Циганський барон: "Сучасний ром має вміти читати, писати\n10/07/2006 | stefan\nЦиганський барон: "Сучасний ром має вміти читати, писати і мати водійські права"\nПам’ятаю, років зо два тому вже намагався зустрітися з главою циганського табору в Підвиноградові (Село на Закарпатті). Однак баронякраз кудись поїхав, а говорити з журналістом без дозволу Йовшко-бачія жоден ром не смів.\nМинулорічний досвід навчив: про інтерв’ю з бароном домовився ще за тиждень. Однак, заїжджаючи на територію табору, все одно мало не наткнувся на неприємності. Кілька циган підійшли до машини. «Хто, до кого, з якою метою?» - питають. «З Йосипом Золтановичем усе домовлено, - кажу, - він дозволив». Роми дають добро на проїзд у табір, однак зі строгою вказівкою писати лише про самого барона, знімати на камеру лише його хату і в жодному разі не сам табір… Видно зайвих очей тут не полюбляють.\nА знімати є що. Таке враження, що опинився в зовсім іншій державі. Справжня середньоазіатська атмосфера: смугляві лиця, курява, метушня на дорогах. Поряд із цим задивляєшся на великі, яскраво розмальовані будинки з дорогими кованими воротами, круті мерседеси, золоті прикраси чи не в кожного зустрічного.\nХата барона хоч і велика й красива, та видно зразу: у таборі є значно заможніші цигани. «Я середня людина». – згодом розповість Йосип Золтанович Форкош.\n- Народився в 51-му році тут, у Підвиноградові. Сім’я в нас була проста, звичайна. Як відслужив у армії, поїхав на заробітки. Москва, Тернопіль, Львів, Рівне – заробляв гроші, як і більшість наших у той час.\n- Коли стали бароном?\n- Я вже 10 років як барон. То вибірна посада. Збираються на площі усі цигани, жителі табору, і вибирають собі головного.\n- Головне, щоб був порядним, справедливим. Барон має вирішувати усі проблеми, що стаються всередині табору. Ви ж знаєте, у нас, циган, не звично шукати правди в судах, бо ми не є на стільки грамотні, щоб уміти себе захистити. Тому усі конфлікти вирішуємо між собою. Барон має сказати, хто правий, а хто – ні.\n- І як довго дозволяється бути главою табору?\n- Доки справедливо судиш, доки відстоюєш інтереси громади, доки тебе поважають – до того часу ти барон. Я завжди казав: «Якщо комусь не подобаюся, то робіть перевибори, давайте іншому господарювати. За посаду не тримаюся». Просто не дано людині завжди поступати правильно. Десь і я можу помилитися. Але головне, щоб не було міжусобиць всередині табору. Примирити людей – ось моя основна задача.\n- Підвиноградівський барон комусь підпорядкований? Наприклад, ужгородському табору?\n- Ми нікому не підпорядковані. І з ужгородськими контакт не тримаємо. Вони живуть по-своєму, а ми – по-своєму.\n- А для чого зайві клопоти? Вони більш освічені, дістають всілякі допомоги з різних фондів. Ану ж не поділяться – у нас почнуться образи. Навіщо це? Ми в хороших відносинах з усіма ромами, але діло маємо тільки з королівськими.\n- Яке діло?\n- Ну, ми з ними родичаємося: наші хлопці ходять до їхніх дівчат і навпаки. Їздимо подеколи разом на заробітки. Співпрацюємо, словом.\n- Родичаєтеся тільки з королівськими циганами? А з місцевим населенням?\n- Якщо любить наш хлопець вашу дівчину, то такий шлюб не забороняємо. Але рідко подібне буває. Наші ж дівчата взагалі не хочуть за ваших чоловіків виходити?\n- Не подобаються?\n- Та ні, зовсім просто різні погляди на життя. Та й не берете ж їх! (сміється) Вони ж неграмотні, нічого не вміють, малі ще. Хто з ваших візьме її в 12-13 років? Ніхто. А наші ходять. У 15 уже й дітей можуть мати. Такі в нас традиції. Тому найчастіше батьки наперед між собою домовляються про шлюб дітей.\n- А це хіба справедливо?\n- А що вони у свої молоді роки знають? Дорослі життя прожили – їм видніше. Важливо те, із якої сім’ї дівчина, чи порядних має батьків, чи в достатку живуть. Як кажуть, яблуко від яблуні далеко не впаде. Дивимося на сім’ю: якщо жінка не поважає свого чоловіка, не слухається його, криклива, гуляща, то хто братиме її дочку в жони?! Так і вибираємо наречену.\n- А які обов’язки в чоловіків і які в жінок? Є рівноправність?\n- Звичайно, що є! Чоловік має заробляти гроші, захищати сім’ю, а жінка – шанувати його, готувати їжу, за господарством доглядати, якщо є. Дітей повинна виховувати.\n- На скільки знаю, у вас не прийнято реєструвати шлюб у загсі.\n- Ну звичайно! Який загс їх «розпише», коли дівчині тринадцять, а хлопцеві п’ятнадцять літ?! Тому і в армію наших не беруть, бо найчастіше мають уже дітей, коли досягнуть повноліття. Та й з освітою в нас не дуже…\n- Багато хто не вміє читати-писати?\n- Ні, елементарне знає кожен. Ми, батьки, стараємося, дати дітям хоча б базову освіту. Є в нас своя циганська школа для початкових класів, однак вона в поганому стані. А я особисто дуже наполягаю на тому, щоб кожен хлопець учився читати й писати.\n- Дівчатам освіта не потрібна?\n- А для чого їм? У них хатні клопоти. А от сучасному циганові, вважаю, необхідно вміти читати й писати і, звичайно, добре би мати водійські права, щоб їздив на заробітки.\n- Про університет, як бачу, мова не йде…\n- Та ні, університетів, інститутів ще не треба. Для чого? Потреби, думаю, у цьому ще нема… Не знаю, може, колись і виникне. Тоді будемо йти і за вищою освітою. А тепер такий час, що гроші треба заробляти.\n- І в який спосіб, цікаво?\n- Більшість ходить на заробітки, виконує бляшані роботи на замовлення. Це ніби наша візитна картка. Кращих спеціалістів у цьому ділі від нас нема. Це ремесло ще наших дідів, прадідів і взагалі прибутковий бізнес. У нас добре налагоджена ця справа. А ті, хто за віком своїм уже не може нормально працювати, мають, вважайте, забезпечену старість – коли є шість дорослих синів, то якось прожити завжди знайдеться можливість.\n- Пане, Йосипе, Ви вже 10 років як барон. Що змінилося із часу, коли Ви тільки починали бути головним у таборі?\n- О, багато змінилося, дуже багато! Я усім кажу, що головне те, що наші цигани перестали пиячити. А коли не пиячиш, то вже й про сім’ю свою подбаєш, і гроші заробиш, і не прогуляєш їх, а збережеш. Пам’ятаю, коли був малим, то зовсім інакше жили. Якщо батько приходив додому, то ми всі тікали звідти, бо завжди був п’яний. А значить і дурний, адже від алкоголю розум людини тьмяніє. Ось це я це завжди і пояснюю своїм циганам. Тепер у нас дуже мало таких, що п’ють.\n- Може й політикою в таборі вже цікавляться?\n- Та яка політика?! Що нам до політики? Далеко нам ще до неї.\n- А голосувати на вибори ходили?\n- Так, ходили, але тільки чоловіки. Жінки не грамотні, тому не голосували. Хоч я підходив до місцевої влади, щоб ті дозволили назначити людину, яка б показала неосвіченій циганці, де ставити хрестик, якщо їй подобається Ющенко, а де – Янукович. Але таку ініціативу не могли нам дозволити. Казали, що протизаконно. Тому наші жінки голосувати взагалі не ходили.\n- Яка кількість населення в таборі?\n- Десь тисячу чоловік. То без жінок і дітей – їх ми не рахуємо.\n- Нема протиріч з місцевим населенням?\n- Намагаємося жити мирно, протиріч не мати. Адже часто буває, що треба нам майстрів із села, наприклад, хату побудувати чи ще щось. От тепер у мене роблять ремонт хлопці з Києва. Добрі майстри! Були в нас із сільськими деякі протиріччя – з тими, що жили на цій вулиці.\n- Правильно розумію: уже не живуть?\n- Так, ми купили усю вулицю. Просто були такі, що не дуже хотіли продавати будинки. Тоді наші між собою пустили чутку, що підпалять їм будинок, що матимуть проблеми… І ті зразу погодилися продати помешкання. Наші, у свою чергу, добре їм заплатили: у місті, не селі, будь-яку хату за ті гроші купити можна.\n- Однієї вулиці на весь табір вистачить?\n- Нам вистачить. Але ж самі розумієте, підростає молоде покоління – треба й про них подбати. Тому домовилися, що найближчим часом нам виділять ще дві вулиці.\nRe: Циганський барон: "Сучасний ром має вміти читати, писати\n> - Так, ми купили усю вулицю. Просто були такі, що не дуже хотіли продавати будинки. Тоді наші між собою пустили чутку, що підпалять їм будинок, що матимуть проблеми… І ті зразу погодилися продати помешкання.


Кішки фільм 2019 - Рецензія на фільм Кішки з Тейлор Свіфт\nКішки фільм 2019: огляд екранізації мюзиклу Кішки Лойд-Веббера\n5 липня 2020, 14:51\nПрем'єра фільму Кішки 2019 відбулася в Україні 26 грудня. Що показали в фільму Кішки, що так сподобалося глядачам, і від чого кипить мережу - читайте в матеріалі Главреда.\nКішки фільм 2019 - рецензія і огляд / Universal\nПрем'єра фільму Кішки 2019 пройшла в Києві шумно і під шампанське. Всі бажаючі могли сфотографуватися з місяцем, на якому буде літати головна героїня, а на м'яких диванчиках дійсно відчути себе котом.\nПояснюємо, що фільм Кішки 2019 відрізняється від мюзиклу Кішки 1981, і що потрібно знати про фільм Кішки 2019.\nБез сумнівів, мюзикл Кішки 1981 - геніальна річ. За майже 40 років мюзикл ставили в 30 країнах світу, а в цілому його подивилися 80 мільйонів чоловік. Ллойд-Веббер писав його 4 роки, і велику роль в цьому зіграв збірник віршів англійського поета Томаса Еліота "Популярна наука про кішок, написана Старим опосумом", в якому композитор підгледів геніальну пісню Memory, яку виконує Грізабелла.\nчитайте такожКращі фільми 2019: рейтинг фільмів, які варто подивитися\nФільм Кішки 2019 вражає барвистою картинкою, акробатичними вправами, спецефектами і неймовірними знаменитими акторами. Особливий акцент - на виконанні самого мюзиклу - пісні були виконані максимально наближено до оригіналу, хоча дещо і змінено.\nКішки фільм 2019: Сюжет\nСюжет фільму повторює мюзикл - кішки збираються на Муркошачий бал, який проходить під місяцем раз на рік. в цей час повелителька кішок - стара Д'ютерономія вибирає кішку, яка зможе відправиться в котячий рай в небесах, щоб переродитися, і почати заново одну зі своїх 9 життів.\nКоти танцюють і співають пісні про своє життя - по ідеї, у фільмі проходить змагання. Найнебезпечніший і "крутий" кіт - Макавіті, прибирає своїх конкурентів, і навіть краде Д'ютерономію.\nОднак, центральний персонаж - Грізабелла виконує найбільш зворушливу пісню Memory, яка за 40 років щільно засіла в масовій культурі.\nКішки фільм 2019 / Universal\nУ плані драматургії - фільм Кішки 2019 вгарно знятий і поставлений. Але плавну гру порушує єдина сцена із звільненням котів від Макавіті. Ні спів, ні імена акторів, ні спецефекти тут не допоможуть. Здавалося б, для непосвяченого, що це єдиний мінус, фільму. Але немає.\nчитайте такожЗоряні війни Скайуокер Схід: шедевр або провал\nВідзначимо також, що оскароносний Том Хупер перегнув з адаптацією мюзиклу - спільна біда сьогоднішнього кінематографа. Старика Д'ютерономі перетворили в жінку, Макавіті з спритного гангстера перетворився в мага-ельфа 80-го рівня, а кіт-маг містер Містоффеліс став фокусником-неуком. Через це змінився сам сюжет.Постановка теж інша, ніж в мюзиклі, як і танці, які сильно критикують - мають право на існування. Творці пробували зробити щось цікаве і нове, але вийшло з великими питаннями.\nКішки фільм 2019: критика\nВ основному, фільм Кішки критикують за спецефекти, і згадують зміни сюжету. Визнаємо, що знятий фільм - це вже не мюзикл Кішки зразка 1981 року і в ньому є свої проблеми і переваги.\nКішки фільм 2019: спецефекти не підвели / Universal\nПроблема екранізації мюзиклу в тому, що майже півстоліття люди сприймали історію про інше. Хупер ж показав толерантність у котів, і перезняв свою версію Кішок. Навіть не така проблема зі спецефектами, - вона залишається лише частиною, а не основою.\nОднак, з іншого боку, люди, які не бачили мюзикл Кішки, цілком нормально сприймають фільм. Це наводить на думку, що критика Котів - перебільшена. Не такі великі проблеми зі спецефектами, щоб переважити зміни в сюжеті і в списку персонажів.\nКішки фільм 2019 дивитися онлайн з українським перекладом трейлер:\nКішки фільм 2019: Актори і ролі\nДля фільму Кішки 2019 Том Хупер підібрав воістину зірковий склад - Джуді Денч, Іен Маккеллен, Ідріс Ельба, Джеймс Корден і навіть Тейлор Свіфт.\nДжуді Денч - Стара Дьютерономі\nІдріс Ельба - Макавіті\nІен Маккеллен - Гус, театральний кіт\nТейлор Свіфт - Бомбалуріна\nРебел Вілсон - Міс Дженні\nДжеймс Корден - Бастофер Джонс\nДженніфер Хадсон - Грізабелла\nРоберт Фейрчайлд - Манкустрап\nЛорі Девідсон - Містоффеліс\nДжейсон Деруло - Рам-Там-Таггер\nФранческа Хейуард - Вікторія\nСтівен Макрей - Скімблшенкс\nЕрік Андервуд - Адмет\nДаніела Норман - Деметра\nМетте Тоул - Джеміма\nБлу Робінсон - Алонзо\nДжай Бетоте - Корікопат\nЛаррі Буржуа - Платон\nЛоран Буржуа - Сократ\nЗізі Страллен - Тантоміла\nДжонадет Карпіо - Сіллабуб\nМелісса Медден Грей - Грідлбоун\nФрейя Роулі - Джелерум\nДенні Коллінз - Мангожеррі\nНаоім Морган - Рамплтізел\nКішки фільм 2019: Макавіті - геній злочинного світу / Universal\nчитайте такожСмійся, паяц, над розбитою башка - рецензія на фільм Джокер\nПримітно, що в фільмі історію показують з точки зору білої кішечки Вікторії (Франческа Хейуард), і вона виконує пісню Beautiful Ghosts, яку взагалі-то написала для неї Тейлор Свіфт, яка виконує Бомбалуріну, яка гойдається на місяці, і співає про Макавіті.\nТейлор Свіфт фільм Кішки 2019 Beautiful Ghosts слухати онлайн пісню:\nЗагальне враження від фільм Кішки - переважно позитивне. Не настільки велике бажання критикувати недоліки того, що там показали, як поїхати, і подивитися мюзикл в оригіналі. З огляду на ситуацію, фільм цілком має право на існування, але не буде блокбастером - не так багато людей в світі люблять мюзикли, а тим більше екранізації мюзиклів. Але в своїй категорії на 2019 рік фільм Кішки - унікальна і шикарна річ, з якою варто ознайомитися.\nІдріс Ельба новини шоу бізнесу Фільм Кішки Галаджій Олександр\nЯк Держдума навчить весь світ співати "Путін х***о" У моду на літо 2021 повернулися надзвичайно зручні джинси у стилі 80-х, які підходять всім Слава Камінська розповіла про життєвість нового кліпу та розкрила "змову" з ексчиновником Нафтогазу Конфлікт на Донбасі втратив сенс для Росії: політик розкрив підсумки зустрічі Байдена і Путіна Задушив підліток: з'явилися подробиці моторошного вбивства 15-річної дівчинки в Нікополі


