року на всіх озерах, ставках, водосховищах, середніх і малих річках на території Полтавської області. Виянток: Кременчуцьке та Кам'янське водосховище, Ворсклянська затока в межах с. Кишеньки та с. Орлик, а також гирла річки Сула до с. Погребняки.


Лагідна українізація, або Анна повертається - новини Україна\nДепутат Київської міської ради Всі статті автора\n11:57, 25.11.2019 Оновлено: 11:57, 25.11.2019\nМинулого тижня у Кракові, який вважається королівською столицею Польщі, відкрито пам’ятник Анні Ярославівні. Він встановлений у самісінькому центрі, просто на подвір’ї мерії. І це вже п’ятий пам’ятник української князівни у Європі, враховуючи Київ.\nСвого часу Великий Князь Київський Ярослав Мудрий налагодив родинні зв‘язки з більшістю впливових династій Європи. Весілля, спільні нащадки і культурні зв‘язки – такими були його дипломатія та стратегія в XI столітті.\nІ вони дотепер діють. Тільки сьогодні замість культурних монархів працює культурна дипломатія. Відчути "зв‘язок часів" і ефектно поєднати їх змогли засновник міжнародного фестивалю мистецтв "Anne de Kyiv Fest" Федір Баландін і скульптор Костянтин Скритуцький з проектом "Шлях Королеви". Вони добровільно взяли на себе цю місію – поєднувати міста і країни, якими донька Ярослава Мудрого Анна прямувала до Франції, де на неї чекав королівський трон.\nПочинаючи з 2016 року, коли перша скульптура Анни з’явилася у Києві на Львівській площі, її постать вже присутня у французьких Тулузі й Версалі, бельгійському Арлоні, польському Кракові та індонезійській Джакарті. Кожен турист і місцевий зустрінеться тут з Анною Київською і дізнається про історію України-Руси. Джакарта, звичайно, не є частиною Шляху, але присутність нашої княжни і там має логічне пояснення.\nСпочатку мені, як частині команди проекту "Анна Київська", цей дуже глобальний задум здавався химерним. Ентузіасти-приватні особи, нехай творчі і навіть з міжнародними зв’язками… Але ж цього не достатньо, аби "подужати" мапу Європи, встановивши на досить довгому маршруті пам’ятники українській князівні, як своєрідні "знаки" української присутності!\nПовертаємо пам’ятки, або Довга дорога до Києва\nТа ось на очах скептиків і політичних опонентів, як внутрішніх, так і зовнішніх, Королева разом з Україною повертається до Європи. Для них знаходять місце на площах і в палацах, у загальноєвропейських документах і законах, бо вони є частиною спільної історії і майбутнього Європи.\nІ як би інколи скептично не ставилися до нашої держави єврочиновники, та й вони розуміють, що в нас є дуже міцні історичні підстави не просто рухатися в Європу, а саме повертатися туди. І з кожним новим пам’ятником дедалі впевненіше давати відсіч північним версіям "історичної правди". Незграбну спробу "братів" присвоїти Анну не сприйняли навіть люди, далекі від історичних знань. Тому що Русь і князівна однозначно – Київські!\nОсь так митці стали дипломатами. Часом вони набагато влучніше ніж МЗС здійснюють лагідну українізацію Європи. І кожен новий пам’ятник, а вони з часом будуть також у Чехії, Австрії, Німеччині та Канаді, несе наш, український "код". Наша історія – це Шлях до цивілізованого світу. Не завжди цей Шлях прокладають офіційні інституції – князі, уряди чи держава. Але завжди його торують люди зі світлими ідеями!\nЕ-ефективність, або Конкуренція приходить з молотка 54\nПовертаємо пам’ятки, або Довга дорога до Києва 34\nАртефакти на Поштовій – зберегти без варіантів! 46\nшо за "князівна",княжна ,або княгиня,а шо таке " князівна",сам придумав?баронівна ,в дурника маммку.\nИдея неплохая, но зачем везде лепить Анну Ярославну? Например Кракове была бы скорее уместна тетка Анны - Добродея Мария, жена короля КазимираI, в Осло - Элисав-Елизавета, жена Харольда Сурового, в Германии - легендарная святая Эгида, монахиня-отшельница, дочь Анны Ярославны...\nЖурба Валентина, як це вони тебе не спитали?!\nІнші країни інтегруються і багатіють, експортуючи промислові товари або технології. Україна споконвіку експортувала живий товар - рабинь і рабів. З цього приводу прийнято згадувати про "красу наших жінок". Тут і Анна Ярославівна, і Роксолана, і всі тут. Реклама для живого товару є, над нею працюють. Кожна українка, мовляв, в душі Анна Ярославівна, а значить, згодиться для будь-якого борделю. Це бізнес державного рівня.\nJohnsson John, ну вообще-то между борделем и престолом некоторая разница есть...\nJohnsson John, людина,часом,не думає,що ображаючи інших людей,показує не свій розум,як їй здається,а свою ницість\n7.2т11 З'ясувалося, як Зеленский "довів" Суркова в Парижі\n15.5т36 Документи не підписали: з'явилися тривожні дані щодо саміту в Парижі\n8.4т91 Зеленський зробив гучну заяву про "турбозміни" в Україні\n14.6т26 Путін блефував на переговорах із Зеленським\n6.2т27 У Путіна підвели підсумок зустрічі із Зеленським\nВіталій Портніков 14.6т 26\nОлег Шарп 2.1т 4


Гладка шкіра проти зморшок\nОдними з найбільш неприємних змін у нашій зовнішності є зморшки. Зморшки — це складки шкіри, що з’являються на обличчі і шиї в процесі старіння. Але є ще деякі фактори, що впливають на їх появу, такі як сонячні промені, активна міміка обличчя, неправильне харчування, неправильний догляд за шкірою. Як бути і що зробити проти зморшок\nЗа механізмом утворення зморшки діляться на мімічні і ті, що утворюються через зміни тонусу та гравітаційного опущення м’яких тканин.\nМімічні зморшки пов’язані з активністю м’язів обличчя та шиї. Вони з’являються досить таки рано, у віці 18-25 років.\nПричини виникнення гравітаційних зморшок — природні біологічні процеси, втрата пружності шкіри, зміни гормонального фону. Такі зморшки з’являються вже після 35 років.\nМімічні складки в основному розташовуються на лобі, на переніссі між бровами, у зовнішніх куточках очей (їх ще називають «гусячі лапки»), і в області носогубних складок. Любительки морщити лоб, супити, жмуритися, набувають такі складки досить рано. А у тих, хто любить спати на високих подушках, з’являються поперечні складки на шиї. Тому, щоб почати війну проти зморшок, який вже з’явилися і починають заглиблюватися, а так само звести до мінімуму появу нових, потрібно слідувати декільком нехитрим правилам.\nПо перше, попросіть Ваших друзів або близьких стежити за Вашим виразом обличчя і робити Вам зауваження якщо Ви, самі того не помічаючи, морщите лоб, хмуритеся або якимось іншим чином перекручуєте м’язи обличчя. Напевно багато хто з нас мають такі звички. Після кількох таких зауважень ці шкідливі для краси нашої шкіри звички зникнуть самі собою.\nПо друге, перебуваючи на сонці, не щурьтесь. Якщо Вам це не вдається або вдається насилу — носіть сонцезахисні окуляри.\nПротягом усього дня заглядайте в маленьке дзеркальце, стежте за своїм виразом обличчя.\nРобіть масаж проти зморшок, знімаючи напругу і розправляючи намічені зморшки. Це призупинить їх збільшення.\nВикористовуйте замість нічного крему лляне масло. Це корисне і ефективний засіб проти зморшок дуже популярно серед народних засобів по боротьбі з цією напастю. Якщо ж у вас вже є глибокі складки на лобі, змочіть відріз марлі лляною олією і накладіть на проблемну область на годину. Проробляйте такі процедури три рази на тиждень.\nТак само дуже хорошими помічниками в цій справі є ефірні масла, зокрема, масло виноградної кісточки і іланг-іланг дуже добре допомагають проти зморшок. Просто додайте пару крапель будь їх них в наперсток масла-основи (наприклад масла паростків пшениці).\nЕфірні олії продаються в багатьох аптеках і коштують не дорожче новомодних кремів проти зморшок, але вони абсолютно натуральні і не менш ефективні.\nРобіть фруктові пілінги. Наприклад полуничний. Полунична кислота видаляє омертвілі клітини верхнього шару шкіри, роблячи її гладкою.\nНіколи не вмивайтеся милом. Використовуйте для цього спеціальні засоби.\nІ нарешті, не забудьте змінити свою подушку на шийний валик, якщо Ви не бажаєте мати на шиї намисто з зморшок.\nНе спіть на боці і на животі.\nЗ гравітаційними, або ж віковими зморшками справа йде трохи інакше. Для боротьби зазвичай використовують більш активні засоби, процедури у косметолога. Однією з таких процедур є ін’єкції ботокса проти зморшок. Принцип їх такий, що ботокс, запроваджуваний під шкіру в проблемних ділянках, розслаблює м’язи, що призводить до розгладженню зморшок. Правда ефект цей тимчасовий і необхідно повторювати таку процедуру кожні пів року. І робити це потрібно не в звичайних салонах краси, а в клініці, у хорошого фахівця.\nПроте є способи вирішити проблеми зморшок і без уколів.\nА поки, візьміть на замітку, що всі процедури з розгладженню зморшок не з дешевих і небезпечні для здоров’я, тому стежити за собою і підтримувати шкіру у хорошому стані потрібно починати якомога раніше.


