Дешеві Авіаквитки з Аеропорту Мейджорс Фiлд (GVT) | Tickets.ua\nАвіаквитки в Мейджорс Фiлд (Грiнвiлль, США)\nАвiаквитки / США / Грiнвiлль / Аеропорт Мейджорс Фiлд\nАвіаквитки в Мейджорс Фiлд\nЗамовляйте дешеві авіаквитки в Мейджорс Фiлд. За допомогою сервісу пошуку квитків на літак Tickets.ua ви без проблем знайдете кращу пропозицію в Грінвіль (Техас). Вам потрібно лише вказати напрямок перельоту, дату, кількість дорослих пасажирів та дітей. Зручна форма результатів пошуку містить розклад літаків з/у аеропорт Мейджорс Фiлд і всі можливі варіанти перельотів. Залишилося вибрати найбільш підходящий для вас варіант і купити авіаквиток на потрібний рейс.\nІнформація про аеропорт Мейджорс Фiлд\nКод IATA - GVT. Мейджорс Фiлд може обслуговувати як внутрішні, так і міжнародні рейси. Кваліфікований персонал допоможе з проходженням пасажирів паспортного та митного контролю, реєстрацією багажу і ручної поклажі. Зали очікування із зручними кріслами, бари, ресторани, магазини Duty-free, безкоштовний Wi-Fi допоможуть комфортно очікувати на свій рейс. У більшості великих аеропортів є бізнес-лаунж, де де можна скористатися телефоном, факсом, провести ділову зустріч. Для пасажирів з дітьми передбачена дитяча кімната.\nДістатися до або із аеропорту Мейджорс Фiлд, США найзручніше на таксі або скористатися автобусним чи залізничним експресом.\nТабло аеропорту Мейджорс Фiлд\nУнікальний ідентифікатор користувача сесії для повідомлення в Cлужбу турботи про клієнтів: 0207413024


Інформаційна редакція ATR відновила роботу – готує сюжети для сайту08.05.2015 18:14\nІз травня відновила роботу інформаційна редакція кримськотатарського телеканалу ATR, який припинив мовлення 1 квітня через кількаразові відмови Роскомнагляду в перереєстрації каналу за російським законодавством. Нові сюжети щодня публікуються на сайті каналу. Про це «Телекритиці» повідомила заступник генерального директора ATR з інформаційної політики Ліля Буджурова. Керівник новин розповіла, що протягом цих півтора місяців, упродовж яких канал не міг мовити, команда ATR готувала документальні проекти - зокрема про кримських татар - дітей війни, про перших репатріантів. А також журналісти готували спеціальні репортажі та сюжети, які час від часу публікувалися на сайті. «Завершивши цю роботу, ми почекали, доки наші юристи вивчать ситуацію щодо роботи в інтернеті. Врешті ми вибрали формат інформування на нашому сайті. ATR публікуватиме сюжети у форматі real time news. У російському законодавстві є й щодо цього обмеження. Вони мають формальний характер - наш контент не повинен виглядати як проект телевізійного мовлення. Приміром, у відео не можуть звучати такі слова як: "у нашому ефірі", "в нашій програмі", не може бути запису зі студії. А інформування - дозволене, адже сучасні сайти давно стали мультимедійними. Тож цим інформуванням ми й будемо займатися», - пояснила пані Буджурова. Вона додала, що телеканал планує готувати таку ж кількість відеоконтенту, яку вони створювали, коли ATR працював в ефірі: новинний випуск складався з 12 сюжетів. «Ми намагаємося вийти на нашу норму, але це не завжди вдається. Тому що ми маємо проблеми з акредитацією - нас не всюди пускають. Вийти на вулицю і зняти для нас, слава Богу, поки не становить проблем, а от акредитуватися у кримський парламент чи раду міністрів не виходить. Так, у нас немає ліцензії на мовлення та реєстрації у Роскомнагляді, але інтернет-інформування їх і не передбачає. Тож ми будемо наполегливо переконувати всіх, що ми маємо право бути присутніми на всіх важливих заходах у Криму, в тому числі офіційних. Ми даємо сигнал нашому глядачу: ми тут, і ми живі-здорові», - розповіла керівник новин. Пані Буджурова повідомила, що вся редакція працює із Сімферополя. Після припинення мовлення з каналу ATR не пішов жодний співробітник. Лише один не може приступити до роботи - це оператор Ескендер Небієв, якого окупаційна влада Криму обшукала та затримала 20 квітня в рамках так званої «справи 26 лютого». 22 квітня суд арештував пана Небієва на два місяці. Ліля Буджурова також заперечила твердження голови Роскомнагляду Олександра Жарова, що кримськотатарський телеканал ATR був відключений за ініціативою не російської влади, а самих власників каналу, оскільки холдинг чотири рази подавав «не комплектні» документи. За її словами, холдинг щоразу подавав повний пакет документів і наразі вкотре чекає на відповідь від Роскомнагляду. «Ми всі рази подавали абсолютно повний пакет документів. І подали його уже вп'яте. Те, що вони вимагають - це нонсенс. Наприклад, довідку, що наш співзасновник старше 17 років, хоча в документах вказаний його рік народження. Наступного разу вони, мабуть, попросять довідку, що він не хворів на віспу...Наскільки мені відомо, до кінця квітня Роскомнагляд вкотре мав ознайомитися з документами ATR. Наші люди в Москві повідомили, що наш пакет знову лишили без розгляду. Але письмового повідомлення про це ми поки не отримували», - повідомила заступник директора. Нагадаємо, 1 квітня припинив роботу не лише телеканал ATR, а й інші ЗМІ кримськотатарського медіахолдингу ATR, до якого входить ще дитячий телеканал Lale («Ляле»), радіостанції Meydan («Мейдан») і «Лідер». 19 березня «глава» окупаційної влади Криму Сергій Аксьонов заявив, що «у напіввійськовий час» робота таких телеканалів як кримськотатарський канал ATR недопустима. Водночас керівництво кримськотатарського телеканалу ATR повідомляло, що мовник готовий позбавитись свого інформаційно-політичного контенту, якщо це дасть змогу перереєструватись за російським законодавством. 1 квітня Президент України Петро Порошенко доручив Міністерству інформаційної політики створити умови для роботи кримськотатарського каналу ATR в Україні. Тим часом керівництво холдингу ATR заявляє, що не полишає надій перереєструватися за російським законодавством і продовжити мовлення в Криму. 23 квітня так званий «прем'єр-міністр» Сергій Аксьонов підписав указ про створення «Общественной крымскотатарской телерадиокомпании» (ОКТРК), на яку планується виділити більше 177 млн. руб. (близько 79 млн грн) з федерального бюджету. 27 квітня стало відомо, що новий провладний кримськотатарський телеканал у Криму називатиметься «Міллет», радіо - «Ветан». «Телекритика» Теги:інтернетКримінтернет-телебаченняATR\n→ введіть код: Читайте також:28.05.2015Роскомнагляд нарешті повідомив, чому не реєструє кримськотатарський канал ATRПосилання за темою: 28.03.2016 16:48Экс-сотрудники Football.ua и iSport.ua запустили новый сайт о спорте Sportarena.com 28.03.2016 15:30«Громадське» розробляє нову веб-платформу 28.03.2016 12:30Facebook випадково включив для всіх користувачів перевірку безпеки 28.03.2016 11:20The Independent востаннє вийшла у друкованому вигляді 25.03.2016 17:30Лекція Гуменюк у Кембриджі - про інформаційну війну та феномен «Громадського» 25.03.2016 14:39Айдер Муждабаев и Владимир Притула - о конфликте из-за программы Пашаева и споре в Facebook: «Страна» 25.03.2016 14:01На сайт петицій до президента здійснили хакерську атаку - Шимків 25.03.2016 13:16Бот став расистом за один день спілкування у Twitter 25.03.2016 11:50«ATR» не перевірятимуть через показ фільмів без посвідчень 25.03.2016 10:42СБУ поширила відео, де колишні співробітники служби обшукують ATR у Криму123456789\nЧитайте також:28.05.2015Роскомнагляд нарешті повідомив, чому не реєструє кримськотатарський канал ATRНОВЕ НА «ТЕЛЕКРИТИЦІ»17:53 29.07.2016В Украине создадут новую полнометражную анимацию - «Виктор робот»17:28 29.07.2016Канал «2+2» получил права на трансляцию матчей половины украинских футбольных клубов16:40 29.07.2016Російські ЗМІ зняли постановочне відео про обстріл журналістів у зоні АТО - розвідка15:41 29.07.2016Издательский дом Сергея Курченко в России обанкротился14:39 29.07.2016В Україні з'явився продакшен, що вироблятиме контент для жителів Донбасу14:06 29.07.2016Wikipedia добавила новости в свое новое приложение для Android13:20 29.07.2016Facebook збільшив щоденну аудиторію активних користувачів12:32 29.07.2016Волонтери та Держкомтелерадіо випускають армійську газету11:43 29.07.2016Сергей Лещенко рассказал, чьи интересы задевает УП и кто может стоять за убийством Павла Шеремета11:20 29.07.2016Елена Синицына для «Телекритики»Учиться не поздно: августовские курсы и стипендии для журналистов10:31 29.07.2016Нацрада оголосила СТБ попередження за показ програм та анонсів, що можуть зашкодити дітям10:03 29.07.201624-25 вересня у Миколаєві відбудеться Фестиваль короткометражного кіно09:18 29.07.2016Відновлює мовлення кримськотатарське радіо «Мейдан» та з’явилося нове радіо «Хаят»18:00 28.07.2016Українська альтернатива National Geographic - Ukraїner - запустив сайт17:37 28.07.2016«UΛ:Перший» готує новий проект «Баклани на Балкани» з Геннадієм Попенком17:10 28.07.2016Алексей Бондаренко для «Телекритики»Зачем «Укрзализныця» создает конкурента газетам «Вести» и «Сегодня»16:59 28.07.2016Более половины населения планеты не имеет доступа к интернету: ITU16:32 28.07.2016Телеведущая Опра Уинфри снимется в фильме студии Disney16:27 28.07.2016Розетка: Новые модели атомайзеров отражают актуальные тенденции вэйпинга16:22 28.07.2016Розетка: Удобные клиромайзеры пригодятся в отпуске


Оксана Аннич. Дитяча пісенька "Тоша" (текст, відео) - Мала Сторінка\n• Головна• Статті для дітей та батьків• Культура та мистецтво• Художня література - мистецтво слова• Оксана Аннич: душевні поезії про сучасне• Оксана Аннич. Дитяча пісенька "Тоша" (текст, відео)\nНа відео: дитяча пісенька "Тоша".\nСлова та музика: Оксана Аннич.\nАранжування: Юрій Садовий.\nВиконання: Каріна Аннич.\nСлова та музика: Оксана Аннич\nАранжування: Юрій Садовий\nВиконання: Каріна Аннич\nУ мене є друг,\nПоки мама не бачить, ми п'ємо кока-колу.\nТоша - собака хороша!\nТоша - собака мій хороший!\nМи відео у лайк\nЗ Тошою знімаєм,\nНа камеру позуємо,\nСалати й макарони - це їжа не для нього,\nА чіпси та цукерки - не може він без цього.\nПісня люб'язно надіслана авторкою спеціально для читачів "Малої Сторінки".\nБільше творів Оксани Аннич дивіться на "Малій Сторінці":\n«Оксана Аннич. Дитяча пісенька "Тоша" (текст, відео)»:\nКатя , 2021-02-20 12:51:23, #\nСпоріднені публікації, за тегами: Музика Діти Пісні Тварини, птахи, риби, комахи\nПосилання: Оксана Аннич. Дитяча пісенька "Тоша" (текст, відео)\nКлючові слова: Оксана Аннич, дитяча пісенька про собачку, Тоша, текст, відео, слова та музика Оксани Аннич, аранжування Юрія Садового, Виконує Каріна Аннич\nОпис: Тоша - дитяча пісенька про друга-собачку (текст, відео). Слова та музика Оксани Аннич. Аранжування Юрія Садового. Виконує Каріна Аннич.