Мусульмани визначають долю виборів у Франції - іслам\nМусульмани визначають долю виборів у Франції\n17:12, 18 квітня 2017\nУ Франції напередодні виборів завершилося "Щорічне зібрання мусульман" - найбільший ісламський форум Західної Європи. У 2012 році саме мобілізація мусульман принесла перемогу кандидату від соціалістів Франсуа Олланду. Господар форуму, голова "Об'єднання ісламських організацій Франції (UOIF) Амар Ласфар закликав підвищити явку і "врятувати республіку від вкрай правої небезпеки". Зі свого боку, націоналісти обіцяють у разі перемоги "всерйоз взятися за іслам", повідомляють "РИА Новости".\nУ відповідності з законом 1978 року Франція забороняє етнічну і конфесійну статистику, включаючи офіційні дані про загальну кількість прихильників ісламу. Суворе обмеження поширюється навіть на кримінальну хроніку. Мусульманський фактор стає terra incognita.\nОпубліковані в 2016 році дані соціологічної служби IFOP свідчать про чотири мільйони мусульман в країні. Однак ще в 1996 році міністр внутрішніх справ Франції Шарль Паскуа оцінював чисельність прихильників ісламу в п'ять мільйонів. Поява нових даних призвела до суперечок. Багато хто напередодні виборів вирішили, що IFOP, занижуючи кількість мусульман, намагаються "випустити пар" протестного націоналістичного голосування.\nПритому що кількість мусульман у Франції залишається невизначеною. Офіційно в країну щороку в'їжджає 200 тисяч легальних мігрантів і невизначене число нелегалів. Відповідно до даних IFOP число мусульман у Франції оцінюється в шість мільйонів, але в дійсності цифри можуть бути і більшими.\nВплив мусульман-виборців у Франції визначається не тільки численністю (іслам - друга релігія в країні), але і впливом ісламістської пропаганди, ключову роль в якій грають "Брати мусульмани". До недавнього часу в країні проповідував імам Хані Рамадан. Проповідник привернув до себе увагу антисемітськими заявами і зрештою втратив візу. Однак зв'язки з "Братами мусульманами" не були перервані. Базою руху у Франції є UOIF, яка контролює понад ста мечетей на всій території країни.\nДиректор асоціації Амар Ласфар визначив її мету так: "В ісламі немає поняття громадянства. Замість нього мова ведеться про громади. Ми працюємо над тим, щоб поняття громад було юридично визнано республікою. Тоді ми зможемо утворити нашу ісламську громаду і застосовувати власні закони до нашої спільноти".\nДе-факто Ласфар виступає за створення "ісламських зон" у Франції, де замість загальнореспубліканських законів застосовувалися б релігійні. З точки зору ісламської традиції подібний підхід підкріплюється досвідом Арабського халіфату, в якому християни користувалися юридичної автономією. Мусульмани просять у Європейського союзу "відповіді ввічливості", яка, однак, з точки зору сучасних правових норм, виглядає неприйнятною.


Рюкзак армійський речовий мішок, розмір 85х35х25 - Товари - ТМ "Країна Моїх Мрій" - UB.UA\nКод товару А19\nОпис Рюкзак армійський речовий мішок, розмір 85х35х25\nМіцний. Має велике основне відділення, дві кишені на передній частині і дві бічні кишені . Усі вони закриваються на блискавці, із зручними петлями для пальців. М'які наплічні лямки регулюються пряжками . Рюкзак оснащений нагрудним і поясним ременями, що дозволяє підігнати його для найбільш зручного носіння. Обидва ремені регулюються, оснащені фастексами. По обох сторонах рюкзака-згори і знизу, є регульовані ремені для розміщення додаткового спорядження. Для цієї ж мети служать Molle- стропи, розташовані на бічних сторонах рюкзака і на передній частині зовнішніх кишень. Це дозволяє закріпити необхідне спорядження в найзручнішій комбінації. Спинка рюкзака усиленна пластиковою вставкою.Цей рюкзак досить місткий, практичний і універсальний в застосуванні.Розмір 85х35х25\nМатеріал: полиэстр 600d.\nНаписати відгук Відгуки(0) : Рюкзак армійський речовий мішок, розмір 85х35х25


Порівняння чисел у межах 9 - МАТЕМАТИКА 1 клас - Розробки уроків до підручника О. П. Корчевська - 2018\nУрок 34. Порівняння чисел у межах 9 (с. 36)\nМета. Навчальна. Учити порівнювати число 9 з іншими числами на основі їх місця в ряду чисел. Вправляти у складанні рівностей за предметними малюнками і числовим променем.\nРозвивальна. Розвивати вміння шукати спільне та відмінне об’єктів.\nВиховна. Виховувати вміння колективно виконувати спільну роботу.\nЗасоби навчання. Підручник, картки із цифрами, піктограма, записи рівностей і нерівностей на дошці.\n1. Гра «Ланцюжок». Учні одного ряду називають по черзі рівності на додавання 1: 1 + 1 = 2, 2 + 1 = 3, ..., 8 + 1 = 9. Учні іншого ряду називають рівності на віднімання 1: 9 - 1 = 8, 8 – 1 = 7, ..., 2 - 1 = 1.\n2. Гра «Назви склад числа».\nУчитель виставляє на столі групу об’ємних предметів, наприклад 7 кубиків, і ділить її по-різному на дві частини. Учні, за вказівкою вчителя, озвучують відповідну рівність на склад числа. Учитель додає чи забирає кілька предметів і знову виконує поділ, а учні називають рівності.\n3. Учитель торкається указкою до двох цифр, зображених на картках над дошкою, а учні читають по дві нерівності (3 < 6 і 6 > 3).\n— Сьогодні ми будемо порівнювати число 9 з іншими числами. Це означає, що ми складатимемо нерівності з числом 9. У підручнику є багато завдань на складання рівностей і нерівностей. Біля цих завдань ви побачите значок порівняння (див. умовні позначення в підручнику). Він означає, що потрібно у записах в порожній кружечок вставити відповідний знак.\nУчитель відкриває частину дошки із записами:\nУчні читають нерівності, а один учень вписує у кружечки відповідні знаки. Усі нерівності учні складають на основі знань про місце чисел у числовому ряду.\n1. — Сьогодні ми складатимемо нерівності з числом 9. Яким є це число в порівнянні з усіма попередніми числами? (Воно найбільше з них). Це означає, що знак нерівності у кожному записі буде спрямовувати свій гострячок від числа 9 до іншого числа.\n2. Коментований запис нерівностей за вправою 2. Учень спочатку читає нерівність, потім усі записують її в зошити. На закритій частині дошки інший учень записує ці нерівності для подальшої перевірки.\n1. Вправа 3. Учні спочатку обговорюють, що зображено на малюнку. Три абрикоси і три кісточки означають, що було 6 абрикос, 3 з яких з’їли, і залишилося 3 абрикоси. Після цього рівність записують самостійно. Один учень читає записану рівність. Аналогічно опрацьовують другий і третій малюнки вправи.\n2. Фронтальна робота за вправою 5. Порівнюючи ґудзики першого ряду, учні відзначають, що всі вони однакової форми і розміру — це їх спільні ознаки. Ґудзики відрізняються лише кольором — це відмінна ознака. Так само міркують уголос і про два інші ряди ґудзиків.\n3. Самостійна робота за вправою 4.\n— Від яких чисел є більшим число 9?


Набряки при вагітності: що робити, причини і як позбутися\n19 червня 2018 , 15:33 - Читать новость на русском\nЯк позбутися набряків під час вагітності / curhatbidan.com\nТакі запаси рідини, які відкладаються в тканинах організму, спричиняють набряки, пише tochka.net.\nЩоб позбутися набряків, потрібно більше рухатися та робити зарядку. Впродовж дня виділіть 15-20 хвилин, щоб полежати з піднятими догори ногами.\nПокращує відтік рідини масаж ступнів, його можна робити за допомогою мочалки. Якщо ж ви хочете робити ванночки з морською сіллю для ніг, то температура води повинна бути нижчою за температуру тіла.\nЛистя капусти добре вбирають вологу, їх можна прикласти на місця набряків на декілька хвилин. Не варто обмежувати у споживанні води, норма становить 2-3 літри.\nДля уникнення набряків можна використовувати спеціальні креми.\nЗ раціону необхідно виключити солоні газовані напої, вони уповільнюють виведення рідини з організму.\nЗдоров'я Вагітність і пологи Здорове життя


Чи можна захиститися від халатності у білих халатах?\n26 липня 2002 51\n«Лікар має, незалежно від виду медичної практики, самовіддано надавати компетентну медичну допомогу з повною технічною та моральною незалежністю, зі співчуттям і повагою до людської гідності. Лікар має бути чесним з пацієнтами і колегами, має боротися з професійними і особистими недоліками інших лікарів, має розкривати обман і шахрайство».\n(З Міжнародного кодексу медичної етики.)\nЧи багато в Україні випадків лікарських помилок? Ці суперечки нерідко для потерпілого закінчуються вельми сумно. Судова практика у таких справах — мізерно мала, а от самих випадків багато. Наприклад, боляче було дивитися на молоде подружжя, що втратило 8-місячну дочку з вини медсестри, котра була напідпитку і не надала вчасно належної допомоги, та ще й ввела дитині ліки, в яких закінчився термін придатності.\nЗ другого боку — знайти фахівця, який міг би дати висновок з неякісно проведеного, наприклад, протезування ротової порожнини, дуже важко. На жаль, не краща ситуація і з платними закладами: після некваліфіковано зробленого аборту в одній з таких лікарень за життя постраждалої жінки потім боролися фахівці іншої. Дати висновок щодо цього вони відмовилися.\nЧи кричущий випадок, що приголомшив усю Україну, коли в стоматологічному кріслі на очах у матері померла від уколу дочка. На семінарі «Лікарські помилки та захист споживачів», що проходив у цьому місті, мама загиблої дівчинки звернулася із запитанням: що ж робити? У залі було чимало медичних працівників Сумської області, а також представники правоохоронних органів, однак ніхто з них не запропонував своєї допомоги.\nЗвичайно, такі ситуації складні і юридично, і психологічно, тому їх не так просто розв’язувати. На жаль, величезна кількість справ просто кане в Лету через те, що лікарі приховують медичні документи, фальсифікують їх або просто не роблять потрібних та об’єктивних записів. Як наслідок: факт помилки чи недбалості постраждалий довести не може. Однак набагато важливіша інша причина — горезвісна корпоративна лікарська етика. Лікарі стоять один за одного горою, коли постає питання про відповідальність перед пацієнтом. У такому разі юристи безсилі, оскільки без допомоги фахівців довести лікарську помилку вкрай важко. Тому нерідко постраждалий залишається сам на сам зі своєю бідою.\nДо речі, у містах при управліннях охорони здоров’я працюють спеціальні комісії, що розглядають скарги на дії лікарів. Однак про їхнє існування майже ніхто не знає, а ефективності та об’єктивності в їхній роботі жодної, адже рішення за скаргою приймають також лікарі, які свого брата завжди захистять, знову-таки через «лікарську солідарность». А ще через побоювання: «Чи не опинюся завтра я у такій самій ситуації?» В кулуарах медики так і кажуть: ми ніколи нічого не напишемо проти лікаря. Тому вкрай важко знайти по-справжньому незалежних та об’єктивних експертів, які могли б надати суду об’єктивні свідчення і акт експертизи.\nЗрозуміло, що в ідеалі лікарі мають бути професійними, чесними перед собою, хворими і Богом. Але, на жаль, на практиці буває не так. Тому суспільству необхідно створити таку систему і закони, які не давали б змоги несумлінним горе-лікарям уникати відповідальності, а лікарів, не винуватих у тому, що сталося, змогли захистити. Тому для об’єктивності в таких суперечках потрібний незалежний орган. Мабуть, він має складатися з медиків із різних міст України (можливо, не лише України), юристів, інших фахівців. Це забезпечить незалежність від місцевих обласних управлінь охорони здоров’я під час прийняття висновків.\nНе варто забувати, що лікарі також бувають пацієнтами. Тому юристам і медикам необхідно знайти контакт та взаєморозуміння. Схоже, час сідати за стіл переговорів.\nСвітлана ТОРОПЧИНА-АГАЛАКОВА, адвокат, віце-президент Української асоціації споживачів.


