Р—РѕСЂР°РЅ Р–РјРёСЂРёС‡ - Р‘Р»РѕРєР±Р°СЃС‚РµСЂ. С‡РёС‚Р°С‚СЊ РѕРЅР»Р°Р№РЅ РёР»Рё СЃРєР°С‡Р°С‚СЊ\nРђРІС‚РѕСЂ: Р—РѕСЂР°РЅ Р–РјРёСЂРёС‡ Р–Р°РЅСЂ: РЎРѕРІСЂРµРјРµРЅРЅР°СЏ Р·Р°СЂСѓР±РµР¶РЅР°СЏ Р»РёС‚РµСЂР°С‚СѓСЂР° РўРёРї: РљРЅРёРіР° Р�Р·РґР°С‚РµР»СЊСЃС‚РІРѕ: Р’РёРґР°РІРЅРёС†С‚РІРѕ В«Р Р°РЅРѕРєВ» Р“РѕРґ РёР·РґР°РЅРёСЏ: 2018 Р¦РµРЅР°: 150.00 СЂСѓР±. РџСЂРѕСЃРјРѕС‚СЂС‹: 17 РЎРєР°С‡Р°С‚СЊ РѕР·РЅР°РєРѕРјРёС‚РµР»СЊРЅС‹Р№ С„СЂР°РіРјРµРЅС‚ FB2 EPUB RTF TXT РљРЈРџР�РўР¬ Р� РЎРљРђР§РђРўР¬ Р—Рђ: 150.00 СЂСѓР±. Р§РўРћ РљРђР§РђРўР¬ Рё РљРђРљ Р§Р�РўРђРўР¬\nБлокбастер Зоран Жмирич Роман «Блокбастер» хорватського письменника Зорана Жмирича присвячений подiям, що вiдбувалися у його краiнi у 1991-1995 роках, коли палало протистояння мiж прибiчниками примарноi «Великоi Сербii» i тими, хто прагнув незалежностi на своiх землях. Про людський вимiр таких iсторичних зсувiв, про прагнення до свободи, про ii справжню цiну. А ще й про те, що вiйна героiчна та пафосна лише в кiно, в реальностi ж вона брудна й злочинна. Читаючи цю книжку, автор якоi був безпосереднiм учасником цих подiй, вам доведеться чимало пережити й передумати. Тому що це не вiйськовий бойовик, а справжня людська трагедiя, що калiчить не тiльки тiла, а й душi. Зоран Жмирич Блокбастер Zoran Zmiric Blockbuster © Zoran Zmiric, 2013 © В. Криницький, переклад з хорв., 2018 © «Фабула», 2018 © Видавництво «Ранок», 2018 Ім’я iй – вiйна На початку 1990-х рокiв ми дивилися новини з «гарячих точок» i полегшено зiтхали: оминула нас така доля. Нагiрний Карабах, Абхазiя, Приднiстров'я, Хорватiя, Боснiя i Герцеговина – на щастя, це не про нас. «Нам пощастило, нам вдалося мирно розлучитися з iмперiею, як по-доброму розiйшлися Чехiя i Словаччина». Адже бачимо зараз – не судилося. Навiть на наших теренах мiжнацiональнi й мiжконфесiйнi конфлiкти нерiдко набували небаченоi гостроти. Що ж до Балкан – «пороховоi дiжки Європи» – зайве й згадувати, якi шаленi переплетiння доль, iнтересiв i кривд панували народами колишньоi Югославii. Доволi рання втрата власноi державностi, вiзантiйсько-османський вiдтинок iсторii Сербii та угорсько-австрiйське панування в Хорватii, суперечностi мiж православ'ям, iсламом та католицизмом не давали пiдстав для мирного спiвiснування. Нацiонально-культурне вiдродження пiвденних слов'ян у другiй половинi ХІХ столiття призвело до виникнення кiлькох могутнiх полiтичних течiй серед сербiв, хорватiв, словенцiв i чорногорцiв. Тож ще 1833 року Людевiт Гай написав своерiдний гiмн хорватського вiдродження, який починався словами «Ще не згинула Хорватiя, доки ми живемо» (Jos Hrvatska ni propala dok mi zivimo) – як i автор сучасного украiнського гiмну, Гай надихався прикладом польськоi боротьби за вiдновлення незалежностi. Серед хорватiв були прибiчники нацiональноi державностi й адепти югославськоi iдеi. Югославiзмом марили й серби, якi домоглися в останнiй чвертi ХІХ столiття вiдновлення держави. Але югославська еднiсть хорватам i сербам бачилася по-рiзному. Хорвати думали про рiвнi права народiв, а у Белградi майбутню Югославiю вважали Великою Сербiею. Уже з часiв Першоi свiтовоi вiйни стало зрозумiло, що хорвати й серби мають рiзнi погляди на об'еднання. Трагiчнi акти п'еси з назвою «Югославiя» сталися i в Украiнi: у листопадi-груднi 1916-го та впродовж 1917 року за наказом командування Сербського добровольчого корпусу в Одесi було жорстоко вбито кiлька сотень хорватських вiйськовополонених, якi не виявили бажання воювати за сербського короля. Саме тодi югославiзмом перехворiли й розчарувалися видатнi хорватськi письменники Тiн Уевич i Мирослав Крлежа. Звiрства в Одесi для багатьох хорватiв стали наочним свiдченням того, що нiякоi пiвденнослов'янськоi едностi не iснуе, бо красиву iдею використали адепти великосербського шовiнiзму. Пiд час Другоi свiтовоi вiйни Хорватiю теж розривали суперечностi. Частина хорватiв пiдтримувала пронiмецький белградський уряд, частина активно долучилася до творення Незалежноi держави Хорватii, ще iншi влилися в комунiстичний рух опору. Перемога комунiстiв на чолi з Йосипом Тiто принесла не мир, а продовження боротьби. Спроби створити едину югославську нацiю, нiвелювати прагнення хорватiв i словенцiв до нацiональноi самобутностi й власноi мови викликало спротив. У 1967 роцi хорватськi iнтелектуали оприлюднили «Декларацiю про назву й становище хорватськоi лiтературноi мови», виступивши як проти пiдпорядкування хорватськоi мови сербськiй, так i проти iнших унiтаристських дiй Белграда. Фактично з того часу сербсько-хорватськi суперечностi вдавалося стримувати лише адмiнiстративно-репресивними методами. Смерть Тiто й скасування одноосiбного керування СФРЮ призвели до того, що до кiнця 1980-х рокiв вiдносини мiж республiками й центром погiршилися до краю. Ще бiльше ускладнив становище прихiд до влади Слободана Мiлошевича, яскравого представника великосербськоi течii у Югославii. У Хорватii i Боснii локальнi сербськi меншини об'едналися в регiональнi спiлки й заявили про плани приеднання до Соцiалiстичноi Республiки Сербii. У 1991 роцi незалежнiсть вiд Югославii проголосили Словенiя, Хорватiя i Македонiя, роком пiзнiше – Боснiя i Герцеговина. У вiдповiдь центральна влада залучила полiцiю та вiйсько для придушень «сепаратизму». Почалися Десятиденна вiйна у Словенii (1991), вiйна в Хорватii (1991–1995), вiйна в Боснii (1992–1995). У всiх цих вiйнах було чiтко роздiлено сторони конфлiкту: словенцi, хорвати, боснiйцi, якi прагнули незалежностi на своiх землях, i центр (фактично – серби), чиею метою було зберегти примарну «Велику Сербiю». Задля цього було задiяно максимум ресурсiв, створено десятки «народних республiк» зi складу сербськоi меншини в рiзних регiонах Хорватii i Боснii… Ми ж радiли, що здобули незалежнiсть мирно. Не здобули. Тi фiктивнi проросiйськi утворення, якi ми зараз бачимо на сходi Украiни, – це аналоги сербських «республiк» у Хорватii i Боснii першоi половини 1990-х рокiв. Рiзниця лише у тому, що Сербii тодi вистачило порядностi визнати себе стороною конфлiкту. Сучасна Росiя не зважуеться навiть на це. Украiна зараз переживае те, що Хорватiя пережила у 1991–1995 роках. Навiть не пережила, а й досi переживае. Нещодавно в Загребi було опублiковано дослiдження про самогубства серед бiйцiв i ветеранiв тих воен. За роки бойових дiй у Хорватii загинуло вiд 13 до 16 тисяч осiб разом з цивiльними жертвами. З початку вiйни i до кiнця 2015 року покiнчили з собою 2734 учасники вiйни. Дослiдники наголошують: понад двi тисячi самогубств сталося вже пiсля закiнчення бойових дiй, адже щороку вiд 100 до 120 ветеранiв вчиняють суiцид, i кiлькiсть самогубств зростае. Аналогiчнi процеси ми бачимо в Украiнi. Военнi травми дуже болючi, особливо важко ведеться тим, хто повернувся з вiйни iнвалiдами – а тепер вони нiкому не потрiбнi. Колись i цi бойовi дii закiнчаться, люди бiльше не гинутимуть вiд куль i снарядiв, але лiчильник военних втрат цокатиме й далi, бо багато теперiшнiх молодих, сильних хлопцiв не зможуть нормально жити з травмами неоголошеноi вiйни в душi. Вiйна героiчна й пафосна лише в кiно, в реальностi ж вона брудна й злочинна. Саме про це книжка учасника хорватськоi вiйни Зорана Жмирича, яку ви зараз тримаете в руках. Читаючи ii, вам доведеться чимало пережити й передумати. Тому що це не бойовик, не блокбастер. Це трагедiя, iм'я якiй – вiйна. Володимир Криницький Люди породжують вiйну. Вiйна нищить людей. Шиме Дорогий читачу, на самому початку маемо дещо узгодити. Цю розповiдь написано не для того, щоб когось засудити чи когось звеличити. Написано ii так, щоб кожен iз вас мiг iдентифiкувати себе з будь-яким героем, хоч ви лiвий чи правий, лiберал чи радикал. Читаючи ii, ви можете зацiкавитися, реальнi чи вигаданi описанi мiсця, люди й подii. Але важливiше за це помiтити iронiю долi, яка поглузувала з деяких героiв. Прочитайте, а потiм поставте запитання – але не менi. Тiеi митi, як дочитаете, ця повiсть утратить будь-який зв’язок зi мною. Вона стане цiлковито ваша. Передаю ii вам – чинiть iз нею на власний розсуд. Автор Лiсопилка Покинута лiсопилка була однiею з нечисленних будiвель у селi. Кiлька хат зяяло пусткою без людей i меблiв. Важко було навiть уявити, що кiлька мiсяцiв тому тут мiг хтось жити. День при днi, змiнюючись iз чат, ми спускалися у село в долинi, роздивлялися i думали – кому взагалi спало на думку в такому мiсцi зводити житло. Але колись давно людей привела сюди робота. Крутий схил, що спускався до села, iдеально придався для доставки колод на лiсопилку, а рiчку, що наполовину оточувала долину, природа нiби навмисно створила для судноплавства. Буваючи в селi, я часто уявляв, з яким звуком спускалися схилом колоди, як линув лiсом стукiт сокир, шипiла пара з котла, шелестiли гумовi паси пилок, плюскали колоди у водi, i менi здавалося дуже дивним, що я тут – а не чую всiх цих звукiв. Не чую жодного звуку життя цього мiсця. Думки про це тiльки посилювали занепокоення. Село було порожне, як мертва душа, така мертва, що ми своею присутнiстю вже не могли ii оживити. Якщо тодi я й сумнiвався, сьогоднi певен, що розташування розвiдувального поста в цьому мiсцi було абсолютним безглуздям. Вiн був так само ефективний, як ягня, прив’язане бiля загону з великою рогатою худобою, навколо якого кружляють голоднi вовки. Тепер, коли я думаю про це, згадую сотнi iнших, значно кращих мiсць для розмiщення розвiдникiв, бо помiстити нас у долинi, з трьох бокiв оточенiй густим лiсом, – те саме, що перед зголоднiлим дикуном поставити горщик, повний м’яса. І ми, безумовно, були в тому горщику. Ми були м’ясом. І дикуни не змусили себе довго чекати. Вечiр Дня всiх святих нiчим не вiдрiзнявся вiд попереднiх i був схожий на всi iншi вечори цiеi пори року. Зима гасила день майже одразу пiсля обiду, i навiть снiг не висвiтлив геть нiчого, а мiсяць вирiшив, що йому краще залишитися за хмарами й почекати кращоi нагоди показати носа. Напад почався не так жорстоко, як хтось мiг би уявити. Найперше в нас за спинами з’явилися вантажiвки. Пiдроздiл регулярноi армii створив буферну зону таким чином, що заздалегiдь вiдрiзав нам усi можливостi для вiдступу. Коли ж у нас за плечима постала стiна, вони могли вiльно спуститися до тартака, впевненi, що жодна душа не покине долину живою. Це була не перша наша зустрiч з ворогом, але кожна наступна не була легша за попереднi. Протягом кiлькох днiв, сидячи на лiсопилцi й виходячи тiльки на короткi огляди, ми постiйно намагалися витiснити зi свiдомостi, що колись це станеться, i це давало нам змогу терпiти. Коли людина про щось не думае, то поводиться так, наче цього немае. Ми намагалися, наскiльки це мiсце нам дозволяло, поводитися якнайближче до нормального мирного життя. Протягом дня ми смажили ковбаски i половинки картоплi, якщо ж хотiлося чогось iншого, то й м’ясна нарiзка з вогню була смачна. Амiджа, який iв усе, що бачив, полюбляв перехопити оселедця з ананасом, подарунок вiд скандинавського «Карiтасу»[1 - «Карiтас» (вiд лат. caritas – любов-милосердя) – мiжнародна конфедерацiя католицьких благодiйних органiзацiй (тут i надалi – примiтки редактора).]. Хлiб ми зберiгали загорнутим у полiетилен, присипаний снiгом. Вiн був твердий, як камiнь, та достатньо було потримати окрайчик кiлька хвилин на гарячiй плитi – i вiн ставав смачнiший за свiженький, щойно з пекарнi. На горищi одного з будинкiв Бранкович знайшов шматок копченого сала, забутого господарями пiд час утечi. Нам його вистачило надовго. Рiзали його дуже тонко, не часто, i лише тодi, коли всi були разом. Вечерю ми неодмiнно пiдсолоджували консервованим компотом з персикiв або шоколадом, що його зi зворушливими листами й незграбними малюнками надсилали нам вихованцi дитячих садочкiв. Пiзнiше я чув багато спогадiв про цi часи зi скаргами на погане харчування. Особисто я не мав нiяких нарiкань – може, тому, що я завжди вiддавав перевагу бутербродам, а не гарячим стравам. Варену iжу я почав цiнувати вже пiсля тридцяти п’яти рокiв. Ми намагалися сприймати виходи в розвiдку як прогулянки лiсом, а повернення до теплого примiщення переживати як приемну подiю. Уранцi температура була така низька, що вода замерзала, хоч вiдро стояло за якихось пiвметра вiд бочки, що служила нам за пiчку. Стiнка бочки була така розжарена, що ми пiдпалювали вiд неi сигарети, але вода у вiдрi ставала кригою. Дрова, якими ми грiлися, час вiд часу вибухали у вогнi – хтось ще до нашоi появи попiдкладав у деякi полiна петарди. Може, це дiти так розважалися. Так чи iнакше, але раз на кiлька днiв одна з дровеняк стрiляла у нашiй саморобнiй печi. Зрештою, подейкували, що це був поширений у цих мiсцях звичай. Хтось уночi крав дрова у сусiдiв, а iнший хитрован придумав, як виявити злодiiв: повкладав у деякi полiна петарди й залишив у дворi як приманку. Коли в хатi у сусiди починалася канонада, одразу ставало зрозумiло, хто злодiй. Звичай зберiгся, якщо й не з практичною метою, то принаймнi для пiдлiтковоi розваги. Нам, однак, цi дитячi жарти лише нагадували, що ми не на вакацiях. Уже пiсля першого пострiлу з лiсу ми зрозумiли, що не маемо, чим вiдповiсти. Зброя наша могла стрiляти не далi, нiж на п’ятдесят метрiв вгору вздовж схилу, а якби й добивала далi – ми все одно не мали доброi позицii для оборони. Вийти з лiсопилки означало поставити себе пiд прицiл, тим бiльше, що нам у бiк лiсу не видно було геть нiчого. Тi ж фарами вантажiвок освiтлювали лiсопилку й добрий шмат двору перед нею. Вони спускалися повiльно й упевнено, покрикували й пiдбадьорювали один одного, поки ми панiчно намагалися придумати, що ж нам робити. Протягом перебування в селi нiкому не спало на думку, що нас можуть оточити з усiх бокiв, i аж тепер ми зрозумiли: канонада танкових гармат, яка почалася за пiвгодини до того, як нас оточили, означала, що вони прорвалися з правого флангу, перекрили нам шлях вiдступу й захопили нiчию територiю. Ми були мурахами на аркушi, що плавав на поверхнi води. Ракета, випущена з лiсу, вибухнула на даху. Черепиця i трiски згори посипалися на нас. – У пiдвал! Хтось крикнув, i всi ми, як дурнi, кинулися в пiдвал лiсопилки. Я намагався бути розважливим, але страх стискав менi легенi й перехоплював вiддих. Нiчого iншого не спадало на думку, але пiдвал точно був мишоловкою. – З пiдвалу немае виходу! Якщо зайдемо, нам гаплик! Мене не чули. Або не хотiли. Я побiг з усiма, не вiдчуваючи нiг. Ми попадали пiд стiнку, дивлячись угору, а згори чулися крики й нестримний смiх. Я думав, чи справдi вони такi дикi, чи просто намагаються заглушити страх, що iх самих охоплюе. Не знаю вкотре вже згадав фразу командира бригади Кватерника: «Нормальна людина в ненормальних умовах поводиться ненормально». – Хлопцi, послухайте мене… Шиме тримався спокiйно, наче вже безлiч разiв опинявся в таких ситуацiях. Правда ж була в тому, що Шиме взагалi не був спокiйний, але, на вiдмiну вiд iнших, у непростих ситуацiях умiв мiркувати розважливо. Дивлячись на нього, можна було подумати, що вiн багато рокiв готувався до таких випадкiв. Нiколи й не подумав би, що три мiсяцi тому вiн ще видавав вiдео-фiльми напрокат. Либонь, хтось у штабi дiзнався про його холоднокровнiсть i метикуватiсть i призначив його за старшого, хоч i без усякого чину. – У пiдвалi е вiкно, отам угорi, гляньте! Вiкно – занадто гучне визначення для дiрки пiд стелею, через яку легко пролiзла б хiба дитина. Але тодi вона здалася нам воротами до раю. Отвiр виходив на протилежну частину двору, неосвiтлену. На першому поверсi почувся вибух гранати i тупiт чобiт. Вони захопили тартак i шукали нас. – Шукайте iх! Он вiн! Там! Стрiляли в примiщеннi, навмання, короткими чергами, репетували, хоч i не мали нi найменшого уявлення, де ми ховалися. Знали тiльки, що нас мало. Це було очевидно, адже будiвля не могла вмiстити багато людей. Бiльшу частину простору було вiдведено пiд вкритий дахом розпилювальний верстат, i лише кiлька десяткiв квадратних метрiв залишалося на колишню контору начальника, роздягальню i душ з туалетом у пiдвалi. – Один за одним, швидко! – скомандував Шиме. Вiн став пiд вiкном, зчепивши руки у «замок». Черкез i Швидкий пролiзли легше, нiж я очiкував, – майже вилетiли з пiдвалу, пiрнувши у темряву. Нам не було чути тупотiння iхнiх чобiт, але тиша з того боку свiдчила, що iм вдалося залишитися непомiченими. Нам це послужило чудовим стимулом до дii. – «Вiкно у двiр»[2 - Маеться на увазi фiльм «Вiкно у двiр» – трилер режисера Альфреда Гiчкока (1954), який е зразковим прикладом саспенсу в кiнематографi. Дiя фiльму вiдбуваеться в однiй декорацii – кiмнатi, де перебувае хвора людина.]. Га, Шиме? У сутiнках пiдвалу я чiтко бачив тiльки його широко розплющенi очi. У цьому поглядi була вдячнiсть. Будь-кому в такiй ситуацii знадобилася б повна концентрацiя, але я надто добре знав Шиме – йому був потрiбен перепочинок. – Гiчкок, 54-й, – видихнув Шиме. – Стрибай, Амiджо! Амiджа прослизнув так легко, як я мiг би вийти через дверi. Вiн перестав рости ще в школi, i взагалi становив собою справжнiй тип розвiдника. Маленький, швидкий, спритний, як кiт. Вiн двiчi коротко шкрябнув чобiтьми стiну й зник у темрявi. І саме коли зiбрався вилазити я, пiдвал виявили, а заразом i викрили наш план. – Вiкно! Цi пацюки вилазять через вiкно! Там, там!.. Я скам’янiв. Що робити? Шиме досi стояв пiд вiкном, не знаючи, чи зважуся я стрибати, тодi як я чекав його сигналу. Наше оцiпенiння перервав Бранкович. Вiн кинувся до Шиме, а той негайно пiдсадив його пiд стелю. Бранкович обома руками схопився за отвiр i намагався пiдштовхнутися ногами. Ми почали пiдпихати його в отвiр. Поки я мовчки лаявся i думав, що це ж я мiг би бути тим, чий зад зараз зникне у вiкнi, знадвору почулися пострiли. Бранкович раптом сповз мiж нами. Двадцять чотири роки. Минулого тижня повернувся з вiдпустки. Пам’ятаю, ми говорили з ним пiсля його повернення. Казав, що цього разу остаточно вирiшив одружитися. Вони зустрiчалися три роки, i все йому здавалося, що вiн молодий iще для шлюбу. Розповiдав, цiдячи ракiю: «Ми однолiтки. Менi, може, ще трохи й рано, а iй саме добре. Одружимося, як звiльнюся. Уже почали працювати над дитиною. Я вже в неi ночував. Я не спiшу, та якщо залетить, то ще й краще…». Це слово – «залетить» – здалося менi гидким i тодi, коли я почув його вперше, i потiм, коли згадував Бранковича. Я зневажав себе за те, що з усього часу знайомства з ним не можу згадати кращого епiзоду, за яким пам’ятав би його. Але щоразу, коли я думав про нього, згадувалося це слово. Мене починало нудити. Ще за секунду вiн був моiм товаришем, а зараз – обм’яклим трупом, що заважав нам вижити. Ми вiдтягли Бранковича в куток пiдвалу, як мiшок гнилого м’яса, що псуе наш маленький простiр. – Там! Я пiдстрелив одного! Отам, кажу! Вони тiкають через вiкно! Крики стали голоснiшими, ми чули, як щось падало, як вони грюкали у дверi пiдвалу. Доки ми дивилися: то на дверi й вiкно, то один на одного, – мiж нами впала граната. Не було такого мiсця в пiдвалi, де уламки нас не дiстали б. Граната крутилася бiля нас i сичала, а ми скам’янiло дивилися на неi. Схопити й викинути назад? А як вибухне й розiрве? Може, якщо не чiпати, тiльки поранить? А якщо тiльки поранить, скiльки я ще проживу, перш нiж зрозумiю, чи варто було ризикнути й викинути ii назовнi? Гадки не маю, як хiмiя у мозку витворюе всiлякi неможливi комбiнацii, але краем ока я побачив досi непомiчене рiшення. У заднiй частинi пiдвалу був туалет, звичайна дiрка в пiдлозi. Ногою я штовхнув гранату в отвiр, i вона вибухнула у вигрiбнiй ямi. Шиме подивився на мене, вражений, його обличчя розтяглося в усмiшцi. Я повернувся до вiкна – i в напiвтемрявi побачив, як iще одна граната летить у пiдвал. Я встиг кинутися вперед i, поки вона ще була в повiтрi, долонями вiдбив ii назад. Незграбно, як вiдбивав м’яча, граючи дитиною у волейбол. Я, до речi, так i не навчився, як iншi, вiдбивати м’яча пальцями – завжди вiдбивав долонями, а iншi гравцi сердито гукали: «Затримка! Затримка!» Часом, бувало, я вiдбивав навiть правильно, та позаяк усi знали, що з мене поганий гравець, то й тодi звинувачували у «затримцi». З мене смiялися навiть тi, хто грав не краще за мене. Через це вони самi собi здавалися кращими. Ну, i де ви зараз, покидьки? Зi своею «затримкою» я виграв партiю. Вибух змусив затнутися крикунiв у дворi якраз тiеi митi, коли дверi пiдвалу затрiщали пiд ударами чобiт. Уперше ми почали стрiляти у вiдповiдь. Я тодi подумав: хоча б не помремо, не випустивши жодноi кулi. Дивно – менi вдалося знайти щось хороше у тiй вiдчайдушнiй ситуацii. І саме тодi я, вперше за вечiр, змирився з тим, що загину. Почулося ревiння, лайка, прокльони. Їхнi бiль i лють змiшалися, здiймаючи разом з тим i нашу лють. Ми стрiляли в бiк дверей i кричали. Для когось там, нагорi, це була, мабуть, дуже кумедна сцена – зневiренi люди, якi горлають i стрiляють наослiп. Ми нiчого не бачили, мiж нами свистiли кулi, наче прелюдiя перед тим, як вони увiрвуться i нам настане кiнець. Раптом усе стихло. Я повернувся i без вагань кинувся до вiкна. Безлiч разiв згодом думав я про той стрибок. Невже це фiзично можливо – пiдстрибнути на два метри i, як м’яч, пролетiти крiзь вузьке вiкно? Вiд чого я вiдштовхнувся, якщо взагалi вiдштовхнувся, – я так i не знаю. Чи то Шиме пiдставив менi своi руки? Знаю тiльки, що вже за мить бiг лiсом, виставивши руки перед собою i намагаючись не налетiти на якийсь стовбур. Втеча Наiвно було вважати, що втеча з лiсопилки сама по собi обiцяе порятунок. Якщо противник планував захопити плацдарм у долинi, то мав докласти всiх зусиль, щоб знищити нас до останнього й забезпечити собi чистий простiр аж до лiнii фронту. Зважаючи на те, як легко i такою масою вони просочилися в наш тил, було зрозумiло, що це не окрема акцiя. Перший же реактивний снаряд, випущений у бiк лiсопилки, збив антену, а без неi ми не могли налагодити радiозв’язок зi штабом. Їм залишалося знищити нас i спокiйно рухатися у темрявi аж до мiсця розташування нашоi бригади. Хоч я вже не перший день ходив цими теренами, у темрявi я нiяк не мiг зорiентуватися. Якби з пiдвалу я побiг прямо через двiр, то рухався б на пiвнiчний схiд – а менi туди не треба було. Нашi таборували на пiвнiчний захiд вiд села, отже, я мав пiти лiворуч, де натрапив би на рiчку. Але я гадки не мав, куди бiжу. Розумiв тiльки, що видерся на узвишшя над селом, i тепер рачкував у темрявi, не знаючи, в який бiк рушити далi. Намагався не думати, що сталося в пiдвалi пiсля моеi втечi, а зосередитися на думках про Амiджу, Швидкого й Черкеза, якi вибралися ранiше за мене. І хоч iмовiрнiсть наскочити на когось iз них була мiзерна, мене зiгрiвала надiя, що вони недалеко, теж десь зачаiлися, мiзкуючи, куди податися. Через багато рокiв я лягатиму спати з думками про свою втечу з пiдвалу й щоразу в сльозах провалюватимуся у сон. Чи були в мене шанси вижити, якби я не втiк? Чи вчинив би Шиме так само на моему мiсцi? Мабуть, нi, бо якби хотiв, то так i зробив би. Але Шиме залишився i боровся. Розумiючи, що я тiкаю, вiн, мабуть, i далi сипав автоматними чергами, поки я дерся стiною i кидав його в тiй клятiй ямi. Чи могли ми обое вижити, якби я залишився? Чи взагалi мiг Шиме пролiзти через таке вузьке вiконце? Довго ще я прокидався ночами й до ранку намагався вiдiгнати неспокiй, вiд якого сiпалися м’язи на ногах. Я пiдводився з лiжка, присiдав, iшов у душ, лiтрами ковтав воду, запиваючи жменi пiгулок, глибоко дихав, не мiг заснути. А тiеi ночi я жодного разу не згадав про Шиме. Нападники вважали, що хтось iз нас може добiгти до iншоi розвiдгрупи й повiдомити в штаб бригади про подii того вечора. Але вони не знали, що iншоi групи немае, що шлях вiдкрито i нiхто iх не чекае. Вони знали тiльки те, що кiльком розвiдникам з лiсопилки вдалося вибратися з оточення i зникнути в темрявi лiсу. І iх це розлютило. З погляду тактики, я мав двi мети: залишитися живим i повiдомити штаб бригади, що почався наступ. Насправдi ж перша мета була для мене заразом i останньою. Чи вдасться iм напасти на наше основне розташування – мене те мало непокоiло. Пiдготовлена й озброена бригада могла протистояти будь-якiй силi, тодi як я, сам-самiсiнький, шпортався у лiсi, гнаний страхом i переслiдувачами. Усю дорогу я думав, як взагалi сюди потрапив. Іще кiлька мiсяцiв тому, як i бiльшiсть моiх однолiткiв, я жив звичайним життям. Ходив у кiно, на концерти, вiдвiдував лекцii в унiверситетi, у вiльний час зустрiчався з друзями в кафе. Одного вечора ми всi сидiли за столиком i дивилися телевiзор. У новинах показали неприемний сюжет: просто так, щоб продемонструвати силу, iхнi вiйськовi перекрили воду дитячому будинку. Той сюжет став останньою краплею, що переповнила чашу лютi, яку я вiдчував щодо «сильних», якi вважали, нiби зi слабшими за себе можуть робити все, що заманеться. Ми зiрвалися на ноги, – розлили пиво, намочили сигарети, – i просто звiдти пiшли до призовноi комiсii записуватися добровольцями. Того самого мiсяця ми один за одним отримали повiстки й вiдбули на фронт. Мене призначили в розвiдку, хоч я тiльки недавно вiдслужив строкову службу зв’язкiвцем. Але тодi пiдроздiли поповнювали як заманеться, за можливiстю, – добровольцiв було небагато… Намацавши поперед себе iще одне дерево, я раптом усвiдомив, що загубив автомат. Не мiг пригадати, чи залишив його в пiдвалi, чи випустив з рук, поки бiг нагору. Цiлком можливо, що просто кинув, вистрибуючи через вiкно. А якби й не загубив, то яка менi з нього користь? Я сам себе ледве рухав крiзь темряву i мiнус двадцять. Мороз дер горло, а дихати через нiс майже не вдавалося. Я геть знесилiв i не мiг бiльше зробити анi кроку, тож просто сповз пiд стовбур. Невдовзi в лiсi почулися крики. Вочевидь, шукаючи нас, вони розтяглися в лiнiю. Люто матюкалися i перегукувалися, звично полюючи. Вправно. На те не iснуе спецiальних шкiл i навчальних курсiв. Для цього мае бути якийсь природний, вроджений, предковiчний iнстинкт ловця, який зараз, пiсля довгоi сплячки, зненацька прокинувся. На мить вони стихли, потiм знову почали галасувати й покрикувати. – Ось вiн! Я його бачу! Чого дивишся? Виходь, кому кажу! Виходь, нiчого не буде! Я пригнувся майже до снiгу i, хитаючись, рушив далi, але сили геть не було. Якби це було кiно, то мене вистачило б на те, шоб бiгти всю нiч. Тодi я вирiшив зачаiтися i молити Бога, що вони проминули мене. Та якщо й пройдуть, куди менi податися? Назад до лiсопилки? Вона була тут единим орiентиром. Але де вона, та лiсопилка? Тим часом вони опинилися вже так близько, що чути було рипiння снiгу пiд чобiтьми. Я не уявляв, чи можуть вони мене помiтити i з якоi вiдстанi. Просто лiг пiд деревом бiля корiння i так лежав, трусячись вiд холоду й страху. Зiщулився, долонями затулив рота – боявся, що почують мое важке дихання. Серце так гупало, що на мить менi здалося, нiби вiд цих ударiв луна йде лiсом i чути ii за кiлька кiлометрiв… Раптом менш нiж за десять метрiв вiд мене постав силует i повiльно повернувся до мене. Вiн був темнiшим, нiж темрява, i я фiзично вiдчував, що вiн дивиться прямо на мене. – Бачу одного! Виходь! Виходь, поганцю!.. Боже, якщо ти е, либонь, ти маеш пiдстави для цього… Не думаю, що я чимось це заслужив, але якщо ти вважаеш, що заслужив – хай буде так. Хай… Що буде? Загибель тут, у снiгу, i нiхто з моiх навiть не знатиме, де моя могила. Не пiзнае моеi муки, болю й страху, не допоможе менi нести цю ношу. Як менi тодi хотiлося, щоб поряд опинився хтось! Будь-хто – аби вiн хоч протягом митi роздiлив зi мною мiй кiнець. Притиснутися до чийогось тiла, якоiсь жiнки з усiма забутого села, до якого й дороги немае. Жiнки, якоi не знаю нi я, нi свiт… Я майже бачив ii обличчя в темрявi й тужний погляд, яким вона прощалася зi мною. Самотнiсть нiколи ще не була тяжча для мене. Сам, у лiсi, беззахисний, безпомiчний, закланий просто неба, мов ягня, принесене в жертву. Кому? Боговi? За що? За мир? Я мiг думати про це, бо й у собi не мав миру, щоб прийняти неминуче. Мiж тим я вiдчув, як теплом облило ноги, але навiть не намагався стриматися – просто неконтрольовано дзюрив пiд себе. Тисячi разiв пiсля того вечора, коли я вiдчував тиск у сечовому мiхурi, раптом спливав спогад про мить, коли, обiйнятий жахом, я вiдчув дивну приемнiсть, викликану теплом власноi сечi. Наступного року напередоднi Дня всiх святих я мiцно спав у своему лiжку, i раптом мене розбудила волога. Менi нiчого не наснилося, просто нi з того нi з сього з мене потекло. І зараз бувае, що ловлю рибу в лiжку. У напiвснi. І радiю, що можу. – Вставай, кому кажу! Голос привiв мене до тями. Я вирiшив пiдвестися i померти на ногах, хоч i обпуджений. Я зiбрався пройтися лайкою по його матерi, поки вставатиму, щоб вiн знав: хай я й помру у цiй теменi, а вiн пiде звiдси живий, це не значить, що вiн чимось кращий i заслуговуе бути на тому мiсцi, на якому е. Якби доля склалася трiшечки iнакше, все могло помiнятися, i вже я тримав би його на мушцi. Хтозна-скiльки разiв у скрутних ситуацiях менi спадало на думку щось украй недоречне. Пам’ятаю, я був ще школярем, коли помер батько мого однокласника. Я i ще кiлька приятелiв пiшли висловити йому спiвчуття. І все було нормально – аж до тiеi митi, коли ми подзвонили в дверi. Усi разом ми розреготалися, наче хтось iнший керував нашими емоцiями й не з нашоi волi грався з нами. А зараз я згадав «Касабланку»[3 - «Касабланка» (1942) – американська романтична кiнодрама, знята режисером Майклом Кертiсом, з Гамфрi Богартом та Інгрид Бергман у головних ролях.]. Дивлюся на свого ката – i думаю про людей, якi жертвували коханням заради вищоi мети. Доходжу висновку, що немае нiчого такого, заради чого я мiг би чогось зректися, а надто ж – життя. Вижити! Одна мета, одне бажання. Тому про таких, як я, не знiмають фiльмiв i не складають легенд. Це мiг би бути початок чудовоi дружби, якби мiй потенцiальний вбивця збагнув, наскiльки вiн нiкчемний у всесвiтi i як мало змiнить моя смерть. Якби доля розважила iнакше, ми в одному лiтаку вiдлiтали б свiт за очi, залишаючи своi проблеми комусь iншому. Дорогою ми б розводили про Гамфрi Богарта, який помер, не знаючи, що хтось переживав його реплiки з фiльмiв значно гострiше, нiж вiн сам. Сидiли б у крiслах i спостерiгали, як бiлявка-стюардеса з безживним поглядом вiтае чергового iноземця. Я вже роззявив рота, щоб крикнути, але з уст вилетiла тiльки пара. Голосу не було. Страх перемiг мою злiсть, а хоробрiстю я вважав вiдчай. Мовчки лежав я, скоцюрблений, пiд деревом, а силует тим часом повернувся i сказав iншим: – Та нема там нiкого. Ходiмо. Не знаю, скiльки часу минуло, перш нiж я зважився рушити далi. Ступав тихо, намагався не видати жодного звуку, рипiння снiгу рiзало менi слух i посилювало тремтiння в колiнах. Я йшов у тому напрямку, звiдки з’явилися моi переслiдувачi, – бо вважав, що вони прийшли з лiсопилки. І не помилився. З пагорба я досить скоро побачив село, звiдки вони вже пiшли далi. Лише кiлька душ вешталося подвiр’ям, перевертаючи складенi дошки й колоди – усе сподiвалися, що когось iз нас знайдуть. Широким пiвколом я обiйшов улоговину й попрямував до рiчки. Перейти через мiст не було можливостi – на тому березi досi стояли двi вантажiвки, оточенi групою воякiв. Та й непомiтно дiстатися до моста не було змоги, бо единий шлях пролягав через подвiр’я лiсопилки. Я тремтiв усiм тiлом. Мокра бiлизна не довго втримувала тепло, i темна пляма мiж моiми ногами вкрилася тонкою кiркою льоду. Єдиний вихiд був – перебратися через рiчку. Я спустився на берег найкрутiшим мiсцем урвища й занурився у чорну воду. Конец ознакомительного фрагмента. Текст предоставлен ООО «ЛитРес». Прочитайте эту книгу целиком, купив полную легальную версию (https://www.litres.ru/pages/biblio_book/?art=41834324&lfrom=334617187) на ЛитРес. Безопасно оплатить книгу можно банковской картой Visa, MasterCard, Maestro, со счета мобильного телефона, с платежного терминала, в салоне МТС или Связной, через PayPal, WebMoney, Яндекс.Деньги, QIWI Кошелек, бонусными картами или другим удобным Вам способом. notes Примiтки 1 «Карiтас» (вiд лат. caritas – любов-милосердя) – мiжнародна конфедерацiя католицьких благодiйних органiзацiй (тут i надалi – примiтки редактора). 2 Маеться на увазi фiльм «Вiкно у двiр» – трилер режисера Альфреда Гiчкока (1954), який е зразковим прикладом саспенсу в кiнематографi. Дiя фiльму вiдбуваеться в однiй декорацii – кiмнатi, де перебувае хвора людина. 3 «Касабланка» (1942) – американська романтична кiнодрама, знята режисером Майклом Кертiсом, з Гамфрi Богартом та Інгрид Бергман у головних ролях.\nРљРЈРџР�РўР¬ Р� РЎРљРђР§РђРўР¬ Р—Рђ: 150.00 СЂСѓР±.