Срочно работа: Слесарь ремонтник в Запорожье - Ноябрь 2020 - 124 актуальные вакансии - Jooble\nРобота Слесарь ремонтник Запоріжжя\nОпис Розбирає, ремонтує, складає, випробує середньої складності одиниці і механізми устаткування і машин. (ремонт та обслуговування верстатів). Професія: слюсар-ремонтник Режим роботи: Інше\n...складне устаткування, агрегати. Виявляє та виправляє недоліки під час експлуатації обладнання та під час перевірки в процесі ремонту; виконує слісарну обробку деталей. Професія: слюсар-ремонтник Розряд, категорія, клас: 4 Режим роботи: 5-денний робочий тиждень\nОпис розбирає, ремонтує, складає, випробує середньої складності одиниці і механізми устаткування і машин. Професія: слюсар-ремонтник Розряд, категорія, клас: 4 Режим роботи: 5-денний робочий тиждень\n...водостоків, каналізації, випробування санітарно-технічних систем, проведення ревізій та випробувань арматури Професія: слюсар-ремонтник Розряд, категорія, клас: 3 Режим роботи: 5-денний робочий тиждень Додаткові вміння, знання, навички, вимоги до працівника:...\nОпис Робота устаткування цеху по виробництву щебеню, обслуговування обладнання цеху. Професія: слюсар-ремонтник Режим роботи: 5-денний робочий тиждень\nОпис Здійснює ремонт та складання дробильного обладнання. Професія: електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування Розряд, категорія, клас: 3\nКОМАНДИТНЕ ТОВАРИСТВО "ТОВ "ЗАВЗ" І КОМПАНІЯ"\nОпис Розбирає, ремонтує, складає і випробує складні і особливо складні складові одиниці і механізми устаткування. Професія: електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування Режим роботи: 5-денний робочий тиждень\nКондитерскому цеху на производство пряников и печенья . Достойная з/п Оф. труд-во\nСлесарь ремонтник Запоріжжя\nслесарь по ремонту оборудования Запорожье\nслесарь на производство Запорожье


ОЗНАКИ СЕРЦЯ , ДАЛЕКОГО ВІД БОГА « Церква СВЯТОЇ СОФІЇ\nОЗНАКИ СЕРЦЯ , ДАЛЕКОГО ВІД БОГА\nПопереджувальні знаки видно задовго до того, як ми занурюємося в гріх. Один з таких знаків – коли ми дозволяємо людям або речам займати в нашому серці те місце, яке має належати тільки Богові.\nІ, як результат – ми стаємо ледь теплими в нашому слідуванні за Богом. Приходить самовдоволення. Ми порівнюємо себе скоріше до стандартів інших, ніж зі стандартом Слова і схвалюємо те, про що знаємо як про компроміс.\nЯкщо ваше серце заблукало, визнання вашого стану і звернення до Бога про допомогу це перший крок до повернення в Його благодать. Ваше падіння може стати сходинкою, що веде до духовно більш високого місця, якщо ви визнаєте, що вашій плоті більше не можна довіряти. Розуміння власної слабкості – ключ до вивільнення Божої сили у вашому житті.\nНаступний крок – примирення з Богом та іншими людьми. Навіть якщо ви були ображені, ви повинні пробачити. Це може здатися важким, але це необхідно для відновлення зв’язку з Богом – і воно того варте. Як один праведник колись сказав: «Коли душа не шукає нічого у всесвіті, крім посмішки Бога і не боїться нічого, крім як засмутити Його, вона із задоволенням погодиться заплатити будь-яку ціну, щоб бути в максимально правильному положенні перед Ним.»\n22.08.2017 | Цікава | 0


Вантаж 200 (фільм) — Вікіпедія\nВантаж 200 (фільм)\nУ Вікіпедії є статті про інші значення цього терміна: Вантаж 200 (позначення).\n«Вантаж 200» (рос. Груз 200) — одинадцятий фільм російського режисера Олексія Балабанова. Стрічка вийшла в прокат 14 червня 2007 року.\nПодії відбуваються в СРСР, у 1984 році, у містечку Лєнінськ та у навколишніх селищах. Зважаючи на невелике коло дійових осіб, режисер надав опис стану тогочасного суспільства. Відтак, у фільмі протягом розвитку сюжету показано як людську тупість та примітивність, так і неприборкану жорстокість. Вбивства людей, ґвалтування та насилля — такими неоднозначними аспектами наділив Балабанов сюжетну лінію про Росію напередодні перебудови.\nЩе на початку створення фільм викликав неоднозначну реакцію як серед критиків, так і серед акторів. Останні, наприклад, відмовлялися від ролей, запропонованих режисером. Відтак, навіть Євгеній Міронов та Сергій Маковецький, спеціально для яких було написано головні ролі, відмовилися брати участь у зйомках у запропонованих режисером амплуа.\nІз виходом фільму, більшість критиків та глядачів звинуватили Балабанова у так званій «чорнусі». Мовляв, режисер спекулює аморальністю та жорстокістю. «Балабанов став Балабановим лише тому, що вміє шокувати», — коментував у своїй статті Валерій Кічин, «Російська газета».\nЧергову порцію критики отримав Балабанов безпосередньо на «Кінотаврі». На прес-конференції фестивалю, присвяченій «Вантажу 200», Жоель Шапрон запитав у режисера, чи не збирається, бува, той знімати найближчим часом так звані «снафф-муві» — стрічки, в яких по-справжньому вбивають перед камерою.\n«10-хвилинна нарізка з "Вантажу 200", показана на одному з кіноринків, викликала колективне обурення власників кінотеатрів, які масово покидали зал. Повний варіант фільму ... породив у власників кінозалів вже не гнів, а глибоку задуму. Декотрі говорили: "Так, справді, молодь повинна бачити такі картини ... Але як цей «Вантаж» показати? А що ж скаже вище начальство?" Зрештою, фільм показували в окремих залах рекордно довго. А на "Кінотаврі 2007" стрічка здобула головний приз російської критики», — пише у своїй книзі Юрій Гладільщіков.\n«Новий фільм Балабанова про маленьку смерть тоталітаризму в одній країні. За вікном 1984 рік. Гряде перебудова, коли морок життя при радянській владі згустився максимально... Фільмом «Вантаж 200» режисер обіцяє пояснити все про себе, про власну країну і її героїв. Значно більше і значно жорстокіше, ніж у своїх попередніх картинах...» — СТС, «Кіно в деталях».\nОфіційна сторінка фільму(рос.)\n«Вантаж 200» на kinopoisk.ru(рос.)\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Вантаж_200_(фільм)&oldid=21837077\nСексуальне рабство у фільмах\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 07:15, 19 січня 2018.


Бальзам для волосся СРІБНИЙ ДОТИК маракуя, 0,5 л | Купити, ціна, відгуки в Інтернет-магазині УРОЖАЙ - agrogurt.com.ua\nБальзам для волосся СРІБНИЙ ДОТИК маракуя, 0,5 л\nБальзам на основі природніх компонентів, екстрактів рослин та наносрібла забезпечує глибоке живлення та зволоження.\nМасло каріте та протеїновий комплекс відновлюють структуру та зміцнюють волосся з серединини.\nБезсиліконова формула забезпечує об'єм без обтяження волосся, повертає йому природній блиск.\nНе містить лауретсульфату натрію, солі, барвників, силіконів та синтетичних консервантів.\nМ'яка піна забезпечує ретельну та делікатну очистку всіх типів волосся.\nТеги: Бальзам, для, волосся, СРІБНИЙ, ДОТИК, маракуя, 0, 5, л,\nБальзам на основі природніх компонентів, екстрактів рослин та наносрібла забезпечує глибоке живлення..