Соревнования юных инвесторов 2015 — Форум «Биржевая универсиада» Украинской биржи\nСоревнования юных инвесторов 2015\nСр Янв 14, 2015 11:22\nПредложение модераторам Форума - Предлагаю объединить с конкурсом - http://kint.com.ua/ua/strategyfirm2015/blog\nІнформаційне повідомлення про ІІ Всеукраїнський бізнес-турнір для учнів 8-11 класів «СТРАТЕГІЯ ФІРМИ-2015» PDF Друк\nЗ 16 лютого по 4 квітня 2015 року Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана і Компанія Інтелектуальних Технологій (КІНТ) за підтримки KPMG проведуть ІІ Всеукраїнський бізнес-турнір для учнів 8-11 класів «Стратегія фірми - 2015», географія якого охопить усі регіони України. У ньому зможуть взяти участь старшокласники ЗНЗ та студенти молодших курсів ВНЗ І-ІІ р.а. віком до 17 років.\nМетою цього турніру є виявлення представників майбутньої економічної та бізнес-еліти, спонукання молоді до чіткого вибору професії, націлення її на ефективне навчання протягом життя, подальшу самореалізацію й отримання життєвого досвіду. Для його проведення використовується ділова гра - бізнес-симуляція ViAL+. Вона дозволяє кожному учаснику відчути себе у кріслі директора та зрозуміти, як на практиці керувати компанією. Під час турніру в управління йому дається віртуальна фірма та стартовий капітал.\nГоловне завдання – налагодити виробництво й розвинути своє підприємство настільки, щоб воно стало лідером за прибутками й мало провідні позиції на ринку. Конкурентами у досягненні мети виступають компанії інших учасників турніру. Кожен має можливість досягнути вершини підприємництва, набувши досвіду й використавши свою логіку, уміння, навики і знання.\nОсновні етапи турніру:\nреєстрація та підготовчий етап ― до 16.02.2015 р.; навчальний етап (3 раунди симуляції) ― з 16.02 до 18.02; відбірковий етап (13 раундів онлайн) ― з 19.02 до 07.03; визначення 15 фіналістів, які боротимуться за першість у 24 онлайн-раундах ― з 10.03 до 02.04;\n3 очних раунди і підбиття підсумків у Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана ― 04.04. Зареєструватися для участі в турнірі можна на сайті kint.com.ua в розділі «Турніри» («Стратегія фірми - 2015») та за посиланням. Реєстрація є безкоштовною.\nОфіційна сторінка турніру.\nГрупа події в «Контакті».\nТелефони організаторів: 097-224-29-21 (Паздрій Віталій Ярославович, генеральний директор КІНТ, викладач кафедри стратегії підприємств КНЕУ).\nПоследний раз редактировалось автором 14.01.2015 11:33, всего редактировалось 1 раз\nСр Янв 14, 2015 11:32 (спустя 10 минут)\nПредложение модераторам Форума - Соревнования юных Инвесторов нужно выделить в отдельный раздел как и Биржевая Универсиада.\nСписок форумов Украинской биржи -> Биржевая универсиада