Ринок ПК зростатиме, незважаючи на дефіцит комплектуючих | CyberCalm\nНезважаючи на те, що глобальному дефіциту чипів не видно кінця, нові дані показали, що в цей час продається майже мільйон ПК щодня. У звіті Worldwide Quarterly Computing Device Tracker фірми IDC, що займається розвідкою ринків, цього року очікується, що поставки ПК зростуть на 18,1 відсотка, а постачальники відвантажать продавцям трохи більше 357 мільйонів одиниць ПК, про що пише Techradar.\nХоча IDC прогнозує, що наступного року зростання ПК незначно знизиться, загальний п’ятирічний темп зростання (CAGR) залишається позитивним на рівні трьох відсотків.\nРайан Рейт, віце-президент програми Worldwide mobile Device Trackers IDC, надав подальше розуміння того, як відсутність комплектуючих для ПК вплинула на глобальний ланцюжок поставок, сказавши:\n“Ми продовжуємо отримувати велику кількість питань щодо зростаючого дефіциту напівпровідників та його впливу на ринок ПК, але важливо пояснити деякі речі, оскільки поза ланцюгом постачання ПК багато що відбувається. Ми не дискутуємо, що ринок напівпровідників обмежений – це факт, але в контексті загального ринку ПК це зовсім інша історія, ніж у роки, що передували пандемії. До 2020 року ринок відчував дефіцит центральних процесорів і в меншій мірі – обмежений обсяг пам’яті та рідкокристалічних панелей. Основна увага приділяється недорогим компонентам, таким як мікросхеми драйверів панелей ноутбуків, аудіокодеки, датчики та мікросхеми управління живленням (PMIC). Тим не менше, без поставок 100% деталей готова система не поставляється, тому одне вузьке місце є вузьким місцем для всіх”.\nТри основні сегменти ринку ПК (споживчий, освітній та комерційний) мають спільні проблеми – через те, що всі вони вкрай потребують запасів.\nЗгідно з дослідженнями IDC, споживчий сегмент, швидше за все, зростатиме найбільше порівняно з допандемійними рівнями, за ним слідує освітній, а потім комерційний. Споживачі все частіше вдосконалюють свою дистанційну роботу з новими ПК, тоді як школи та інші навчальні заклади купують більше Chromebook та дешевих ноутбуків для підтримки дистанційного навчання. Хоча комерційний ринок готується до найменшого зростання, перехід до гібридної роботи (гнучкий графік або частково дистанційна робота) потенційно може допомогти стимулювати покупки нових пристроїв.\nМенеджер з досліджень програми Worldwide mobile Device Trackers IDC, Житеш Урбані пояснив, що покупці з корпоративного сегмента в кінцевому підсумку задовольняться десктопами або навіть робочими станціями, на відміну від бізнес-ноутбуків, оскільки дефіцит компонентів для них триватиме і в наступному році. У той же час, проте, інтерес до ігор для ПК та споживання контенту також може допомогти збільшити продажі настільних ПК (але якщо буде подолано дефіцит відеокарт).\nкомп'ютери комплектуючі ноутбуки ринок ПК


ВООЗ стурбована розповсюдженням коронавірусу без чіткого зв’язку з Китаєм — Високий Замок\nВсесвітня організація охорони здоров’я (ВООЗ) стурбована випадками зараження коронавірусом у світі без чіткого зв’язку з Китаєм.\nПро це повідомляє УНІАН з посиланням на SBS.\nУ ВООЗ занепокоєні зростанням кількості випадків, коли заражені коронавірусом не відвідували Китай і не контактували з іншими хворими. «Нашою найбільшою проблемою, як і раніше, залишається можливість поширення COVID-19 у країнах зі слабкими системами охорони здоров’я», — сказав керівник ВОЗ Тедрос Адханом Гебреєс.\nНагадаємо, про спалах пневмонії невстановленого походження в місті Ухань влада Китаю заявила в кінці грудня 2019 року. Збудником захворювання став новий тип коронавірусу. Він передається від людини до людини, інкубаційний період триває від 2 до 12 діб.\nВсесвітня організація охорони здоров'я 30 січня оголосила надзвичайну ситуацію міжнародного значення в зв'язку з поширенням коронавірусу. Станом на 23 лютого по всьому світу зафіксовано 78 771 епізод зараження коронавірусом COVID-19, при цьому 2461 людина загинула від хвороби.\nУ зв’язку із найбільшим спалахом нового коронавірусу в Європі Італія вжила «надзвичайних заходів» для боротьби з поширенням недуги.\nВООЗ коронавірус Китай Італія


Протести у Бразилії: люди вимагають вакцин та імпічменту президента\nнеділя, 19 вересня 2021, 02:18\nУ суботу в Бразилії масові протести пройшли як у великих містах, так і в невеликих селищах. Повідомляється, що на вулиці вийшли близько півмільйона людей. Найбільші акції протестів пройшли в містах Бразиліа, Ріо-де-Жанейро, Сан-Паулу, Белу-Орізонті, Ресіфі.\nЧитайте також: Кількість випадків коронавірусу у світі перевищила 170 мільйонів\nПричиною масових протестів стали зрив вакцинації в країні та недбале ставлення президента Жаіра Болсонару до боротьби з пандемією. Люди кажуть, що втрачають через хворобу рідних. Вони вшанували пам'ять загиблих від коронавірусу.\n"Ми не можемо більше втрачати бразильських життів. Нам потрібно виходити на вулиці кожен божий день, поки цей уряд не впаде",- кажуть протестувальники.\nЧитайте також: Пожежа у бразильській COVID-лікарні: четверо загиблих\nУ Ріо багато учасників маршу несли саморобні плакати в пам'ять про близьких, яких вони втратили в результаті епідемії.\nЛюди дорікають у загибелі рідних президента країни й вимагають його відставки. Бразильці вважають, що Болсонару не ставився серйозно до коронавірусу і називав його маленьким грипом.


День народження Джоан Роулінг: факти із життя письменниці та написання книг про Гаррі Поттера – Dnipro365\nadmin 31.07.2019\tNo Comments Гаррі ПоттерДень народженняДжоан РоулінгПисьменниця\nЯк передає Lifestyle 24 Британській письменниці Джоан Роулінг 31 липня виповнюється 54 роки. Саме Роулінг подарувала всьому світові магічний світ Гаррі Поттера, який, до речі, за романом – народився у цей же день.\n“Я і сама довго жила поруч з дементорами. Вони оточують нас всюди”,\n“Я багато чого зрозуміла про смерть тільки після того, як сама з нею зіткнулася. Мені було дуже важливо, щоб Гаррі смерть переміг”,\n“У мене була дочка, яку я обожнювала, у мене була стара друкарська машинка і велика ідея. І так кам’яне дно стало міцним фундаментом, на якому я перебудувала своє життя”,\nPrevious Previous post: США хочуть допомогти Сеулу і Токіо врегулювати кризу у двосторонніх відносинах\nNext Next post: У прокуратурі в Дніпропетровській області проходять обшуки


Архивы поворотна фіндопомога - Я – Бухгалтер\nГоловна сторінка » поворотна фіндопомога\nНа практиці трапляються випадки, коли підприємство не може повернути фіндопомогу грошима. Однак є можливість погашення боргу наявними на підприємстві товарно-матеріальними цінностями (далі — ТМЦ). У такому разі бухгалтер непевне зацікавиться: чи можна повернути фіндопомогу ТМЦ, якими документами оформлюється така операція,\nНині практика надання й отримання поворотної фінансової допомоги (так званої безпроцентної позики) неабияк поширена. Адже це дуже хороший спосіб поповнити обігові кошти, особливо коли на те є нагальна потреба. Тонкощі обліку й оподаткування такої фіндопомоги прямо залежать від того, хто\nadmin 24.09.2018 25.09.2018 Статті Подробнее\nПідприємцеві-єдиннику для розвитку бізнесу необхідні гроші. У нього є особисті кошти, які він хоче вкласти у власну справу. Як йому правильно оформити отримання грошей від самого себе, щоб ця сума не були розцінена як дохід підприємця, що підлягає оподаткуванню? Оформити\nadmin 20.09.2017 20.09.2017 Статті Подробнее\nНа практиці нерідко виникає необхідність отримання поворотної фінансової допомоги (позики) від сторонніх осіб: засновників, дружніх підприємств або звичайних контрагентів. У цій статті ми розповімо про те, на що потрібно звернути увагу під час здійснення таких операцій. Правові особливості Згідно з пп.\nadmin 14.09.2017 13.09.2017 Статті Подробнее\nДФСУ розглянула питання щодо визначення розрахунком операцій з видачі готівкових коштів на виконання договору поворотної фінансової допомоги ДФСУ у листі від 05.09.2017 р. №1803/С/99-99-14-05-01-14/ІПК нагадує, що готівкові розрахунки – це платежі готівкою підприємств (підприємців) та фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи,\nПідприємство надало поворотну фінансову допомогу працівнику – фізичній особі. Які наслідки цієї операції будуть для підприємства? У такій ситуації підприємству, що надало поворотну фінансову допомогу, слід звернути увагу на «зарплатні» податки і збори — податок на доходи фізичних осіб (далі −


Вуличні світильники – типи і види вуличних ліхтарів\nВуличні світильники: типи ламп та способи установки\n23:00, 25 листопада 483 Читать новость на русском\nОсвітлення ландшафту доповнить загальну композицію ділянки / Данкор\nЗручність та безпека мешканців, а також доповнення зовнішнього вигляду подвіря забезпечить вуличне освітлення. Які ж існують види та способи монтажу ламп? Читайте у нашому матеріалі.\nПри виборі ламп варто звернути увагу на їхні технічні характеристики, рівень вологостійкості, а також економічність ламп.\nВас зацікавить: Фасадне освітлення: важливі аспекти та практичні поради\nЯкі існують види ламп\nНайпопулярніший вид ламп передусім через свою низьку ціну. Таку лампу можна купити в будь-якому магазині. Їхнім суттєвим мінусом є порівняно високий рівень споживання електроенергії.\nСпрацьовані лампи слід здавати на утилізацію / фото: Zelenkatv\nЩе один варіант виду джерела світла є люмінесцентні лампи. Світильники на таких лампах споживають менше електроенергії ніж аналоги на вольфрамовій нитці. Також вони мають довший термін експлуатації.\nЗ мінусів можна виділити якість світла, який видають люмінесцентні лампи – такий рівень люксів (одиниця вимірювання якості світла) більше годиться для складів або підвалів. Також люмінесцентні лампи наповнені випарами ртуті, тож їхня заміна вимагає обережності.\nНайпопулярніший сьогодні, хоч і найдорожчий вид освітлення. Світлодіоди працюють в середньому 30-100 тисяч годин, споживаючи мінімальну кількість електричної енергії. Також такі світильники зібрані на заводі і не потребують заміни лампи.\nОкрім ціни, мінусом може бути низький рівень вологозахисту. Проте, якщо лампа герметична, то служитиме багато років.\nСхоже: Види круглих люстр – як правильно підібрати освітлення для дому\nСпосіб установки ламп\nВарто не забувати про низьку вологостійкість настінних ламп / фото: Данкор\nПрикріплюються до стіни і служать для освітлення частини ландшафту, а також фасаду стін. Зазвичай їх можна побачити перед вхідними дверима. Недорогі прилади, які мають низький рівень вологозахисту та встановлюються під дашком.\nВикористовуються в освітленні зони вхідних дверей. Крім того на них часто можна натрапити в альтанках або накритих верандах. Таке освітлювальне обладнання закріплюється до стелі або спеціального кронштейна, який фіксується на стіні. Вологостійкість таких світильників вже вища.\nВстановлюються в парках та відпочинкових зонах. На подвір’ї їх ставлять вздовж пішохідних доріжок. Перевагою торшерних світильників є їхня висока ніжка, завдяки якій, вони охоплюють великий радіус світла.\nЧитайте також: Оформлення фасаду заміського будинку – популярні стилі: фото\nНайкращим варіантом буде використовувати усі види світильників / фото: Сім’я і дім\nВбудовані світильники найдорожчі та вимагають складнішого монтажу. Вони врізаються в фасади будівель, бордюри, та інші поверхні. Такі світильники мають найбільший ступінь захисту від пилу і вологи. Вони можуть монтуватися прямо в доріжку, на якій утворюються калюжі, і накопичується сніг з льодом.\nТеги: Дизайн Ремонт Ідеї для екстер'єру Подвір'я і сад\nДизайн спальні в стилі Прованс: риси інтер’єру та які кольори вибрати\nІнтер’єр кімнати в гуртожитку – який варіант дизайну вибрати та що взяти до уваги\n3 грудня , 17:10\n3 грудня , 15:35\n1 лист , 16:10\n5 груд , 10:05\n5 груд , 19:10\nІнститут кольору Pantone визначив наймодніші кольори 2020 року відео\nПеретворення балкону на кімнату – як втілити в реальність та що треба врахувати