NAVI | SPEKA.media\nНаталія Миронова 4 червня 2022 17:45\nSPEKA Media 5 січня 2022 11:12\nNAVI перемогла у турнірі BLAST Premier World Final 2021 і виграла $500 тис.\nSPEKA Media 20 грудня 2021 10:03\nКоманда київського кіберспортивного клубу NAVI з CS:GO перемогла вже у восьмому великому турнірі 2021 року. 19 грудня вона виграла фінал престижного турніру BLAST Premier World Final 2021 із призовим фондом $1 млн. Переможці отримали півмільйона доларів.\nРанкова SPEKA: українець став найкращим кіберспортсменом року, а з бюджету виділять 300 млн грн на фонд фондів\nSPEKA Media 11 грудня 2021 11:59\nЗгадуємо найцікавіші новини за 10 грудня


Пишна шарлотка з яблуками на кефірі – смачні рецепти приготування в духовці\nСьогодні ми будемо готувати шарлотку на кефірі. Та не одну, а відразу декілька. Всі вони різні за смаком, хоча всі інгредієнти в кожному з рецептів практично одні і ті ж. Але всі їхні відрізняє те, що вони виходять дуже пишними, ніжними на смак, і як би злегка «вологими» по відчуттю. Такий ефект досягається завдяки чималій кількості яблук.\nКоли їси такий пиріг, то часом здається, що в пирозі зовсім немає муки, але зате там багато-багато яблук.\nУ приготуванні такого пирога немає нічого складного, готується він просто і швидко, втім, як і всі шарлотки. Може тому його так і люблять, що незважаючи на легкість в готуванні, він незмінно виходить повітряним, ніжним, і неймовірно смачним.\nОсобливістю даного рецепта є ще й те, що не дивлячись на невелику кількість інгредієнтів, пиріг виходить досить пишним і високим. І відбувається це завдяки такому компоненту, як кефір. По минулому рецептом, наша випічка також була досить пишною, але досягалося це іншим способом. Втім, нижче в рецепті ми поговоримо про це більш детально.\nПишна шарлотка на кефірі з яблуками за бабусиним рецептом\nІ найпершим я хочу поділитися з Вами рецептом, за яким готувала шарлотку моя бабуся. Готувала вона її досить часто, і я пам’ятаю, що для нас ця подія завжди сприймалося, як маленьке свято. Вся сім’я збиралася за невеликим кухонним столом, і ми з задоволенням їли це домашнє частування, запиваючи його гарячим чаєм.\nСтарші члени родини обговорювали при цьому свої дорослі питання, чи просто жартували. А ми, будучи дітьми, просто насолоджувалися смачним пирогом і приємною сімейною атмосферою. І тому з тих пір для мене шарлотка завжди асоціюється з чимось дуже теплим, рідним і домашнім.\nВ даному варіанті є один невеликий інгредієнт, який дозволяє зробити улюблені пиріг не тільки пишним, але ще і дуже ніжним. А також ще один секрет, завдяки якому, тісто в десерті практично не відчувається. Коли його їси, складається відчуття, що всередині одні яблука.\nборошно – 1,5 склянки (240 гр)\nкефір – 1 стакакн\nяблука – 350 – 380 гр (кисло-солодкі)\nяйце – 2 шт (великі)\nцукор – 170 – 200 гр\nсметана – 1 ст. ложка з гіркою\nмасло вершкове – 5 гр для змазування форми\nваніль – на кінчику ножа (або ванільний цукор 25 гр)\nДля всіх інгредієнтів обсяг склянки 250 мл.\nНайкраще дістати з холодильника всі інгредієнти заздалегідь. Приблизно за 30 хвилин до початку замісу тіста. У такому вигляді вони будуть простіше і краще з’єднуватися між собою.\n1. Яйця розбити в миску. Якщо вони великі, то їх буде достатньо взяти в кількості 2 штук. Якщо ж вони першої, або другої категорії, тобто досить дрібні, то візьміть їх 3 штуки.\nУ дрібних яйцях є свої плюси. Такі несуть курки-новобранці. Вони ще не перегодовані всякою хімією, і тому яйце також не містить зайвих хімічних елементів.\n2. Всипати цукор. Я хочу, щоб пиріг у мене вийшов кисло-солодким, і тому додаю лише 170 гр цукрового піску. Якщо додати його в кількості 200 гр, то випічка вийде більше солодкої, ніж кислою. А при додаванні саме такої кількості піску, вона буде як раз кисло-солодким.\nЯкщо замість ванілі будете використовувати ванільний цукор, то враховуйте його в числі цукру. Тобто, якщо хочете додати піску 170 гр, то кладіть його 145 гр + 25 гр ванільного. Ванілі в ньому всього нічого, а ось солодощі вийде більше, ніж достатньо.\nТак що додайте те, що вибрали з урахуванням рекомендацій.\n3. Яєчно-цукрову суміш перемішати, а потім збити на невеликій швидкості міксером, або віночком. Головне при цьому масу не перебити, щоб вона не перетворилася за своєю консистенцією в білковий крем.\nПотрібне стан то, при якому всі кристали цукру розчиняться, а на поверхні збивати маси з’явиться біла шапочка піни, візуально збільшує обсяг отриманої маси.\n4. Влити кефір, і продовжити заміс на невеликій швидкості міксера. Відсоток кисломолочного продукту може бути будь-хто. Але я люблю брати не дуже великий жирності. І в даному випадку використовую його жирністю 1%. До речі, для приготування тіста не обов’язково використовувати найсвіжіший продукт. Буває, що кефір застоявся в холодильнику протягом тижня. Такий навіть краще використовувати. Пиріг виходить більш пишним.\n5. А також додати столову ложку сметани. Це перший секрет моєї бабусі. У будь-маннік вона завжди додавала трохи сметани, що дозволяло отримати відмінне розсипчасте тісто.\n6. В окрему миску просіяти борошно і соду. Потім всипати її двома-трьома порціями в замішують масу, при цьому кожен раз вмішуючи її в суміш. Додати сіль. Хоч у нас і солодка страва, без неї ніяк!\nУ нас повинна вийти однорідна суміш без грудочок, схожа за консистенцією на густу сметану.\n7. Поставити тісто в сторонку, щоб дати йому можливість трохи відпочити і настоятися. За цей час розійдеться борошно і сода, і на поверхні почнуть з’являтися невеликі пухирці повітря. Це добре, значить тісто живе і добре підніметься. Досить буде йому постояти хвилин 15 – 20.\n8. А в цей час можна поки почистити і порізати яблука. І тут ми скористаємося другим маленьким секретів. Використовуйте для випічки розсипчасті кисло-солодкі яблука. Кращими для цього є сорт «Семеренко». Весь секрет полягає в тому, що такі плоди залишаючись цілими всередині десерту, при цьому все-таки злегка «розсипаючись».\nСвоїми крупинками вони заповнюють борошняну масу, і коли ми будемо їсти готове ласощі, буде створюватися таке відчуття, що тесту практично немає, а весь пиріг складається з одних яблук.\n9. Яблука необхідно обов’язково очистити від шкірки, щоб дати крупинках можливість «розсипатися». Розрізати на частини і видалити серцевину. Велике яблуко можна розрізати на 8 частин, а дрібне на 4. Потім порізати невеликими пластинами, розміром приблизно в 3 см, а завтовшки в 0,5 см.\nСкропити шматочки соком лимона, видавлюючи його прямо руками з підготовленою половинки. Якщо цього не зробити, то яблучні дольки швидко потемніють, і в готовому пирозі вже проявляться в темному вигляді. А все ж світла начинка буде виглядати більш привабливо і апетитно.\nТому, лимон не ігноруйте, навіть якщо і будете робити викладку яблук в форму і їх заливку досить швидко. До того ж аромат лимона в змішуванні з яблучним запахом – це просто незрівнянне ароматне поєднання!\n10. Приготувати форму. Для цього її необхідно змастити вершковим маслом. Воно дасть свою смакову і запаховую нотку, і дозволить після випічки легко витягти пиріг з форми.\n11. Тепер пора повернутися до тесту. Для нього у нас припасений ще один інгредієнт – це рослинне масло. Краще, щоб воно було без всяких зайвих запахів, тобто повністю нейтральне.\nМи його припасли наостанок, щоб воно завчасно не «забило» нам тісто. А зараз, коли всі компоненти вже «розпустилися», прийшов час і для нього. Вмішати його слід до зникнення масляних розлучень, тобто знову ж таки до однорідності.\n12. У змащену маслом форму вилити частину тесту, не половину, а трохи менше. Так, щоб просто дати невеликий шар на дні.