Черемош: де народжується сир | Збруч\nЧеремош: де народжується сир\nГуцульщина починається там, де росте смерека.\nЦю формулу пояснює леґенда:\n«У XIII столітті татарська навала зупинилася на теперішній території села (тому й Татарів) – кочівники слушно зауважили, що коні хвою не їдять, забезпечити достатню кількість фуражу на території суцільного лісу неможливо. Тому навіть не робили спроб проникнути далі».\nСмерека (Picea abies, вона ж ялина європейська) в Карпатах останніми роками почала масово всихати на висоті нижче 600–800 метрів над рівнем моря (де мешкає більшість гуцулів).\nКорінні ліси Покутсько-Буковинських Карпат – переважно букові, їх масово почали вирізати ще за австрійських часів. У радянському лісівництві смереку висаджували не там, де вона мала би проростати у природних умовах, а там, де радянська книжка з лісівництва пише; часто насіння брали з ялин рівнинної Росії. За таких умов – ще й під час загального потепління клімату – імунітет смереки послабився, вона стала легкою поживою для шкідників.\nЗовнішні вияви на дереві помітні щойно на останній фазі memento mori, в останні кілька тижнів життя. Складається враження, що смерека всихає раптово.\nЩось подібне відбувається з гуцульською культурою, яка «чомусь» почала масово всихати. «Зовсім несподівано» для погляду збоку.\nТак само, як і смерека, гуцул залишається там, де його не дістає ґлобалізація / ґлобальне потепління.\nЗа твердженням мешканців Верховинського району, фактична межа Гуцульщини збігається з його географічними контурами. Поза Верховинщиною – «гуцульщина» з маленької літери.\nЄ дві контрверсії щодо походження гуцульської культури:\n1а. Саме на Гуцульщині збереглася давня українська (руська) культура, тут можна зустріти останці її архаїчних форм (і ще межи поліськими болотами). На підтвердження цієї гіпотези маємо у долині Чорного Черемошу серед топонімів хребет Руський Діл; ще сто років тому зустрічаємо в архівах самоідентифікацію людей як «руських». «Гуцул» – слово пізнішого походження.\n1б. Гуцули – нащадки давніх дакійських племен.\n2. Долини Чорного та Білого Черемошів люди почали заселяти вже після Середньовіччя, понад ріку.\nТрадиційно намагаємося знайти відповіді на мапах Ґійома Левасера де Боплана, видатного картографа українських земель середини XVII століття. Але в нього Чорний Черемош записаний як «Білий», Білого Черемошу немає взагалі, Устеріки (місце злиття двох Черемошів) – аванпост проґресу. Далі з поселень, аж до самої Ясіні, немає Жиб'я, але є якесь Довгополе (не те). Попри нього до Ясіні веде тракт під Чорногорою, що на карті позначена романтичними горбічками.\nСучасною мовою така мапа – «халтура». Але інших джерел немає.\n«Жиб'є» – назва селища Верховина до 1962 року, за цікавою версією – джерело, яке б'є (доброю водою).\nВостаннє серйозні археологічні розвідки на території Верховинського району проводилося ніколи. Очевидно, що архітектура тут споконвіку була дерев'яною і знайти її сліди годі – все струхло. А ті закарлючки на скелях, що їх ентузіасти трактують як «протогуцульську культуру», могли з тим самим успіхом видлубати марсіяни чи будь-хто. Могли би виникнути внаслідок природного вивітрювання. Чи існує всесвітня змова, яка позбавляє гуцулів прадавнього коріння? До цього повернемося пізніше.\nЗалежність від важких кліматичних умов сформувала гуцульський характер. Якщо на Поділлі не вродили кабачки – випорпаєш із землі редьку чи хрін, на тому протягнеш зиму. А що гризти в горах, єк прийшла біда – кору на деревах? Брався топірець, чоловік ішов «у гості» до сусіда. Тому гуцульські хати будувалися, наче маленькі фортеці – неприступні ґражди, бійниці замість вікон, підлога із цільних колод.\nВкрай важкі умови життя – відсутність елементарної медицини та безпеки, голод, хвороби.\nЧи витримали би дакійські племена півтори тисячі років такого життя?\nМісце загиблих родів поступово займали інші, що заселялися вздовж течії Черемошу з Покуття та Поділля в пошуках свободи та безпеки від татарських набігів.\nПроте культура та звичаї, які люди приносили зі собою, асимілювалися під впливом місцевої культури, важких природних умов, доходили до найпростішої форми співжиття з горами.\nЗгідно з вікіпедичною версією, гуцули – нащадки племені уличів, що міґрували сюди з-понад Дністра в XIII століття.\nЄвропа виявила ціківість до гуцулів від другої половини XIX століття. Цісар Франц-Йосиф I, покровитель гуцулів, створив у столичному Відні моду на вироби гуцульського ремесла. Для мешканців цивілізованого світу Гуцульщина того часу – обітована інкоґніта; «дикий туризм»¹ у той час стрімко розвивався. Тодішня мода вимагала образу героя з орлиним профілем, з нетривіальними поняттями про честь і справедливість. Звідки й намалювалися романтизовані опришки, завжди готові допомогти знедоленим.\nУ наш час масова культура наділила би персонажа рисами дрібонького дивака-невдахи без чітких пріоритетів у житті – так, як у 1980-х шанували шпаґат ван Дамма чи біцепси Брюса Вілліса.\nГуцулам пощастило з вибором цісаря. На краю світу, але ближче і до залізниці (якої на Верховинщині немає досі), і до метрополії ізольовано проживав/є гірський нарід бойків (самоназва – «верховинці»). Те саме – з полонинським господарством, трембітами та самобутньою культурою. У Юрія Винничука в «Танґо смерті» зустрічаємо опис львівського базару кінця 1930-х з цікавими гуцулами – і цікавими бойками.\nУ наш час гуцули «бойкАми» звуть чужих. Ліпше бути туристом, чим бойком.\nІнтерес до Гуцульщини знову пробрунькувався у час каденції Ющенка – але тут маємо неспівмірний масштаб особистості Віктор-Андрійовича з Францом-Йосифом. Пліткують, що всі роки його правління В.А. можна було з більшою ймовірністю зобачити у Верховині, ніж на Банковій. На фестивалі «Полонинське літо» 2013 року помітили невиразного чоловіка, що купляв трохи сиру. Без жінки, без охорони – та й кому він треба?\nВерховинський район – це весь басейн Чорного Черемошу і лівий (західний) берег Білого. Відокремлений від чотирьох сторін світу Кривопільським (1015 м над р. м.) і Буковецьким (865 м над р. м.) перевалами; вниз по Черемошу (на Вижницю) дорогу поруйнувала повінь 2008 року, а про тракт через румунський кордон² заведено говорити від 1998 року перед кожними виборами.\nЯкщо традиція не вступає в конфлікт із функціональністю, то – хай і в спрощеній формі – вона дійде до нашого часу. Очевидно, що ватаг на полонині не буде терти палицю об палицю, щоби прадідівським способом добути першу «живу ватру» – для цього є сірники чи запальничка. Але всі наступні ватри протягом літування роздмухують з тліючих звечора граней.\nГуцул також читає «Тіні забутих предків» Коцюбинського, але йому легше задзвонити до сусіда і спитатися, чим там в Іванка все закінчилося, ніж намагатися прогудіти це в трембіту. Трембіта свого часу також була технологічним вирішенням проблеми.\nСуть комунікації залишилася тією ж – змінилася форма її втілення.\nГуцульщина існує в модерному вимірі часу, реґіон не є герметично ізольований від зовнішніх впливів. Тут не музей просто неба чи шоу біля пірамід, де єгиптяни бавляться у фараонів.\nМожна побачити в музеях реконструкції побуту XIX століття – і навіть відтворення звичаїв на празники, коли люди масово вбираються в традиційне гуцульське лудинє³. Але в будні дні гуцули ходять на державну роботу, «крутяться» чи їздять на заробітки, дивляться Інтернет чи телевізію; цього року у Верховині навіть відкрився нічний клуб.\nМаленька ремарка – не може бути тексту про Гуцульщину без згадки про Олексу Довбуша. Такий закон жанру:\n«В умовах відсутності доріг Олекса Довбуш з невеликим загоном опришків, що знали всі стежки, могли перманентно протистояти великим загонам польських жовнірів – в горах чисельна перевага не мала значення. Коли ж на Гуцульщину разом з Австро-Угорщиною прийшла цивілізація (а це, передусім, дороги), інститут опришківства був позбавлений акредитації і досить швидко зійшов у фольклор».\nОстанніми роками Верховинський район починає реверс назад у минуле – у світової ґлобалізації колеса відриваються на місцевих дорогах. Торба історії, не маючи ресурсу рухатися далі вгору, почала котитися з високого горба.\nБачим третім воком, же ніц сє не змінило за сто років:\n«Дуже важне, а можна сказати – першорядне значінє мають усюди для краю чи околиці добрі дороги. Косівщина одначе так, як би їх не мала, бо чи можна дорогою назвати прим. лїнїю Жабє-Буркут, або Жабє-Ворохта? Таж хто раз туди поїде, має памятку на довгі часи, бо коли вози не витрясуть із нього душі, то кости все таки добре пообтовкають.\nКосівський повіт належить до таких, що не має донинї одного кільометра зелїзниці».\n30. X. 1913» ⁴\nСтоліття наче й не було.\nНа хребті Скупова (світлина Андрія Романчука)\nПолонинське⁵ господарство є одним з найважливіших компонентів традиційної гуцульської культури. Вижити в горах без вівці в старі часи було просто неможливо.\nЗ овець в горах можна було і прогодуватися, і вбратися.\nЯка задавня є полонинська традиція на Гуцульщині? Відколи в горби сюди прийшов чоловік? Сказати напевне не можна – перші розвідки про Гуцульщину з'явилися наприкінці XVIII ст.\nКордон між Польщею та Румунією, що в минулому проходив по Білому Черемошу, має вплив до цього часу. Зокрема, на полонинське господарство. Буковинські гуцули не розуміють, чому гуцули «галицькі» утримують саме корів. На «галицькому» боці, своєю чергою, дивуються симпатії до утримання на полонинах овець. Причому арґументи на питання, що краще – вівця чи корова, є однаковими – і діаметрально протилежними, залежно від берегу Білого Черемошу, де проводиться опитування – галицькому чи буковинському.\nЗа «доперестроєчних» часів овече поголів'я Верховинського району – до 120 тис. голів, наприкінці 1980-х – 55–60 тисяч. Ми не маємо статистики «за Польщі», але згрубша овець було не менше. При тому, що на полонину відбирали лише пристосованих до високогірних умов овець.\n«Шалені дев'яності» для вівчарства Верховинського району – «лихі дев'яності». За вівцю платили смішні гроші, галузь майже зникла.\nОстанніми роками – через збут туристам (шашлик з баранини смачніший) – кількість овець потроху зростає. Зараз маємо до 2000 голів у всьому районі.\nАктивні люди району зачепилися в перспективу саме у розвитку зеленого туризму, і у виборі між великою та малою рогатою худобою схиляються на користь корів – мороки менше, молока та м'яса більше. А зодягнутися можна й на базарі.\nНа полонині чи в домашньому господарстві можуть утримувати кілька овець – але радше для декоративного значення. Щоби туристу показати; для ідентифікації себе як гуцула.\nМолочарство галицької Гуцульщини фактично перейшло на корів.\nНа буковинській периферії Гуцульщини туризму як галузі місцевої економіки фактично не є. З вівцями багато мороки – але в Україні більшість занять людині дає не прибуток, а право збувати час на власний розсуд (зводити кінці з кінцями). В горбах не будеш вирощувати пшеницю чи картоплю – не вродиться, а ліс рубати – на то є довга холодна зима.\nТому після «ями» дев'яностих буковинські гуцули звернулися до традиційного вівчарства – того, коло чого працювали споконвіку.\nУ Верховинському районі є кілька господарств з вівцями – як-от полонина Радул під румунським кордоном – сім сотень овець. Але це рудимент старих колгоспних зв'язків – Радул використовують вівчарі зі села Бабин Косівського району (хоч на неї віддають і «верховинських» овець).\nСтворено Верховинський район 1966 року – територію відкраяли від району Косівського. Проте окремі анклави земель господарського призначення адміністративно належали далі до «Косова» включно до 2004 року.\nЩороку в другій декаді травня стартує триденний овечий марафон за маршрутом Бабин – Радул. І коли обігнати похорон вважається поганою прикметою, то обігнати кількасот овець – вмінням.\nНа Білому Черемоші утримує «показову» овечу полонину Гринявське лісництво. Кажуть, що збиткову, але перекривають з вирубу лісу.\nВ давнину стрижених овець спочатку виганяли на ближні, тепліші полонини – «веснарки», де швидше була паша. По теплі отару гнали вище ⁶.\nЗагін для овець⁷ розділений плотом з вибраними штахетами на два відсіки. Овець заганяють у перший, менший відсік, крізь дюрки (струнки) переганяють в інший. Один з вівчарів постійно підганяє отару, вівцям нічого іншого не залишається, як лізти у струнки. Між струнками сидять вівчарі. Коли вівчар здоює вівцю, ліктем прикриває прохід іншим вівцям, тоді вона пхається в сусідню струнку, де її здоює сусідній вівчар. Сусідні вівчарі працюють, наче грають фортепіанний концерт на чотири руки. Молока з однієї вівці – 300–400 грамів⁸. І так ціле літо три рази на день.\nБільшість червонокнижних рослин Карпат – орхідні, які вівця не їсть. Натомість випасає їхніх конкурентів. Зафіксовано, що коли припиняється випас овець на певній території, за певний час зникають рідкісні види, що раніше користувалися «адмінресурсом» овець і в умовах чесної конкуренції з іншими травами переводяться.\nІснують види рослин, які потребують заболоченого ґрунту. Коров'ячі ратиці, як ніщо інше, здатні забезпечити ямки для утримування вологи.\nФактично всі ландшафти Українських Карпат зазнали великого антропогенного впливу. Екологія карпатського високогір'я тісно переплетена саме з традиційним гуцульським господарством.\nМіж першою (28 серпня) і другою (21 вересня) Богородицями до овець допускають баранів, яких до того часу тримали окремо.\nУ вівці за літо відросло руно, її можна було б тримати хоч до снігу – викопає собі траву і з під снігу. Проте отари в межах другої Богородиці традиційно женуть в доли – для забезпечення одночасного (турового), від 20 січня протягом півтора місяця, окоту всієї отари. Щоб наступної весни можна було одночасно відлучити від молока ягнят, коли овець знову женуть на полонину. Такий прикладний рік у господарці гуцулів. Інші причини, чому саме наприкінці вересня зганяють овець (восени вівці нездало пасуться, щораз менше або взагалі не дають молока), – вторинні.\nУ вересні вовки збиваються в зграї. Залишатися останньою полониною небезпечно – на одну овечу душу припадає надто багато хижої карпатської звірини.\nОстанні ночі, коли смеркне, на полонині вівчарі вибухом петарди⁹ відлякують звіра. Пантрують в два ока, цілу ніч чатують парами (щоб не заснути) по периметру полонини.\nВівці бекають, ґвалтують собаки – але «розбиратися» доводиться людям. Їхнє завдання – вчинити якнайбільше войовничого лементу всіма доступними способами (гатити молотком в рейку-дзвін, стріляти в повітря, лементувати).\nНа Гуцульщині тримають адаптовану до гірських умов породу корів «пінцґау», завезену сюди за часів бабці Австрії. Така корова важить близько 350 кг (дрібонька, рівнинні корови – до 700 кг), легко долає перепади висот, менше збиває ратиці, байдужа до туберкульозу.\nКорови на полонини виганяють в межах 10–20 травня. Під той час сніг уже відкриває полонини. Бувають винятки – не далі 2011 року 7 травня випав пухкий сніг.\nЩоб корови за свіжої пам'яті не вирішили повернутися д’хаті, бовгарі¹¹ одразу після етапу запирають їх у загоні, воду дають пити вже наступного ранку. Більшості худоби таких попереджувальних заходів вистачає.\nПолонини не обгороджують (але є загін). Щоб корова трималася стаї¹², тут влаштований водопій, безлімітно дають лизати сіль.\nНочує маржина просто неба.\nКорови «бувалі», що літують на тій самій полонині не вперше, можуть втекти, ще й підбити «за компанію» інших корів. Перед втечею прогулянки «бувалих» симптоматично щодня стають чимраз довшими, тому бовгарі мають бути ще й знавцями коров'ячої психології.\nКорови, що не йдуть на полонину, а залишаються у Верховині, перебувають літо на власний смак і розсуд. А це: залізати в шкоду, блукати вночі в тумані по дорогах селища. Головне – справно приходити доїтися зранку та ввечері у «домовлене» з господарями місце.\nСелищна рада Верховини вдається до репресивних протикоров'ячих заходів – бо ж райцентр, с.м.т. В штаті навіть є навмисний працівник, призначений для вилову корів-претендентів на випас головної клумби в центрі Верховини. За документами працівник уважається за землевпорядника (у переліку спеціальностей України нема «ковбоя»).\nКоли «землевпоряднику» пощастить впіймати корову – веде її на коров'ячу гауптвахту – огороджену територію, де колись було газосховище.\nЯкщо коров'ячого власника ідентифікували, сарака мусить заплатити на перший раз 300 грн., за рецидив – усіх 500. Зазвичай корови-рецидивістки нутром чують «землевпорядника», тож більше одного разу не ловляться, хоча пасуться тут і далі.\nОсобливо вредну, «з «мухами в голові» корову обзивають «буйволом».\nВластиво, буйволів вирощують на Закарпатті, в селі Стеблівка Хустського району. Попри те, що молоко буйвола вдвічі жирніше за коров'яче, утримувати його куди витратніше: треба два гектари обгородженої території лісу з галявинами на одну буйволячу голову + «буйволячий» характер. Трохи забагато честі як для буйвола.\nКорова на полонині доїться зранку та ввечері, даючи 15–18 літрів молока на добу.\nЗ того них «інтерес полонини» – 4 літри молока. Раз на місяць при власникові відбувається контрольний надій корови. Розрахунок з власником худоби – молокопродуктами, переважно сиром.\nОстанніми роками полонинське господарство щораз більше переходить з молочарства на відгодівлю яловичини – за літо худоба нагулює вагу. Цього року ціна за кілограм живої яловичої ваги виросла з 10 грн. до 20 грн., тимчасом як вартість молокопродуктів залишилася незмінною.\nДодатковий заробок можна мати на зборі білих грибів і ягід (афин).\nДо Богородиці (21 вересня) всі справи на полонині намагаються завершити. Якщо затягувати, корови можуть покинути холодну полонину і «без узгодження з керівництвом» – мерзнути не люблять.\n2013 року на верхах вже 21 вересня лежав сніг.\nТуристи стаю звуть «колибою» і хочуть обманюватися, що сир «в колибі» має продаватися дешевше, ніж на базарі. Але на битих туристичних шляхах (як підйом на гору Піпіван) ціна – з поправкою «на чорногірський вітер». Хоча, якщо спитатися у ватага, «єк він дужий», побажати «щистя» – переконати його, що ви не східняк – претендуєте на невелику знижку.\nМандрівці, що звикли до подорожей горбами холодної пори року, звикли розглядати «колиби» як місце для безвідмовного відпочинку. Реалії такі, що деякі з тих замешканців кладуть на стриху ватру, валять піч, тут же й туалет, палять все, що горить.\nКринта – Красник\nПопри те, що «логічно» для «депутата» повісити провину на туриста, іноді є розуміння, що за «худобою» далеко ходити не треба, і «наслідила» все-таки не прИйшла в гори людина.\nАле на наступну зиму всі вікна-двері стаї будуть забиті намертво.\nПолонина Веснарка. Стая – та, що згоріла (фото 2007 року)\nРозповідають, що коли на полонині Веснарка під Піпіваном 2009 року змінився орендар, він вирішив не залишати «гостинець на зиму» – шматочок будзу місцевій «барабашці». Вона образилася – до весни стая згоріла. Очевидно, що то не сама «барабашка» сірники черкала, але чомусь будівля згоріла саме того року.\nБудз – це і є сир, найважливіший з-поміж усіх молочних продуктів, як білий гриб з-поміж інших грибів.\nЗдоєне молоко вливають у великий, ємністю кількасот літрів (бажано мідний) казан, його на «вертлюзі» (спеціальний пристрій) підвішують над ватрою. Молоко треба довести на помірному лагідному вогні до 32⁰С (у студінь можна на 1 градус вище), після чого до молока вливають душу сиру – ґлєґ ¹³ – і на кілька годин відставляють казан від вогню, накривши рядном.\nМіряють молоко термометром\nТим часом у казані пройшли сиротворчі процеси, у молоці звурдилися грудки сиру.\nВатаг занурює руки в молоко, і за певний час витягує марлею масив сиру ¹⁴. Ніхто, крім ватага, не знає, що його руки роблять по той бік дзеркала молока.\nПісля того народжений сир має стекти над мисками. Сформований «хлібинами» (від висіння в марлі) сир кладуть коптитися на стрих над ватрою, внаслідок чого будз набуває фірмового «полонинського» смаку і може зберігатися куди довше.\nЯкщо поставити будз у тепло, він вкриється сизо-зеленою пліснявою; є гурмани, що смакують саме пліснявою. Вживати її не рекомендують дітям-чіпсоїдам.\nНаприкінці вересня весь будз перемлинковують на бринзу, ретельно перетирають із сіллю¹⁵ в спеціальній діжці – бербениці – «доки часником не зачуєш».\nПісля цього бринзу втрамбовують в бербеницю; в контакті з повітрям перебуває лише верхній шар, що його постійно надбирають.\nДля продажу туристам солі додають менше. Якщо ж бринза для тривалого зберігання – горяни звикли створювати стратегічні запаси провізії з розрахунку на кілька років – роблять бринзу «лютою». Така бринза не псується за замовчуванням. Бактерії чи миші, що зазіхають на цю есенцію Мертвого моря, гинуть ні за цапову душу.\nЗ жинтиці, що залишилася в казані та стекла з будзу в марлі, готують вурду. До жинтиці додають свіже молоко (відро на 150-літровий казан та 1,5 літри закваски з кислої жинтиці, що дозріває біля ґлєґу). В казані доводять до кипіння, легко (ключове слово!) помішуючи. Сирні грудки ватаг виловлює або одразу марлею, або ж потроху друшляком і висипає в марлю.\nВурда (дослівно від «вурдитися») – дієтичний продукт, багатий на білок, але без жиру, має солодкавий, «дитячий» смак. Відповідно цінується дешевше (1 кг будзу чи бринзи – 50 грн., вурди – 45 грн.).\nІноді вурда коптиться, тоді може стояти довше, але її бажано спожити свіжою у перші дні.\nВзимку, коли власники розбирають корів, у «депутата» залишається лише його худоба. З молока тоді готують обмежену кількість будзу. Долішній, «зимовий» будз – м'якший, ніжніший на смак, у ньому більше жинтиці, його можуть коптити (або ні) у вуджарні.\nВурда зимою не готується – жинтиці надто мало, на ній вигодовують свиней.\nМасло готують так, як на території всієї України в давнину, – в дерев’яній масличці з ручкою – що вкрутиш, те твоє (є і зі ступкою). Залишкова рідина після отримання масла зветься маслянкою.\nСербанка – вурда з жинтицею (від сьорбати).\nОдин з трьох стовпів гуцульської кухні – банош (ще два – кислий борщ і голубці) готують лише на справжній сметані. Бо з таким самим успіхом, як сметану з пакетів, можна гризти пінопласт або монтажну піну.\nГуслянка – гуцульський кисломолочний продукт: до молока додаються спеціальні бактерії, що на Гуцульщині культивує кожна ґаздиня. Якби гуслянка пропала в одної – піде і візьме гуслянки в сусіди. Такий кругообіг гуслянки в природі.\nЗ гуслянки робиться розвід – «гуцульське пиво», її розводять з водою у співвідношенні приблизно 1 до 1. Холодний розвід чудово тамує спрагу, незамінний під час виконання господарської роботи в спеку (сіно).\nЛогічно припустити, що першим, хто запустив бактерії гуслянки на Гуцульщину, був Олекса Довбуш.\nЗбірний термін для вовка, ведмедя та рисі.\nДорослу корову рись і вовк не займають, його «клієнти» – вівці й телята. Головна небезпека для полонинської корови – ведмідь. Звір, що живе біля полонини, без конечної потреби «свою» худобу не зачепить – його ж потім зроблять «крайнім». Полювати ходить на полонини «чужі». Все, як у людей.\nПротягом літа ведмідь на худобу майже не зазіхає – заклопотаний приватними справами. Ближче до осені відчуває себе дужим (а до зими ще далеко), починає «ґаздувати» на полонинах.\nТактика нападу ведмедя ¹⁶ – стрімкий прорив в загін, вискакує корові на спину, роздирає лопатки, напивається свіжої крові. Після цього ведмідь відтягує тушу в потаємне місце, прикопує землею. Коли м'ясо підгниває, щодня приходить поласувати «делікатесом».\nЩоб не принаджувати ведмедя до полонини, «ничку» треба знайти і знищити.\nЗа статистикою, загалом до території Верховинського району «приписано» близько 30 ведмедів. Серед них є і цілком сумирні ¹⁷, і непередбачувані ¹⁸.\nПеред тим як віддати корову на полонину, власнику бажано її застрахувати, хоча сума страхової виплати – лише близько 1500–2000 грн., а ринкова вартість за корову становить 5000–6000 грн.\nЯкщо ведмідь роздирає корову, єдиного алгоритму, як діяти і хто винен, не є; щоразу звір діє за інших обставин.\nВедмеді численніші ближче до розвинутих центрів туризму – там більше смітників.\nУ гуцульських селах пси в клітках сидять не через їх прикру вдачу, а щоб вовки не з’їли. Втім песятина – основа вовчого раціону взимку. Може, деякі господарі тримають пса без клітки, щоб голодний вовк спокусився на нього, а не на ціннішу вівцю?\nНа «коров'ячих» полонинах собак можна поділити на «сиґнальних», які чинять довкола «чужого» ажіотаж, і сторожових, що сидять на ланцюгу і пчихають на звіра. На «овечих» – допомогу вівчарки вівчарю у випасанні овець важко переоцінити.\nБільшість псів – кудлаті біло-чорні румунські вівчарки. Окремо гуцульської породи не виділяється.\nВівчарка, якщо ви припините рух у бік овець, здебільше вас не зачепить. Окремі навіть почнуть жебрати у вас на предмет «ковбаса! – нема? – а якщо знайду?».\nАбо ж, якщо ви зупинилися з наметом поблизу полонини, може спустошити припаси в тамбурі.\nДо полонин, окрім звірів, завжди був підвищений інтерес у злодійства. Треба бути постійно пильними. Найбільше пантрувати треба на полонинах біля кордону – злодію досить повернутися в Європейську Унію – і з кінцями.\nНа деяких полонинах присутні (без ланцюга) великі сторожові пси, які – два на одного – можуть роздерти вовка. Місія таких – вжерти «чужого». Якщо до вас летить таке теля, треба за будь-яку ціну привернути увагу вівчаря-бовгаря, який десь тут поблизу – щоб він сказав «фу». Без цього «фу», якщо махати ногами – вкусить за ногу, руками – за руку, махати «фу» – вкусить за «фу». Не махати – також вкусить.\nЖінка на полонині\nЯкщо вовк заїв вівцю чи почала пчихати собака – без сумніву, винна жінка. Такий звичай.\nЗа наших часів жінка має право працювати на полонині, але, як і на морі за старих часів, жіноча присутність пояснює (зумовлює) дуже багато.\nНайвіддаленіші полонини – за 70 км в один бік від Верховини вбитими дорогами – стоять пустками. Стоять як наочний приклад неефективності радянської планової системи в сучасних ринкових умовах. Сучасне полонинське господарство – спочатку радянське, а вже потім гуцульське.\nДва рази на тиждень сир, сметану, масло звозять «з високих полонин». На пальне-запчастини доводиться витрачати часом до половини заробку.\nСир продають у Верховині (базарні дні – четвер і субота ¹⁹), Рахові, Яремчі, працюють на замовлення.\nУ колгоспній системі пальне мало контрольне, а не лімітне значення. Водій отримував план роботи – і потрібну для неї кількість пального. Якщо наступного дня в баку залишалося пальне – значить, вчора роботу не виконав, і його «карали» – не додавали пального, потрібного для виконання плану на сьогодні.\nПісля того, як водій позаливає бензином всі ємності вдома, змушений буде виїхати в заплановані рейси. Навіть за схемами «лівака», в яких брали участь і контролери, все одно був залишок бензини. Якщо не траплявся купець, її виливали у фосу край дороги. У самого тато був шофером в колгоспі.\nПолонини могли бути хоч на краю світу.\nЗа старовіцьких часів, певно, до віддалених полонин був приставлений спеціальний чоловік, який тільки те й робив, що їздив кіньми взад-вперід з Жиб'я д'горі.\nРаніше був можливий компроміс – бовгар-кур'єр сідав на першого коня, до нього прив'язував ще три–чотири коняки, бесаги через сідло. За 4–5 годин звозив такий караван до Буркута. Але після повені-2008 на Чорному Черемоші вище Буркута зруйновані всі мости, «буркутський» автобус не доїжджає сюди 7 км (до застави в Шибеному).\nТому з актуальними нині цінами на пальне / запчастини та станом доріг у Верховинському районі віддалені полонини будуть закинутими.\nНад Верховинським районом немає сталої рози вітрів – потоки повітря варіюють у непередбачуваному, щодня іншому напрямку. Повітряні ями, конвекційні потоки, підвищена турбулентність виключають можливість використання легкої авіації для зв'язку з віддаленими полонинами. Гелікопетрів – ні великих, ні малих – не мають ані рятувальники, ані «погранці», ані медики. Тим більше їх немає у полонинському господарстві, як це є в Румунії, де вівчарство підтримує державна програма.\nВ польських Татрах у ґміні є гелікоптер, який використовують за потребою різні служби.\nСвого часу саме підтримка Австро-Угорщини забила стовпи того міту, на якому до нашого часу встояла популярність гуцульської культури.\nЗакон, що вийшов у березні ц. р. («Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні») каже, що всі орендарі землі мусять сплачувати на рік не менше 3% орендної плати від вартості, в яку вона оцінена державою. «Знаючі хлопці» кажуть, що зовсім і не мусять, але для махінації треба доброго юриста. Для «середньої» полонини орендна плата раніше була в межах 3000–5000 грн. Втричі більша сума більшість господарств роздавить, вони зникнуть. Хто захоче утримувати таке вартісне хобі?\n«Знаючі хлопці» зазирають у нові закони і вигадують, як прописати в нових розкладах власний інтерес. Не є всесвітня антигуцульська змова – навряд чи закон писали навмисне для знищення карпатської культури. Може, автори закону намагалися добрими намірами викласти дорогу в пекло – але для полонинського господарства його дія означає поступове зникнення чинних господарств, що й без того балансують на межі рентабельності та звички.\nКоли орендар-молочар позбудеться безнадійної справи, «знаючий хлопець» переоформить оренду на себе. В разі зміни законодавства матиме першочергове право вже не на оренду – на викуп землі ²⁰. А те, що такий закон буде, можна бути певним – у країні залишилося продати лише землю, на якій вона стоїть.\nВід наступу цивілізації традиція поступово асимілюється, від наглих змін законодавства – просто зникає.\nВирішення питання є – внести зміни до закону, прописати виняток для чинних господарств. Все впирається у потребу вольової позиції місцевої влади, що має дослівно вигризти цей виняток в Києві. Або дотації, що перекриватимуть ці витрати для господарств. Але «гризти» Київ (чи хай область) місцевій владі «не випадає». Тому й маємо 3/4 полонин-пусток ще перед впровадженням цього закону.\nОтже, умови, створені для молочарства, зумовлюють цілковите знищення полонинського господарства в Україні.\nСеред мешканців Верховинщини поширене повір'я, що туристичний вектор розвитку перетворить територію району на аналог Микуличина-Татарова-Яремчі, зону розвитку готельного бізнесу. Тут на замовлення клієнта можуть привести чепурненьких (проте немісцевих) овець. А Верховинський район цікавий саме відрубністю та збереженням традицій. Через загрозу такого шляху треба витесати якомога більше палиць – і пхати їх у колеса туристичної машини. Того й дороги з ямами, щоб легше підстерегти машину.\nНасправді ніша давно зайнята, кавалок «готельного» контингенту ніхто не відступить. Є приклад популярної колись Ворохти з убитою дорогою та завмерлою інфраструктурою. Туристична аґломерація Буковелю не зацікавлена випускати гроші поза свої межі. У Верховинський район звідси можуть привозити екскурсії на автентичне (полонинське) господарство, на незачовгані масовим туристом гори – так само, як колись сюди приїздили австрійські чи польські туристи – за «дикими горами». Але на ночівлю туриста відвезуть назад, до вже розвиненої інфраструктури, якої він так прагне.\nУ Верховинський район грошей – принаймні за час незалежності – на розвиток туристичної інфраструктури ніколи не вкладали (хіба через повінь 2008 року, але тоді відновлювали старі комунікації). Всі візуальні інфраструктурні зміни у районі насправді пов'язані з туризмом – з тими сподіваннями, які на нього покладають місцеві люди.\nЧи ходять вулицями сучасного Львова батяри в маринарках моди 1938 року? Так само на Гуцульщині немає опришків в сердаках і з томагавками, крім декоративних, задіяних у туристичній сфері.\nУ вашому Львові кнайпи «львівського смаку» – приватна ініціатива, розрахована на туристів. Чи руйнує це «справжність»?\nЛьвів і Верховина, метрополія та периферія Галичини – спільні проблеми для обох контекстів.\n«Депутати полонин» шукають збуту не лише по базарних днях у Верховині – у четвер та суботу.\nВідео: Вівці долають прикордонну заставу в Шибеному\nВідео: Обігнати вівці\n¹ В той час вживали «люфтівник» замість «турист».\n² Дорога на Румунію, ймовірно, є поробленою. Кожна влада, яка береться за неї, довго не живе. Так, наприкінці 1930-х дорогу почала робити польська влада, 1980-х – радянська. Коли минулого жовтня місцева преса писала, що до заклятої дороги має стосунок «сам» Арбузов – це був знак, що революція переможе, хоч про неї ще ніхто нічого не говорив.\n⁴ Володимир Гнатюк. В справі Гуцульщини. // Діло, 04.11.1913\n⁵ ПолонинА – вільна (або вивільнена) від лісу ділянка на високогір'ї Українських Карпат, де горяни протягом літа випасають маржину чи овець.\nВільна від лісу – смерекам «не ростеться» із затіненого боку хребта. Тут віє холодними вітрами, насіння не дозріває, «грубий» ліс там не спроможний вирости. Виполюючи, як бур'ян, молоді хвойні насіянці, можна підтримувати полонину в належному господарському стані.\nВивільнена від лісу – за старовіцьких часів чоловік купував шматок лісу, зачинав там корчувати, палити дерева, звільняючи місце для ґаздівки. Особливо «правдива хата» – та, що зводилася зі зрубаного на цьому ж таки місці дерева. Тепер потреби у створенні нових полонин немає – загалом на території Верховинського району є 88 полонин, з яких нам вдалося нарахувати чинними лише 23 полонини.\nДеякі полонини є «скупими» – з бідною пашею, де худоба не може напастися. Через тип ґрунтів. Тому й полонина на однойменній горі – Скупова.\n⁶ Цього року на полонину Томнатик (буковинський бік) вигнали овець вже 20 квітня – а на ранок впав сніг. Всю отару (300 голів) кілька днів утримували в «ґлобусах» екс-суперсекретної радіолокаційної військової станції «Памір».\n⁷ Вовк вважає огорожу загону, складену зі штахет, за особливо для себе небезпечну, не береться стрибати через неї.\n⁸ На «коров'ячих» полонинах жартують, що вівця від смикання за дійки у відро не тільки доїться. Бібки переціджують, а жовте – то і є спеціальний фермент для овечої бринзи. Не виливати ж ціле відро молока!\n⁹ «Пікарди» по-місцевому\n¹⁰ Волонтер-американець із PeaceCorps у Косові був навчений друзями, що українською «students» – маржина.\n¹¹ Бовгарі – пасуть, доять, стережуть корів, беруть участь у виготовленні молочної продукції способом «сепаратизму» (на сепараторі готують сметану), пораються коло господарських справ.\nСтарший над полонинськими людьми – ватаг (відповідає за роблення сиру). Над ним є тільки депутат – орендар полонини. Цей відповідає за збут продукції та загальний успіх усієї справи.\n¹² Стая – як сказали б хіпстери, локація, де літує полонинське господарство; сир народжується тут.\n¹³ Ґлєґ – перемелений шлунок молочного теляти (або молочного ягняти) + жинтиця (сироватка) + сіль. Суміш в трилітровому слоїку «доходить» за кілька тижнів в теплі (біля ватри), після того в певній пропорції додається до молока, коли готують будз.\nВегетаріанці обзивають ґлєґ «сичужним ферментом»; ґлєджений сир для них – продукт «нон ґрата».\nНа полонинах Верховинського району, готуючи сир, використовують справжній ґлєґ. Бо існує й лінія меншого спротиву – ще 1836 року Теодор Шван вперше в історії синтезував фермент пепсин. У центрах масового туризму можна купити сир з ґумовою душею – туристи не розуміються на тонкощах, все одно весь карпатський набіл всеосяжно звуть «бринзою».\n¹⁴ У «Тінях забутих предків» ватаг запихає руки в казан, «чаклує» над ним – і витягує на світ Божий вже сформовану голову будзу. Але так буває тільки в кіні.\n¹⁵ Деякі туристи вірують, що корови на Гуцульщині дояться солоним молоком, бо чого ж тоді бринза солона?\n¹⁶ Полонина Стайки довший час пустувала. Спроба 2013 року літувати тут корів закінчилася трьома ведмежими бенкетами, відтак довелося зганяти худобу в безпечне місце.\n¹⁷ Старий ведмідь на північ від Кривополя, останніми роками винятковий вегетаріанець.\n¹⁸ Ведмедиця на південь від Кривополя; минулого літа кілька разів конфліктувала з людьми.\n¹⁹ Парадокс, але якщо не в четвер і суботу, не знаючи «сирних місць», туристові у Верховині неможливо купити доброго сиру.\n²⁰ Спочатку оголошують банкрутство, потім – дешевий викуп землі.