Самчук У. Волинь. - По тамтой бік добра\nПошук по розділу сайта По тамтой бік добра\nВолодька нема дома. Ось уже смеркає, а його нема. Мати сама з Хведотом, Василь не вернувся з Дерманя, а батько ще не прийшов з роботи. На дворі тріщить мороз лютий…\nА де ж той, у Бога, хлопчисько лазить – Господи, Господи, ще десь там під лід усунеться – заморока така, вічно тремти за нього, вічно бійся, вічно журися…\nМати виходить кілька разів на двір. Небо прозоре, місяць великий, червонавий, верби іскряться під інеєм, вітрець східній стриже долиною, місцями горять зорі, що, здається, дзвонять сьогодні. І ні душі живої довкруги.\nІ де ж та дитина, людоньки мої, то ж ніколи ще з ним такого не бувало? Мати йде до хати, треба того Хведота положити спати, одягнутися і йти шукати. Хто знає що там з ним сталося?\nІ аж то двері потихеньку відчинилися і він іде. Не йде, а лізе, сунеться. І, як пізніше оповідала Настя, відчиняються, каже двері і на порозі «воно». Нещасне, замерзле, я напустилася на нього, а воно, людоньки, ані язиком не поверне. Де ж ти, погибелі лихої, був?\n– У млині, – ледве виговорило.\nЯ до нього, зриваю те дрантя, стягаю чоботи, а звідти лід сиплеться, снігу повно, а ноженята, як крига. Господи! Я перелякалася та на піч з ним, а там саме жито сушилося…\n– Чоботята оті, знаєте, – продовжувала вона, – як не кажи, а зі старого ременю, а воно ж хіба вміє берегтися. Ми і не помітили, що вони порвалися, що до них сніг сипався, а мале боялось сказати, бо ж батько наш забороняє на лід ходити; та й то правда – коли йому ще ті дитячі скорбуни латати…\n– Володьку? Що з тобою? Дитино?\nА він лежить і ані звуку, бо що має казати, чим виправдати себе. Мовчить і тремтить, щоб не дісталось бува, ось як тільки прийде батько. Де був? У млині? Що там робив – молов? Працював? Що, казки слухав? Дасть йому батько казки – чекай, чекай.\n– Мамо, мамо! – говорили сині Володькові очі, що пильно дивились на матір. – Зрозумійте хоч ви мене?\n– Ах, ти, потицюху! Ах, ти, чудовиську! Ах, ти, замороко! Горе, ти моє тяжке! І що з тобою сталося? Спробуй – може ще встанеш.\nВолодько намагається звестися, але дарма. Ноги, мов з мотуззя і він навіть їх не чує. Хлопець лежить, мов викинутий лантух. Мати постелила в запічку якусь кожушинку, якесь рядно, якусь подущину і він ліг.\n– Ох, справдився мій лихий сон, ох, чуєте, справдився. А снилось мені, що я ото білими квітами обкладаю ту дитину свою, – дитинонько ти моя болюча, і що я тепер з тобою робитиму?\n– І що я тепер з вами пічну? Один лежить у гарячці, другий уліз на коліна, на дворі морозисько, батька немає, А тепер він прийде і почне жминдати: а на віщо пускала, а чому не потягнула через плечі, щоб у хаті сиділо? Тепер ось сиди і тішся, умре під погибель лиху і тоді що… І що я йому нато скажу – намучений, голодний, намерзлий, хіба він зрозуміє, що діти також не можуть вічно в хаті сидіти?\nВесь день вичитує мати, плаче, свариться, тошніє. Вона і туди, і сюди бігає, та все до Володька і до Володька… Якісь обклади, якісь примочки, несе йому щось з’їсти. А Володько їсти не може, кашель шарпає ним, думки плутаються, голова йде ходором. Він терпить мову матері, йому нічого не болить, лише йому дуже тяжко, що він спричинив стільки клопоту в родині. А що буде, коли дійсно прийде батько?\nІ він «приволікся» десь аж біля півночі. Полатаний його «куцан» весь у білому поросі, ніби він також був у млині, постоли розбилися і тримаються лишень на самих волоках, ноги загорнуті лише в суконні онучі, що зальодиніли зовсім, ніби вони видовбані з дерева.\n– А з ним он що? Знов наганяв чого?\nІ більше не промовив ні слова, сів біля столу, мати подала йому вечерю, сьогодні, з приводу масниці, принесла шматок солоного сиру до картоплі. Їли мовчки. Мати пробує поволі і обережно оповідати, як то воно з тим Володьком трапилось. Батько все вислухав, а пізніше підійшов до хворого і питає:\n– А їв він що?\n– Та де там! Ані скалинки не мав в устах, – відповідає мати.\n– Я вже й сам не знаю… Бити вас? Лаяти? – і вийшов з хати.\nВолодькова справа його поважно турбує, треба б до лікаря, а тут його хоч кричи, ані копійки зайвої. Хай ще почекає кілька днів, а може само пройде. Оглянув худобу, вернувся до хати, роззув постоли, помолився і ліг спати. Лампа згасла, але мати стояла в темноті біля хворого, уста її ворушилися, було чути її тихий шепіт. Вона молиться. Боже! Поможи їй, захисти ту немічну дитину.\nДругий день – недільний, але батько – спина-не-спина, болі-не-болі, а встає з досвітком. Надіває не постоли, а чоботи, – одразу видно, що не до каменю збирається. Він іде до церкви.\nА вернувшись, виймає з-за пазухи п’ятикопійкову французьку булку.\n– Маєш ти там, стара, ще яке молоко? – питає.\n– Де вже там тепер молоко… Може що вицяпну. Молозиво вже «у неї», не молоко…\n– Щось йому приготуй, а я зайду до Юхима, може щось порадить…\nВолодько це чує. Через біль голови не може підвестися, але йому так хотілося б хоча глянути «на тата». «Добрі мої тато», – думає він.\nПо годині він на місці. Тихо і порожньо, як і скрізь на хуторах, світить сонце, все довкруги занесене снігом, величезні снігові замети нагадують застиглі хвилі збуреного срібного поля. Високий частокіл з дощок оточує сад і забудівлі. Добра, мурована, біла, крита зеленою бляхою хата, велика на кам’яних стовпах клуня, муровані хліви. Коли Матвій увійшов до фіртки, біля комори зашарпався здоровенний, гнідої масті псюка, що припятий ланцюгом на довгому дроті між коморою і стайнею. Побачивши Матвія, собака наробив галасу, ніби йому за те бозна скільки платять.\n– Ой, тато! – викрикнула дівчина. – Чи ти, Боску, замовкнеш? Ану, замовчи! Заходьте, заходьте, тату. Як там у вас? Усі здорові?\n– А, – промовив лише Матвій, обмітає в сінях сніг з чобіт, Юхим, видно, вже з хати почув голос Матвія і відчинив з кухні назустріч двері.\n– О-о-о! О-о-о! Кого бачу. Оце так-так! Милого гостя маємо – заходь, заходь.\nСтарий дійсно щиро радів, сердечно потирав руки. Любив Матвія. Завжди охоче з ним зустрічався і не раз розмовляли вони про речі не звичні. Старий, куди правду діти, любив часами відірватися на хвилину від земного, заглянути в божеське, потолкувати про те і про се, часто вичитане з книг. Матвій, хоч не визначався такою вченістю, одначе з приємністю тримав з ним ногу.\nДідура лічить ось уже понад сімдесятку, а виглядає молодшим від Матвія. Бороду підстригає, вуса також, чуприна дещо вже шпакувата, але колись, видно, була рудавою і тому не так помітна сивина і підбирав її у гарну, опрятненьку стрішку по-старосвітськи. Дідом навіть не випадало його звати, а ще менше випало його звати чарівником, чи характерником. Здається, буде правдою, коли назвати його людиною книжною, вченою, хоча без шкіл, тією що своїм справжнім людським розумом потрапить іноді досягнути значно білльшого, ніж інші зі школами.\nУсе в нього, що в руки брав, спорилось, а тому і пасіка росла, множилась і давала зиски, тому і дім поставив зовсім нерівня іншим, і худібка, і сад, і поле. Чарівник! Розуміється, чарівник. Бо ось він вичарував з нічого сливе все те, що іншим ніяк не дається…\nТому і Матвій любив того чарівника, саме такого хотів бачити і саме таким хотів бути. Посвоячився, було, ним, середущу його дочку Лукію подружив та Бог не дозволив. Дала йому двоє діток, а сама пішла, невинна і чиста, як голубиця, в життя вічне, простудившись при пранню білизни зимою, будучи ще не здоровою після народження Василя.\nТяжко переживав Матвій утрату тієї своєї дружини, переживав по-своєму, сам з собою і в собі, без зайвого слова, але болюче і глибоко. І до цього дня не годен її забути, все і все пригадує, а інколи доходить це і до відома Насті, а та, звісно, переживає ту вину на інших, Богу-духа винних, звертає, тому їй не легко водити дружбу з Юхимом, не легко Василя та Катерину своїми вважати, не легко бачити Матвієву скорботу, відчувати його тугу за тим, що не вернеться.\nБо Настю хоча і любив, але не те вона, зовсім не те, що Лукія, а дід Уліян не дід Юхим і все інше тут іншою мірою міряється, словом такого не вискажеш, але чуття і розум знають усе і мовчазно розцінюють.\nА дід Юхим сприйняв своє горе, смерть дочки, «по-Божому», вірив, що це «кара» і шукав за собою вини. І не тільки стратив він Лукію. Старший його син Клим, що його хотів було «на високі школи подати», також щось не видержав, щось у нього в голові, від високих наук чи від чогось іншого, поплуталось і мусів його до того дому, де лікують нерви, віддати. За те, казали мудрі люди, що старий з «нечистим» нюхався, за те і кара Божа, але хто-зна чи за те.\nКлим був парубок толковий і вчився не зле, і станом був гожий, високий, худорлявий, як і Василь, рудоватий, бігали за ним дівки, а він, диви, до попівни надто гордої, дочки о. Клавдія, заходив і так, кажуть, зайшло з ним далеко, що аж до того жовтого дому дійшло. Відмовила, кажуть, мовляв, мужик, а найпаче, кажуть, матушка, тобто мати попівни, пишна та горда в окулярах, ніяк і чути не хотіла, щоб дочка її Галя, красуня на всю округу, вийшла за мужика.\n– О, це ти до речі прийшов, – казав старий до Матвія і радісно при тому сміявся, мав добру, лагідну і веселу вдачу. – Катерино! Мерщій та батькові меду. Сідай, сідай, голубе, та розказуй… А я ото сиджу і куняю над книжкою, придбав, бачиш, нову пасічницьку науку, а та каже, що вулики Дадана вже застарілі, що вони, мовляв, надто бджолу сковують, а вона мусить свободу мати, більше, мовляв, природи потребує. Спробую, спробую дати їй свободу, ось тільки доживу літа. А у нас тут, бачиш, скука. А як там у тебе?\n– Ех, – махнув Матвій рукою, – стара біда, а тут до неї і нова чіпляється… – І оповів усе чисто, дещо з того Юхим уже знає, а дещо ось довідується. І між тим останнім довідується про Володькову неміч.\nОстання чіпнуло Юхима за живе. Що ж… Він піде. Може що й порадить… І деяких трав захопить із собою. Трави бувають дуже цілющі, Юхим це дуже добре знає, на його полиці хто-зна відколи, груба в шкірянім в’язані, книжка «Цєлєбниє растєнія» лежить.\nІ вони скоро пішли, не дивлячись, що хилилось до вечора і що на дворі зривалось на метелицю. І коли вони прийшли до Матвієвого дому, Володько спав. Червоний, зі спраглими устами.\n– Їв він що? – запитав Матвій.\n– Та лемензнув, як кіт, кришку булки з молоком, – відповіла мати.\nЮхим оглядає хворого, мацає його чоло.\n– У вас тут, каже, холодно. Ти б натопила, Насте… – Спробував живчик малого і каже: – Ну… Мені здається, що з хлопцем не жарт. Ось тут оце зілля, завари Насте, і хай п’є, але по-моєму, мого знання тут не хватить. Тут треба лікаря, Матвію.\n– Мені, каже він, треба було б узяти запруту та спитати «її», чому то так є. На лід пускала хлопця!\n– Людоньки, людоньки, – залебеділа Настя. – Дітиська досихають на печі.\n– То тепер нехай догниває на постелі! – перебив її Матвій.\n– Коли б воно яку одежину путню мало, якесь взуття краще, то до цього не дійшло б…\n– Коли б, коли б! А ти не пускай! Холод! Я тобі це сто разів казав!\n– Втихомирся, Матвію! – вмішався Юхим. – Криком справи не направиш.\n– Але ж, сто болів в її ма’, злість бере, кажеш, говориш, наказуєш і ніби горохом об стіну. Казав: гляди не пускай їх на двір…\n– Але знаєш, Матвію, діти не можуть і в хаті завжди сидіти. І їм свіже повітря потрібне.\n– Так! Повітря! А от де то тих грошей наберешся, щоб на лікаря та все…\n– Але ж, Боже мій! Сваркою та плачами не поможемо, – каже Юхим.\n– Тошненько мені та нудненько мені, – тошніє Настя. – Снилось мені, людоньки, таке всяке… Сниться, що зо старим ідемо біля млина греблею, а за нами і воно бігло. І враз, як зірветься хуга, як підніметься в ставу вода і забрало нам нашого малого… А вода брудна, брудна. Господи, Господи, що то буде…\nМатвій дещо охолов – і йому прикрий сон приснився. Приверзлося йому, мовляв, стоять вони, і тикнув пальцем на жінку, над глибокою криницею, а цей ось малий на їх очах упав у криницю.\n– І бачимо, – каже, – його і помогти не можемо.\n– А, то верзеться інколи, – каже Юхим. – А ви його липовим квітом напувайте з медом. Як не маєте – Катерина принесе…\n– Чому не маємо – маємо. Спасибі за пораду. А може його маслосвятіє справити та почаївськими мощами обкурити?\n– Ну, то вже хіба опісля, а тим часом не везіть його нікуди і не обкурюйте. Йому тепла треба.\n– Вибачайте за таке прийняття… Такі ми тепер господарі, що й ніяково признатись.\n– О, а мені ще чого треба? Що ви, що ви… Хіба я не знаю вас, а ви мене. Мені ось треба квапитись додому, дивіться, яке на дворі починає…\nІ Юхим дійсно хутко відійшов, не дивлячись, що Матвій затримував посидіти. Ще раз оглянув малого, ще раз порадив лікаря, ще раз розказав чим і як поїти і пішов.\nУ понеділок, ідучи ледь-світанок до каменю, Матвій міркував про того лікаря. Воно-то легко сказати – лікар, але ось останні копійки, навіть ті зароблені біля каменю, відніс Григорчукові, а ще борги сплачуй, проценти плати, податки плати, «штраховку» плати… До того і час вельми тяжкий до міста з хворим їхати. Хуга зірваласї і холод великий. Матвій рішає зачекати з лікарем, а може Бог поможе.\nОдначе, як вернувся ввечорі додому, на душі в нього стало відрадніше. Володько міг уже розмовляти, хвилинку навіть підвівся, щоб посидіти і щось трохи «лемензнув». Не міг тільки звестися на ноги, йому їх відняло, зовсім їх не відчував, лише порою щось у них вище колін, на задніх стегнах, дуже боліло, сіпало, пекло. Володько, коли був сам, янчав, мов покинутий цуцик, коли ж хтось був у хаті, ціпив зуби і мовчав. Матвій, бачучи таке, повеселішав і рішив таки «почекати з лікарем».\n– Дитино, дитино! Наробило ти мені бідоньки – наробило. Ночі мої, сон мій, спокій мій! А чи я тобі не казала, а чи я тобі не наказувала? Сиди в хаті – мороз великий, батько сердитий, одежини нема путньої. Ні. Не послухав. І от лежиш, а в серці моїм камінь гарячий, ох, треба було тебе бити, ох, і треба було!\nВолодько волів сто разів більші терпіти болі, ніж вислухувати оті вичітки. Корчився з болю, а ночами лив пекучі сльози, що лилися десь із самої душі. Знає він, що матері не легко, що має вона повні руки роботи, повну голову мороки, а тут ще і це… І опоруй його, і на руках винось, і грій, і пильнуй. Різні думки тиснулись до голови малого, обдумував, як то все сталося, як то він дійсно завжди на тому льоду та в млині. А той останній вечір…\nЗаслухався тієї казки і не запримітив, що вечір, що ніч, що холод. Вертався назад і не міг уже перестрібнути потічка, що пересікає стежку і впадає до річки. Ноги його заклякли і не хотіли рухатись, і ледве, ледве обійшов довкола глибоким снігом, і мало, мало не загруз, а то біда… Хто б його там знайшов і аж страшно подумати. Замерз би як стій…\nІ хлопець уже уявляв себе, як то він десь там лежить завіяний снігом і ніхто не знає, де він дівся. І від того почав далі думати. Почав думати, а де б він тоді подівся, коли б його дійсно завіяло снігом? Чи жив би далі? Чи знайшли б його, і понесли отуди на могилки і там закопали б у землю? А коли б закопали, то що він тоді робив би?\nІ все лежить, і все думає. Дивиться у стелю, бачить там визерунки всілякі, закопчені ребрясті, липові дошки різні видива творять, а уява малює з них картини, то якісь краєвиди далекі і привабливі, то знов звірі дивні і небувалі, то знов люди якісь, що йдуть юрбою і поодинці. Мрія летить і несе з собою хлопця. Видавалась дорога рівна, довга, обсаджена тополями, небо синє і глибоке, червоне, як кров, сонце, що сходить далеко… А він живий, і здоровий, і щасливий біжить здоровими ногами, ніби птах, вільний між небом і землею.\nНа третьому тижні Володькового лежання, поробились у нього на стегнах великі нариви. Незабаром вони прорвались і почали текти. Витікало багато матерії, у хаті недобрий запах, мати не встигає міняти підстілок… Від довгого лежання в одному положенню, на спині поробились пролежні. Усе то пече, щемить, не дає ні вдень, ні вночі спокою. Хлопець блідий, змарнілий, аж прозорий і все лежить із заплющеними очима. На чолі іноді з’являються краплини холодного поту і тоді мати знов починає плакати та ламати руки.\nАле найгіршими були ночі, тихі ночі. Все довкруги спить, спочиває, мовчить. Один тільки Володько, мов хворий нерв, не влягається в загальний спокій. Він лежить з розплющеними очима і вдивляється в темноту. Іноді йому щось страшне ввижається, здається, що по хаті хтось тихо ходить, там то там заторкне щось і робить шерех. І тоді йому робиться моторошно, він натягає на голову якусь прикривку, потіє, кров його б’є хоровитим боєм, нерви болючо напружені. Іноді він трохи засне, але не довго. Буває, що йому щось недобре сниться і тоді він у сні скрикує. Тоді встає мати, перемінить йому підстілку, запитає щось, перехрестить і лягає знов.\nНаближається, нарешті весна. Уже в березні помітне її наближення. Дихне інколи теплішим, сніг, там то там, тікає зі свого місця і оголює землю, сонце без страху, одверто заливає малі віконечка і проривається двома стовпами до середини, синя лата неба нашвидко перемальовується і її іноді видно з вікна.\n– Дивись, дивись, Воводьку! Говуби! Говуби!\n– О! Воводьку! Песик побіг!\n– Воводьку! Дивись! Узе нема снігу!\nВолодько тільки слухає і тільки заздрить. Ну, чому всі ходять і всі бачать, а тільки він лежить отут і нічого не може бачити, що там на дворі діється. А там того мусить бути так багато і таке воно все хороше.\nАле Володькові вже значно покращало. Лежить, але йому принаймні з ран не тече і, підпертий подушками, він може вже сидіти. Цього року в м’ясниці, перед великим постом, йому сповнилось сім років. Тому мати знов журу має – йому треба перший раз іти до сповіді і гріхи свої сповідати. Батько був проти. Як можна дитину зрушувати, везти до церкви, а до того і часу обмаль. Сніг завчасу, вже на середопістя, сливе весь зійшов. Матвій залишив камінь, а взявся до землі. Сонце пригріло і поле засіріло. День-що-день Матвій у полі. Все нема і нема зайвого часу, щоб запрягти коні і одвезти малого до церкви.\n– Не буде ж дитина, через якусь там роботу, без сповіді і причастя, – гризеться мати.\n– Коли б но всі ми стільки гріхів мали, що він, то й попів не треба було б на землі.\nОдначе Матвій вибрав таки вгодну хвилю, був якийсь присвяток, намостив драбиняка горохвянкою, запріг конята, окутав Володька кожухом і поїхали до церкви.\nВолодько вже не раз бував у своїй церкві, але тепер він уздрів тут щось зовсім нове. Церква видалась йому винятково великою, високою, просторою. Ледве сягає зір під склепіння бані. Там, у найвищому місці, велике зображення могутнього Бога-Саваофа зі золотим сонцем на чолі, що на всі боки розсипає снопи проміння.\nА нижче довкруги анголи з розкрити ми крилами намальовані, по кутах бані чотири діти, один з пером і книгою, один з бичачою головою біля себе, один з птахом, а один без нічого. І довкруги щось написано великими славянськими літерами. Володько пробує прочитати…\nВін сидить закутаний на стільці, задер догори голову і поволі, по складах, читає: «Отче наш, іже єси на небесах, да святиться ім’я твоє, да прийде царствіє твоє»… І далі, і далі, цілого «Отченаша» вичитав Володько і був дуже вдоволений з того, бо і колись не раз бачив він ті літери, але що там написано, не міг довідатись.\nТепер зовсім інакше. Від картини до картини, від образу до образу мандрує його зір, скрізь є щось написане і все то він розбирає. Он там гурт людей у дивних одягах, ніби вони лише пообгортали себе полотнами і під ними написано: «Сошествіє Св. Духа на апостолов». То знов отам, багато людей у таких самих одягах, деякі з них тримають якісь галузки в руках, посередині осел, на ослі їде людина з світлим кружком на голові і під цим написано: «Вход Господа нашого Іісуса Хріста в Ієрусалім». Ця картина особливо подобалась Володькові, ніколи, здається, не забуде її. Ті люди такі веселі, вони, видно, щось вигукують, а той, що на ослі сумний і на обличчю його видно страждання.\nА в церкві щось там далі правиться, співають кількох дядьків сумних пісень, до вікон проривається, великими стовпами сонце, луна від співу змішується з димом кадила і все разом творить особливий настрій… Володько швидко втомлюється, він би хотів лягти, але лягти не може. Сидить далі на своєму ослончику і далі роздивляється, і далі слухає. Мати тут же недалеко біля нього, стоїть перед бічною іконою Матері Божої і пильно молиться. Перед образом трьохраменна червона лампадка на позолочених ланцюжках. Володько спостерігає дивне: йому видається, що очі його мати і очі Матері Божої однакові. Як це гарно, думає він і не може натішитись.\nА батько? – Завжди він батько. Він стоїть випростано, спокійно, незалежно. Щось горде в його обличчю. Ні один образ не нагадує йому батькового обличчя, хіба отой там високо дід з тією книгою, але і то не такий. У батька ніс горбатий, так, але борода не така велика. Та й не такий батько ще старий.\nСлужба тягнеться довго, Володько втомлений і розчулений. А коли скінчилась служба, почалось маслосвятіє, Володькові відкривали груди, йому було соромно, мастили його олією. Після батько підніс його разом зі стільчиком до аналою і тремтячий Володько почав каятись у своїх гріхах. Священик запитав його:\n– Чим ти згрішив?\nА Володько не знає що сказати. Пригадує багато своїх гріхів, але боїться признатися. І матері не слухав, і Хведора на різні спокуси спокушав, пригадав і річку, і ліс, і млина, і ту картоплю, що вони у побережника крали. Священик йому підсказує:\n– Не слухав батька-матері? Заздростив? Не молився рано й ввечері Богу? Не постив? Лаявся поганими словами? Щось узяв чуже? Божився не правильно?\n«І чого він реве, той бельбас», думає батько і суворо дивиться на Володька. Мати знов ціла розчулена. «Ах, дитино моя, дитино!» – думає вона. Володько мимрить:\nЩо ні і як ні, він не пам’ятає. Йому хотілось не те сказати, але сказав ні. Хотів сказати: Так! Я грішний! Але разом з тим, якийсь інший голос підсказав йому, що ні! Він не грішний, він не зробив нічого, що могло б зватись гріхом…\nСповідь скінчилась, священик положив малому на голову руку і читає якусь молитву. Він просить Господа Бога, щоб той з великої ласки своєї простив «рабові своєму Володимирові всі його прогрішенія – вільні і не вільні». Володько цього не знає, він лише хотів би лягти, йому стає млосно, йому крутиться голова…\nДорогою назад Володько міцно заснув, мати весь час сиділа над ним і спав він так твердо, що не чув навіть коли його знесли дома до постелі. І прокинувся він аж над вечір. У хаті була сама лиш мати. Сильно пахло сонцем, свіжим повітрям, весною. Сонце заходило і його проміні якось особливо засипали хату. Володькові пригадався молодий сосновий ліс, запахом смоли повіяло, сріблисті шпичаки галузок і молоді, зелені, зовсім м’якенькі шишки, що їх можна їсти, хоча вони дуже гіркі.\n– Ну, як тобі, гниляку? – запитала мати.\n– Добре, – проговорив Володько.\n– Ну, от… Я казала, щоб відправити маслосвятіє, а «він» усе ні та ні… – Це вона мала на увазі батька.\nВеликдень цього року пізнім видався, до свят зовсім з сівбою закінчили. Та й що там тієї роботи – три-чотири дні і скінчено. Але щось знов напало на того Матвія. Прийде ввечері, сяде за стіл, затисне своїми долонями, що подібні на брили землі, своє обшльогане вітрами, червоне лице і щось думає. І хто зна що він думає. А думає він про свої злидні. Ось іде свято, а в хаті голодно. У хліві одна хвостина і пара малих конят. І як тут жити і з чого ситим бути. Працюй, працюй, мов той каторжник, борися зі злиднями, ламай свої кості, а що з того маєш? І приходить на думку Матвієві – чи не кинути все то та йти у світ шукати для себе іншого місця. Землі треба! Простору! Росія ж велика – степи, далечі, землі широкі. І чого тут тиснутись, як у горшку…\n– А що, стара, коли б ми так десятинок двадцять-тридцять мали – га?\n– Що тобі сниться чи що? – каже Настя.\n– Не сниться. Он у кацапії, кажуть, земля дешева. Готуй-но мені торбу з хлібом – поїду оглянути.\n– Чи ти, бува, з глузду з’їхав? – сіпнулась Настя. Чи ж би ми покинули наш край, та й поволоклися б кудись, мов цигани, у світ за очі? І церкву, і рідню, і могили. О, ні! Це вже нізащо. Тут родилась, тут і вмирати хочу! Уже й так виволік нас бозна куди на безлюддя.\n– Дурна ти, бабо… Рідня та могили тебе не нагодують. Хочеш отут з голоду вічно пухнути? А що буде, коли кості мої відмовляться працювати?