\n13. Всипати все нарізані яблука. Буває, що їх просто висипають на дно форми, а потім заливають їх тестом. В цьому випадку, часто яблука виявляються внизу, а тісто зверху. Так і запікається.\nА при запропонованому способі, яблука виявляться в середині. Весь пиріг вийде однорідним, з рівною кількістю начинки по всій площі.\n14. Вилити залишки тіста. Розрівняти і злегка струсити форму, щоб воно проникло в усі порожнини, які могли утворитися всередині. Дати постояти 5 хвилин, знову ж для того, щоб воно розподілилося так, як треба.\nЯ спеціально залишила одне яблуко для прикраси. З нього я шкірку не знімала. Прикраса звичайно зовсім нехитре, але для домашнього варіанту цілком згодиться. Тим більше, що навіть найпростіше прикраса це краще, ніж нічого.\n15. До цього часу у нас вже повинна бути готова розігріта до 180 градусів духовка. Ставимо пиріг в неї і чекаємо 30 – 35 хвилин.\nУ мене він випікався 35 хвилин. Так як я додала не дуже багато цукру, то його поверхня не дуже почервоніла, але всередині він пропікся повністю.\nПеревірити готовність можна проткнув випічку в серединці шпажкою. Якщо при діставання на ній не залишилося рідкого тесту, значить наша шарлотка повністю готова. А значить пора діставати її з духовки. Але відразу з форми намагатися її дістати не треба. Необхідно дайте їй можливість постояти хвилин 5 – 10. За цей час вона практично сама відстане від стеночек, і дістати її не складе ніяких труднощів.\n16. При діставання накрийте форму обробною дошкою, або плоскою тарілкою відповідного розміру. Просто переверніть, а потім знову прикривши, вже іншою тарілкою, переверніть назад.\n17. В якості прикраси можна присипати готовий пиріг цукровою пудрою. Але я не стала. На мій погляд, він і без цього вийшов досить красивим.\nМожна дати йому можливість охолонути. Але у нас в родині, по-традиції, цього моменту ніхто не чекає, все люблять яблучне ласощі гарячим, що називається з пилу-з жару. Тому я тут же ріжу його на шматочки.\nТісто всередині досить пористе, незважаючи на те, що ще гаряче. Ріжеться добре, не кришиться. Пробуємо.\nШарлотка вийшла як і замовляли – кисло-солодкого, дуже приємною у смакову плані. У ній все збалансовано, нічого не вибивається і не заважає. А їсти її хочеться, просто не зупиняючись. І також, мабуть вже по-традиції, з’їдається вона в один присід.\nТочно також за обговоренням сімейних питань і за жартами-примовками. Також, як і багато-багато років тому за столом моєї бабусі. І заради таких моментів хочеться піч смачну випічку все частіше і частіше. Вона створює приємну сімейну атмосферу, бажання спілкуватися і розуміти один одного.\nПишна шарлотка на кефірі без яєць – простий і смачний покроковий рецепт\nА за цим рецептом пиріг можна готувати у піст. У ньому він буде у нас без яєць. Вважається, що саме яйця надають випічці пишність. Так от не завжди, і цей простий рецепт є тому доказом.\nА ще особливістю цього рецепта є те, що він готується з манкою. Тобто це чи шарлотка, то чи маннік ?! Але як би його не називали – виходить смачно.\nцукор – 1 склянка (можна трохи менше)\nмасло рослинне – 0,5 ст (125 мл)\nяблука – 450 гр + 2 – 3 шт для прикраси\nсода – 1 ч. ложка (або розпушувач)\nкориця – 1 – 2 ч. ложки\nОбсяг склянки для всіх інгредієнтів повинен бути однаковим. У мене ємність об’ємом 250 мл.\nКефір та сметану дістати з з холодильника за 30 хвилин до початку приготування.\n1. У миску просіяти борошно, крохмаль, соду і сіль. Так як у нас сьогодні рецепт без яєць, то соди ми додамо трохи більше, ніж зазвичай. А якщо замість неї вирішите скористатися розпушувачем для тесту, то додати його потрібно буде не одну чайну ложку, а півтори.\nПросіяти компоненти слід обов’язково. Деякі лінуються це робити, а потім дивуються, чому тісто не піднімається. Також стежте за терміном придатності соди. Буває, що вона стоїть вже років 5, та ще в відкритому вигляді. Такий содою вже можна тільки банки мити перед стерилізацією.\n2. Додати в суміш цукор. За рецептом його слід додати склянку, але я додаю менше, приблизно 180 гр. А якщо будете ще додавати замість ваніліну і ванільний цукор, то кількість цукру слід зменшити на яке використовується значення.\nАле майте на увазі, при додаванні цукру менше склянки, верх у шарлотки не буде таким рум’яним, як завжди!\n3. Додати манку. Отриману суміш перемішати. У нас вийшло, що ми змішали в одній мисці всі сухі компоненти.\n4. Додати кефір і сметану, після чого перемішати. Замість сметани можна додати кефір. В цьому випадку вийде, що треба буде додати майже дві склянки.\nПодивитися, яким по консистенції вийшло тісто. А воно повинно вийде досить густим. На фото видно яким. У разі, якщо з якоїсь причини, воно вийшло занадто рідким, то можна додати трохи борошна. А якщо навпаки, воно занадто густе, то можна додати трохи кефіру.\n5. І так, тісто майже готове, залишилося лише влити олію. Але його ми додамо лише тоді, коли тісто трохи настоїться. Це необхідно для того, щоб манка набухла, а мука стала клейкою. А також, щоб сода встигла вступити у взаємодію з кефіром. А масло всіх цих процесів буде заважати, тому нехай поки чекає своєї черги.\nНа наполягання тесту нам знадобиться хвилин 15. Якраз стільки часу потрібно для розігріву духовки. Так що ми її включаємо і виставляємо температуру 180 градусів. Саме така температура нам буде потрібна для випічки.\n6. А поки підготуємо яблука. В общем-то, готувати їх особливо нічого. Почистити, та порізати. Можна, звичайно їх і не чистити, а запускати прямо з шкіркою. Але ж без неї краще ?! Вони дають сік, і самі насичуються усіма присутніми смаками. До того ж і пиріг виходить, як єдине ціле. Тому, я яблука краще очистити, а потім вже нарізати.\nЯк і в попередньому рецепті, їх краще скропити соком лимона. Хоча тут можна обійтися і без цього, ми будемо посипати їх корицею. І беріть кисло-солодкі сорти, з ними випічка вийде набагато смачніше.\n7. Змастити форму вершковим маслом. Вона дасть пирога приємний післясмак, і не дозволить йому прилипнути до форми. А також злегка присипати її борошном, щоб легше було дістати шарлотку, коли вона спечеться.\nДля випічки я вирішила використовувати роз’ємну форму зі спеціальним вставним елементом для приготування кексів. Тобто сьогоднішній пиріг у мене вийде у вигляді яблучного кексу.\n8. На даний тісто влити олію і перемішати до зникнення масляних кіл.\n9. Під форму краще покласти силіконовий килимок, або папір для випічки. На випадок, якщо тісто витече. Вилити в форму трохи менше половини отриманої маси. Потім всипати все яблука.\nПрисипати їх корицею. Відразу ж залити тестом. Злегка струсити, щоб воно проникло в усі наявні всередині пазухи і порожнечі.\n10. Яблука нарізати довгими часточками, шкірку при цьому знімати не треба. І розташувати їх по колу нашої заготовки.\nМає вийти приблизно так. А можете придумати і інше розташування.\n11. Духовка вже прогрілася і можна виставляти в неї форму. Випікати до готовності, тобто до стану, коли шарлотка покриється зверху красивою рум’яною скоринкою. Для цього може знадобитися від 30 до 40 хвилин, в залежності від особливостей духовки.\nЯк бачите, у мене верхівка вийшла не рум’яної, а світлою. Це від того, що цукру я додала менше, ніж зазвичай.\nГотовність випічки, як завжди, перевіряється увіткненою шпажкою. Якщо на ній при діставання не залишилося тесту, значить вона повністю готова.\n12. Пиріг можна дістати. Дати йому постояти хвилин 5, щоб він відпочив і злегка відокремився від стінок форми. Потім дістати, роз’єднавши замок форми.\n13. Викласти на тарілку і посипати невеликою кількістю цукрової пудри.\nЯк бачите, вийшов він просто супер пишним!\nВсе, можна подавати до столу з гарячим чаєм, або молоком. Їсти не чекаючи, поки він охолоне! Але якщо зможете втриматися, то дочекайтеся, поки він не стане холодним. У будь-якому випадку і стані пиріг буде на найвищому рівні. Смачний, ароматний, м’який, розсипчастий і пишний!