�З журбою радість обнялась� аналіз | Dovidka.biz.ua\nВірш «З журбою радість обнялась» датований 1906 роком складається всього з двох строф, в яких визначене поетичне кредо Олеся. Образ журби з радістю в обіймах наводить на думку, що не буває радості без журби, так, як і журби без радості. Напевно, життя — це химерне сплетіння болю, туги з любов’ю і щастям. Хіба б могла людина відчути радість, якби не знала, що таке печаль? У мистецтві, як і в житті, немає «білішого» і «чорного». Від того, як складається життя митця, залежить Настроєва тональність його творчості.\n«З журбою радість обнялась» характеристика вірша допоможе краще зрозуміти всі думки та почуття поета, які він хотів\nВид лірики «З журбою радість обнялась»: інтимна (любовна)\nЖанр «З журбою радість обнялась»: романс\n«З журбою радість обнялась» віршовий розмір – чотиристопний ямб\n«З журбою радість обнялась» тема: у житті людини є журба і радості, якими міниться життя\n«З журбою радість обнялась» текст\nЗ журбою радість обнялась… В сльозах, як в жемчугах, мій сміх, І з дивним ранком ніч злилась І як мені розняти їх?! В обіймах з радістю журба. Одна летить, друга спиня… І йде між ними боротьба, І дужчий хто — не знаю я… Олесь висловив думку про те, що він і сам не знає, хто дужчий: журба чи радість. Ці почуття однаково дорогі поетовому серцю, бо вони наснажують і живлять його творчість. Може, творчість народжується зі страждання і стає джерелом розради для багатьох людей, які шукають відповіді на болючі для себе питання? Літає радість, щастя світле, Дзвенять пташки в садах рясних, Сміються знову трапи, квіти… А сльози ще тремтять на них.\nВірш будується як художній монолог у двох строфах, двох етапах сповіді. Ліричний сюжет розвивається на контрастах: зіставляються настрої і почуття душі героя-мрійника. Художня палітра твору забарвлена чарівною наспівністю і милозвучністю, яка досягається алітераціями та асонансами(у,о,а,і), символістський прийомом недомовлення, риторичним та анафорични запитанням. У вірші розкривається складна діалектика почуттів ліричного героя, силу яких увиразнють антитези, порівняння(сліз х перлинами). Журба і радість стають живими істотами, поміж них з’являється ліричне «я». Реальне переплітається з містичним, надчасовим, витворюючи багатозначний образ художнього світу.\n«Момент» Винниченко аналіз Образ Мойсея в поемі Франка Герої «Мартин Буруля» Образ Івана Дідуха цитати Коментарі:\n3 месяца ago\tStorm and the Я сюди деградувати прийшов, чому так важко?