ЦЕНТР ПРАВОВОЇ ІНФОРМАЦІЇ: Успішна справа Чернігівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Стягнення з чоловіка витрат на лікування\nУспішна справа Чернігівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Стягнення з чоловіка витрат на лікування\nПід час шлюбу, у Наталії було виявлено тяжке захворювання – онкологія, проведено операцію з видалення пухлини, в 2019-2020 роках проведено повторні операції по видаленню метастазів.\nПісля проведення медичних операцій у 2019-2020 роках позивачці була встановлена 1-а група інвалідності внаслідок загального захворювання.\nПід час проходження лікування в КНП «Чернігівський медичний центр сучасної онкології» лікуючим лікарем був прописаний препарат «Кітруда» вартістю 116 070,00 грн за курс.\nШлюбні відносини між Наталією та Сергієм фактично припинилися у серпні 2020 року, коли позивачка потрапила на хіміотерапію і почала потребувати значних коштів на лікування, після чого вони стали мешкати окремо. Чоловік Наталії відмовився допомагати дружині в біді і давати кошти на лікування.\nЗ цією проблемою Наталія звернулася до Чернігівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.\nПредставником у цій справі був призначений спеціаліст Центру Ярослав Хоменко, який зустрівся Наталією, узгодив з нею правову позицію у справі яка полягала в наступному: оскільки наявність у Наталії хвороби і пов`язаних з нею витрат були підтверджені належними доказами, а саме: випискою із медичної карти хворого, товарними чеками та квитанціями про придбання ліків та витрат на проведення МРТ обстеження на загальну суму 460020 грн., а тому половина таких витрат в розмірі 230010 грн. мала бути покладена на чоловіка на підставі ст. 90 СК України.\nПісля цього спеціалістом була складена позовна заява до суду.\nУ судових засіданнях по цій справі чоловік Наталії та його адвокат заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що після виявлення у його дружини через місяць після одруження захворювання, він допомагав їй як морально, так і матеріально. Також, на той час його мати перебувала на заробітках в Іспанії та здійснювала грошові перекази на їх підтримку. Рідна сестра відповідача - збирала грошові кошти на лікування у соціальних мережах. Крім того, за місцем роботи відповідача надавалась допомога на лікування його дружини.\nТакож відповідач зазначав, що за час перебування у фактичних шлюбних відносинах були накопичені грошові кошти в розмірі 15000 доларів США та частково зроблений ремонт, було придбано побутову техніку в квартирі, де вони мешкали з дружиною. Відповідач у серпні 2020 року виїхав з вказаного житла, яке належить батьку позивача. Причиною розірвання їх відносин стало те, що стосунки між ними не склалися, а також тому, що мати відповідача виїхала з Іспанії і перестала надсилати грошові перекази. При цьому, відповідач зазначав, що він залишив дружині грошові заощадження та все майно, яке було нажито за час шлюбу. Саме за вказані заощадження і були придбані лікарські засоби.\nОбставини на які посилався відповідач не знайшли свого підтвердження у судових засіданнях, а тому Деснянський районний суд м. Чернігова у справі 750/2799/21 вирішив позовні вимоги Наталії задовольнити в повному обсязі та стягнути з чоловіка 230010 грн. на лікування.\nНа які норми закону посилатись коли в жінка або чоловік у шлюбі потрапляє в подібні ситуації.\nКоментує юрист Чернігівського місцевого центру з надання БВПД Ярослав Хоменко.\nЗгідно ч. 6 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї.\nВідповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.\nСт. 90 СК України передбачено, що дружина, чоловік взаємно зобов'язані брати участь у витратах, пов'язаних із хворобою або каліцтвом другого з подружжя.\nТаким чином, дана норма права поряд з основним способом надання утримання, яке полягає в одержанні відповідних щомісячних платежів, які називають аліментами, передбачає такий додатковий спосіб реалізації права подружжя на утримання як взаємна участь дружини, чоловіка у витратах на лікування, що пов'язані з хворобою або каліцтвом другого з подружжя. Закон передбачає, що реалізація зазначеної правової норми може відбуватися як у добровільний, так і примусовий спосіб.


