У Луцькому зоопарку показали, як «виходжують» покинутих пташат. ФОТО\nЛеся Квітко Волинь 5 липня 2018, 14:54\nфото Луцького зоопарку\nТроє малюків лелеки, один сич, троє совенят та двоє боривітрів наразі «виходжують» працівники Луцького зоопарку.\n«Та лише тим, хто поверхнево оцінює ситуацію, може здатися, що опікуватися цим птаством неважко. Бо догляд за малечею приблизно однаковий, вимагає і часу, і терпіння. Годівля – щодві-щотри години. Їжа – лише та, яку може споживати певний вид, ще й дуже подрібнена. Тож ріжеться м’ясце чи рибка, капається у дзьобик водичка. Перші тижні кожне пташа треба людині нагодувати, аж поки не навчиться самостійно споживати харч», – йдеться в дописі.\n«Та що там казати – навіть на жердинках сидіти їх вчать опікуни. Тож не раз чи два маляті треба звалитися, аж поки прийде розуміння, як за той патичок учепитися! Отак і працюємо – і рятуємо-вчимо, і самі вчимося: і догляду, і терпіння, і людяності» – продовжують працівники установи.\nВ зоопарку зазначають, що якщо є травми у знайд, то обов’язково звертаються до ветеринара і лікують. «Іноді є потреба навіть в хірургічних втручаннях, після яких – курси прийому медикаментів та реабілітація. А це, своєю чергою, кошти…» – кажуть в зоопарку.\n«Тож кожне таке врятоване життя для нас – диво! Вдячні тим, хто не лише звертається з проханням принести поранене чи знесилене пташа, а й потім провідує, приносить харч та інші необхідні речі. А люди, які не позбуваються знайд, а лише консультуються щодо догляду і виходжують пташаток чи звірят удома, – таки супергерої! І лише разом, спільними зусиллями, можна змінити світ на краще», – резюмують в дописі.\nЧИТАТИ ТАКОЖ: Лучан запрошують відвідати тигреня Трішу: коли можна прийти в зоопарк\nПопередня новина 5 липня 2018, 14:54 Поїзд зі Здолбунова до Ковеля тимчасово не курсуватиме\nНаступна новина 5 липня 2018, 15:20 На залізниці у Луцьку стоять російські вагони з вугіллям. ФОТО\nНа Волині за добу виявили 136 хворих на коронавірус\nВ лікарні на Волині скасували доплати медикам. Чому?\nНа Волині підвищився рівень води у річках через значні дощі\nЗ 1 жовтня водії повинні вмикати фари на заміських дорогах\nВ Україні знову виявили понад 4 тисячі нових хворих на COVID-19\n21 вересня, 14:07 У Луцькому зоопарку нові жителі - пара сервалів Юлія Галецька\nВ лікарні на Волині скасували доплати медикам. Чому? Юлія Галецька\n10:50 На Волині за добу виявили 136 хворих на коронавірус\n10:21 В лікарні на Волині скасували доплати медикам. Чому?\n10:01 На Волині підвищився рівень води у річках через значні дощі\n09:38 З 1 жовтня водії повинні вмикати фари на заміських дорогах\n09:19 В Україні знову виявили понад 4 тисячі нових хворих на COVID-19


Зелена карта до Росії, оформити страховку для виїзду до Росії з України - Greentravel.ua\nГоловна / Блог / Країни / Зелена карта в Росію\nЯкщо ви збираєтеся в Росію з України на власному автомобілі, рекомендуємо вивчити правила перетину кордону та підготувати потрібні документи. Так, для поїздок автомобілем через кордон і на території РФ громадянам України потрібно мати при собі спеціальний страховий поліс для автомобілістів. Так звана зелена карта в Росію оформляється безпосередньо перед поїздкою за міжнародними правилами. Ми розповімо, які переваги дає такий поліс та як його отримати.\nСтраховка на автомобіль для в’їзду до Росії оформляється відповідно до міжнародних правил, прийнятих у низці країн у 2009 році. Міжнародна система автострахування розробила унітарну систему оформлення машин, яка є стандартною\nЗелена картка на авто в Росію є стандартним страховим документом, який потрібний обов’язково при в’їзді в країну. Завдяки тому, що РФ входить до країн, що підтримують унітарну систему страхування, поліс є єдиним обов’язковим документом при перетині кордону на власному автомобілі. Власникам авто, які не перейнялися отриманням полісу, загрожує штраф за відсутність зеленої карти в Росії – від 800 р\nЯкщо вам потрібна зелена картка для виїзду до Росії, можна оформити поліс, не виходячи з дому та не відвідуючи офіс страхової компанії. Для цього потрібні посвідчення водія, документи на машину і закордонний паспорт. Поліс оформляється за даними технічного паспорта і видається лише на той транспортний засіб, який відповідає опису у супровідній документації.