Україна і ЄС повинні розробити спільний план з надання допомоги переселенцям, – Зубко - ZAXID.NET\nУкраїна і ЄС повинні розробити спільний план з надання допомоги переселенцям, – Зубко\nСуспільство — Оксана Руда, 26 січня 20153270\nУкраїна бачить необхідність у співпраці з Європейським Союзом щодо розробки спільного плану дій з надання гуманітарної допомоги внутрішньо переміщеним особам.\nПро це заявив віце-прем'єр - міністр регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ України Геннадій Зубко в понеділок під час зустрічі в Києві з європейським комісаром з питань гуманітарної допомоги та управління в кризових ситуаціях Христосом Стіліанідесом.\n«Ми повинні працювати на випередження і бути готовими до різних сценаріїв розвитку подій, до потреб внутрішньо переміщених осіб. Для цього потрібен спільний план дій з надання гуманітарної допомоги», –цитує прес-служба віце-прем'єра.\nЗубко наголосив, що уряд України приймає оперативні заходи по налагодженню міжвідомчої координації з міжнародними організаціями з питань надання гуманітарної допомоги, зокрема, і тимчасово переміщеним особам.\nВіце-прем'єр зазначив, що Україна сподівається на тісну співпрацю в питаннях доставки допомоги від держав-членів ЄС через механізм цивільного захисту.\n«Ми ведемо роботу, спрямовану на створення системи, яка дозволить дуже швидко рухатися в доставці гуманітарних вантажів з ЄС на територію України. Також докладаємо всіх зусиль для вирішення питання стовідсоткової адресної доставки допомоги, яка надійде в Україну, саме тим людям, які її дійсно потребують», – сказав міністр.\nУ прес-службі зазначили, що 27 січня Зубко і європейський комісар відвідають Дніпропетровськ, куди, як заплановано, у вівторок буде доставлено три літаки з гуманітарним вантажем від ЄС.