У Дніпрі відбувається фестиваль народного мистецтва «Музей: Етно Fest»\n17 Вересень 2017, 17:36\nНа фестивалі народного мистецтва «Музей: Етно Fest»\nУ Дніпрі в неділю просто неба проводять всеукраїнський фестиваль народного мистецтва «Музей: Етно Fest». Його організатором виступив Національний історичний музей імені Яворницького.\nЗа словами організаторів, «Музей: Етно Fest» – традиційне музейне етнографічне свято, що упродовж 28 років проходило під назвою «Чисті джерела».\nЦього року фестиваль, який змінив назву й концепцію, вперше проводять на незвичній фінансовій основі – так званого спільнокошту (краудфандингу). Ще влітку музейники оголосили збір коштів. Кожному, хто робив грошову пожертву, навіть невелику, у 50, 100 чи більше гривень, дарували квитки до музею, каталоги-путівники, гончарні вироби, створені у майстерні музею тощо. Зібрані кошти витратили на рекламну кампанію, залучення творчих колективів, призи.\nНа площі біля музею представлені виставки виробів народних майстрів з різних куточків – гончарів, вишивальниць, писанкарок, майстрів з петриківського розпису, лозоплетіння, створення народної іграшки тощо. Вони не тільки презентують свої твори, а й діляться секретами їхнього виготовлення на майстер-класах.\nУперше цього року на заході з’явилась нова локація – експозиція музею. У чотирьох залах музею діють ексклюзивні майданчики для фотосесій, де можна приміряти національний костюм, сфотографуватися з унікальними експонатами з колекції музею та послухати розповіді науковців.\nУ фестивалі беруть участь співочі та танцювальні народні колективи, школа козацького гарту, школа традиційного козацького бойового мистецтва, а також молодіжні колективи, що грають інді- та фольк-рок.\nСеред гостей також – майстри історичної реконструкції, які представляють відтворені ними історичні костюми різних країн та епох та запрошують на рольове фехтування.


Жителі Кадубовецької громади об’єдналися задля допомоги ЗСУ та переселенцям | Новости Черновцов\nЖителі Кадубовецької громади об’єдналися задля допомоги ЗСУ та переселенцям\nМаксим Бируля\t/ 11. 5. 2022 11:34\t/ Опубликовано в Общество\nБагато жителів Кадубовецької громади з початку війни знаходяться на передовій, ризикуючи власним життям, виборюють для нас мирне небо та майбутнє.\nВ цей час всі жителі громади об’єдналися задля допомоги Збройним Силам України та людям, які приїхали сюди в пошуках прихистку. У населених пунктах, що входять до складу ТГ (с. Кадубівці, с. Чуньків, с. Репужинці) облаштовані приміщення для безкоштовного розміщення переселенців, де створені всі необхідні умови для їх проживання. Про це повідомляє Чернівецька обласна рада на сторінці у фейсбук.\nВ селі Кадубівці у приміщенні Будинку культури організували пункт збору та видачі гуманітарної допомоги, де всі, хто має потребу в продуктах харчування, засобах особистої гігієни, ліках, одязі, може для себе це взяти безкоштовно.\nВихідці із сіл Кадубовецької громади, які на даний час перебувають на заробітках за межами України, також активно долучаються до допомоги. Вони постійно надсилають гуманітарні вантажі для внутрішньо переселених осіб а також необхідні для військових речі (форма, взуття, наколінники та налокітники, плитоноски, рюкзаки, аптечки, та ін.).\nЛюди разом готують тушонки, закрутки, печуть хліб та печиво. Спільними зусиллями організували та відправили декілька автобусів з гуманітарною допомогою на Чернігівщину, Київщину, Миколаїв, Черкаси та Полтаву. Для потреб Збройних Сил України завдяки звичайним жителям громади, підприємцям, заробітчанам змогли придбати та відправити на передову автомобілі.\n«Не зупиняємось на досягнутому, робимо все, що в наших силах та віримо в нашу перемогу!» — кажуть кадубівчани.\nДБР та СБУ розслідують справу про прострочену тушонку Продана


У мережі порівняли "мужність" принца Гаррі і його старшого брата Вільяма: колосальна різниця - ЗНАЙ ЮА\n10 квітня 2021, 22:30\nпринц Гаррі, скріншот з відео\nУ мережі порівняли фізичні здібності принців Гаррі і Вільяма.\nВідповідний відеоролик з'явився в популярній соціальній мережі TikTok.\nРолик складається з відеонарізок, на яких зображені представники королівської сім'ї. Принц Гаррі показаний спортивним хлопцем з величезною фізичною витривалістю, коли його старший брат Вільям не може самостійно пройти без каски і підстраховки по балці.\n"Тепер ми знаємо, хто має гени",- підписав ролик автор.\nНагадаємо, раніше Слова Маркл про весілля спростував архієпископ Кентерберійський: коли насправді одружилися Меган і Гаррі. Архієпископ Кентерберійський Джастін Велбі спростував твердження Меган Маркл про те, що вона вийшла заміж за принца Гаррі за кілька днів до офіційної пишної церемонії у Віндзорському замку в 2018 році.\nЯк повідомляє портал «Знай.иа» Принц Гаррі вибухнув під час розбірок з Вільямом через Меган Маркл: "стався ще глибший розрив". Меган Маркл стала причиною сварки принца Гаррі зі своїм старшим братом Вільямом\nТакож «Знай.иа " писав, що Відповіді для Меган і Гаррі не буде? Траур за принцом Філіпом затьмарив плани Вільяма і Кейт. У 2021 році королівську сім'ю чекає знаменна дата - 10 Річниця весілля принца Вільяма і герцогині Кембриджської Кейт Міддлтон. З цієї нагоди пара планувала дати інтерв'ю ВВС, в якому мала намір, крім іншого, розповісти свою версію подій, щоб очистити репутацію королівської сім'ї, яку звинуватили в расизмі.\nТеги: принц Гаррі Принц Вільям TikTok\nРічниця весілля королеви Єлизавети і принца Філіпа: як починався роман довжиною в 73 роки