\n– Ай, нагодують! Усе-таки свої є – свої, а не чужа-чужиниця. Ми постаріємось – діти виростуть, а то тільки цей рік такий видався, бо он усе на землю видав, а прийде другий… Ну, як собі хоч, а я присягну тобі, що нікуди в такий світ не піду. Хто зна що там за люди, може у них і церкви нема і мова їх якась така дивна. Не піду!\nЩо там з бабою про такі речі розважати, думає Матвій і на цьому розмова їх скінчилася. План свій обдумує далі. Ходив у село, радився з поважними мужиками, шукав спільників в дорогу. Земля та десь аж у Смоленській губерні, десь отуди на північ.\nІ вже на перший день Великодня, коли скрізь люди святочні ходять, коли без перерви дзвони видзвонюють та цвітуть черешні і все довкруги радіє, Матвій враз заявив, щоб Настя готувала йому харчі на дорогу. І ніяких бурчань! Після завтра їду і все!\nЦіле свято не свято. Настя і сюди, і туди, і сльози, і ахи, і всім оповідає, як то «він» хоче «їх» кудись у світ за очі волокти, але на Матвія це не діє. Грошей нема, але і це не перешкода. Звідти-звідти, щось там за камінь вторгував, перед святом корова отелилась, привела бичка, щось позичив. І третього дня Матвій, як слід, по-святочному, одягнувся, назув чоботи, закинув на плечі торбу, палицю в руки, попрощався і почимчикував самий до станції Мизоча пішечком сім верстов. Добре ще, що ту чугунку підвели до тієї Мизочської цукроварні, все-таки, як не кажіть, вигода, до Озеран п’ятнадцять верстов не треба пішки тріпати…\nІ залишилась Настя сама. І городу пильнуй, і худобу порай, і за дітьми приглянь, і кури насади, і ціле господарство на оці май. Василь – той усе в школі та школі і толку з нього не багато, а найгірше Насті той город, грядки, цибуля, часник, бурячки і капуста сіянка, і всяка та всячина. Корову – виведе на луг, прив’яже до кілка і хай там крутиться, а телиця біля неї також там ганяє. Інколи Хведот посидить кілька хвилин, а потім каже, що він «колову пас». Хведотові тепер самому скучно, не виходить у нього так, як то у Володька, не має він думки такої, а як зробить щось, то горе одно. Все сидить хлопчисько, або сунеться на луг, улізе в багно і обличчя його не впізнаєш.\nА Володько все лежав. Найтяжчі дні минули, ноги помітно гояться, але ходити ще не міг. А тут весна, усе цвіте, все розвивається, усе манить, усе соковите, барвисте, свіже, а Хведот ще прибіжить, і принесе кілька квіток жовтих з болота і оповідає:\n– Воводьку! Насі висні та-а-ак цвітуть! – і при тому аж очі приплющить, щоб ще краще показати, як ті вишні цвітуть.\nВолодькові страх на двір хочеться, йому тепер гірше лежати, ніж раніш, коли все боліло. А інколи мати винесе його з постіллю на двір, і тоді він лежачи спостерігає, як ластівки літають, як бджілки десь там гудуть, як рокоче на стрісі лелека, як шпориш з землі витикається і застеляє подвір’я… Лежав безпорадно, заздростив здоровим людям, що ходять, що бігають… Над ним глибоке, чисте, синє, ласкаве небо, інколи по ньому білі ковтуни хмарин пливуть повільно зі заходу на схід, іноді знов летять двоє лелек, або знов десь високо під синім склепінням тягнуться довгим ключем дикі гуси, що звучно і лагідно курличуть… А потім вечором цілою долиною розлягаються жабячі скреготи. Все, здається, там кричить, навіть дерева, навіть сама земля.\nІ коли так Матвія не було дома, почали навідувати Настю рідні з Дерманя. То, диви, несподівано появляється дід Уліян, приносить за пазухою якогось пирога з фасолею, то знов заїде дядько Єлисей, то тітка Зінька. Бували і Василь дядьків зі Запорожжя і тітчина Катерина. Василь і Катерина найбільша радість для Володька. Василь дуже любив Володька, пестив його як тільки міг, а як почув, що він хворіє, то завжди щось йому принесе. Раз булку, раз якихсь цукорків, раз ще чогось, що робило Володькові приємність.\nА тітчина Катерина, то вже й не говори. Та як появлялася, все тут ставало інакшим. І співи, і танці, і жарти, а що вже того Володька напестила – страх один. Сяде ото біля нього і починає щось оповідати про Залужжя, про своїх знайомих. Розмовляє з ним, ніби він великий, ніби він їй рівня… – О, Володьку! Не журися! Ось видужаєш, будеш знов бігати, прийдеш до нас. А як виростеш… Хм-м! Отакий великий, як твій батько, отакий дужий будеш… А гарний, гарний! А дівчата бігатимуть за тобою! Ах, Володьку, мій ти, братику, моє ти серце! А скажи: як виростеш ти мене не забудеш?\n– Ні, – зовсім тихо, соромливо вимовляє Володько.\n– О, ні! О, ні! Я знаю! Ти будеш мене пам’ятати! – і цілувала Володька у щоки, уста, чоло, куди попало, а Володькові соромно і разом так радісно, так приємно, що ані трохи не відчував своєї хвороби. Був такий щасливий, що хотілось йому хоч вигукнути голосно, але якось трохи соромився. А як відважувався, обіймав Катерину за шию, цілував її, а очі при тому загорялися і були такі сині, як і небо.\nНа Проводи Настя не пішла мертвих відвідати, не було на кого «отого гниляка» покинути, весь той день голосила, сльозами вмивалася. Сама одна, сумно, здалека видно гору, що на ній могилки, там тепер видимо-невидимо люду і все то бавиться, веселиться – живі і мертві разом, співають Христос Воскрес разом з «чарочкою медовою». Богу дякувати, Зінька навинулась над вечір і все, як там було, оповіла, казала, що цього року люду було, як того маку, і куми, і свати, і сусіди, і навіть Домаха з Півча. Володькова хрестна мати була, «їх» шукала, не знайшла і ось передала Володькові дві крашанки та п’ятака. Володько був дуже втішений, що мати хрещена про нього пам’ятає, а йому здавалось, що його так зовсім люди забули. Шкода, шкода, що Насті не було на Проводах, велика шкода!\nА на Юрія, у вівторок раненько, вернувся Матвій. А що тобі невиспаний, а замучений, а брудний. Зі станції знов тьомбав пішки від півночі, торбу порожню зачовгану викинув на двір «щоб висмерділась». І чи їв що, чи не їв – одразу спати завалився.\nЗрання Василь ходив до церкви і пустив між ріднею чутку, що батько з кацапщини вернувся. І як наїхало гостей… І Єлисей з дядиною, і дід Уліян, і його син Володьків хресний батько Макар, і залужці обоє. А що в такий час не годиться їхати в гості з порожніми руками, то кожне щось привезло. Знайшли і пів-ока горілки, і запіканки, і настоянки. Тітка Зінька і за макітру вареників, і за гладишку сметани, не забула.\nРозбудили Матвія. Бідака мусів зволікатися, продирати заспані бали, митись, чесатись, людського вигляду прибирати. Гармидерно стало, і в хаті, і на дворі, всі хочуть на жито… А жита цього року вже он як виросли, скоро в палки будуть вбиватися. «Як на Стрітення, кажуть, півень під порогом нап’ється, то на Юрія віл напасеться». А цього року дійсно на Стрітення не тільки півень, а й віл міг напитися, така була тоді одлига. А тепер ось жито, справді, по коліна. А гарно, а гоже, а зелено… На жито!\nНастя і сюди і туди метнулася, не ждала стільки гостей. Зінька з дядиною Одаркою їй помогли. Дядина також не з порожніми руками прибула, велику мисалу холодниці привезла та величезного пшеничного калача… Настя якраз перед тим дещо свіжого сиру віддушила, наробила швидко мялохи, десь там ще шматок сала завалялося з торічного року, розбила з тузин яєць. Вареники, яєшня, холодниця – ге! Чого ще треба!\nВийшли всі наверх, під ліс, знайшли гарне, зелене місце під дубом, що почав щойно розвиватися. Сонце гріє, сосна пахне, килим зеленого жита стелиться вниз, сад квітучий, луг зелений. Хвиля в хвилю, краса в красу і яких тільки барв на всьому, на землі і на неба.\nІ почали «Христог Воскрес» співати – Господи, як голоси тахнуть в просторі, як м’ягко все звучить. А потім до прикуски пили, за кожним разом «Христос Воскрес», ближче і ближче христосувались так що й Настя розчервонілася, а тітка Зінька так зовсім як мак зробилася, шкода, що Катерини нема.\n– Ну, а як там у тім Смоленським? – питає Єлисей.\n– Е! Нема чого й казати. Не наша культура, – каже Матвій і ніхто не знає, що це він за слово таке висловив, один хіба Єлисей може то сказати. А Настя радіє. Казала ж вона – не їдь! Може тепер дасть спокій з тим.\n– То, знаєте, – вів своє Матвій. – Не сподобалось мені там. Ні. Не наша, кажу вам культура. (Знов те слово!) Правда, ліс там заздрощі, та що з лісу. Земля не пашна, громиш, та й орати її там не вміють. Вийде ото вам з таким гаком, сохою то звуть, і поре отак, як попало. Сіна там хоч гатку гати, але і тому ладу не дають. До дому не звозять, а гниє то в копицях, де скошено цілу зиму…\n– І народ, кажу вам, невзрачний… (Знов чуже слово!). Добрий люд, щирий та сірий такий. Самі вам лапті. Я думав, що це у нас біда, та коли я порівняв… Ге! То ми, виходить, багатії проти них. Баба там усім заправило, а мужик то спить, то пиячить, то йде в «ізвоз», то на промисли… А баба і ціпом молотить, і оре, і…\n– Та невже баба? – перебиває Матвія Корній.\n– Ха-ха-ха! – регоче Макар.\n– Ну, вже як баба того наробить! – говорить Єлисей.\n– А, хай йому частець, щоб я ото і молотила, і орала, і всю чоловічу роботу робила, – заявила Зінька.\n– І в таку землю хотів він мене, людоньки, волокти, – каже Настя.\n– Та я б туди ні за які гріхи не пішла б, – озвалась Одарка.\n– Е, в таку землю не варто лізти, – додає Єлисей.\n– Але народ, кажу вам, добрий, сердечний. І погуторити з вами, і се і те, лише лінивий дещо. Поспати, поїсти любить… Випити. Ані доріг там, кажу вам, нема, навіть отаких як ось у нас, а що вже міста – срам один. Був я в тому Переяславці, де ото пам’ятник проти француза за 1812 рік стоїть, так, кажу вам, що за смітник, що то за гноярня… Приїде вам кацап, стане серед міста, кине сіна коневі, що кінь з’їв то з’їв, а решта так і лишається. І ніхто того ані прибирає, ані підмітає. Отак затоптують в болото і все. А болото, особливо оце весною – страх, кажу вам. Коні по черева грузнуть… Та й усе у них там таке: ночував я у одній хаті, мужик собі нічого, добряга і «тюрою» мене гостив – їжа така: квас та сила цибулі, а якже, а якже… Так ото ночую у нього втомлений, а тут він усе мені говорить та говорить, та все питає, та питає, як там у вас, а що, а земля яка, а люди як живуть… До півночі не міг заснути. А до того ще й «клопів» у них там така, кажу вам сила-силенна, що, кажу вам, цього ніяк не розкажеш.\n– А що це таке ті клопи? – зацікавилась Зінька.\n– О! – озвався Єлисей. – Худоба така кацапська…\n– Та блощиці. У нас їх нема по селах. Таке мале, а таке вам противне, а кусюче, а смердить… Бачив я і те «імєніє». От вам таке запущене, паскудне, лайдацьке хазяйство. І город бачив, і садок… А хрукта у них кисла, така, кажу вам, кислятина, що в рот не можна взяти. А господарство просто… Ні! Що й казати!\n– Та вже звісно. Де баба хазяйнує, – озвався Корній, який, усі знають, у Зіньки під патинком.\n– О! Ти но глянь на нього, – засміялась Зінька.\n– Е, Зінько, що там не кажіть, – чоловік чоловіком.\n– Як який! – не здавалась Зінька.\n– Що вам, бабам у нас. От у кацапії так баби на шість ціпів так жито періщать, аж курява йде, – заявив Єлисей, що знає також ті краї.\n– От би і нашим бабам отаке, куме, – додав Корній.\n– Я б тобі того намолотила! Я б тобі намолотила, – каже Зінька.\n– Зате як ти молотиш язиком – ха-ха-ха!\n– А ось як прийде війна – і будете молотити, – озвався й Уліян.\n– Е, що там війна! Поки війна! Мого на війну не візьмуть. Я своєму сказала: роби що хоч, ріж мене, пали мене, а в чужу-чужиницю не піду. Досить з мене і ось цього, виволік нас на безлюддя, вийду бувало, і ані душі живої. Три роки проплакала…\n– Але ось привикла і не хочеш звідсіль, – каже Матвій. Кобто чоловік вас слухав – давно світ не був би світом.\n– Свята правда, – додав Корній.\nГуторили, але за чарку не забували і гутірка робилась все голоснішою і голоснішою. А як сонце стало над млином, так усі просто звеселіли. Під дубом стало місця замало, посунулись далі, і вставали, і ходили, і обнімалися, і цілувалися. А Настя так голову стратила, що почала навіть підспівувати та в долоні плескати. А потім удвох з Зінькою за руки побрались і без музики в танець пішли.\n– Ех, кума! – говорив Корній. – Перша колись була танцьовниця.\n– Була та загула! – озвалась Настя.\nМакар і собі вмішався, брав Одарку, що дуже ухилялась і щось там також витупував, невідомо що, якийсь, мабуть, танець. І навіть Матвій ледве втримувався, і Єлисей та й дід Уліян.\nРадісно стало навкруги, а вечір зійшов разом з місяцем, сосни стояли і тінь густу кидали, віяло від млина холодним, а гості вже гуртом виспівували аж луна гень довкруги котилася, летіла вниз річки, до заставської соснини і там ще раз відбивалася, ніби не хотіла одразу зникнути.\nА Василь, Володько і Хведот також тут. Василь випив кілька чарок і «вичворяє комедії». Він не має товариства, бігає по лісі, кружляє довкруги сосон, викрикує окремі незрозумілі слова, перекидається через голову. Хведот, хоча випив лише молока, зовсім перейнявся загальним настроєм, бігає за Василем, качається по траві, верещить. Усе, що зробить Василь, він негайно наслідує:\n– І я! І я! І я такоз! – кричить він і від захоплення немає сили докінчити слово. Підбігає до Володька, смикає того за рукав і кличе: – Ходи! Воводьку! Ходи!\nА Володько лише лежав спокійно на зеленій, м’якій траві опершись на лікоть і зо всього посміхався. Йому смішно і приємно, його пестить свіжість весни, що вилонюється з нагрітого ліса, де кожне дерево пускає соки, набирає зелені і випроміньовує запахи. І Володько п’яний від тієї великої сили життя, він любується своєю матір’ю, що он так весело співає, та притупує, та плеще в долоні і своїм батьком, що зовсім змінився, розійшовся, згубив он шапку і все намагається оповідати, що то він бачив у тій кацапщині…\nІ Володькові зробилось радісно, він зрозумів, що життя може бути різним. І сірим, і нудним, і повним турбот, і разом барвистим, радісним і приємним. Давно вже не вичував Володько стільки сили, як саме тепер, йому хотілося вже зірватися на свої ноги і бігти. Але ноги покищо не хотіли його слухати і казали чекати.\nГеть за місяця верталися гості на подвір’я, а після довго ще цілувалися та прощалися, та запрошували «до нас», та дякували, аж поки віз за возом, поволі викотились на м’яку дорогу і зникли в темноті. Хутір зістався на своєму місці самий, і як завжди, його обливав місяць своїм сяйвом, довкруги крякотали жабячі хори, повівав інколи івтрець, на траву падала роса.\nПісля того Володько став почувати себе зовсім добре, може сам рухатись, не просити матері, щоб його перенесла. Він ще, правда, не може ходити, але він може повзти на чотирьох, може переступати, опираючись на щось. Батько зробив йому пару милиць і він учиться ними користатися. І для нього почалося життя, радісно стало навкруги, здається, що він наново на світ народився. Шкода лише, що харчі такі мізерні, а йому тепер дуже хочеться їсти.\nІ обійшлося без лікаря, що дуже всіх тішить. Батько, правда, розуміє, що не гаразд отак сполягати на волю Божу, але в ньому ще надто твердо сидить його та сама «сила Божа», що змушує його в неї вірити.\nЦілими днями пересиджує тепер хлопець на дворі, сильно загорів, попікся. Особливо попікся він «на Миколи», в Гільчі, на отпусті, куди він їздив разом з батьками і що спричинило йому багато втіхи.\nНа Миколи, дев’ятого травня по старому стилю в селі Гільчі великий отпуст. Там є невеликий пригірок, що з під нього витікає струмок води і творить невеличкий ставок. Кажуть, що над тим струмком з’явилась колись іконка Матері Божої, а тому ту воду вваїжають цілющою і над нею збудували невелику капличку. Тисячі люду, з далеких і близьких околиць, що року дев’ятого травня, приходить сюди, щоб молитись, бавитись, гоститись, зустрітись зі знайомими, залицятись. На селі в цей самий день ставляться буди, каруселя, книжечки. І гамір великий стоїть в той час над селом, тисячі підвід заповняють усі дороги, всі площі, усі подвір’я.\nМатвій рідко коли відвідував такі відпусти, не було то в його вдачі, але цього року щось напало на нього і він несподівано рішив поїхати зо свією родиною, це, зрештою, не так далеко, перше село за Лебедями, щось шість чи сім верстов звідсіль. Ціла родина була захоплена цією думкою, вже з вечора почалися приготовання, кожне має якісь наміри і побажання, Настя висповідатись і причаститися, Василь купити нову сопілку (останнім часом він почав цим цікавитись), Хведот не мав ніяких особливих бажань, крім булки і цукерків, Матвій щось мав, але про це ніхто не міг довідатись.\nНайбільше захоплювався цією поїздкою Володько. Він не мав ніяких особливих бажань, не думав нічого особливого купувати, хоча він має у своїй схованці цілі сім копійок, але він взагалі любить їхати, бачити нові місця, бувати між людьми. Він уже бував у Гільчі, але то було давно, він ще був зовсім малим і з того мало що залишилося в пам’яті. Пам’ятає все-таки, що треба їхати здовж лугу, після через село Лебеді, далі піднятися на невеликий пагорбок глибокою дорогою, після через поле, здалека видно село в садах, багато високих дерев, гарні чеські садиби, якийсь високий димар сторчить на обрію.\nУ четвер раненько виїхали. Хату замкнули, все замкнули і залишили зовсім без догляду. Злодіїв тут, як світ-світом, ніхто не чув, а тому нема чого боятися. День видався просто чудовий, рано холодновато, як то завжди буває на Миколи, дуже свіжо, дуже тихо. Довкруги все яскраво зелене і на всьому стоїть краплиста роса, що переливається кришталем і виблискує промінням сонця. Лугом здовж річки лежить легкий туман, що якраз дуже подобається Володькові, бо йому здається, що це хтось там невидимий кадить пахощами, щоб лекше дихалось. А скільки квітів всіляких – і білих, і синіх, і жовтих ромашки всипали геть увесь схил до лугу, малі бузові дзвіночки, жовті кульбаби, пурпурово-червоні дикі гвоздички, на кущах білі парасольки-повійки…\nІ народу стільки здовж дороги і здовж річки стежкою, і потамтому боці попід заставською сосниною – їдуть і йдуть, молодь і старші, і всі святочно, барвисто, легко одягнуті, дівчата цілими гуртами, як мак, як гурт айстрів, йдуть і все йдуть, часом босі, черевики чисті несуть у руках, спідниці часто спереду підіткнуті, міцні, загорілі литки ніг швидко мигають, босі ноги ступають по м’якій, вогкій, холодноватій стежці.\nЗа дівчатами так само гуртами йдуть парубки. Ці не босі, на кожному чоботи з високими холявами, що виблискують на сонці. На кожному сорочка біла, чи чорна, чи пасмужиста пояском підперезана, на голові у кожного кучер з лівого боку, а на кучері кашкет з напнутим дашком, що дивом-дивним тримається сливе на потилиці.\nІ дівчата, і хлопці не йдуть разом, але то лиш так для людського ока. У дійсності вони чують себе і душею, і серцем, вони одна цілість, особливо коли котрась чи котрийсь має отам в тому гурті когось, до кого тьохкає серце. Дівчата лише нижуться, щось одна одній пошіптують, іноді вирветься стиснутий сміх, іноді якесь слово паде.\nА хлопці йдуть, як і личить чоловічій статі – спокійно та поважно, але кожного очі стрижуть за тими литками, за тими розкучерявілими голівками, інколи котрийсь дотеп пустить, що Уляна, мовляв, ступає, ніби просо товче, або що у Маланки надто все гойдається, але то тільки так собі, у дійсності кожному з них так би й хотілося догнати отой стан і обвинути його міцною рукою, щоб чути ближче побіля себе… Так тії стрічки надто розхвилювалися в повітрі і кожна з них манить за собою.\nУ Гільчі нема де стати, все скрізь заповнене. Матвійові вдається зупинитися біля одного подвір’я, при плоті, але зовсім на сонці. Довкола повно підвід, повно людей. Усі кудись ідуть, квапляться, вітаються… Володькові лишається не зовсім заздростне завдання. Усі йдуть хто куди, навіть беруть з собою Хведота, а він мусить сидіти на возі і чекати. І він чекає.\nСонце піднялося понад стріхами хат і пражить просто на віз. Під хатою розцвітає бузок, півонії, жовті лілеї і ще квіти, двері замкнені на колодочку, вікна зачинені, всі, видно, пішли на отпуст. Сусідні вози стоять переважно самі, без людей, коні щось там шпортаються мордами в сухому сіні в опалках, на них падає овіддя, вони оганяються довгими хвостами. Інколи котрась неспокійна коняка зовсім «розбереться», скине з себе і оброть, і нашилник, і снажиться дістатися до своєї сусідки, щоб скубнути чужого, солодшого сіна, або гризнути з ласки за шию.\nПриходять і відходять люди, щось приносять, щось відносять. Появляються діти із свистунами, дудками, сопілками, гармоньками, все то пищить, свистить, трубить… Там далі на дорозі здовж видно чергу лірників з лірами, що сидять просто в поросі і викрикують різних пісень. Туди і сюди проїжджають підводи, інколи брички запряжені гарними кіньми, збиваються хмари куряви, що зовсім закриває лірників, але то їм, мабуть, не заважає. Вони далі грають і далі співають. Ось знов молодий, кучерявий, у червоній сорочці, парубок з великою сулією наповненою чимсь рожевим. Він весь час щось викрикує, а коли підходить ближче, Володько розбирає і слова, хоча вони не нашою мовою говорені.\nСєм раз наліваний,\nВосьмий раз для вас! Квас!\nТот сто лєт пожіваєт…» –\nвиговорює парубок і іноді хтось зупиняє, наливається склянка рожевої рідини і Володько здалека вичуває розкіш такої насолоди…\nБо сонце порядно його підігріває, уста його сохнуть, йому дійсно хотілося б чого-небудь, бодай звичайної води, випити, але тут нічого нема. Так само йому дуже хотілося б піти в оту юрбу, помежи тими возами, подивитися на тих лірників, заглянути туди, де то здалека чути награвання каруселі, де то ті буди стоять, де стільки гамору і крику. Але він не може і він ніяк не думає перечити цьому. Він і так повний щастя, йому і так гарно…\nДесь біля полудня він пережив одно видовисько. Несподівано зі замкненої хати, що напроти, почав з вікон йти дим. Люди кинулись туди, вирвали вікна і почали щось там гасити. По короткому часі дійсно все вгасили, але Володько чув, як люди перекрикувались через вози, що там мало-мало до великого нещастя не дійшло. Люди, мовляв, пішли до церкви, але залишили під образами лампадку. І хто зна яким робом, загорілось від лампадки паперові рушники на образах. З образів, мовляв, самі вуглики зістались. І коли вернулись господарі, застали в хаті лише сажу і сморід.\nІ десь геть по полудні нарешті прийшли і Володькові батьки. Спочатку батько й мати з Хведотом, а пізніше приволікся і Василь. Багато розмов, бачилися з рідними, запрошувано їх у гості, була і Катерина клопітська, і багато, багато свояків. Володько дістав гостинця – маленьку гармоньку з одним рядом голосників, а Хведот глиняного півника-свистунця з позолоченою голівкою. Володько пробував щось грати, але нічого путнього не виходило, а Хведот свистав безупину, так що мати не раз мусіла йому казати:\n– Та у вухах лящить! Не свисти!\nУсі разом поїли, напилися води і рушили до дому. Ледве виплутались з тієї колотнечі возів та коней, їхати було приємно, дорогою знов їхали вози і йшли гурти молоді. Але хлопці вже йшли разом з дівчатами, переважно парами, деякі обнявшись. Дівчата вже не несли своїх черевиків на руках, у кожної з них пакунок, то серце з тіста здоблене зелено-червоною плетінкою, то вузлик чогось солодкого, то знов щось з оздоб – разок намиста, стрічки, хрестики… Парубки лиш іноді мали якусь там гармонію чи щось такого… А сонце вже над Лебедями і коли дійшли до Матвійового хутора, воно почало сідати за Дерманський парк отам геть далеко, сливе на обрії…\nВолодька зовсім спекло, ціну ніч не міг заснути, ним інколи тіпало, мов ганчіркою. Але минуло. По кількох днях на обличчю почала лупитись шкіра. Йому зовсім покращало, він міг уже ходити на своїх милицях і коли на таке дивилась мати, вона одночасно і сміялась, і плакала…\n– Не допусти, Господоньку святий, щоб моя дитина отако все життя дибала, краще вже пішли мені смерть, – молилась вона з повноти свого великого серця.\nОзерани – село і залізнична станція, нині Дубнівського району Рівненської обл. (на карті – 11).\nПроводи – Провідна неділя, перша неділя після Пасхи.\nПівча – село, нині Здолбунівського району Рівненської обл. (на карті – 12).\nна Юрія, у вівторок – день св. Юрія – 23 квітня юліанського стилю. Він припадав на вівторок в 1902 та 1913 роках, із яких перший видається занадто раннім, а другий – занадто пізнім для дії даної глави.\nСтрітення – 2 лютого юліанського стилю.\nПереяславці – власне, Малоярославці, де 12 (24) жовтня 1812 р. відбулась битва французьких та російських військ. Відвідини Малоярославця належать скоріше до другої поїздки Матвія (в Калузьку губернію), ніж до цієї першої (у Смоленську губернію).\nПодається за виданням: Самчук У. Волинь. – Торонто: [1965 р.,] т. 1, с. 156 – 183.\nУлас Самчук – Самчук У. Волинь. - По тамтой бік добра