\nВажливими моментами при отриманні є діючий статус посвідчення водія, наявність вогнегасника і відповідність характеристик автомобіля зазначеної в техпаспорті інформації. На оформлення піде мінімум часу, і страховка авто для поїздки до Росії не забере великих витрат.\nЧому вам потрібно оформити страховку на машину у нашій компанії\nНаша компанія пропонує швидко та на законних підставах оформити страховку для виїзду до РФ. Ми пропонуємо стандартні умови страхування та співпрацюємо з перевіреними компаніями-страховиками на території Росії, тому можемо підібрати оптимальне співвідношення ціни та якості для наших клієнтів.\nВи можете дізнатися про умови страхування та вартість поліса у представників компанії та швидко оформити документ на сайті. Готова страховка надсилається в будь-який регіон України, тому ви швидко отримаєте потрібний документ і зможете виїхати за межі країни.


«Галичанка» зіграла з чемпіоном Білорусі | Львівський портал\n«Галичанка» зіграла з чемпіоном Білорусі\n08 Лютого 2016, 21:34 |\nЗаповнюючи паузу у чемпіонаті України, гандболістки львівської «Галичанки» зіграли два товариські матчі з чемпіоном Білорусі «БНТУ-Бєлазом». Про це Львівському порталу повідомили у прес-клубі ГК «Галичанка».\nЗа словами тренера команди Тетяни Штефан, окрім матчу з «БНТУ-Бєлазом», «Галичанка» повинна була зіграти товариський з командою з Гомеля. Втім, в останній момент стало відомо, що команда з Гомеля не приїде, а відтак «Галичанка» двічі зіграє з однією з найсильніших команд Білорусі.\nУ першому матчі переможця виявлено не було. Матч завершився результативною нічиєю 39:39. У повторному поєдинку мінімальну перемогу здобули господарки товариських матчів – 28:27.\n«Спарингами у Мінську дуже задоволена. Наші дівчата молодці, грали до останнього. Не злякало наших дівчат і те, що суперниці виглядали за них значно габаритнішими. Чимало гравців суперника мали зріст 186-187 сантиметрів. Думаю, ці матчі стануть хорошою підготовкою до ігор проти ужгородських «Карпат», – розповіла Тетяна Штефан.\nТеги: Білорусь, Галичанка, Мінськ


Каталог адрес кіностудій, кінокомпаній, кінопрокат в Києві на карті - довідник УЗСП\nКіностудії, кінокомпанії, кінопрокатв Києві\nКіностудії, кінокомпанії, кінопрокат в Києві\nНе можна знайти киянина, який би не бував в кінотеатрі, не дивився б кінофільм. У кожного з нас є улюблений актор і актриса, кінофільм, який могли б дивитися незліченну кількість разів. Кінофільми ми можемо дивитися завдяки діяльності кіномистецтва. Це вид образотворчого мистецтва, передбачає створення творів зображеннями, які рухаються. Також безпосередню участь в можливості дивитися кінофільми приймає кіноіндустрія, підгалузь економіки, яка виробляє кінофільми, мультиплікацію і демонструє вказане глядачам.\nУ багатьох кіностудіях в Києві знімаються як, художні, так і документальні фільми, які кінокомпанії Києва демонструють в кінопрокаті. Наш довідник має список кіностудій, кінокомпаній і кінотеатрів Києва. У ньому можна знайти реквізити цих установ. Зв'язавшись з ними можна дізнатися репертуар кінотеатрів, вартість квитків, забронювати квитки.\nУкраїнський кінематограф фактично бере свій початок з 1893 року. Тоді за 2 роки до братів Люм'єр український інженер Йосип Тимченко розробив апарат з назвою «кінескоп», здатний виробляти кінозйомку і кінопроекцію. Тривалий час кіно України було частиною радянського. В той етап, незважаючи на цензуру і централізоване управління, українське кіно створило кілька періодів свого розквіту в 1920-х 1960-х роках. В останні роки українське кіно набирає обертів, збільшуючи кількість знятих картин і збільшуючи їх прокат.