Як вибрати велотренажер?| Znayka.Org.Ua\nВелотренажер – один з найпопулярніших кардіотренажерів, зміцнює серцево-судинну систему нашого організму. Завдяки відносно невисокій ціні, простоті використання, а також компактності конструкції, він користується великим попитом у бажаючих поліпшити своє здоров’я і фігуру.\nНа що ж варто звернути увагу:\n• на спосіб кріплення сидіння;\n• на систему гальмування велотренажера;\n• на вагу користувача;\n• на наявність комп’ютера;\n• на ергономічність моделі.\nВелотренажери за своєю конструкцією поділяються на кілька видів:\n• вертикальний велотренажер – педалі в ньому знаходяться під сідлом, повністю імітуючи велосипед. Такий велотренажер ідеально підходить початківцям;\n• горизонтальний велотренажер – створений для мінімізації навантаження на суглоби і хребет. Спортсмен на тренажері розташований у полусидящем положенні, педалі знаходяться спереду;\n• велоергометр служить в реабілітаційних цілях, забезпечуючи максимальний контроль навантаження;\n• велотренажер для рук виступає окремим видом і створений для зміцнення рук, а також м’язів спини. Велотренажер приводиться в рух тільки руками.\nСистеми навантаження (гальмування)\nСистеми поділяють на три основні групи.\n1. Механічні ремінні або механічні колодкові\nВ ремінної системі навантаження величина навантаження залежить від тертя ременя про маховик-колесо і від натягу ременя. У таких тренажерів найнижча ціна, але і найбільша кількістю недоліків: нерівний хід при високих навантаженнях; у верхньому положенні на якийсь момент педалі втрачають опір і виходять ривки. Крім того, вони досить гучні. Чим навантаження сильніше, тим голосніше шарудять при обертанні педалі;\nУ колодочной системі навантаження (інерційним) робота заснована на опорі гальмівних колодок, які притискаються до маховика. Такі тренажери дорожче пасових, а технічні характеристики краще. Ні рывкового руху, ні сильного шуму не буде, до того ж прекрасно імітують поїздку на гоночному велосипеді. Недоліки колодочной системи: велика маса, неможливість розбирання і компактного домашнього зберігання;\nНавантаження варіюється з допомогою зміни відстані між маховиком і постійними магнітами. Ці вироби безшумні і зносостійкі, мають рівномірний, плавний хід, однак високого опору педалей немає, тобто при заняттях великих навантажень від нього не варто чекати. Ходові якості тренажерів поліпшуються при збільшенні маси маховика, таким чином, чим маховик масивніше, тим обертання педалей йде плавнів.\nНедоліків у магнітних велотренажерів дуже небагато. Головний мінус – ціна. Як правило, він коштує в три рази дорожче ремінного і навіть колодкового. У разі електромагнітної різновиди необхідно підключення до мережі, а також додатковий витрата електроенергії. Переваги: безшумність ходу; відмінна імітація природної їзди; тривалий термін служби; можливість чітко дозувати навантаження; відносно невеликий розмір.\n3. Електромагнітні (велоергометри)\nСамі високотехнологічні з усіх велотренажерів. Навантаження в них створюється за допомогою сили електромагнітного поля, що впливає на маховик. Тренажери підключаються до мережі. При натисканні на комп’ютері кнопки «навантаження», змінюється сила струму, що веде до збільшення/зменшення сили магнітного поля, тобто зміни навантаження. Даний вид велотренажера рекомендований велосипедистів – професіоналів. Звичайного велотуристу витрачатися на таку дорогу покупку немає сенсу. Перевага – виключно точна і бездоганна регулювання навантаження; мінус – висока ціна.\n• ремінні велотренажери недорогі і компактні;\n• колодкові володіють завищеною інерційністю і добре імітують їзду на швидкісному велосипеді;\n• магнітні – безшумні, мають плавний хід.\n1. Вертикальні тренажери\nПосадка на тренажері цього типу повторює посадку на велосипеді; це велотренажери в класичному виконанні, сідло і кермо тренажера дуже нагадують стандартні велосипедні. Тренування ідентичні їзді на велосипеді, при цьому задіяні ті самі групи м’язів.\nПри виборі вертикального велотренажера зверніть увагу не тільки на електронну начинку, але і на зручність сідла: у хороших моделей висота підйому сидіння регулюється.\n2. Горизонтальні тренажери\nПосадка на тренажері комфортніше, однак, все навантаження йде на ноги, прес і м’язи спини зовсім не опрацьовуються. Рекомендований даний вид велотренажера тим, хто відчуває болі в спині при тренуванні на вертикальному тренажері; оптимально підходить людям, яким не можна допускати високе навантаження на хребет і м’язи спини. На горизонтальному велотренажері вправи виконуються виключно в сидячому положенні, для цього є спеціальна спинка. Та й тренування проходять з великим комфортом.\n3. Портативні велотренажери\nСкладаються з педалей з блоком навантаження і комп’ютера. Його можна ставити поряд з телевізором і крутити педалі в спокійній обстановці. Говорити про великих навантаженнях на такому тренажері не доводиться, хоча даний вид буде корисний для розминки ніг в офісі. Крім того, портативний велотренажер дуже хороший для літніх людей.\nУ продажу є велотренажери двох систем регулювання.\nТехнологія процесу ручної системи навантаження проста: спеціальна ручка розташовується на стійці велотренажера, обертаючи її в сторони, ви змінюєте ступінь навантаження. Це зручно і надійно.\nІнша технологія електронна – програмна. Наявність в тренажері комп’ютера дозволяє встановлювати ступінь навантаження і змінювати її динамічно в залежності від необхідної програми тренування . Набір пропонованих програм для тренувань задано автоматично\nПідбір тренажера по вазі користувача\nПри виборі велотренажера необхідно враховувати максимальна вага людини. Ніж вага маховика більше, тим більш плавне буде рух педалей і стійкість самого тренажера на підлозі. При підборі сімейного тренажера визначальним чинником служить максимальна вага члена сім’ї. У велотренажерів вага представлений в межах 100 кг (допускається механічними велотренажерами і деякими магнітними тренажерами), і до 130 кг (частина магнитныех і електромагнітних моделі велотренажерів).\nКласифікація тренажера по вазі користувача:\n• Домашній (максимальна вага користувача в межах 100 кг);\n• Напівпрофесійний (максимальна вага користувача – 130кг);\n• Професійний (максимальна вага користувача 150 кг).\nСистема опору вазі маховика і рухомого механізму:\n• Магнітне опір – застосовно до домашнього та напівпрофесійному (клубному) обладнання (створюється постійними магнітами). Стандартний вага маховика 8 – 12 кг. Є велотренажери з вагою маховика в межах 8 кг, вони відносяться до класу домашніх велотренажерів;\n• Електромагнітні навантаження створюються за рахунок електромагнітного поля або опору електродвигуна, застосовуються тільки в професійних моделях тренажерів). Вага маховика більше 12 кг\nДатчики пульсу включені в комплект велотренажера. Від їх типу залежать комфорт і точність показань. Датчики існують двох типів:\n• дистанційні – отримують сигнал пульсу користувача з вуха або пальця фотоелектронним шляхом, після чого передають інформацію по радіоканалу в комп’ютер. Такі датчики зручні і точні в показаннях;\n• контактні – під час тренування користувач тримається за ручки велотренажера, куди вбудовані пусьсометрические датчики. Подібні пристрої найчастіше представлені в нових, сучасних кардіотренажерах. Цей тип вимірювання не завжди точний, тому вимагає постійного обов’язкового зіткнення з рукоятками тренажера.\nКомфорт і якість тренування залежить від можливостей комп’ютера. Елементарна модель велотренажера, оснащена комп’ютером, що може відстежити витрата калорій, час, пройдену дистанцію і швидкість. У більш професійної моделі комп’ютер надає додаткові послуги: різні програми тренувань, оцінку ергономічної здатності організму, т можливість самостійного створювати програми тренування. Якщо прагнете до результативним, повноцінних тренувань, рекомендується вибрати тренажер зі складним комп’ютером, тому його можливості є запорукою успіху і вашого відмінного здоров’я.\nДо цього залишилося додати тільки мультимедійну систему тренажера, що включає в себе візуальний комплекс HD HiFi рівня. Але відсутність додаткових розважальних функцій в недорогих моделях тренажерів можуть компенсувати MP3 плеєр або домашній TV.\nВелоергометри-ті ж велотренажери, але створені спеціально для тренувань, орієнтуються на досягнення певних цілей. Такі тренажери дозволяють вести найбільш точний контроль за навантаженням і отримувати докладні свідчення усіх вимірюваних величин. Вам потрібно лише налаштувати необхідну програму, а сам велоергометр за допомогою вбудованого комп’ютера відрегулює необхідні навантаження, що дозволяє максимально швидко і комфортно досягти результату. Система навантаження – електромагнітна, це передбачає підключення велоергометра до мережі.\nВсі тренажери, розраховані на певну масу користувача. У відповідності з європейськими стандартами велоергометри відображають свої свідчення навантаження у ватах. Завдяки можливості обліку навантаження в таких абсолютних величинах велоергометри використовуються для терапевтичних і реабілітаційних цілей. Такий тренажер відноситься до класу кардіообладнання, його використовують в першу чергу в медичних цілях та для реабілітації після травм.\nПоради при підборі велотреножора\n1. Ваша мета – поліпшити стан судин і серця, а також профілактика захворювань? Потрібно в такому випадку придивлятися до моделей, в яких є точний вимірювач пульсу, гнучка система регулювання навантаження та функції ведення журналу.\n2. Ваша мета – це загальний тонус, психологічне розвантаження і скидання напруги після виснажливого робочого дня? Звертайте увагу на плавність ходу тренажера і його природність (рекомендовані колодкові і магнітні моделі). Доречні будуть і додаткові функції, які дозволяють зробити процес цікавіше.\n3. Ваша мета – схуднути? Вам необов’язково купувати модель велотренажера з великим навантаженням, тобто з високим вагою маховика. Для схуднення на велотренажері необхідні тривалі аеробні навантаження. Не слід економити на точному вимірювачі пульсу.\n4. Подивіться на наявність різних програм і кількість рівнів навантаження. Набагато цікавіше і ефективніше тренуватися по готовій програмі (наприклад, «втрата ваги» або «горбиста місцевість»), ніж самостійно встановлювати величину навантаження.\n5. Важливе значення в домашньому велотренажері грають ергономічні дані. По можливості обов’язково протестуйте велотренажер у робочому режимі: не соромтеся сісти на нього і покататися хвилин десять. Відчуйте, чи зручно сидіти на ньому, комфортні чи кермо і педалі?\n6. Якщо ціна дозволяє, купуйте продукт від брендового виробника.\n7. Порівнюючи ціни і набір функцій моделей, запитати себе (чи консультанта) – чим же викликана різниця?\n8. Ретельно продумайте, які додаткові аксесуари потрібні, без яких зможете вільно обійтися.\n9. Уважно огляньте кріплення на педалях. Ноги не вислизають? Не натирають шкіру ремінці? Погані кріплення перетворять тренування на справжнє катування.\n10. Всі велотренажери розраховані на певний вага користувача, враховуйте це при виборі.\n11. Необхідно звернути увагу також на розміри і форму сідла.\n12. Педалі обов’язково повинні відповідати вашому розміру взуття.\n13. Перед вибором кардіотренажера пройдіть консультацію з вашим тренером або фахівцем з фітнесу. Якщо плануєте займатися посилено і часто, сходіть також до кардіолога, який оцінить стан вашої судинної системи і серця.\nЯк правило, постачальники забезпечують обслуговування від 12 до 24 місяців. Якщо термін гарантії менше 12 або 24 місяців, у споживача повинні виникнути підозри і недовіру. Допускається додаткова гарантія на певні запчастини і вузли на 1-3 роки. Гарантійний талон на обладнання повинен бути з печаткою постачальника, відмітками про час реалізації, про місце реалізації, з контактами продавця, сервісної служби і т.д.\nЩо обов’язково перевірити?\n• які включені сервіси, і в якому обсязі;\n• телефони, адреси, можливість зв’язку по Інтернет з сервісними центрами. Велотренажер – складний виріб, що вимагає в деяких аварійних ситуаціях виключно професійного обслуговування;\n• якщо виробник надає вам можливість самостійно проводити сервісні роботи з велотренажером, обов’язково повинно бути в прикладеній інструкції вказано перелік необхідних матеріалів та інструментів;\n• наявність технічної документації;\n• паспорт на виріб з детальним описом технічних характеристик, всіх запобіжних заходів та іншої інформації (худенький, на 3-5 аркушів, паспорт може не містити повну інформацію про обладнання). Це повинно Вас насторожити! Звертайте пильну увагу на обсяг зазначеної інформації.\nВелотренажер – це чудовий спосіб підтримки відмінної фізичної форми. Ви формуєте шикарну форму ніг, позбавляєтеся від зайвої ваги, і даєте собі хорошу кардионагрузку. Велотренажер займає небагато місця, а займатися можна на ньому в будь-який час.\nЯк вибрати плиту? Ви вирішили придбати нову плиту? Справа не просте, тим більше, що на ринку постійно з'являються нові моделі, […]\nЯк вибрати електронну сигарету? Якщо ви ніколи раніше не користувалися електронними сигаретами, то ця стаття допоможе вам розібратися в них […]\nЯк вибрати пилосос? У стандартній 2-3 кімнатній квартирі за рік близько 10 кг бруду і пилу. Як з нею боротися? Звичайно ж, з […]\nЯк з’явився магнітний запис і перші магнітофони? Як з'явився магнітний запис і перші магнітофони? Одним з яскравих спогадів дитинства для мене назавжди […]