\nНайпростіший і смачний рецепт пишного яблучного пирога\nА цей рецепт, мабуть, найпростіший з усіх. Готувати по ньому одне задоволення.\nСтакан об’ємом 250 гр.\n1. У миску розбити яйця і збити їх міксером на невеликій швидкості. Сильно не збивайте. На поверхні повинна з’явитися біла шапка піни, і цього буде цілком достатньо.\n2. Додати цукровий пісок і кефір, і продовжити збивати до повного розчинення цукру.\n3. Розтопити вершкове масло. Можна просто дістати його заздалегідь з холодильника і залишити на кухні при кімнатній температурі. А можна швиденько розтопити на водяній бані. Робити це в мікрохвильовці не рекомендується.\nДодати його в суміш і перемішати.\n4. Просіяти борошно і ввести її в суміш в кілька прийомів, постійно при цьому перемішуючи масу.\n5. Додати соду і ваніль. Якщо її немає, то можна додати ванільний цукор. У тому випадку додайте цукру на це кількість менше. Інакше пиріг вийде надмірно солодким.\n6. Порізати яблука будь-яким способом. Шкірку можна очистити, а можна і залишити, особливо, якщо ріжете яблука дуже тоненько. Краще використовувати кисло солодкий сорт фруктів, шарлотка в цьому випадку вийде більш насиченим у смакову отношении.\n7. Підготувати форму. Силіконову форму просто змастити вершковим маслом, а металеву форму краще вистелити пергаментним папером і теж змастити маслом.\n8. Налити в форму половину тіста. Потім рівним шаром викласти все порізані яблука, і залити.\n9. Випікати в розігрітій до 180 градусів духовці 35 – 40 хвилин, до готовності. У готового пирога з’явиться гарна рум’яна кірочка. А якщо його проткнути шпажкою в самому товстому місці, то на ній після діставання не повинно залишитися сирого тесту.\n10. Пиріг дістати, перекласти на блюдо і подавати, порізавши на шматочки.\nПиріг виходить дуже пишним і смачним. Їсти його одне задоволення!\nЗа цим рецептом його можна готувати і в мікрохвильовці. Він вийде точно таким же, а часом навіть ще пишніше.\nЗа всім сьогоднішнім і попередньому рецептами можна зробити один чудовий висновок. Шарлотку готувати дуже приємно з двох причин. По-перше, зробити це зовсім нескладно. А по-друге, її неможливо не спекти несмачно. Вона смачна завжди, і завжди виходить так, як треба.\nТому, якщо Ви тільки робите перші кроки на своєму кулінарному терені, сміливо беріться за її приготування. І відмінний результат Вам буде забезпечений завжди.\nА якщо кроки вже далеко не перші, то з цим пирогом можна експериментувати просто нескінченно. Рецептів і способів для цього просто не злічити. А професіонали можуть придумувати і зовсім свої оригінальні композиції, тим самим даючи нам, нову їжу, і не тільки для роздумів.\nЯ сподіваюся, що сьогоднішні рецепти Вам сподобалися, і Вам захотілося приготувати по ним смачну випічку. Беріться сміливо, все рецепти перевірені. І я бажаю Вам в цьому успіху і відмінного настрою.\nПишна шарлотка з яблуками на кефірі – смачні рецепти приготування в духовці Ссылка на основную публикацию\nМлинці з начинкою – 17 рецептів фаршированих млинців для свят і буднів\nМлинці люблять все. Причому хоч просто спечені на сковороді, так і фаршировані ...\nМаннік на кефірі – 6 рецептів пишного розсипчастого манного пирога\nВсі знають, що таке маннік. Цей пиріг особливо не потребує реклами. І у кожної ...\nПам'ятаєте казку про Попелюшку? Нещодавно була в гостях у родичів в селі і, ...


Рецензія на український драматичний фільм «Додому» – Dramaturg\nдраматургія рецензія сценарій\nРецензія на український драматичний фільм «Додому»\nДата запису 21.01.2020\nСцена з кінофільму "Додому"\n«Додому» («Evge», кримськотатарською) то повнометражний режисерський дебют Нарімана Алієва з Ахтемом Сеїтаблаєвим і Ремзі Біляловим у головних ролях. Світова прем’єра цієї стрічки відбулася 2019 року на Каннському міжнародному кінофестивалі.\nДата випуску: 7 листопада 2019 р. (Україна)\nРежисер: Алієв Наріман Рідьванович\nНасправді ж фільм «Додому» називається словом “Evge”, яке не видається глядачеві чужим, оскільки є коренем слова «Євгеніка» – практика покращення духовного і фізичного здоров’я людини, а, отже, це теж про шлях до себе, про повернення до витоків, до місця, де ми народилися. І закінчується словом “Бісмілля” – скороченою формою від «Бісмілля-ір-рахмані-р-рахім» (іменем Аллаха милостивого, милосердного)», коли, відпливаючи вночі у темряву, що нависла над Сивашем, але яка ніби творить темряву над річкою Стікс, його вимовляє головний герой, і ми знаємо чому – бо багато людей ще повернеться до Бога, і їх нам треба поважати. Так ось, тієї миті на екрані з’являються титри слова «Бісмілля» – і все. Без перекладу. І відсутність перекладу з кримськотатарської, здається, й не вражає українських глядачів. Схоже, до кінця кіноповісті їм усім вже стає зрозумілим зміст цього слова, яке є першим словом молитви.\nАхтем Сеїтаблаєв у фільмі “Додому”\nМожна лише подякувкати авторам сценарію, за цю їхню мистецьку знахідку. Ці прадавні молитви, що прошивають і зшивають полотно розповіді, виводять історію про цілком сучасні події (старший син загинув на російсько-українській війні, рідний Крим окупували російські загарбники) на рівень епічного, майже міфологічного оповідання. Бо це є також історія про загубленого сина, і про батька, який намагається віднайти та повернути собі свого молодшого сина, щоб вберегти рівновагу в житті. І історія ця сама є вічною.\nАхтем Сеїтаблаєв і Ремзі Білялов у одній зі сцен художнього фільму “Додому”\nТе, що старший син загинув у бою геройською смертю, вказує, що його батько таки доклався до виховання сина у бойових та патріотичних традиціях. Тепер тато намагається навчити молодшого сина давнім традиціям, і передати йому власні, такі необхідні життєві навички, не лише молитви, а й ставлення до жінок та ножового бою, на вдосконалення яких сам тато явно витратив не одне десятиріччя. Він мусить так робити, бо поспішає. Бо розуміє, що мав би це зробити давно, коли син ще був хлопчиком, а не юнаком, та в ті часи хворіла дружина цього чоловіка, вимагаючи додаткової опіки, він будував дім для великої родини, на три сім’ї – власної, існуючої, та двох майбутніх – для своїх синів. Це потребувало величезних зусиль, зосередженості на процесі заробляння грошей, і на виховання дітей часу вже не залишалося, особливо, коли померла його дружина, і вони всі осиротіли. Тепер же, відчуваючи, що він має, чи не останню можливість, чоловік перетворює акти виховання на акти любові. Бо інакше вже й бути не може.\nЄдиним сумнівним місцем (як на мене) є сцена прориву батька і сина на автомобілі з тілом ще одного, покійного сина, через кордон, за допомогою підпалу трави. Підпал не допомагає порушникам. А прикордонники готові до підпалів, оскільки вони стаються часто. Проти цього існують старі перевірені тактики. Але не вдаватимемося у глибини науки про патрулювання прикордонних ділянок, з їхніми пастками і секретами. Пробачимо сценаристам їхнє бажання додати героїзму, тепер вже татові і синові, разом.\nЧудовою, з погляду драматургії, є сцена з паперовим повітряним змієм, якого тато налаштував чужим дітям, і ніби життя повернулося до нього самого, і він сміється, бо жива пульсація змія у небі є чистим символом пульсації його власного серця, пульсації крові. Але, змій припиняє політ, і одночасно з ним, падає й батько. Бо логіка життя підказує, що попереду смерть, і забути про це неможливо.