д / і повтори мелодію\nЗавдання: вчити правильно грати мелодію на металофоні, піаніно. Розвивати у дітей стійкий ладотонарний ритмічний слух. Виховувати музичний смак.\nМатеріал: музичні інструменти: металофон, дитяче піаніно.\nГрає 1-3 дитини.\n1 Педагог грає мелодію на піаніно, дитина повинна підняти відповідну картку.\n2 Дитина грає мелодію, інша дитина підбирає відповідну картку.\nМета: Ознайомити дітей з інструментами, які використовуються в оркестрі.\nЗавдання: Навчити дитину визначати по слуху інструмент. Закріпити музичні інструменти. Розвивати музичний слух. Виховувати посидючість.\nГрає 1-5 дитини.\n1 «звукоряд» - одна дитина грає на звукоряді мелодію, інші діти повинні визначити рух мелодії.\n2 «іспит» -педагог натискає кнопку і пропонує відповісти на музичний питання.\n3 За бажанням дитина вибирає інструмент і натискає нотку (кнопку) -відтворювати знайомі пісеньки.\nМета: Розвивати слухове сприйняття.\nЗавдання: Вчити дитину викладати ритм мелодії.\nНавчити дитину понітію: четвертна нота, восьма нота, половинна нота, пауза. Формувати вміння переводити почуту мелодію в візуальний образ.\nМатеріал: фланелеграф, ноти (паперові).\nПедагог грає мелодію, а дитина викладає ритм мелодії.\nЗавдання: Розвивати у дитини тембрових слух, вчити розрізняти звучання музичних інструментів: акордеон, барабана, бубна, Тріона, гітари.\nГрають 5-6 чоловік.\nХід: педагог роздає великі картки дітям. Сам бере маленькі картки. Педагог показує картку, у кого є, такий музичний інструмент піднімає руку і називає інструмент. Виграє той, хто першим закриє всі музичні інструменти.\nМета: Розвиток почуття ритму.\nІгровий матеріал. Музичні молоточки, кубики або палички по числу граючих.\nВихователь каже, що зараз всі підуть на прогулянку. «Допомагати гуляти нам будуть музичні молоточки. Ось ми з вами спускаємося сходами », - педагог повільно вдаряє молоточком по долоні. Діти повторюють той самий ритмічний малюнок. «А тепер ми вийшли на вулицю, світить сонечко, все зраділи і побігли. Ось так! »- частими ударами передає біг. Діти повторюють. «Настя взяла м'яч і стала повільно вдаряти ним об землю» - повільно вдаряє молоточком по долоні. Діти повторюють. «Інші діти стали швидко стрибати» - швидко вдаряє молоточком. Діти повторюють. «Але раптом пішов дощ. Спочатку повільно »- повільно вдаряє молоточком. «А потім почалася сильна злива» - швидко вдаряє молоточком по долоні. «Діти злякалися і побігли в дитсадок» - швидко і ритмічно вдаряє молоточком.\nУ грі може брати участь підгрупа дітей і вся група.\nГра проводиться у вечірній час.\n2. «Сонечко і дощик».\nМета: Розвивати слухове увагу. Розрізняти довгі і короткі звуки.\nІгровий матеріал. Кола жовтого кольору - сонечко і сині хмаринки. Бубен або барабан.\n1 варіант. Діти сидять перед вихователем. В руках у першої групи дітей - «сонечка», у другої групи - «хмаринки». Пропонується при виконанні довгих звуків підняти «сонечка», при виконанні коротких звуків - «хмаринки». Вихователь багато разів без зупинок міняє звучання і стежить за правильною реакцією дітей. В кінці гри відзначає команду переможця, виконує бажання дітей перемогла.\n2 варіант. Діти діляться на дві команди і розташовуються в шеренгах у протилежних стін кімнати. Дітям першої команди пропонується відповідно до довгим звучанням ходити в різних напрямках. Дітям другий команда, пропонується відповідно до короткими звуками бігати в різних напрямках. При виконанні звуків, протилежних заданим, діти кожної з команд залишаються на тих місцях, де їх застала зміна звучання. Після закінчення звучання кожна з команд повинна побудуватися в шеренгу. Перемагає та команда, яка швидше побудується.\n3. «Уважні звірятка»\nМета: Розвиток тембрового слуху, слухового уваги.\nІгровий матеріал. Площинні зображення зайців, ведмедів, лисиць по одному набору на кожну дитину групи; дитячі музичні інструменти: бубон, музичний молоточок, брязкальце.\nДіти сидять за столами. Перед кожною дитиною набір площинних фігурок, що зображують звіряток. Педагог говорить: «Діти, зараз ваші звірятка підуть гуляти по лісі, але не всі відразу, по черзі. Для цього треба уважно слухати, який інструмент звучить. Якщо бубон - підуть гуляти ведмеді. Якщо брязкальце - підуть гуляти лисички, а якщо зазвучить музичний молоточок - зайчики ». Педагог кілька разів грає на зазначених інструментах. Відповідно до завдання діти відбирають зі свого набору то ведмедя, то лисицю, то зайця і імітують їх рух.\n4. «Вчіться танцювати».\nІгровий матеріал. Велика матрьошка і маленькі (за кількістю гравців).\nГра проводиться з підгрупою дітей. Всі сидять навколо столу. У вихователя в руках велика матрьошка, у дітей маленька. «Велика матрьошка вчить танцювати маленьких». Вихователь отстукивает своєї матрьошкою по столу нескладний ритмічний малюнок. Всі діти одночасно повторюють цей ритм своїми матрьошками.\nПри повторенні гри провідним може стати дитина, правильно виконав завдання.\n5. «З хороводом, з піснею жити цікавіше».\nМета: Закріплення пройденого матеріалу, розвиток дитячої творчості.\nІгровий матеріал: Ілюстрації до пісень, ігор, танців.\nБеруть участь дві групи дітей. По черзі вони показують один одному картинки із зображеннями знайомого хороводу, або образу пісні, танцю, відгадують їх назва і виконують. Правильно відповіла і виконала хоровод або пісню група дітей, отримує прапорець. В кінці ігрового дії підраховується кількість прапорців у кожної групи і визначається переможець. Гру можна проводити і без використання картинок. В цьому випадку діти самі оголошують один одному, що вони знають і будуть виконувати. Кожен номер нагороджується прапорцем. Ще один можливий варіант: одна група виконує твір, а друга група відгадує, що виконується. Відгадайте команда отримує прапорець і за їх кількістю визначається команда-переможець.\nГра може включатися в сюжетно-рольові ігри або проводитися як самостійне розвага у вільний від занять час.\n6. «Голосно-тихо запоєм»\nМета. Розвиток диатонического слуху.\nДіти вибирають ведучого. Він виходить з кімнати. Всі домовляються, куди заховати іграшку. Ведучий повинен знайти її, керуючись гучністю звучання. Пісні, яку співають всі діти: звучання посилюється в міру наближення до місця, де знаходиться іграшка, або слабшає в міру віддалення від неї. Якщо дитина успішно впорався із завданням, при повторенні гри він маєте право сховати іграшку.\n7. «Музичні загадки»\nІгровий матеріал. Дитячі музичні інструменти: металофон, брязкальце, бубон, музичний молоточок, барабан, дзвіночок, трикутник.\nДіти сидять півколом перед ширмою, за якою на столі знаходяться музичні інструменти і іграшки. Дитина-ведучий програє ритмічний малюнок на будь - якому інструменті. Діти відгадують. За правильну відповідь дитина отримує фішку або прапорець. Виграє той, у кого виявиться більше число фішок. За бажанням виграв всі діти співають пісню.