Косівський суд визнав дії поліцейського з Чернівців незаконними та задовольнив вимогу водія - 0372.ua\nКосівський суд визнав дії поліцейського з Чернівців незаконними та задовольнив вимогу водія\nСьогодні відбувся суд у справі поліцейського Германа Анатолія. Патрульного нещодавно затримали за кермом авто у стані наркотичного сп’яніння. Саме тому водій оскаржив у суді виписаний ним штраф.\nПро це на своїй сторінці у Фейсбуці написав активіст Дмитро Сало.\n"Почувши прізвище поліцейського суддя сказав - "А, це той наркоман?" , І особисто подзвонив в УПП Чернівці. Там йому підтвердили інформацію, що Герман звільнено.\nПодивившись відео, на якому чітко видно, що в руках водія знаходиться не мобільний телефон, а електронна сигарета, суддя став цікавитися станом Германа на момент, коли він виписував постанову\nЯк зазвичай ніхто з поліцейських на суд не приїхав.\nЇх слова - "Якщо не згоден, то оспорюй в суді" це всього лише порожній дзвін і обман водіїв. Ніколи не вірте патрульним !!!\nЯк завжди суд задовольнив вимогу водія і визнав дії наркомана-поліцейського незаконними." - йдеться у повідомленні.\nНагадаємо, У Чернівцях затримали ще одного нетверезого поліцейського за кермом .\nсуд рішення поліція


Вільне Радіо » ЛНР » Сторінка 4\nУ п’ятницю, 20 листопада, на лінії розмежування розблокували ще один дорожній коридор. Сьогодні лінію зіткнення можна перетнути не лише через КПВВ “Станиця Луганська”, а ще й через “Новотроїцьке”.\nВсі пункти пропуску на сході України Держприкордонслужба відкрила ще о 8-й ранку. Але фактично люди проходять лише через КПВВ “Станиця Луганська”. А завтра проїхати через лінію зіткнення можна ще й на Донеччині через “Новотроїцьке”.\nУ середу 18 листопада перетнути лінію розмежування можна лише через контрольний пункт в’їзду-виїзду “Станиця Луганська”. Решта КПВВ на Луганщині і Донеччині хоч і працюють, але бойовики блокують суміжні блокпости.\nЧерез лінію розмежування 17 листопада можна пройти лише на КПВВ “Станиця Луганська”. На Донеччині ж бойовики т.з. “ДНР” блокують всі свої пункти пропуску.\nВ понеділок на Донбасі відкрилися всі 7 контрольних пунктів в’їзду-виїзду для перетину лінії зіткнення. Але через те, що окупанти блокують суміжні КПП зі свого боку, людей сьогодні пускають тільки через КПВВ “Станиця Луганська” та “Новотроїцьке”.\n15 листопада на лінії розмежування працюють всі 7 контрольних пунктів в’їзду-виїзду в Донецькій та Луганській областях. Але бойовики блокують майже всі свої суміжні пости пропуску, і фактично перетнути лінію розмежування можна лише на КПВВ “Станиця Луганська”.\nУ суботу на сході України повноцінно функціонує тільки один із семи контрольних пунктів – “Станиця Луганська”. Тут за тиждень сукупно пропустили понад 2300 пішоходів. Решта КПВВ наразі залишаються заблокованими з боку бойовиків.\nСторінка 4 з 48Перша«23456»Остання


Кліщі атакують! – KVD.vn.ua – шкірно-венерологічний центр\nKVD.vn.ua - шкірно-венерологічний центрЛікар рекомендуєКліщі атакують!\nЛікар рекомендує, Новини 21.07.2020\nЛіто перетнуло екватор, та проблема з укусами кліщів залишається. Є гарна новина – віднині на наявність збудника хвороби Лайма, якого переносять кліщі, можна пройти обстеження у нашій клініко-діагностичній лабораторії. Вартість повного обстеження – 211, 34 грн.\n(імуноглобуліни М та G) плюс вартість забору крові з вени – 21,66 грн.\nБореліоз (хвороба Лайма) – інфекційне захворювання. Найчастіше хвороба є наслідком нелікованого випадку укуса зараженного борелією кліща, або роздавлення кліща на шкірі,де є мікротравми. Інфікованих кліщів у Вінницькій області виявлено вже дуже багато. Ніхто не може гарантувати, що кліщ не заражений. Симптоми кліщового бореліозу: почервоніння, свербіж, печіння, набряк шкіри в місці укусу, поява червоної плями на тілі різної локалізації, через 2-3 тижні можуть зʼявитися ломота в суглобах, слабкість, нудота, підвишення температури тіла, збільшення лімфатичних вузлів.\nЩо потрібно робити, якщо виявлено кліща на шкірі?\nВидалити непрошеного гостя (можна у нас на прийомі у лікаря) або самостійно, дотримуючись правил – не роздавити та не пошкодити кліща.\nПромити місце укусу антисептиком, милом.\nСпостерігати за людиною 2 тижні – щоденна термометрія та огляд місця укусу.\nУ разі почервоніння в місці укусу протяом двох тижнів – негайно звернутись до лікаря.\nДля гарантії відсутності інфікування – через 2-3 тижні прийти до нас та здати аналіз крові з вени на борелії – аналіз є на 100 % специфічним.\nЗапамятайте! Без лікування хвороба Лайма не пройде. Чим довший період до початку лікування, тим більша вірогідність розвитку поліартритів, враження центральної нервової системи, порушення ходи, менінгоенцефіліту, хвороби серця (аритмія).


27 Травня, 2022 6:02\nГоловна/Рубрики/Актуальне/Реформація і її п’ять соло\nАнатолій Якобчук Follow on Twitter Send an email 30 Листопада, 2017, 12:16\n0 472 Час читання: 2 хв.\nОсь ці 5 «лише», (5 Sola), які принесла реформація.\nSola Scriptura (Лише Писання)\n«Усе Писання Богом надхнене, і корисне до навчання, до докору, до направи, до виховання в праведності, щоб Божа людина була досконала, до всякого доброго діла готова» (2Тим.3:16,17).\nБіблія – це натхненне Слово Боже, через яке маємо дізнаватися все, чого Бог хоче, щоб ми знали. З цього Слова дізнаємося про наш гріх і потребу в спасінні. Дізнаємося, наскільки вірним є Бог, читаючи Старий Завіт, і дізнаємося про Його милість, коли Він посилає Свого Сина для виконання обітниць про Спасителя в Новому Завіті.\nSola Fide! (Лише вірою)\n«Бо спасені ви благодаттю через віру, а це не від вас, то дар Божий, не від діл, щоб ніхто не хвалився» (Еф.2:8,9).\nХристос – це не наш вибір, але Божий, Який послав Духа Святого, щоби пробуджувати віру у наших серцях. Пробуджуємо її, коли чуємо Євангеліє, що спонукає вірити в Ісуса Христа. Для нас з нашою грішною природою важко прийняти те, що нічого не можемо зробити, щоб отримати прощення і вічне життя на небесах. Та маємо надію на вічне життя лише завдяки тому, що Ісус зробив для нас.\nSola Gratia! (Лише по благодаті)\n«А коли з’явилась благодать та людинолюбство Спасителя, нашого Бога, Він нас спас не з діл праведности, що ми їх учинили були, а з Своєї милости через купіль відродження й обновлення Духом Святим, Якого Він щедро вилив на нас через Христа Ісуса, Спасителя нашого, щоб ми виправдались Його благодаттю, і стали спадкоємцями за надією на вічне життя» (Тит.3:4-7).\nІ ще раз, ми спасенні завдяки благодаті Божій. Не можемо зробити достатньо добрих справ, щоб заробити собі шлях на небо. Насправді, у нас немає можливості творити добро, не вірячи в Ісуса.\nSolus Christus! (Лише Христос)\n«Промовляє до нього Ісус: Я дорога, і правда, і життя. До Отця не приходить ніхто, якщо не через Мене» (Iв.14:6).\nЛише тому, що Ісус прийшов на землю і жив ідеальним життям серед нас, страждав і вмер на хресті, і знову воскрес третього дня, маємо можливість отримати прощення, і двері небес відчинені.\nSoli Deo Gloria! (Лише Богу слава)\n«Бо все з Нього, через Нього і для Нього! Йому слава навіки. Амінь» (Рим.11:36).\nЦі слова написав Павло, і вони є втіленням того, на що вказують 5 «лише». Все, що ми бачимо, лише для Бога. І Йому належить віддавати те, що належить, за все, що Він робить. Лише Він дає нам вихід із наших гріхів. Ми не самі до цього домислюємося.\nГосподь підготував Мартіна Лютера для того, щоб Він твердо стояв в істині, яка відкрилася йому через Святе Письмо. Фактично, коли його вирішили відлучити від церкви і запропонували зректися своїх тез, він відповів так: «Сумління моє Словом Божим зв’язане. Я не можу і не хочу ні від чого зрікатися, бо не добре і небезпечно поступати проти власного сумління. На цьому стою і не можу інакше. Бог нехай допоможе мені. Амінь» (Мартін Лютер). Так в Європі почалася реформація.\nМартін Лютер реформація\n2 Квітня, 2021, 10:13\nБог використовує серіал, щоб зруйнувати бар’єри між людьми − режисер «Вибраних»\n30 Червня, 2021, 11:42


У Ризі розпочнеться зустріч міністрів закордонних справ країн НАТО. - ASN\nНа зборах глав зовнішньополітичних відомств обговорюватимуться актуальні проблеми безпеки, співпраця з партнерами та Європейським союзом, а також розпочнуться дискусії щодо нової стратегічної концепції Північноатлантичного альянсу.\nЯк наголошує МЗС Латвії з 2006 року, коли в Ризі відбувся саміт НАТО, минуло 15 років, і за цей час ситуація у сфері безпеки суттєво змінилася. Характерно й те, що зустріч глав міністерств закордонних справ відбувається у напруженій ситуації на кордоні НАТО та ЄС із Білоруссю. В умовах, коли Захід звинувачує безпосередньо Мінськ, а побічно й Росію в організації гібридної атаки на кордоні.\nМіністр закордонних справ Латвії Едгар Рінкевич ("Нова Єдність") напередодні зустрічі заявив, що розробка стратегічної концепції розвитку НАТО є одним із основних завдань перед майбутнім Мадридським самітом альянсу. Зустріч міністрів у Ризі стане першим її обговоренням на високому рівні та сприятиме виробленню нових пропозицій щодо стратегії.\nЗустріч міністрів закордонних справ НАТО в Латвії запланована з 2019 року і відбудеться в умовах суворих заходів епідеміологічної безпеки.


НКРЕ видала компанії п'ятирічну ліцензію на постачання 4,8 млрд кубометрів природного газу і метану вугільних пластів за нерегульованим тарифом. Експерти ринку запевняють, що тепер «УкрГаз-Енерго» практично все ліцензійне право газопостачань використовує для забезпечення газом хімічні підприємства, підконтрольні Фірташу.\nУ Ostсhem Holiding неофіційно сказали, що і до цього вони отримували газ від «УкрГаз-Енерго», а також дочірньої компанії «Газпрому» в Україні. І що три тижні тому Group DF офіційно поповнилася активами черкаського «Азоту».\nТож на сьогодні до промислово-хімічної імперії Дмитра Фірташа входять: ВАТ «Рівнеазот» (під контролем з 2003 року) - 54%; ВАТ «Кримський содовий завод» (з 2004 року) - 90%; ЗАТ «Кримський титан» (з 2005 року) - 50%-1 акція; ПАТ «Концерн „Стирол“ (з 2010 року) - 90%; ЗАТ «Сєверодонецьке об’єднання «Азот» (з 2010 року) - 100%; Черкаське ВАТ «Азот» (з 2011 року) - 95%.\nДо зарубіжних активів належать: «ТаджикАзот» (Таджикистан, з 2003 року) - 80%; «Нітроферт» (Естонія, з 2004 року) - 100%. Хоча про виведення їх на повну виробничу потужність, кажуть у OstСhim Holiding, поки що не йдеться.\nВ оренді у Group DF також перебувають: Вільногірський ГМК та Іршанський ГЗК (обидва - з 2004 року), ТОВ «Міжріченський ГЗК».\nПід контролем - через менеджмент - перебувають такі підприємства: ДАХК «Титан України» (з 2010 року, 100% перебувають у власності держави, але директор Олександр Нечаєв з 2007 року очолював підконтрольний Фірташу «Кримський титан»); ДАК «Титан» (з 2010 року, 100% перебувають у держвласності, але в.о. голови правління Олександр Гербутов - колишній член правління «Кримського титану»); ВАТ «Сумихімпром» (з 2010 року, 100% перебувають у власності держави, але голова правління Ігор Лазакович - колишній член правління «Кримського титану»); «Запорізький титаномагнієвий комбінат» (з 2010 року, 100% належать державі, але директор Володимир Сівак - представник OstChem Holiding, що об’єднує хімічні активи Фірташа).\nЩо ж до метану вугільних пластів, на поставку якого «Укргаз-Енерго» також одержало право, то його (метан) ще треба видобути. Або купити у тих, хто видобуде, але таких - одиниці. А під цю категорію (метан вугільних пластів) за бажання можна списати і звичайний природний газ. Саме його «Нафтогаз» іще повинен повернути «РосУкрЕнерго»: якщо вірити офіційним повідомленням, йдеться саме про 5 млрд кубометрів газу.\nНа початку лютого ЗМІ із посиланням на високопоставлене джерело в Газпромі повідомили, що власник Group DF Дмитро Фірташ проводить переговорипро продаж своїх хімічних активів новому власнику - структурам, пов'язаних з російським Газпромом.\nGroup DF Дмитро Фірташ УкрГаз-Енерго