\nШкода, що в цей добрий сценарій, усе ж таки, потрапило й дрібне, гниле насіння кремлівської імперської пропаганди, коли в одній зі сцен у Києві, головний герой кричить на цивільну дружину, тепер вже вдову свого загиблого на фронті сина: «Це ти його вбила, пославши на війну!» – тобто, мається на увазі, якби його син не пішов воювати за Україну, то залишався б живим. А в іншій сцені, коли українські прикордонники знаходять у його автомобілі російські номерні знаки, головний герой обурено кричить: «Ви думаєте, нам там легко живеться, у Криму (під російською окупацією)?!» Дивний, якщо не сказати більше, дуалізм свідомості кримчанина – «1. Росіяни загарбали Крим, і нам тепер там жити важко. 2. Якщо стати на прю з росіянами, то російські солдати можуть тебе і вбити.» А як ти думав? І як ти хотів звільнити від російських загарбників Крим – шляхом покладання квітів до підніжжя пам’ятників російських «ихтамнетав»?! Ні, брате, звільнення прийде лише шляхом жертовності та героїзму, якого вимагає від усіх громадян України ідея звільнення України і Криму, і Донбасу, від теперішньої російської військової окупації.\nЗ точки зору операторської майстерності – високою школою є виконання сцени з вогником запальнички вночі, яку тримає юнак, на фоні освітлених вікон далеких будинків. Усі деталі тут працюють (і спрацьовують)! Операторові вдається об’єднати в одному кадрі усі шість планів: зі світловою аурою довкола голови юнака, стійкого вогника запальнички, незважаючи на нічний вітерець, зоряного неба, і далекого нічного міста. Не впевнений, чи сяяв там ще й Місяць, але вже точно виблискувала роса на траві, і усі об’єкти – і в фокусі, і в розфокусовці – були необхідними мазками цієї суцільної єдиної і органічної картини Космоса, у якому й триває наше життя. Промовистими були також і крупні плани облич головних героїв фільму, я б їх назвав безпомилковими. Взагалі візуальна картина трагедії є побудована на плавності зміни кадрів і відсутності деталей, чи сторонніх «фішечок», які б у цій картині, однозначно, були б зайвими.\nВражає остання сцена, де молодший син тягне піском порожнього пляжу мертве тіло свого старшого брата, а за ними шкутильгає ледве живий тато, і, щоб надихнутися, і отримати небесну підтримку, син заводить молитву, яку він вивчив лише вчора: «Бісмілля і Рахман і Рахмон…» і тато вторить йому, все тихше й тихше, і камера вже не показує тата, …і ми розуміємо – чому…\nХоча, звичайно ж, ця молитва сильна. Навіть стоячи спиною до розстрільної стінки, в останні миті, до того як пальці вбивць натиснуть на спускові гачки своїх автоматів, можна виразно прочитати її, і ошелешена розстрільна чота опустить зброю, так і не вистріливши. Але це вже буде інша сцена, з іншого фільму. І, насправді, нам не відомо, як до нашої смерті насправді ставиться Бог. Чи миліші ми йому живими, чи мертвими? Бо ми у всіх своїх станах перебуваємо з Богом, і у Бога.\nВласне, про це й розповідає фільм «Додому».\nПозначки "Додому, рецензія, українське кіно\n← Чорний ворон. Рецензія на кінопрем’єру → Рецензія на сучасний український кінофільм “Екс”


Подорож в Бодрум - ціна поїздки в 2022 ❤✈ TripHearts\nСамостійна подорож в Бодрум - бюджет поїздки в 2022 році\nБодрум - одне з найбільш тусовочних міст Туреччини. Сюди з'їжджається на відпочинок молодь з різних куточків світу. Проте, цей курорт на узбережжі Егейського моря підійде і для сімейного відпочинку з дітьми, якщо ви вибираєте закритий готель. Також тут не буде скучно любителям туристичного відпочинку, адже архітектури в цьому місці вистачає.\nВартість дня перебування в Бодрумі - 1 646 грн. Цієї суми вистачить для недорого готелю, економного харчування і кілька розваг. Про авіаквитках поговоримо окремо.\nКоли і наскільки краще їхати в Бодрум?\nЇжа в Бодрумі - що вибрати і скільки коштує?\nТранспорт в Бодрумі\nКращі готелі Бодрума\nЯка вартість авіаквитків в Бодрум?\nБюджет поїздки в Бодрум\nСтворіть історію своєї подорожі по Бодруму\nСпланувати подорож в Бодрум\nПоради і відгуки туристів про Бодрум\nЛаскаво просимо в Бодрум! Це місто буде цікаве всім - і любителям потусити, і сімейним парам, і активним туристам. З чого почати? Куди відправитися? Про це і поговоримо в цьому розділі.\nНавіщо їдуть в Бодрум? В першу чергу, за морем і пляжами, тому почнемо нашу розмову саме з цього. Ні для кого не секрет, що більшість готелів з системою all inclusive мають в своєму розпорядженні приватні пляжі, тому відвідувачам не потрібно про це переживати. Якщо ж ви відправляєтеся своїм ходом, потрібно знати, куди піти і де відпочити найкраще.\nНайпопулярнішим пляжем в Бодрумі можна вважати Центральний міський. Тут безкоштовний вхід і користування лежаками, але врахуйте, що в сезон на цьому пляжі навіть ніде яблуку впасти, тому навіть не сподівайтеся на спокійний і тихий відпочинок.\nВсього в двох кілометрах від міста знаходиться бухта Гюмбет. Якщо на Центральному пляжі галька, то тут дрібний пісок. Раджу цей пляж для тих, хто любить активний відпочинок. Тут ви знайдете безліч місць для оренди водних лиж або велосипедів. Ви також зможете покататися на каное, моторних човнах або водних скутерах. Відпочинок тут сподобається і для туристів з сім'ями, адже захід у море плавний і досить мілководний. Молодь також любить це місце, адже вечорами в бухті Гюмбет влаштовують круті вечірки.\nТрохи далі від Бодрума (близько семи кілометрів) розташована ще одна бухта - Бітез. Тут не так багато людей, як в Гюмбеті. Ви можете скористатися шезлонгами, якщо замовете напій в місцевому барі.\nЩе одне улюблене місце туристів - бухта Ортакент. Вода в цій частині набережної прохолодна, а море спокійне. Знаходиться вона в тринадцяти кілометрах їзди від Бодрума. Вхід платний.\nАктивний відпочинок в Бодрумі\nДля любителів активного відпочинку в Бодрумі теж знайдеться щось цікаве. Місцеві жителі і гіди організовують цікаві подорожі з різними видами діяльності. Ось кілька найпопулярніших:\nСафарі на квадроциклі по лісі відмінна можливість познайомитися з дикою природою Туреччини. Ви здивуєтеся, що існують інші цікаві місця і життя за межами готелів і пляжів. Вартість поїздки - від 929 грн.\nДайвінг-тур - це справжній підводна казка, яка закохає вас в себе. Ви тільки уявіть, яка краса чекає вас під водою. Безліч яскравих рибок, цікаві рослини і прозоро-блакитна вода. Впевнена, що ви будете в захваті від занурення.\nАквапарк Dedeman сподобається і дорослим, і дітям. Проведіть цілий день, катаючись на гірках різної величини і крутості. Не хочете адреналіну? Поплавайте в басейні з хвилями або полежіть в розслабляючому джакузі. Вхідний квиток коштує - від 637 грн.\nНастає ніч і куди ж найкраще відправитися? Звичайно ж, в «Галікарнас». Цей нічний клуб входить в топ п'яти найбільших у всій Європі. Вас чекають танці до упаду, різні напої і коктейлі, а також безліч нових знайомств. Що ще треба відривній молоді?\nБодрум можна умовно поділити на три частини: туристична (основні готелі, пляж, магазини, ресторани), верхня (спокійна і тиха) і портова (елітна, для дорогого відпочинку).\nНад портом розташований замок Святого Петра, який вночі підсвічується золотими і срібними відблисками. У замку ви зможете оглянути лицарські обладунки і знамена. Трохи далі можна потрапити в Музей підводної археології. Це місце унікальне і ви ніде в світі не зустрінете такі експонати, як тут. Також обов'язково подивіться Зал затонулих кораблів і Скляний зал. Зверніть увагу на різні вежі: Французьку, Німецьку, Англійську та інші. Загляньте ще в сад замку, де гуляють павичі, кролики, качки та гуси.\nДалі можете відправитися на прогулянку по вулиці Нейзена Тевфика. Ви зустрінете неймовірної краси мечеть і залишки Мавзолею. Подивіться на зменшену модель Мавзолею в виставковому центрі.\nІ останніми головними визначними пам'ятками можна вважати амфітеатр в верхньому районі і Міндосські ворота в західній частині міста. Вхід в амфітеатр безкоштовний, але там все ще дають вистави. За квиток на неї доведеться все ж заплатити.