КИТАЙЦІ ЗБУДУЮТЬ НАЙБІЛЬШУ СОНЯЧНУ ЕЛЕКТРОСТАНЦІЮ В УКРАЇНІ « SILKLINK\nКомпанії ДТЕК і China Machinery Engineering Company (CMEC) підписали договір на проектування та будівництво сонячної електростанції потужністю 200 МВт в Дніпропетровській області, в районі Нікополя. Загальні інвестиції в проект складуть 230 млн євро. Підписання відповідних документів відбулося в Києві під час круглого столу «Китайські інвестиції в розвиток енергетики України», організованого Українською асоціацією Шовкового шляху SilkLink. Варто значити, що будівництво станції відбудеться у дуже стислий термін – 9 місяців. Після завершення будівництва Нікопольська СЕС стане найпотужнішою сонячною електростанцією України та увійде в ТОП-3 найбільших в Європі.


Епідемія не зупинила напливу українців до Польщі - Monitor Info\nЕксперти компанії Personnel Service вказують, що фінансовий аргумент залишається ключовим фактором для українських працівників при прийнятті рішень щодо вибору конкретного роботодавця. Окрім того, вони надають велике значення безпеці та географічній близькості свого місця роботи.\n«На початку епідемії ми спостерігали відтік українського персоналу. За даними прикордонної служби, тоді Польщу покинули до 250 тис. осіб. Однак ця тенденція невдовзі зупинилася, оскільки антикризовий щит передбачив відповідне положення, яке продовжувало візу для іноземців на весь період епідемії та ще на 30 днів після її закінчення. Це затримало в Польщі багатьох українців, окрім того, постійно прибували нові працівники. Це зростання чітко видно в даних Головного статистичного управління РП, які свідчать, що у квітні цього року застрахованих іноземців у Польщі було на 110,3 тис. більше ніж до спалаху пандемії», − говорить директор компанії Personnel Service Кшиштоф Інгльот.\nСьогодні більш ніж кожна четверта фірма в Польщі має працівників з України. Найбільший попит на українських працівників спостерігається в компаніях з промислового сектору. На другому місці − компанії з торгового сектору, які наймають 27 % працівників з України, а 20 % з них працюють у сфері послуг.\nПричини вибору Польщі місцем трудової міграції залишаються незмінними. Це географічна та культурна близькість, низький мовний бар’єр та розмір заробітків.\nВитрати українців у Польщі значно зменшилися\nУ першому кварталі поточного року українці залишили в гаманцях підприємців у Польщі 453 млн злотих. Це втричі менше, ніж рік тому, коли витрати становили 1,48 млрд злотих, відповідно до найновіших даних Головного управління статистики.\nПольща стала одним з лідерів працевлаштування громадян з-поза меж ЄС\nЄвростат оприлюднив інформацію про те, що ще вищі показники зафіксовані лише у Чехії та Литві.