Керівництво "Динамо" допитали у кримінальній справі щодо трансферу Ярмоленка - I Like News - Перші новини\nДодому Кримінал Керівництво “Динамо” допитали у кримінальній справі щодо трансферу Ярмоленка\nКерівництво “Динамо” допитали у кримінальній справі щодо трансферу Ярмоленка\nСлiдчi ГУНП у Києвi розслiдують кримiнaльнe провaджeння зa фaктом шaхрaйствa iз грошимa, якi тaк i нe були сплaчeнi нa користь дитячо-юнaцької школи олiмпiйського рeзeрву з футболу “Юнiсть”. Про цe повiдомили у столичному упрaвлiннi полiцiї.\nЙдeться про плaтiж солiдaрностi, що мaв бути сплaчeний збоку ФК “Динaмо Київ” нa користь СДЮШОР “Юнiсть” зa трaнсфeр виховaнця школи, футболiстa Aндрiя Ярмолeнкa.\n“Досудовe розслiдувaння у кримiнaльному провaджeннi тривaє, хiд якого контролюється кeрiвництвом слiдчого упрaвлiння Нaцiонaльної полiцiї у мiстi Києвi тa прокурaтурою мiстa Києвa”, – розповiли у столичному ГУНП.\nПри цьому, у полiцiї уточнили, кого слiдчi вжe встигли опитaти як свiдкiв у кримiнaльному провaджeннi.\n“В дaному кримiнaльному провaджeннi допитaно як свiдкiв посaдових i службових осiб ТОВ “Футбольний клуб “Динaмо” Київ”, КПНЗ СДЮШОР з футболу “Юнiсть”, ГО “Чeрнiгiвський облaсний футбольний клуб “Юнiсть”, a тaкож iнших осiб, aнкeтнi дaнi яких нe пiдлягaють розголошeнню нa пiдстaвi ст. 222 КПК Укрaїни тa ст. 10,16,24 Зaкону Укрaїни “Про зaхист пeрсонaльних дaних”, – розповiли в столичному ГУ НП.\n“Нa дaний чaс проводяться нeвiдклaднi слiдчi процeсуaльнi дiї з мeтою встaновлeння фaктичного мiсцeзнaходжeння всiх свiдкiв тa основних фiгурaнтiв учинeння дaного кримiнaльного прaвопорушeння”, – додaли прaвоохоронцi.\nНaгaдaємо, в УЄФA цiкaвляться скaндaльним трaнсфeром Ярмолeнкa, зокрeмa, нeвиконaнням ФК “Динaмо Київ” своїх зобов’язaнь зi сплaти плaтeжу солiдaрностi спортивнiй школi футболiстa.\nЗaувaжимо, що сумa трaнсфeру Ярмолeнкa, зa дaними ЗМI, стaновилa 25 млн євро, якi ТОВ “Футбольний клуб “Динaмо (Київ)” (Укрaїнa) рaзом зi створeною ними ж компaнiєю “Динaмо Київ” (Кiпр) ЛТД отримaли вiд дортмундської “Боруссiї”.\nЗa дaними дирeкторa спортшколи “Юнiсть”, якa виховaлa футболiстa, у “Динaмо” плaтити зa Ярмолeнкa нe збирaються. Тож у школi сподiвaються нa рeaкцiю УЄФA.\nЗa фaктом шaхрaйствa iз пeрeрaхунком коштiв вiд ФК “Динaмо Київ” нeвiдомiй ГО зaмiсть школи “Юнiсть” прaвоохоронцi вiдкрили кримiнaльнe провaджeння.\nПопередній матеріалНацбанк підвищив облікову ставку до 18% річних\nНаступний матеріалВ переулке Мaяковского сновa поселилaсь кошкa-геймершa\nВ залі суду чоловік наклав на себе руки. ВІДЕО


Понад дві тисячі хворих на ковід виявили у Вінниці за останні 14 днів - Це Вінниця, друже!\nПонад дві тисячі хворих на ковід виявили у Вінниці за останні 14 днів\nСтрімке збільшення кількості хворих на коронавірус спостерігається у Вінницькій МТГ за останні два тижні. Зареєстрували 2 264 нових підтверджених випадки, 37 вінничан померли. За останню добу у Вінниці зафіксували 111 нових підтверджених випадків коронавірусної хвороби. Реанімаційні відділення завантажені на 88%.\n«Показники захворюваності на COVID-19 залишаються на дуже високому рівні. Тільки за останню добу у Вінниці підтвердилось 111 нових випадків коронавірусної хвороби, 2 людини померли. Нині у стаціонарах вінницьких «ковідних» лікарень перебуває 391 пацієнт. Усі хворі кисневозалежні та здебільшого невакциновані. 48 з них – в реанімаціях. Загалом реанімаційні відділення завантажені на 88%, а стаціонари лікарень – на 71 %. Ситуація вкрай напружена. Я вкотре наголошую, тільки вакцинація може нас усіх врятувати від цієї хвилі епідемії. Не будьте байдужими до себе та оточуючих, вакцинуйтесь», – зазначає директор департаменту охорони здоров’я міської ради Олександр Шиш.\nВін додає, що імунізувалися двома дозами у Вінниці 84 267 містян, це – 28,1% від дорослого населення громади. Першою дозою антиковідних вакцин щепились 115 247 (38,4%) людей.\nНагадаємо, що у Вінницькій МТГ від COVID-19 можна щепитись щодня. Імунізують охочих у Центрах вакцинації та пунктах при ЦПМСД. Отримати інформацію про роботу центрів, можна за посиланням https://new.vmr.gov.ua/vaktsynatsiia#3\nДо 1 червня цього року в рамках проєкту «Вільна українська» триває реєстрація на офлайн-курси української мови