\nРаджу також скористатися послугами гіда і відправитися на острів Орак. Вас зустрінуть красиві скелясті береги і чиста морська вода. Позаймайтеся сноркелінгом або просто поплавайте, насолоджуючись тишею і природою.\nЛюбите вино? Тоді вирушайте на екскурсію по виноградниках. Крім цікавого проведення часу, вас чекає дегустація п'яти страв з різними винами.\nПобувати в Туреччині і не побувати в турецькій лазні? Справжній злочин! Проведіть день повний релаксу з масажами, маслами і ароматерапією.\nВартість входу в музеї і пам'ятки - від 132 грн до 663 грн. Тури з гідом коштуватимуть в межах 531 грн - 2 655 грн.\nЗ чим асоціюється Туреччина? Звичайно ж, з літом! Саме тому в Бодрум найкраще їхати, починаючи з кінця травня і закінчуючи кінцем вересня. Найспекотніше в липні і серпні - це гарячий сезон в Бодрумі.\nНайкраще їхати в Бодрум, мінімум, на 5 днів. Щоб сповна насолодитися відпочинком у моря, раджу бронювати житло на 7-10 днів. Цього часу буде достатньо для гарної поїздки.\nТрадиційна кухня Бодрума мало чим відрізняється від інших турецьких міст. Тут ви також зустрінете страви з морепродуктів, риби і, звичайно ж, м'яса. Жоден відпочинок не обходиться без смачного кебаба, місцевих крем-супів - чорбаси і лукума. Всі ці страви ви зможете придбати буквально на кожному розі, а в деяких готелях вони включені у вартість проживання.\nЦіни в Бодрумі на ресторани і кафе\nЦіна обіду або вечері в Бодрумі - 119 грн з людини.\nОбід у бюджетному закладі 119 грн\nВечеря у ресторані на двох 302 грн\nБіг Мак Меню в McDonalds 84 грн\nПляшка води 0,33 л. 2 грн\nРаджу спробувати турецьку каву. Вона підкорює серця навіть самих майстерних і вимогливих любителів цього напою. Замовте чашечку ароматної і пряної кави, але будьте готові, що кавової гущі буде не менше половини посуду. До речі, баночка з кавою це відмінний варіант подарунка для рідних і близьких.\nЦіни на продукти в Бодрумі\nПри бажанні можна заощадити, купуючи їжу в супермаркеті. Ціни на деякі позиції можна дізнатися нижче.\nКуряче філе 1 кг. 159 грн\nУ літній сезон потрапити в Бодрум не складе труднощів, але я все ж рекомендую бронювати квитки заздалегідь, тому що дуже часто всі літаки переповнені. Купити квитки можна з більшості міст України:\nз Києва в Бодрум - 4 965 грн\nзі Львова в Бодрум - 4 885 грн\nз Харкова в Бодрум - 4 434 грн\nз Одеси в Бодрум - 4 407 грн\nз Дніпра в Бодрум - 9 771 грн\nНе пощастило, і ваш рейс скасували або затримали? Тоді скористайтеся послугами компанії по поверненню грошей. Вам допоможуть отримати свою компенсацію.\nНайвигідніші пропозиції дивіться в календарі низьких цін.\nЯк дістатися з аеропорту в Бодрум?\nАеропорт Міляса-Бодрум знаходиться в 36 кілометрах від Бодрума. Доїхати туди на громадському транспорті можна тільки двома способами:\nАвтобуси компаній Havaş і Muttaş довезуть вас в центр міста за 1 годину. Вартість проїзду - 44 грн. Далі ви зможете пересісти на місцеві маршрутки, щоб дістатися до свого готелю.\nЯкщо ви прибули на літаку компанії Atlasjet, тоді можете скористатися безкоштовним автобус-шатлом в Бодрум.\nЦе зручний спосіб потрапити в центр Бодрума, тому що вам не потрібно кудись поспішати або навпаки - чекати. Замовте автомобіль заздалегідь, щоб вас зустріли з іменною табличкою і допомогли з багажем. Ціна проїзду - від 1 088 грн.\nГромадський транспорт в Бодрумі: як користуватися і скільки це коштує\nГромадський транспорт в Бодрумі представлений маршрутними таксі (долмуші) і поромами.\nДолмуші їздять, як по Бодруму, так і в сусідні селища і міста. Точних зупинок тут немає, тому щоб зупинити маршрутку, змахніть рукою в бік. Хочете вийти з долмуші? Повідомте про це водієві, якщо не хочете проїхати потрібну вам точку. Вартість проїзду - 4 грн.\nЩо стосується поромів, то вони, частіше за все, цікавлять тих, хто хоче відправитися в Грецію. Ви можете відправитися в десять турецьких портів або шість грецьких.\nУ Бодрумі можна пересуватися не тільки на громадському транспорті. Візьміть в оренду велосипед, якщо любите активний відпочинок. Вартість прокату хорошого велосипеда приблизно - 159 грн в день.\nОрендувати автомобіль в Бодрумі також реально і навіть дешево. Вартість прокату починається від 823 грн. Ціна на бензин в Туреччині - 23 грн.\nБодрум - не те місто, де ви зможете знайти хостел. На жаль, тут такої опції немає. Саме тому пропоную вам кілька бюджетних готелів, які змогли б його замінити. Мінімальна вартість таких - 238 грн. Найкращі номери обійдуться вам - 716 грн.\nEskici Hostel Bodrum - це один з небагатьох готелів, де є опція загальних номерів у вигляді хостелу. Незважаючи на ціну, тут непогані зручності. Є басейн і бар. До пляжу йти менше п'яти хвилин.\nHalikarnas Pansiyon - готель економ-класу, який може похвалитися номерами з видом на місто, сад або гори. У розпорядженні гостей тераса і гостинний куточок в кожному номері. З ранку сервірують шведський стіл або континентальний сніданок.\nBodrum Blu Hotel знаходиться близько і до пляжу, і до замку Бодрума. У готелі подають сніданок, який входить у вартість. Відвідувачі можуть безкоштовно скористатися відкритим басейном з лежаками і парасольками. При бажанні можна замовити їжу в ресторані або барі готелю.\nБажаєте комфортніші умови? Тоді будьте готові, що доведеться заплатити на порядок більше. Номер середнього класу буде коштувати мінімум 1 593 грн. Можуть бути готелі вартістю 3 186 грн і більше.\nHotel Centro Bodrum - це сучасний готель з двома басейнами і садами з лимонних, апельсинових і оливкових дерев. До пляжу кілька хвилин ходьби. У готелі є прокат автомобілів та екскурсійне бюро, а також приватна безкоштовна парковка.\nEl Vino Hotel & Suites - атмосферний готель, що знаходиться недалеко від пляжу і центру міста. Басейн розташований під деревами, всюди багато яскравих кольорів. В кожному номері є кавоварка або чайник. Гості можуть відпочити на терасі з видом на місто.\nArtunc Hotel Bodrum один з улюблених готелів туристів. Великий і просторий сад з тропічних дерев, бар, ресторан і навіть прокат скутерів або автомобілів доступний проживаючим тут. Поруч ціла вулиця з барами і нічними клубами, так що бажаючі відірватися точно оцінять. При цьому в номерах досить тихо і спокійно.\nЛюбите усамітнення? Тоді краще зніміть свої особисті апартаменти. Вартість такого задоволення в середньому - 2 655 грн. На більш тривалий термін оренда однокімнатної квартири - 9 001 грн за місяць в центрі, 7 514 грн за місяць - в інших районах.\nДавайте разом підрахуємо бюджет поїздки в Бодрум. Почнемо з того, що є три види туриста, у яких різні запити і бажання. Розберемо подорож кожного з них без урахування авіаквитків.\n«Мені б по мінімуму»\nТакий турист економить на всьому: проживає в хостелі або дешевому готелі, харчується продуктами з супермаркету або фаст-фудом, а також намагається побувати тільки в бюджетних місцях. Вартість дня в Бодрумі для нього - 1 646 грн.\nВін хоче стандартний відпочинок і готовий заплатити за день - 6 240 грн. Ці гроші підуть на непоганий готель, дегустацію їжі в місцевих кафе і платні розваги та екскурсії.\n«Все і одразу»\nЦе максимальний «пакет», на який доведеться витратитися 27 562 грн. Зате ви зможете відпочити в лакшері готелі, їсти дорогі страви в популярних ресторанах і бронювати тури з професійним гідом.\nПрочитайте найцікавіші розповіді про Бодрум, щоб дізнатися, де краще відпочивати, що подивитися і куди відправитися.\nХочете спланувати свою подорож самостійно, але боїтеся? Даремно! За допомогою нашого сервісу ви з легкістю впораєтеся з цим завданням. Дізнайтеся про кращі пропозиції, вигідні дати подорожі і цікаві місця разом з ТріпХартс.\nПредставляємо вашій увазі ще більше незабутніх куточків світу. Давайте мандрувати разом!\nБули в Бодрумі? Залишайте свої коментарі та відгуки про це місто. Діліться враженнями з іншими туристами.