Як виглядають нові тролейбуси і коли вони виїдуть на вулиці Хмельницького : 23:01:2017 - vsim.ua\nЯк виглядають нові тролейбуси і коли вони виїдуть на вулиці Хмельницького\nПарк «Електротрансу» поповнили сім синіх «рогатих».\nМашини проходять обкатку.\nПрезентують тролейбуси цього тижня.\nТролейбусний парк у Хмельницькому поступово оновлюється. Останні закупи транспорту КП «Електротранс» здійснив минулого року. Сім нових тролейбусів вже на підприємстві. Вони проходять обкатку і майже готові виїхати на вулиці міста. Буде це 26 чи 27 січня.\n- В четвер або п’ятницю ми плануємо презентувати нові тролейбуси. Нам дали необхідний дозвіл. Зараз вони проходять обкатку. Перш, ніж возити пасажирів, вони мають проїхати не менше 240 кілометрів, - розповіла .заступник директора з економіки КП «Електротранс» Оксана Вовк.\nНові тролейбуси купили в «Богдан моторс». Витратили на них 32 мільйони бюджетних гривень. Усі сім одиниць електротранспорту пофарбований у синій та білий кольори. Раніше в «Електротрансі» купували жовті та зелені тролейбуси. В підприємстві кажуть, що не хочуть дотримуватися якогось єдиного зразка. Планують, що відповідно до кольору формуватимуть те, за яким маршрутом працюватиме транспорт.\n- Плануємо пускати тролейбуси одного кольору по єдиному напрямку. Наприклад жовті ходитимуть в Озерну. Зелені в інший мікрорайон. Так має бути зручніше в першу чергу пасажирам. Та й більш гарно виглядатиме місто, коли його вулицями їздитимуть тролейбуси різного кольору, а не шаблонні, - каже Оксана Вовк.\nУ нових тролейбусах вже скоро кондуктори їздитимуть із валідаторами. 85 апаратів купили 1 105 000 гривень. Для чого вони і як вони працюватимуть, читайте згодом на vsim.ua\nХмельницький Гроші громадський транспорт тарифи на проїзд новости Хмельницкого\nА мені подобаються "Богдани", все ж кращі, ніж кацапські.\nМастер Автополив reply Ihor Avramchuk\nНу тут и не поспоришь!\nале головна перевага кацапиків перед богданами - вони більш просторі.\nХотя Львовский лучше,но там хозяин не Вальцман.\nСергій Якубенко reply Леонид Наседкин\nце наглядно показує показуху під назвою прозорих тендерів. всеодно все робиться як і раньше через договорняки\nНе могли купити нормальних тролейбусів замість тих тісних Богданів?\nТролейбуси купують по тендеру, хто дав нищу ціну той виграє\nАхахаха, а кто ж владелец Богдана?\nПевно той г...к, який продає "Рошен" і робить безвіз\nАндрей Шпулак reply Сергій Якубенко\nЙого побратим з БПП)