Вимоги до пожежних драбин - пожежні драбини норми\nВимоги до зовнішніх пожежних драбин за габаритами\nОдне з найважливіших завдань при будівництві будівель – безпеку людей, що знаходяться в них. При виникненні загрози життю людина повинна мати можливість безпечно покинути приміщення. Тому чинним законодавством передбачені нормативи, відповідно до яких будівлі і споруди оснащуються драбинами, за допомогою яких можна вийти з небезпечної зони. У статті розглянемо пожежні драбини, вимоги до них.\nРозрізняють евакуаційні споруди 2 видів:\nДрабини, розміщені всередині будівлі і обмежені стінами, виконаними з матеріалів, які не підтримують горіння.\nВиділяють 2 категорії пожежних драбин зовні будівлі: вертикальні і маршові. Маршова конструкція вважається найбезпечнішою. Вона може бути використана для підйому на значну (від 20 м) висоту. Маршові драбини встановлюють і при перепадах даху по висоті більше 20 м. Використовуються вони для евакуації людей і доступу пожежних до вогнища загоряння. Конструкція передбачає чергування маршів з майданчиками.\nПризначення вертикальної конструкції – підйом персоналу, задіяного на пожежогасінні, на дах. Така драбини складаються з 2 паралельних металевих шнурів, що жорстко з’єднані між собою за допомогою поперечних ступенів. Область застосування вертикальної конструкції:\nбудівлі висотою 10-20 м;\nпри перепаді висот даху в межах 1-20 м.\nГоловні вимога до пожежних драбин і огорож за матеріалами виготовлення – це негорючість. Для шляхів евакуації всередині будови використовують метал, бетон і (або) цегла. Для зовнішніх конструкцій застосовується метал з антикорозійним покриттям. Використовувати деревину не можна.\nЩе одна вимога, яким повинна відповідати пожежна драбина (норма ГОСТ) – антіскользящаяповерхность. Каркас виконують з металевого профілю. Для ступенів використовують просічно-витяжний лист з гратчастої структурою, що перешкоджає скупченню льоду і снігу. Ще один варіант – пресснастіл, матеріал з хорошою несучою здатністю і протівоскользящімі зубами.\nЗалежно від того, які застосовуються зовнішні пожежні драбини, норми і вимоги відрізняються\nМаршові пожежні драбини: норми і вимоги за розмірами\nЗа ГОСТ, розмір маршових драбин регламентований наступним чином.\nМінімальна ширина – 0,8 м. Однойменний показник для зовнішнього прольоту – 0,6 м. Конкретне значення ширини залежить від числа людей і кількості евакуаційних виходів.\nМаксимальне число ступенів в межах маршу – 16. Після цього повинна слідувати майданчик з мінімальною шириною 0,9 м (не менше, ніж розміри маршу). Для одномаршових конструкції допустимо число ступенів до 18.\nРозмір ступенів повинен бути однаковим з міркувань безпеки переміщення. Мінімальна висота і глибина 220 і 250 мм відповідно.\nМінімально допустима висота поручнів – 900 мм. Обов’язкова умова – закруглення кутів і фарбування вогнестійким складом.\nВертикальні пожежні драбини: вимоги по габаритам\nМінімально допустимі ширина конструкції і довжина кріпильних балок складають 0,6 і 0,3 м відповідно. Максимально допустима відстань між нижньою сходинкою і поверхнею землі – 1,5 м. Розташування вертикальної конструкції – строго вертикальне. Щоб уникнути попадання вологи на місцях закріплення балок до стін, використовують герметик або будівельний розчин.\nОбов’язкова умова – наявність огороджувальних елементів.\nГоризонтально розташовані дуги з радіусом вигину близько 400 мм, прикріплені до тятиві з мінімальним кроком 0,5 м. Для виготовлення захисної конструкції використовується арматурна сталь.\nОгорожа не доходить до землі на 2,5 м.\nУ місці сполучення покрівлі з пожежної драбини в огорожі роблять розрив для забезпечення вільного доступу.\nВідповідно до ГОСТ, випробування пожежних драбин проводиться при здачі будинку в експлуатацію, і згодом не рідше ніж 1 раз в 5 років.\nПридбати протипожежне обладнання на найвигідніших умовах ви можете в інтернет-магазині компанії НАІС.


Новини України: Нацбанк використає рішення МВФ для девальвації гривні | Экономические Известия\nНовини України: Нацбанк використає рішення МВФ для девальвації гривні\nЕкономічні новини, 20.03.2017\nЕкономічний експерт Андрій Новак вважає, що відкладення траншу МВФ не має позначитися на курсі гривні. Але українська влада може використати цей факт для того, щоб виправдати девальвацію гривні.\nВін впевнений, що золотовалютних резервів Нацбанку достатньо. Також серед українців не має панічних настроїв, що й відображає ситуацію – високоамплітудних коливань на валютному ринку не спостерігається, інформує еizvestia.com.\n“Доходи українців вихолощені, тому їм немає чим оперувати на валютному ринку”, – зауважує Новак.\nЕкономічний експерт наголошує, що для інвесторів і кредиторів вважливо є те, що Україна продовжить співпрацю з фондом.\nЧитайте: Новини України: ТОП-5 сценаріїв розвитку справи Насирова\n“Єврокомісія була впевнена, що Україні нададуть транш МВФ, і планувала одразу підтвердити свій транш на 600 мільйонів євро. Тому є питання, чи вони також не відкладуть це рішення”,- повідомив він.\nОднак, як зауважує експерт, Кабмін говорить про шалене перевиконання бюджету мало не на 50%.\n“Десь є неправда. Або немає перевиконання бюджету, або є серйозні проблеми з МВФ і ЄК”, – наголосив він.\nЧитайте: Порошенко анонсував переговори стосовно траншу МВФ\nЕкономічний експерт вважає, що українській владі було б значно легше, наприклад вирішити ті ж питання з бюджетом або наповнити золотовалютні резерви, якби Єврокомісія виділила гроші.\nХоча зараз ситуація не критична.\nНовак впевнений майже на 100 % , що відкладання надання траншу МВФ, Нацбанк використовуватиме для виправдання девальвації гривні, яку уряд і НБУ робить штучно.\nВін наголошує, що мета штучної девальвації має дві сторони. Перше, завдяки девальвації можна спокійно досягнути інфляційного ефекту, тобто швидко наповнити місцевий і Державний бюджети. Друге, це може допомогти задовольнити апетити експортерів.\nЕкономічний експерт впевнений, що якщо МВФ почне затягувати виділення траншу Україні, це буде мати негативні наслідки. Перш за все впадуть кредитні рейтинги України. Відбудеться здорожчення для нас залучення кредитних ресурсів на світовому фінансовому ринку. Нам доведеться платити більші відсотки за нашими облігаціями зовнішньої фінансової позики. Зараз вони ставлять 10,5%. Якщо рейтинги погіршаться, то вони можуть вирости до 11-12%. Для порівняння – кредит МВФ ми отримали під 3%.\nВ даний момент Ви читаєте новину "Новини України: Нацбанк використає рішення МВФ для девальвації гривні". Вас також, можливо, зацікавлять інші останні новини України та світу на eizvestia.com\nНовини України: Перепис населення можуть провести в 2018 році\nНовини України: У мешканців "хрущовок" є німецька мрія


Нова частина української гри про Шерлока Холмса вийде 16 листопада 2021 року – витік — УНІАН\nІгри 1 хв. 1117\nУ розмові з УНІАН розробники не стали підтверджувати або спростовувати дату релізу, і порекомендували дочекатися офіційного анонсу.\nДетективний пригодницький екшен Sherlock Holmes Chapter One від української студії Frogwares вийде 16 листопада 2021 року на ПК, а також консолі Xbox і PlayStation.\nДата релізу з'явилася на сторінці гри в Microsoft Store.\nРаніше схожим чином спливала дата релізу гри в PS Store. Тоді вихід гри нібито було заплановано на 23 червня 2021 року. Однак у розмові з УНІАН менеджер з маркетингу Frogwares, Сергій Оганесян, спростував цю інформацію.\nЦього разу ми теж зв'язалися з розробниками. В студії утрималися від коментаря і порекомендували дочекатися офіційного анонсу.\nSherlock Holmes Chapter One-трейлер


Бассет Фов де Бретань: характер, стан здоров'я, дієта, ціна та зміст\nСпочатку мисливець, Фов де Бретань Бассе також став дуже хорошим собакою-компаньоном. Він грайливий, спокійний, але також жвавий і безрозсудний. Йому потрібно віддавати і отримувати багато прихильності. Він любить великі простори, біг і фізичні вправи. Тому він в основному підходить для сімей з дітьми або без них, або молодих одинаків. Старшим може бути важко виправдати його сподівання.\nВід 14 кг до 15 кг Від 32 см до 38 см\nПідпишіться та отримуйте всі наші поради щодо Бассет-Фов-де-Бретань\nБассет Фов де Бретань - дуже стара порода собак, присутність якої засвідчується принаймні з 16 століття . Нащадок грифона Фова де Бретань, він був на межі зникнення в кінці Другої світової війни, але пристрасний заводчик, пан Марсель Паумбрун, допоміг врятувати породу, включаючи внески Бассет Вандеен та Дротоволоса такса.\nПоширений і популярний у Бретані в 19 столітті басет-фов де Бретань став відомим у всій Франції з 1970-х рр. Порода має кілька французьких скорочень на кроликах. Він дуже мало представлений за межами Франції. Порода була остаточно визнана Fédération Cynologique Internationale (FCI) 30 жовтня 1963 року.\nФотографії Бассета Фова де Бретань\nПереглянути всі фотографії Бассета Фов де Бретань від членів Домашніх тварин\nВолосся у нього: досить коротке, сухе, дуже твердої текстури, не вовняне чи кучеряве.\nКолір: палевий, від золотистої пшениці до цегляно-червоної. Маленька біла зірка на грудях і кілька чорних волосків, розсіяних на спині та вухах.\nГолова: подовжений череп з помітним потиличним виступом. Автостоп виразніший, ніж з білофрянським Фовом де Бретань, з якого він походить. Ніс чорного або темно-коричневого кольору, ніздрі широко розкриті, мордочка звужується, вуса рідкісні.\nВуха: закінчені в точці, орієнтовані всередину, покриті більш коротким і тонким волоссям.\nЙого очі: темно-карі, ніколи не видно, ані надто глибоко в очницях, виглядають повні жвавості.\nТіло його: зібране, досить низько на ногах. Шия коротка і мускулиста, спина коротка і широка, поперек добре мускулистий, грудна клітка висока і широка, боки досить закруглені, лінія нижньої сторони трохи піднята назад.\nХвіст: помірно довгий, товстий у своєму кріпленні, звужується до кінчика, несеться, як серп у спокої, вище задньої лінії, коли собака діє.\nБассет-Фов де Бретань в першу чергу призначений для мисливців. Вдома він також є приємним супутником для всієї родини . Дуже прив'язаний до свого господаря, Бассет-Фов-де-Бретань є ідеальним супутником для сімей з дітьми чи без них. Він грайливий , дуже слухняний і перш за все комунікабельний . Він не соромиться розважитися як з наймолодшим, так і зі своїм господарем, якому він повністю відданий . Він врівноважений і спокійний . Він ніколи не є агресивним і не представлятиме жодних труднощів у присутності однодумців або незнайомців. Він також веселий і дуже відвертий. Він дуже легко адаптується до навколишнього середовища.\nБассет фовізму де Бретань\nБассет-Фов де Бретань - це дуже легка у вихованні собака . Його сторона мисливця все ж надає йому досить суворого характеру , який слід пом'якшити з раннього дитинства. Він слухняний та розумний , що робить його освіту досить простим, за умови, що він вміє поводитися з твердістю та лагідністю. Йому доведеться навчитися коритися , чи то в саду, чи в реальних умовах полювання.\nБассет-Фов де Бретань здається абсолютно несумісним з життям у квартирі . Йому потрібні місця для бігу , фізичних вправ і, отже, щоб бути щасливим . Він буде процвітати в сільській місцевості або в будинку з великим садом. Його слід регулярно виводити, щоб очистити розум і бути зайнятим. Від цього залежить її добробут та розвиток .\nБассет-Фов де Бретань має дуже міцне здоров'я . Він не має спадкової патології і, схоже, не схильний до будь-якого захворювання. Крім того, він дуже стійкий до найскладніших умов , а саме до тепла та холоду.\nВід 3 до 8 цуценят\nЩоб захистити вас від цих ризиків та застрахувати вашого супутника у разі виникнення проблем зі здоров’ям, домашні тварини рекомендують страхувати собаку Бассет Фов де Бретань .\nТривалість життя Бассета Фова де Бретань становить у середньому від 12 до 14 років.\nОбчисліть людський вік вашого Бассета Фова де Бретань!\nБассет Фов де Бретань - дуже проста у догляді собака . Це не вимагає великих зусиль на цьому рівні, крім регулярних чисток чищення, щоб зберегти чистоту та красу твердого покриву.\nРекомендується чистити собаку один раз або два рази на тиждень , більше в протягом періоду линьки. Бассет-Фов де Бретань не потрібно часто мити або доглядати.\nЦіна закупівлі Бассета Фов де Бретань становить від 400 до 700 євро.\nЩорічні витрати на утримання Бассета Фов де Бретань складають від 1050 до 1100 євро.\nНаразі жодна назва не пропонується. Скористайтеся нашим інструментом, щоб знайти назву вашого Бассета Фов де Бретань!\nБассет-Фов де Бретань не вимогливий до їжі. Він затишний і задоволений промисловою їжею, виготовленою з високоякісних гранул або консервів. Іноді йому можуть давати трохи м’яса. У будь-якому випадку, його дієта повинна відповідати всім його потребам.\nЯкщо Бассет Фов де Бретань є мисливським собакою, який потребує регулярних фізичних вправ, потреба в його фізичних вправах не важлива. Він задоволений хорошими щоденними прогулянками , в ідеалі супроводжуваними кількома іграми.\nнемовлят, що страждають, для резервування Бретані\nПовідомлення від sheitan1976\nлюк для собак бассетів\nБассет-хаунд 2 роки\nУ вас є запитання про Basset Fauve de Bretagne?