Прокат велосипедів. Досвід Будапешту, Дрездену, Відня. - Veliki.ua\nVeliki.ua - Новини та акції - Прокат велосипедів. Досвід Будапешту, Дрездену, Відня.\nПрокат велосипедів. Досвід Будапешту, Дрездену, Відня.\nТривалий час у мене була мрія – побувати за кордоном, оцінити, як живуть люди за межами рідної України, побачити на власні очі всі ті «капіталістичні принади», про які так багато чув. При цьому під поняттям «закордон» мається на увазі не пострадянський простір, не банальні Єгипет та Туреччина, а саме старенька Європа.\nЗдійснення багатьох мрій та задумів починається зі слів «-А давай..? – О, давай!». Саме так одного дня, дорогою до університету, почала втілюватись моя мрія про подорож за кордон, а вже за декілька місяців ми з моєю колегою по навчанню вирушили у подорож по Європі автостопом. Розповідати про всі наші пригоди протягом десятиденної подорожі я не стану, бо на це потрібно багато друкованих слів та часу. Проте хотілося б акцентувати увагу на темі велосипедів на Старому континенті. Дуже багато доводилось чути про величезну різницю між рівнями розвитку велоінфраструктури у них і у нас. Та що там казати, у нас тієї інфраструктури поки що майже немає.\nПриїхавши до незнайомого міста, туристи часто вирушають в автобусну екскурсію, щоб за короткий проміжок часу оглянути головні історичні та культурні об’єкти. Дехто віддає перевагу пішим прогулянкам. Останній варіант не дуже підходить, коли місто величезне, а час перебування в ньому сильно обмежений. Саме в такій ситуації не раз опинялися й ми під час нашого автостоп-туру, оскільки запланований маршрут включав у себе сім великих міст Європи, і у деяких з них ми зупинялись менш ніж на добу. У таких випадках доцільно використовувати велосипед, як основний засіб пересування містом. Переваги тут очевидні. По-перше, це швидкість і мобільність. Турист на велосипеді та турист-пішохід за однаковий проміжок часу долають абсолютно різні відстані. Перевага велосипедиста за цим показником може бути чотирьохкратною (а може й більше). По-друге, відчуття перебування в міському просторі при їзді на велосипеді не менше, ніж у пішого туриста, чого не скажеш про екскурсанта в автобусі. Погодьтеся, долати квартали старовинного міста на велосипеді і в салоні автобуса – зовсім не одне й те саме. Їдучи на ровері, ви відчуваєте атмосферу міста, його звуки, ритм. Ви стаєте частиною міського середовища і не ізольовані від нього шибкою автобуса. Можна зупинитися будь-де, щоб зробити фото, купити морозиво чи сувенір, або просто помилуватись краєвидом. Не варто забувати й про те, що екскурсійний автобус не поїде алеями парку, центральною площею чи жвавими пішохідними вуличками. А велосипед – запросто! Ну і, зрештою, на велосипеді значно веселіше й приємніше, ніж пішки чи в кріслі автобуса. Хоча останній аргумент не для всіх переконливий, адже кожному своє.\nВраховуючи згадані переваги двоколісного транспорту, до плану нашої подорожі було включено обов’язкову велопрогулянку в Будапешті. Оцінити рівень велосипедизації угорської столиці ми змогли одразу ж по приїзді до міста. Після нелегкої, повної пригод дороги від Кракова до Будапешту потрібно було заспокоїтися і впорядкувати думки та враження, бо для нас обох це був взагалі перший досвід подорожування автостопом. Тож ми вирушили на набережну, щоб з берега Дунаю помилуватись вечірнім містом. Переходячи міст та крокуючи набережною, ми опинилися в епіцентрі вечірнього руху: кожні кілька секунд нас обганяли велосипедисти, ролери, скейтбордисти. Їх було надзвичайно багато, і майже всі мали світловідбиваючі елементи одягу та червоні маячки, дбаючи цим самим про безпеку. А ще я вперше в житті побачив велосвітлофор! Звичайно ж мене, мешканця країни, де велодоріжка – це вже неабияке досягнення, світлофор для велосипедистів вразив.\nНаступного дня нашим першочерговим завданням після обміну валюти був пошук велопрокату. Ще під час планування маршруту в Україні я позначив на мапі Будапешту декілька пунктів прокату велосипедів, тож дуже скоро ми вже були в сідлі. На вибір пропонувались гірські та міські велосипеди, також безкоштовно можна було взяти шолом.\nЦіни виявились досить демократичними: 1600 угорських форинтів, або близько 6 євро за пів дня. Цього часу виявилось достатньо, щоб оглянути всю історичну частину міста. Майже скрізь, де ми їздили, були присутні велодоріжки. Там, де смуга для велосипедистів розмічена в межах проїжджої частини, жоден водій не дозволяв собі виїжджати на велосипедну доріжку, і ніде не було видно припаркованих на велодоріжці автомобілів. До цього швидко звикаєш і почуваєш себе в цілковитій безпеці. Мені досі не зрозуміло, в чому причина такого чіткого дотримання правил і чому у нас все не так. Високі штрафи, дієві закони чи інша ментальність? А може все разом? Так чи інакше, завдяки велосипедам ми виконали наш туристичний план по Будапешту за пів дня, тому ввечері вже просто прогулювались без певної мети, оскільки все найцікавіше вже оглянули.\nІншим містом, де нам довелося скористатись велопрокатом, став Дрезден. Тепер взяти напрокат велосипеди вимагала ситуація. Справа в тому, що не зважаючи на порівняно невелику відстань між Дрезденом і Прагою, звідки ми їхали, у нас виникли певні труднощі з автостопом: дуже довго не могли зупинити машину на околицях чеської столиці. Тому в Дрездені ми опинилися після обіду, а на прогулянку містом вирушили о четвертій годині. До вечора залишалося мало часу, а в цьому місті ми запланували тільки одну ночівлю, тому оглянути місто мали шанси лише на колесах.\nДуже поталанило з пунктом прокату: хоч графік його роботи обмежувався сьомою годиною вечора, проте для нас зробили виключення, дозволивши покататись до десятої. При цьому в заставу нічого не просили і сказали по приїзді поставити велосипеди на вулиці біля пункту прокату, прив’язати ланцюгом і ключі від замків кинути в скриньку, бо о десятій там вже нікого не буде. Оце ж рівень довіри! У нас в запасі було понад п’ять годин до настання темряви, і ми встигли за цей час оглянути місто на Ельбі, зробити гарні фотознімки та чудово провести час. Велосипедна інфраструктура Дрездена виявилась не гіршою, ніж в інших містах Європи. Їздити тут безпечно і зручно. Покриття доріжок дозволяє також комфортно пересуватись на роликах, скейтах, самокатах – на всьому, що має колеса. Приміром, катаючись алеями центрального парку Дрездена (Großer Garten), нам майже не траплялись пішоходи: більшість були або на роликах, або на велосипеді.\nЗапам’ятались оригінальні, не такі як скрізь, світлофори. Також у Дрездені гармонійно поєднується відбудована стара архітектура із сучасними будинками стилю хай-тек. Чому відбудована? Тому що після авіабомбардувань під час Другої світової війни це місто було повністю знищене. Але сьогодні, дивлячись на розвинутий сучасний Дрезден, важко уявити, що кілька десятків років тому тут лежали лише купи каміння.\nА ще мешканці Дрездена полюбляють масово відпочивати на свіжому повітрі. Приміром, на одній з просторих галявин неподалік від нашого хостелу люди відпочивали цілими родинами, граючи у фрізбі, футбол, волейбол і навіть екзотичний для нас петанк. При цьому вигулювати собак на газонах нікому не спадає на думку. За це передбачено штраф, і правил тут дотримуються! А з настанням темряви для всіх охочих працює кінотеатр, де фільми проектуються на стіну, а глядачі сидять або лежать на травичці на березі Ельби.\nРозповідаючи про рівень велосипедизації міст Європи, не можу оминути увагою Відень. У цьому місті велосипед взагалі є частиною транспортної інфраструктури. Тут на кожному кроці можна знайти автоматизовані велосипедні стоянки. Щоб взяти велосипед, вам знадобиться скористатись своєю кредитною карткою. Ціни на прокат таких велосипедів не високі, перша година взагалі безкоштовна.\nВелика кількість і повсюдне поширення таких велостоянок дозволяє використовувати двоколісний транспорт замість трамваю чи метро, оскільки взявши велосипед на одній точці, ви можете його залишити на такій самій стоянці в іншій частині міста. Проте є одна умова: при реєстрації в системі на вашій платіжній картці повинна бути сума в 600 євро, яка буде знята у випадку крадіжки велосипеда. Якщо такої суми на картці немає – покататись не вийде. Саме з цієї причини не змогли скористатися цим сервісом і ми. Такий прокат велосипедів з єдиною централізованою системою та однаковими точками прокату я вперше побачив у Парижі. Також він є у Брюсселі, і напевно у багатьох інших містах, оскільки це зручно і послуга користується популярністю.\nВисокий рівень розвитку велоінфраструктури в країнах Європи дуже вразив мене. У жодному з відвіданих нами міст ми не бачили заторів. Натомість активно працюють велокур’єри, поліція на велосипедах патрулює міста, а в центрі Кракова працює мобільна велосипедна бригада медиків.\nПобачивши на власні очі, як розвинений велосипедний рух за кордоном, усвідомлюєш, що це зручно, екологічно і зовсім не дорого. То чому ж Київ, який є розвиненим містом, не має й частини того, що має більшість міст Європи? На мою думку, причина полягає в ментальності людей, у певних стереотипах, у закомплексованості пострадянського суспільства. Як інакше пояснити те, що в Парижі старенька бабуся на велосипеді – це норма, а у нас таке можна побачити хіба що в селах. В місті ж статус людини визначається маркою автомобіля. Проте на проблему велосипедизації нашого міста можна дивитись з оптимізмом. За останні роки багато чого змінилося: почали з’являтись велодоріжки (хоча й дуже повільно), з’явилась перша в Україні мережа велопрокатів, регулярно проводяться «Велодні», «Дні без авто» та інші акції, які привертають увагу влади, ЗМІ та громадськості. Велосипедний Київ росте, і колись наздожене Європу!