Кому варто йти в дитячий садок? Обов 'язки вихователя дитячого садка та специфіка роботи — Kraina.One\nВи нарешті віддали дитину в дитячий садок? Обов 'язки вихователя дитячого садка включають в себе догляд за підопічними, організацію дозвілля малюків і проведення розвиваючих занять. А це означає, що в дошкільному закладі вам дитина не тільки перебуває під наглядом і вчиться спілкуватися з однолітками. Вже після декількох тижнів відвідування дитячого садка ви помітите, як ваш малюк розвивається і переймає все нові навички. Так все-таки, за що саме відповідає вихователь у дошкільному закладі і з чого саме складається його робота?\nОсновні обов 'язки співробітника\nЧим ще займається вихователь?\nЧи варто йти працювати в дитячий садок? Обов 'язки вихователя дитячого садка кожен зможе виконувати?\nРитм сучасного життя передбачає своєчасний вихід з декрету всіх жінок, які виховують маленьких дітей. Найпростіший спосіб дозволити мамі працювати, як тільки крихті виповнилося три роки, - віддати малюка в дитячий садок. Обов 'язки вихователя дитячого садка припускають, що цей фахівець не тільки стежить за порядком у групі, а й займається з дітьми. До його компетенції входить виведення дітей на прогулянку, організація режиму дня і дотримання графіка прийомів їжі та сну. Посадові обов 'язки вихователя дитячого садка включають в себе і супровід групи на профільні заняття до інших педагогів, організацію розвиваючих занять та ігор у групі.\nПовинен цей педагог займатися самоосвітою, оскільки саме він складає план організації дозвілля і проведення занять у групі. Впровадження нових методик розвитку та проведення пробних занять за рекомендаціями різних відомих педагогів обов 'язкове. Займається також вихователь разом з іншими педагогами організацією та підготовкою свят. В обов 'язки цього співробітника входить також робота з батьками. При необхідності це можуть бути навіть консультації щодо домашніх занять з дитиною і вирішення проблем, що виникають у побуті. Обов 'язки вихователя в дитячому садку передбачають деяку звітність перед батьками. Педагог повинен поговорити з кожним, розповісти про успіхи дитини, її поведінку в групі та навчання.\nЦя робота ідеально підходить тим, хто любить дітей і вміє знаходити з ними спільну мову. Частіше вихователі працюють півдня, відповідно, для особистих справ часу залишається більш ніж достатньо. Але педагог, який приходить вранці, повинен вже о 7.00 посісти своє робоче місце і зустрічати перших малюків. Вимоги до вихователів у державних дошкільних закладах мінімальні - це наявність профільної освіти, нерідко на роботу з радістю беруть молодих фахівців без досвіду. Для того щоб влаштуватися працювати в приватний дитячий садок можуть знадобитися додаткові знання і вміння, тут все залежить від особливостей організації та особистих побажань керівництва. Корисно знати, якщо ви збираєтеся йти працювати в дитячий садок, обов 'язки вихователя дитячого садка передбачають велику відповідальність і педантичність. Протягом дня вам доведеться слідувати плану і контролювати, щоб тим же займалися діти. Робота з малюками потребує і самовладання, пам 'ятайте про те, що не всі дошкільнята слухняні. Багато хто навпроти відрізняється примхливістю і шкідливістю.


Робота. Охорона та безпека Україна – юрисконсультів | безкоштовні оголошення на Zapp\nВсі Помічник юристконсульта Юрисконсульт Інше Помічник юристконсульта Юрисконсульт Інше\nОхорона та безпека: юрисконсультів, робота\nХто такий юрисконсульт?\nЮрисконсульт – це людина, яка працює на підприємстві або в приватній конторі, що відповідає за всі правові питання, контролює виконання законів. Головне завдання такого співробітника – оформлення необхідних юридичних висновків, виступ у суді в ролі повіреного. Юрисконсульт може співпрацювати з будь-якою організацією, яка потребує постійної правової перевірки.\nВ робочі зобов'язання юрисконсульта входить підготовка різноманітної документації (довідки, позови, довіреності, заяви), консультування працівників організації, надання юридичної допомоги та підготовка річних звітів. У великих фірмах юрисконсульт має помічника. Нижче перераховані основні вимоги на цю посаду:\nволодіння ПК на рівні експерта;\nнавички роботи в судах;\nідеальне знання всіх кодексів правових законів;\nрозмовна та письмова англійська.\nРоботодавці віддають перевагу досвідченим фахівцям, але і у вчорашніх випускників є шанс працевлаштуватися помічником юрисконсульта або юриста.\nСвіжі вакансії на zapp.ua\nНайскладніше знайти роботу випускникам. Практично в кожному оголошенні роботодавець вимагає досвід роботи. На щастя, є компанії, які беруть на навчання потенційних кандидатів на посаду. З такими вакансіями можна ознайомитися за допомогою майданчики оголошень zapp.ua. Якщо ви шукаєте роботу юрисконсульта або хочете спробувати себе у ролі його помічника, то не затягуйте з працевлаштуванням. На це може знадобитися деякий час, адже в Україні не дуже сприятливе економічне становище. На сайті пропонують роботу приватні і державні підприємства. Багато фірм мають потребу в грамотних фахівцях, професіоналах своєї справи.\nZapp – ваш запорука швидкого працевлаштування.\nБудьте обачливі шукаючи роботу через інтернет\nМодератори сайту видаляють підозрілі пропозиції про роботу, але і здобувачам варто бути уважними, щоб не потрапити в пастку шахраїв. Пам'ятайте, що роботодавець, який нічого не розповідає про посаду, що вас зацікавила, а одразу пропонує приїхати на співбесіду, може виявитися недобросовісним. На жаль, в мережі з'являється безліч вакансій, що розповідають про фінансове благополуччя і шикарні успіхи за перший місяць роботи у їхній конторі. Всі ці пропозиції – мережевий маркетинг. Детальніше про нюанси заходи можна прочитати в роздіді "Домога".\nДотримуйтеся всіх правил безпеки і сміливо шукайте роботу юрисконсульта або помічника юрисконсульта в мережі.\nОголошення Робота Охорона та безпека юрисконсультів\nВінниця • 19 Травень 2022\nОдеса • 19 Травень 2022\nОдеса • 18 Травень 2022\nОдеса, Київський • 16 Травень 2022\nОдеса • 15 Травень 2022\nДніпро (Дніпропетровськ) • 14 Травень 2022\nСамбір • 09 Травень 2022\nКривий Ріг • 04 Травень 2022\nюрисконсульт помічник юрисконсульта працевлаштування вакансії юрисконсульт робота юрисконсульта робота помічник юрисконсульта помічника юрисконсульта вакансії пошук роботи юрисконсультом пошук роботи помічником юрисконсульта


Цього року в "Укрзалізницю" інвестують у 4,5 раза більше ніж минулого – Національний Промисловий Портал Цього року в "Укрзалізницю" інвестують у 4,5 раза більше ніж минулого – Національний Промисловий Портал\nОновлено: 26.01.2017 - 09:46\nВ “Укрзалізницю” у 2017 році планують інвестувати 27,5 млрд грн\nПро це під час засідання Уряду повідомив глава правління “Укрзалізниці” Войцех Балчун, передає Еспресо.TV.\n“Інвестиції у рухомий склад та інфраструктуру ми плануємо – 27,5 млрд грн, тобто у 4,5 рази більше ніж у 2016 році. На ремонто рухомого складу практично 9 млрд грн. Придбаємо або виготовимо більше 9 тис. вантажних вагонів. Відремонтуємо і модернізуємо 33 тис. вантажних вагонів та закупимо 50 пасажирських вагонів. Передбачаємо, що цей рік буде прибутковим попри великі інвестиції. Якщо ми виконаємо нашу інвестпрограму – то направимо 13 млрд грн на закупівлю у вітчизняних товарів”, – сказав він.