Буковинський центр культури та мистецтва — Рідний край надихає\nРідний край надихає\nСтворено: Понеділок, 22 лютого 2021, 12:27\nХудожня творчість митців-аматорів на Буковині завжди приваблювала не тільки краян, а й багатьох шанувальників живопису в Україні та навіть в зарубіжжі. Властиво буковинський погляд на красу навколишнього світу полягає в своєрідній народній манері виявлення естетичного бачення в колористиці, виборі улюблених краєвидів рідної землі.\nСеред талановитих живописців-аматорів сучасності яскраво вирізняється творчість Володимира Івановича Тащука з села Мамаївці.\nМи маємо приємну нагоду запропонувати Вам напрочуд розмаїту онлайн-виставку Володимира Івановича, який щиро й талановито уславлює на полотні світ буковинської краси. «Над Прутом у лузі» - так і напрошується рядок пісні Сидора Воробкевича стати назвою цього віртуального вернісажу.\nНатхнення і творчих успіхів Вам, шановний Майстре!\nСамобутній художник Володимир Тащук народився 1 січня 1962 року в селі Мамаївці Кіцманського району, де проживає й нині. Володимир Іванович самотужки опанував мистецтво живопису, яким залюбки займається вже понад 30 років.\nЙого наставником був відомий художник, земляк, заслужений майстер народної творчості України Іван Тащук. Саме у нього Володимир Іванович навчився усіх тонкощів процесу створення картин. Незважаючи на відсутність фахової освіти, Володимирові Тащуку вдалося досягти високого рівня професійної майстерності.\nУ школі він обожнював предмет малювання та креслення. Паралельно відвідував Кіцманську художню школу, де пізнав основи композиції, навчився розуміти перспективу, розбиратися у колористиці. Слід відзначити неабияку роль батька пана Володимира у формуванні його творчої особистості.\nХудожник має власне оригінальне бачення, працює переважно в пейзажному жанрі, техніка - полотно, олія. Його живописні краєвиди витончені та ліричні, виконані у прозорому тонкому колориті, що надає роботам піднесеності та легкості. Він любить малювати річки та мальовничі схили рідного села. Полюбляє він й великі пейзажні форми. Роботи художника охоче купують туристи. Володимир Іванович свої картини обрамлює пишними рамками, які виготовляє власноруч.\nВолодимир Тащук - постійний учасник сільських та районних виставок, фестивалів, ярмарків. У творчому доробку художника понад 400 робіт, які зберігаються у приватних колекціях в Україні та за кордоном.


Завантажити Hot adrenaline effects v1.0 для GTA San Andreas\nАвтор* файлу: CHESTER\nМій давній проект, який свого часу і досі має досить велику популярність на просторах не тільки рунету, а й на заході. Суть моди полягає у глобальній зміні стандартних ігрових ефектів, на найбільш, наскільки це можливо, реалістичні, але редагуванням не лише текстур, а ще й скриптів. У результаті вийшло те, що ви можете скачати. Друга версія мода практично закінчена, але для її повного завершення у мене просто немає часу. Якщо є охочі доробити моди, то пишіть на мій E-Mail, із задоволенням віддам талановитим людям свої напрацювання.\nЗавантажити Hot adrenaline effects v1.0 для GTA San Andreas та інші файли із категорії Різні моди для GTA San Andreas


ЧОО КВУ проаналізувала, як відвідували депутати Черкаської міської ради сесійні засідання впродовж другого року своїх повноважень, з 26.11.2016 по 25.11.2017.\nЗа цей час відбулося 26 засідань, на які в цілому було витрачено понад 113 годин: найкоротше (35-те) тривало 10 хвилин, а найдовше (20-ме) – 8 годин.\nМи проаналізували інформацію про участь депутатів у сесійній діяльності, відображену у протоколах засідань ради. Таким чином, в статистиці відображені як О.Одарич, М.Бінусов, так і В.Соломаха.\nВона виявилась не такою вже й однозначною. Справа в тім, що в протоколах фіксується не просто присутні і відсутні на сесіях ради, але й ті з присутніх депутатів, які запізнилися або покинули засідання до його закінчення. Тому ми не просто порахували, хто в скількох засіданнях взяв участь, але й на скільки тривалою ця участь була.\nВ трійку лідерів в номінації «15 хвилин запізненням не вважається!» увійшли С.Тищенко, В.Бурячинський та П.Карась.\n*натисніть на зображення для переходу до схеми в infogram\nЯкщо подивитися на лідерів в категорії «Злі ви, піду я від вас!», серед тих, хто покинув сесійне засідання до його закінчення ми побачимо двох з цих депутатів.\nОдин з випадків запізнення і більш раннього уходу із засідання сесії, інакше як анекдотичним і не назвеш. 22 лютого 2017 року відбулося продовження 24 пленарного засідання Черкаської міської ради.\nЗгідно з протоколом, на нього запізнилося 2 депутати: Костянтин Чернецький та Руслан Петрик. Останній також на додачу покинув зал засідань до завершення сесії.\nЯкщо подивитися на час, коли ці події відбулися, то вийде, що Р.Петрик прийшов на засідання об 11.12, а покинув його об 11.15, тобто брав участь в сесії ради цілих 3 хвилини. Проте це ще не рекорд, бо К.Чернецький прийшов об 11.20 на засідання, яке о 11.20 же і закінчилося. Тож формально він вважається таким, хто взяв участь в роботі ради, але тривала вона лише декілька секунд.\nПроте і тих, хто запізнився, і ті, хто були на засіданнях з самого початку, і ті, хто їх покинув, статистично відносяться до депутатів, які взяли участь в роботі сесії. Впродовж другого року повноважень Черкаської міської ради лише один депутат взяв участь у всіх сесійних засіданнях – Олексій Мельник.\nПроте, ми хотіли б відзначити також того депутата, який взяв участь в найбільшій кількості засідань від початку до кінця – Ярослав Нищик, пропустив 2 засідання за цей час, проте на ті 24, які він відвідав, він приходив без запізнень і не залишав їх до самого кінця.\nБезумовним лідером серед депутатів-прогульщиків є Сергій Одарич, якого втім ми б не стали брати до уваги, враховуючи, що він вже склав повноваження. Тому пальма першості переходить наступному за ним депутату, який єдиний з усього депутатського корпусу відвідав менше половини пленарних засідань, пропустивши 54% всіх сесій – Руслану Петрику.\nМожна лише привітати фракцію ВО «Батьківщина», якій пощастило мати в своїх лавах і найбільш, і найменш дисциплінованого депутата ради.\nПерсональні результати депутатів значною мірою вплинули на показник фракцій та груп. Приміром, 100% відсутність Сергія Одарича відправила фракцію ПВД в кінець рейтингу, в той час, як стабільна явка депутатів від ВО «Свобода» забезпечила їм перше місце.\nПроте, хочемо відзначити, що на відміну від відвідування засідань постійних комісій ради, депутати досить дисципліновано ходили на пленарні засідання.\n15.01.2018 CVU official


Lana P.: Літо, літо, літечко… - ВІРШ, Вірші, поезія. Клуб поезії\nСайт поезії, вірші, поздоровлення у віршах :: Lana P.: Літо, літо, літечко… - ВІРШ\nЛіто, літо, літечко, Пести ниву житечком І розгойдуй вітерцем — Буде він твоїм взірцем! Ще порадуй зливою — Райдужно-красивою, Сонцем щедро осіни Після довгої весни. Устеляйся квітами, Вигравай трембітами, Зазирни за небокрай, Тільки швидко не втікай!\nдата надходження: 01.06.2019 03:36:39\n© дата внесення змiн: 01.06.2019 03:36:39\nВ Обране додали: Любов Іванова, Тетяна Горобець (MERSEDES), Любов Вишневецька, Ніна-Марія, Надія Башинська, Світлая (Світлана Пирогова), Galkka2, Катерина Собова\nЛ.М.А., Ніна Незламна, *SELENA*, НАДЕЖДА М., Galkka2, Master-capt, Катерина Собова, Любов Вишневецька, Чайківчанка, геометрія, Світлая (Світлана Пирогова), Тетяна Горобець (MERSEDES), Любов Іванова, Ніна-Марія, Надія Башинська\nНіна-Марія, 01.06.2019 - 20:55\nЯк гарнесенько, Світланочко!!!\nLana P. відповів на коментар Ніна-Марія, 02.06.2019 - 16:51\nЩиро вдячна, Ніночко!曆\nНадія Башинська, 01.06.2019 - 20:51\nЯКА КРАСА, ЛАНУСЮ!\nLana P. відповів на коментар Надія Башинська, 02.06.2019 - 16:50\nМені приємно, Надвєчео, дякую!\nЛюбов Іванова, 01.06.2019 - 20:06\nНеймовірні рядочки, присвячені літечку!!!\nLana P. відповів на коментар Любов Іванова, 02.06.2019 - 16:49\nДякую Вам, Любонько!\nТетяна Горобець (MERSEDES), 01.06.2019 - 16:53\nТак гарненько Світланко!!! Молодчинка!!!\nLana P. відповів на коментар Тетяна Горобець (MERSEDES), 02.06.2019 - 16:48\nВід душі — велике спасибі!\nСвітлая (Світлана Пирогова), 01.06.2019 - 16:26\nLana P. відповів на коментар Світлая (Світлана Пирогова), 01.06.2019 - 16:30\nгеометрія, 01.06.2019 - 12:16\nКрасиво,Лано!Недаремно ж кажуть,що літо на крилах прилетіло...\nLana P. відповів на коментар геометрія, 01.06.2019 - 16:11\nдякую! Нехай воно нас окрилчє і добробут посилає, сонцесяйні дні веселі у кожнісінькій оселі\nЧайківчанка, 01.06.2019 - 11:17\nLana P. відповів на коментар Чайківчанка, 01.06.2019 - 16:09\nКатерина Собова, 01.06.2019 - 10:12\nУра! Сьогодні починається літо і цей тепленький віршик такий доречний, Ланочко!\nLana P. відповів на коментар Катерина Собова, 01.06.2019 - 16:08\nЩасливих тепло днів, люба!\nGalkka2, 01.06.2019 - 08:01\nЯк легко, як гарно!!!!\nLana P. відповів на коментар Galkka2, 01.06.2019 - 16:07\nНАДЕЖДА М., 01.06.2019 - 07:48\nГарно, пісенно! Гарного вам літечка!\nLana P. відповів на коментар НАДЕЖДА М., 01.06.2019 - 16:05\nДякую, Надієчко! І вам мої найкращі побажання!  \n*SELENA*, 01.06.2019 - 05:56\nгарнесенько - у Вас теж фольклорно\nLana P. відповів на коментар *SELENA*, 01.06.2019 - 16:07\nДякую. 鹿що завітали!!!\nНіна Незламна, 01.06.2019 - 05:46\nLana P. відповів на коментар Ніна Незламна, 01.06.2019 - 16:06\nДякую з приємністю, 


Ані Лорак відібрала перемогу на Євробаченні у Діми Білана - відео — Гламур — tsn.ua\nОрганізатори конкурсу проводили масові повтори конкурсу різних років.\nЦього року міжнародний пісенний конкурс "Євробачення-2020" через коронавірус було скасовано, однак організатори заходу знали, як зарадити фанам пісенного змагання.\nТак, від початку карантину Європейська мовна спілка запустила "Eurovision Again", в рамках якого повторювала конкурси минулих років. Своєю чергою, фанати конкурсу мали змогу знову проголосувати за своїх фаворитів.\nТак, минулої суботи, 20 червня, показували фінал 2008 року і за результатами голосування переможцем стала Ані Лорак з піснею Shady Lady. Як відомо, тоді артистка представляла Україну і посіла друге місце.\nЦікаво, що на офіційній сторінці "Євробачення" у Twitter Ані Лорак привітали з перемогою:\nНагадаємо, що 2008 року на "Євробаченні" перемогу здобув представник від Росії Діма Білан. Він виступав з композицією Believe. Конкурс тоді відбувався у Сербії.