официальный сайт Троицкого поселкового совета - символика поселка\nБеручи до уваги рішення робочої групи з організації та проведення конкурсу на кращий ескіз герба, прапора, музики та тексту гімну територіальної громади смт. Троїцьке, з метою виховання у членів громади почуття патріотизму, гордості за рідне селище, керуючись ст.25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні”, селищна рада\n1.Затвердити герб та прапор територіальної громади смт. Троїцьке.\n2. Затвердити описи герба та прапора територіальної громади смт. Троїцьке (додатки №1,2).\n3.Затвердити Положення про порядок використання герба та прапора територіальної громади смт. Троїцьке (додаток №3).\nТроїцької селищної ради VI скликання\nгерба територіальної громади селища Троїцьке\nКомпозиція герба виконана на прямокутному, загостреному знизу щиті кобальтового (синього) кольору, що символізує чистоту, добру славу та вірність. У верхній частині герба виконано напис «Троїцьке» кириличним шрифтом. Нижче напису в співвідношенні 1:2 до площі щита міститься фрагмент репродукції православної Ікони Святої Трійці, яка за богословськими трактуваннями завжди символізувала єдність, терпимість та злагоду, зображення також символізує історичне походження сучасної назви селища. Нижче стрічкою у співвідношенні 1:5 міститься зображення вишитого символічного візерунку квітів та плодів калини, що у слов’янських народів з давніх часів символізувала нескінченість роду. Візерунок виконано у традиційному слобожанському стилі XVIII – XIX століть. Зображення символізує першу відому назву населеного пункту – Кальнівка, або Калинівка.\nУ нижній частині герба розташовано напис 1750 – офіційно-визнаний рік заснування першого населеного пункту на території сучасного селища.\nпрапора територіальної громади селища Троїцьке\nКомпозиція прапора являє собою полотнище співвідношенням 1:1,5. Ліва 1/4 частина прапора має червоний колір, що у геральдиці та вексилології характеризує мужність, життєву силу та красу. Центральна частина прапора співвідношенням 2/4 має жовтий колір, який символізує надію на щедрий врожай, як запоруку добробуту. На частині прапора жовтого кольору у співвідношенні 1:1,5 розташовано зображення герба селища. Права 1/4 частина прапора має зелене забарвлення, що символізує природну чистоту та надію.\nпро порядок використання герба та прапора територіальної громади селища Троїцьке\n1. Герб та прапор селища Троїцьке є офіційними символами органу місцевого самоврядування та виконавчої влади.\n2. Власником герба та прапора селища Троїцьке є Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області. Оригінали герба та прапора селища та дане Положення зберігаються у селищній раді.\n3.Прапор селища Троїцьке використовується у таких випадках:\n4. Герб селища Троїцьке використовується в:\n5. Виключене право на використання герба та прапора селища Троїцьке належить Троїцькій селищній раді.\n6. Троїцька селищна рада має право вимагати припинення несанкціонованого користування гербом та прапором селища Троїцьке і відшкодування заподіяної цим шкоди у порядку, встановленому чинним законодавством.


Набряки під час вагітності: що робити? » Підготовка до вагітності » Вагітність та пологи » Статті » Котигорошко\nНабряки під час вагітності зустрічаються досить часто. В деяких випадках це може бути симптомом хвороби, в інших – нормальною реакцією організму на зміни, що відбуваються.\nРозрізняють декілька видів набряків у вагітних. Фізіологічні набряки, з якими стикаються практично всі вагітні жінки, можуть бути викликані фізичними перевантаженнями, неправильним харчуванням, стресами, змінами погоди. Вони не становлять загрози для здоров’я малюка та майбутньої мами і зникають самі по собі після достатнього відпочинку.\nПатологічні ж набряки викликані хворобою і в такій ситуації необхідно обов’язково звернутися до лікаря.\nЯк визначити набряки\nВизначити, чи дійсно виникає набряк можна досить легко. Для цього в першу чергу необхідно звірити свою вагу під час вагітності із нормативною: за всі три триместри додавання у вазі повинно становити 8-12 кг. З початку 20-го тижня вага повинна збільшуватися на350 гв тиждень. Складніше визначити наявність так званих прихованих набряків, причиною чого є затримка рідини в організмі.\nНабряки, які видно неозброєним оком, як правило, спочатку з’являються на ногах, потім може набрякати обличчя, руки, живіт. Найбільш часто зустрічаються набряки ніг, після ходіння: рідина починає накопичуватися в зонах колін, стоп, гомілок. Шкіра при цьому набуває блідого відтінку, стає «натягнутою» та надмірно гладенькою, при натисканні на неї залишаються ямки. Якщо ноги починають набрякати в першій половині вагітності, то це може свідчити про наявність якоїсь хвороби; якщо у другій половині – можуть слугувати симптомами гестозу внаслідок порушення адаптації організму до стану вагітності.\nУ випадку, коли виникають фізіологічні набряки, насамперед необхідно оптимізувати свій раціон та стабілізувати режим.\nХарчуватися краще 5-6 разів на день, їсти невеличкими порціями, не переїдати. Набір продуктів повинен бути збалансованим, різноманітним, насиченим овочами, зеленню, фруктами, молочними продуктами, рибою. Корисними є також сухофрукти, в яких міститься багато кальцію, магнію, калію. Готувати їжу краще на пару або відварювати, уникати смажених страв, маринадів, всього солоного та гострого.\nДля того, щоб запобігти набрякам корисно робити декілька разів на день масаж ніг, носити зручне вільне взуття.\nТакож слід пам’ятати, що тривале перебування в одній позі із опущеними ногами може викликати набряк.\nЗ метою профілактики набряків корисно щодня робити спеціальну зарядку, частіше гуляти на свіжому повітрі, плавати в басейні.\nЯк позбавитися набряків\nЩоб зняти набряк, можна зробити ванночки для ніг із підсоленою прохолодною водою, після чого – масаж, починаючи від стоп. Також слід полежати, поклавши ноги на подушку.\nЯкщо набряки турбують надто часто, лікар може призначити сечогінний фіточай.\nОднак слід обов’язково пам’ятати, що без призначення кваліфікованого лікаря ні в якому разі не можна займатися самолікуванням, щоб не наробити шкоди і собі, і майбутньому малюкові.


Журнал «FINTRADERS» Відкриття магазину нижньої білизни | Журнал «FINTRADERS»\nБізнес, пов'язаний з предметами повсякденного побуту завжди приносить більший прибуток. А торгівля білизною є взагалі окремою галуззю. Попит на цей товар завжди стабільний і не залежить від сезонних змін. Все що вам потрібно для відкриття свого магазину нижньої білизни – це невеликий початковий капітал. А як ним розпорядитися і що необхідно, щоб почати свій бізнес ми докладно опишемо в даній статті. Почнемо!\nПошук відповідного приміщення – це дуже важливий момент розвитку вашого бізнесу. Не правильно вибране місце може відразу ж поставити жирний хрест на всіх ваших мріях про своєму магазині. Саме тому підійдіть до цього етапу максимально відповідально. Визначтеся з вибором формату свого закладу: павільйон в торговому центрі або магазин в окремому приміщенні. І, виходячи з зробленого, вибору приступайте до пошуку приміщення.\nЯкщо ви вибрали варіант з відкриттям магазину нижньої білизни в торговому павільйоні торгового центру, то нижче наведено список основних вимог до нього:\n· Місце для створення хоча б двох роздягалень;\n· Прохідне і багатолюдне місце;\n· Площа приміщення приблизно десять – двадцять квадратних метрів;\n· Наявність великої вітрини;\nВи можете сформувати асортимент свого магазину жіночої нижньої білизни з товарів, вироблених великими і відомими виробниками, які вже встигли завоювати довіру серед покупців. А можете купувати і продавати продукцію, ще мало кому відомої фірми, тим самим ви будете сприяти її розвитку.\nАле для старту вашого бізнесу, ми рекомендуємо вам орієнтуватися на продукцію відомих виробників. А з ростом вашого бізнесу і досвіду ви вже зможете допомагати з розвитком іншим фірмам.\nФормуючи асортимент свого магазину вам необхідно:\n· Звернути свою увагу на великі та відомі фірми, що виробляють спідню білизну: Milavitsa, Incanto, Calzedonia, Rosme, Lormar, Пальмета;\n· Надати покупцям максимально широкий асортимент товарів. Безліч варіантів колірної гами, різноманітні види моделей і різний матеріал, який використовувався при виробництві;\n· Зробіть перевагу комплектів білизни, попит на них завжди дуже високий;\n· В асортименті вашого магазину обов'язково повинні бути присутніми дорогі моделі, не багато, близько п'ятнадцяти відсотків. На них ви можете зробити невелику націнку, і це дуже сильно різноманітить асортимент;\n· Постарайтеся максимально урізноманітнити розмірний ряд. У ньому повинні бути моделі не стандартних розмірів. Всі люди різні і всім їм потрібно відповідне білизна. Це допоможе залучити до вас постійних покупців.\nЯкогось спеціального обладнання вам не буде потрібно, все досить стандартно: стелажі, ящики та вішалки для зберігання продукції. Але варто звернути особливу увагу на освітлення. Світ обов'язково повинен падати на продаваний вами товар. Постарайтеся красиво оформити свої вітрини, а для поліпшення демонстрації можете купити манекенів. Якщо бажаєте заощадити, то замість повноцінних манекенів можете придбати полуторси, які стоять на порядок дешевше.\nКількість ваших співробітників безпосередньо залежить від розмірів приміщення, де розташований магазин. Але для початку вам будуть потрібні лише двоє працівників:\n· Продавець – консультант, він буде допомагати покупцям з вибором білизни, і вміти відповідати на їх питання, крім того, він зобов'язаний добре орієнтуватися в асортименті;\n· Адміністратор торгового залу, в його обов'язки входить забезпечення нормальної роботи магазину, облік проданих і товарів, що надійшли, контроль чистоти приміщення і роботи інших співробітників, і оптимізація асортименту;\nПри підборі персоналу приділіть більшу перевагу жінкам. Як правило продавець чоловік дуже тисне і заважає вибору покупців.\nВи можете значно заощадити на рекламі свого магазину. Але тільки при дотриманні деяких вимог: вдалий вибір приміщення, багатий асортимент і лояльні ціни. В цьому випадку вам буде достатньо однієї лише зовнішньої реклами. Люди будуть самі заходити до вас і робити імпульсивні покупки.\nЯкщо ви все-таки вирішили зайнятися рекламною компанією, то у вас є найширший вибір способів заявити про себе, наприклад: реклама на телебаченні, на радіо, розклейка оголошень, роздача рекламних листівок, встановлення рекламних щитів та стендів. Дуже багато людей приваблюють знижки, тому не полінуйтеся і проведіть кілька акцій зі знижками в перші дні відкриття. Так само, ви можете ввести дисконтні картки для своїх покупців, після купівлі на них будуть нараховуватися бонуси, які можна буде обміняти на знижки.\n· 1. Оновлюйте асортимент. Намагайтеся якомога частіше оновлювати асортимент товарів в своєму магазині. При регулярному оновленні багато жінок будуть приходити до вас знову, бажаючи подивитися, що з'явилося новенького.\n· 2. Створіть приємну атмосферу. Нехай ваш магазин буде виділятися на тлі своїх сірих конкурентів. Зробіть дуже яскравим або навпаки приглушеним. Буде просто чудово, якщо ваш інтер'єр буде поєднуватися з продаваним білизною.\n· 3. Прибирайте товар, який погано продається. А на звільнене місце відразу ж кладіть нові моделі.\n· 4. Не обмежуйтеся одним виробником. Припустимо, що у будь-якого виробника дуже низькі ціни, висока якість виробів і цікаві продукти. Але це зовсім не означає, що ви повинні торгувати тільки його товаром. Будьте більш креативними. Купіть декілька моделей різних виробників і подивіться, що користується найбільшим попитом.\n· 5. Посміхайтеся, приймаючи товар назад. Ваші покупці можуть захотіти повернути товар назад. І якщо упаковка не була розкрита, то за законом вони мають на це повне право. Не висловлюйте претензій і повертайте їм гроші з усмішкою, тоді вони не будуть боятися купити зайвого, і будуть довіряти вам.\nПідвівши всі підсумки, ми можемо зробити висновок, що відкриття магазину з продажу нижньої білизни – це дуже вигідний і привабливий вид бізнесу. А попит на цей товар завжди стабільний і досить високий. Цей бізнес здатний регулярно приносити вам стабільний і високий заробіток. Тому, дерзайте, і у вас все вийде. Удачі!\n← Відкриваємо «мінеральний» бізнес Нерухомість за бартером →