Управління технічним обслуговуванням і ремонтами в 1С:Підприємство\nПідтримка процесу управління ремонтами в рішеннях "1С:Підприємство 8"\nЯк правило, автоматизація діяльності ТОІР має на меті в більшій мірі вдосконалення процесів управління, визначення метрик і показників ефективності цих процесів, хоча, безумовно, впливає на основні процеси ТОІР.\nВ якості інструменту автоматизації управління технічним обслуговуванням та ремонтами обладнання використовують EAM-системи. Ці інформаційні системи традиційно включають базу даних обладнання підприємства, модулі планування проведення технічного обслуговування і планово-попереджувального ремонту, оформлення заявок на проведення ремонту, модулі складського обліку і заявок на закупівлю матеріалів, фінансового обліку.\nКрім того, EAM-система повинна узгоджено керувати ремонтним персоналом, технічною документацією, плануванням МТО, бюджетами ТОІР, інтегруватися з іншими системами оперативного управління і обліку або входити до складу модулів ERP-системи (Enterprise Resource Planning System).\nВпровадження EAM-системи може допомогти підприємствам добитися додаткових конкурентних переваг за рахунок зниження витрат на експлуатацію виробничих активів, підтримуючи їх максимальну готовність і працездатність, що в результаті підвищить прибутковість підприємства.\nПід даними відомої консалтингової компанії "AT Kearney", впровадження EAM-системи дає підприємству додаткові інструменти для підвищення конкурентоспроможності:\nпідвищення продуктивності ремонту - 29%;\nскорочення наднормативних запасів - 21%;\nпідвищення готовності обладнання - 17%;\nзменшення випадків нестачі запасів - 29%;\nскорочення аварійних робіт - 31%;\nзменшення кількості понаднормових робіт - 22%;\nскорочення обсягу термінових закупівель - 29%.\nСистема "ТОІР Управління ремонтами і обслуговуванням устаткування" (далі "ТОІР") є універсальним рішенням, розробленим компанією "Деснол Софт" для управління технічним обслуговуванням та ремонтами обладнання на підприємствах і ефективним інструментом застосування EAM-концепції на практиці . Воно поєднує в собі сучасні технології і методи управління і відноситься до класу EAM-систем.\nВ залежності від галузевої приналежності, рівня розвитку підприємства, як з точки зору зрілості бізнес-процесів, так і ступеня їх автоматизації, цілі і завдання впровадження можуть значно відрізнятися. Тому, не визначивши конкретне підприємство, можна говорити тільки про типові цілі впровадження системи "ТОІР".\nПідвищення ефективності експлуатації обладнання та управління технічним обслуговуванням та ремонтами .\nДана мета може бути досягнута за рахунок функціональності системи "ТОІР", яка дозволяє вести облік обладнання, що охоплює весь життєвий цикл, від введення до експлуатації, випуску нарядів на планові і позапланові ремонти до його складування і утилізації. Функціональні можливості системи дозволяють класифікувати і вести облік всього обладнання підприємства, його переміщення, параметрів експлуатації, оперативно вести нормативну базу ремонтів і їх технологічні карти. Це створює основу для планування технічного обслуговування і ремонтів обладнання будь-якого рівня складності з урахуванням його фактичного стану і управління цими роботами через формування планів ремонтних робіт, створення допусків і нарядів. Контроль їх виконання дозволяє оперативно калькулювати планову і фактичну собівартість і враховувати витрати на проведення робіт. Можливість формувати метрики і показники процесів, контролювати, управляти і аналізувати всі документи, що формуються в ході реалізації процесів управління: заявки на ремонти, плани, виконані роботи, витрата матеріалів і трудові витрати, дозволить оптимізувати ресурси з метою досягнення максимальної ефективності експлуатації обладнання.\nОптимізація управління персоналом.\nОдна з важливих поточних завдань менеджменту, як з точки зору оперативного, так і тактичного управління, що впливає на всі етапи планування. Функціональність системи дозволяє не тільки створювати розпорядчі документи (наряди-допуски і наряди на виконання робіт) та оперативно управляти ними, а й вести облік кваліфікації і компетенцій персоналу, від визначення потреби в трудових ресурсах на виконання ремонтних робіт, проведення атестації персоналу до визначення результатів виконання робіт.\nОптимізація складських запасів і закупівель.\nМожливості "ТОІР" з управління запасами допоможуть добитися істотної економії за рахунок чіткого контролю використання інструментів, матеріалів і запасних частин, обґрунтованого визначення розміру складських запасів на основі ведення бази нормативів, технологічних карт і формування планів проведення ремонтів. Це дозволяє управляти забезпеченням необхідними інструментами, планувати обсяг складських запасів, забезпечувати найкраще поєднання вартості зберігання і економічної ефективності, оскільки всі операції із запасами відслідковуються в режимі реального часу. Можливість автоматизації процесу управління МТО (поставками) і скорочення рівня запасів дозволяє працювати більш ефективно, скорочуючи витрати, і, що найголовніше, завжди бути впевненими в тому, що на складі будуть в наявності всі необхідні запаси в потрібний час. В області управління закупівлями це дозволить управляти процесом забезпечення ремонтних служб необхідними запасними частинами, матеріалами та комплектуючими для виконання робіт, починаючи від разових закупівель запасних частин у нових постачальників і закінчуючи автоматичним формуванням замовлень на закупівлю за існуючими у підприємства довготривалими контрактами на поставку.\nТипова процесна модель включає наступні основні процеси управління ремонтами і технічним обслуговуванням, які можуть бути автоматизовані за допомогою "ТОІР".\nОблік обладнання і нормативів.\nВ прикладному рішенні реалізовані такі можливості, як:\nведення списку обладнання;\nкласифікація обладнання (за організаційною структурою підприємства, якому належать об'єкти ремонту, за видами і типами обладнання, за територіальним розміщенням об'єктів ремонту, за зоною відповідальності та технологічними позиціями);\nведення списку нормативних ремонтів і ТО і їх технологічних карт.\nСистема "ТОІР" дозволяє оперативно отримувати інформацію про обладнання, що вимагає технічного обслуговування і ремонту, а також виконувати планування і контроль діяльності з ТОІР в розрізі структури обладнання.\nОблік і контроль показників експлуатації устаткування.\n"ТОІР" дозволяє вести:\nоблік і контроль оглядів обладнання;\nоблік контрольованих показників і контроль їх значень;\nоблік переміщень обладнання;\nКонтроль експлуатаційних показників дозволяє "бачити" об'єктивну картину використання обладнання і своєчасно вносити зміни до планування діяльності за ТОІР на основі обґрунтованих показників його стану. У системі передбачена можливість автоматичного складання планів оглядів і обліку значень контрольованих показників обладнання. На підставі інформації про простої обладнання будується звіт за показниками ефективності використання обладнання. Це може бути основою для прийняття управлінських рішень про доцільність його подальшого використання.\nСистема "ТОІР" забезпечує автоматизоване планування ремонтів шляхом складання графіків ППР з розбивкою за заданими періодами (роками, кварталами, місяцями, днями) виконання робіт, ремонтним і відповідальним підрозділам. При цьому для кожного об'єкту ремонту складається графік виконання ремонтів, що враховує:\nкалендарну періодичність виконання планово-попереджувальних ремонтів;\nпланові напрацювання з урахуванням зареєстрованих простоїв обладнання;\nфактичні напрацювання обладнання (при наявності в системі необхідних даних);\nдату останнього виконаного ремонту певного виду;\nзаміщення ремонтів в разі тимчасового збігу планових ремонтів з різними пріоритетами та обсягами виконуваних робіт;\n"ТОІР" забезпечує формування заявок на проведення ремонтів, планування потреби в запасних частинах і матеріалах, трудових ресурсах, формування бюджету та ремонти.\nУправління матеріально-технічним забезпеченням технічного обслуговування і ремонтів.\nСистема "ТОІР" може функціонувати як самостійно, так і в складі системи "УВП Управління виробничим підприємством 8". Об'єднана конфігурація поширюється під назвою "Управління ремонтним підприємством". У цій системі може бути найбільш повно реалізована функціональність з управління МТО, що дає можливість встановлювати і контролювати незнижуваний залишок МТО на складах. У разі змін планів ТОІР на певний період повинні бути також скориговані планові витрати МТО. На підставі інформації про заплановане нормативне ТО і ремонти система автоматично перераховує потреби в запасних частинах, матеріалах і інструментах. В системі створено спеціальний звіт, який формує інформацію про номенклатурний перелік запчастин, матеріалів і інструментів, необхідних підрозділу на певний період для виконання запланованих в графіках ППР робіт за ТО і ремонтами обладнання. Також система забезпечує контроль незнижуваного залишку, формування внутрішніх замовлень, роботу з постачальниками і асортиментом, логістику, аналіз використання ресурсів. Звіт "План-фактний аналіз витрат МТО" дозволяє забезпечити контроль витрат на МТО.\nСистема дозволяє визначати і описувати компетенції співробітників, необхідні для виконання ТО і ремонтів, формувати персональний список працівників, вести інформацію про атестації та допуски до робіт. Звіт "План-фактний аналіз трудовитрат" забезпечує контроль витрат на трудові ресурси. У звіті виводиться інформація про суму трудовитрат на ТО та ремонти за необхідний період в розрізі номенклатурних позицій.\nПідготовка наряд-допусків, нарядів на виконання ремонтних робіт, облік виконаних робіт.\nДля кожного об'єкту ремонту в системі передбачена можливість зберігати інформацію про всі виконані ремонти, створювати архів текстових і графічних документів, вести документи в прив'язці до одиниць обладнання.\nАналіз ефективності ТОІР і формування звітності.\nОперативне і якісне прийняття рішень керівництвом підприємства залежить від якісно вибудуваної системи управлінського обліку. Доступ до інформації завжди здійснюється з використанням системи різного виду звітів. Система дозволяє формувати звіт за показниками ефективності, здійснювати план-фактний аналіз виконання робіт, трудовитрат і витрат МТО, поточний аналіз даних про стан обладнання та ін.\nКрім того, можна сформувати такі звіти:\nоблік обладнання і нормативів (звіти "Остаточний відсоток зносу обладнання", "Фактичні витрати за об'єктами ремонту");\nоблік показників експлуатації: напрацювання обладнання, виявлені дефекти, простій устаткування, зупинка/запуск обладнання, випробування обладнання;\nпланування технічного обслуговування і ремонтів: зведена діаграма графіків ППР, план МТО, план використання інструментів і техніки, прямі витрати на виконання ремонтів, планова зайнятість співробітників для ремонтних робіт;\nуправління нарядами і роботами: відсоток виконання планових і позапланових ремонтних робіт, звіт з виконання ремонтних робіт, звіти за підрядниками і виконаними підрядними роботами;\nзвіти з охорони праці та промислової безпеки ( "Ведення статистики порушень", "Формування плану перевірок")\n6/10/2020 1:59:18 PM