\nКінематографічні твори складаються з художніх (інакше - ігрових) і документальних кінофільмів. У художніх стрічках показуються події, зіграні акторами, а в документальних - сцени, зняті в реальному житті. Також розрізняють короткометражне кіно. Короткий метр має, на відміну від повнометражного, меншу тривалість фільму. Нарівні з документальними фільмами до не ігрового виду відносять і освітні кінострічки.\nРозвиток цифрових технологій призвів до створення цифрового кінематографу. Технологія цифрового кіно дозволяє обійтися без кіноплівки. При такій технології процеси створення фільму, такі як зйомка, обробка, монтаж, а також демонстрація його, виконується з використанням цифрового обладнання. Вихідний матеріал записують цифровою кінокамерою безпосередньо на цифровий носій інформації. Демонструють цифровий кінофільм за допомогою цифрового кінопроектора. Для прокату, за допомогою фільм-рекордера, створюють дубль негатив, з якого друкують плівкові фільмокопії.\nДодати в каталог «Кіностудії, кінокомпанії, кінопрокат в Києві» свою організацію можна, натиснувши в правому верхньому куті кнопку «Приєднатися до УЗПУ».\nвідеостудіїКонцертно-театральні організаціїМодельні агентства і школиРепетиційні базиСтудії звукозаписуТеатрально-концертні касиХудожники, художні майстерні та студії


Головна сторінка>Реалізовані проекти>Проекти компресорного обладнання>Компресорне обладнання DALGAKIRAN для Дніпровського стрілочного заводу\nУ липні 2019 року був успішно завершений проект з постачання компресора DVK 220D і осушувача DK 220 на АТ «Дніпровський стрілочний завод».\nУ травні 2019 р Дніпропетровський стрілочний завод оголосив тендер на придбання компресора продуктивністю 28 м3/хв разом з осушувачем стисненого повітря продуктивністю 100 м3/хв. Переможця тендеру було визначено в ході конкурентних торгів і перевага була віддана компанії «Далгакиран компресор Україна», як офіційного представництва виробника і надійного постачальника компресорного обладнання.\nГвинтовий компресор з прямим приводом DALGAKIRAN DVK 220D був придбаний на заміну гвинтового компресора іншого європейського виробника, що потребував капремонту. Замість вкладень в дорогий ремонт старого компресора керівництво підприємства прийняло рішення інвестувати в покупку нового сучасного компресорного обладнання.\nЕнергоефективний гвинтовий компресор DALGAKIRAN DVK 220D повністю відповідає вимогам технічного завдання замовника з продуктивності і тиску. Завдяки надійній системі підготовки та очищення повітря машина може використовуватися на виробництвах будь-якого типу і у найскладніших умовах. Система прямого приводу забезпечує виробництво стисненого повітря при меншій витраті електроенергії і знижує зношення рухомих елементів. Регулятор системи всмоктування повітря мінімізує падіння тиску при однобічному повітряному потоці. Компресор обладнаний двоступеневою системою фільтрації, що складається зі змінного фільтра з мікроволокна і повітряного фільтра касетного типу, який забезпечує високу якість стисненого повітря в умовах запиленого робочого середовища.\nКорпус DVK 220D, захищений вогнестійкою порошковою фарбою, має звукопоглинаючий кожух. Компресор змонтований на віброопорах, які мінімізують вібрацію від роботи пристрою і запобігають передачу вібрації на підлогу або фундамент. Ці та багато інших переваг гвинтових компресорів з прямим приводом DALGAKIRAN серії DVK D стали вирішальними при виборі компресорного обладнання для Дніпровського стрілочного заводу.\nТОВ «Далгакиран компресор Україна» виконує гарантійне та післягарантійне технічне обслуговування поставленої техніки. Офіційна гарантія на гвинтові блоки компресорів складає 10 років разом з 5-річною гарантією на основні вузли обладнання. Власні сервісні центри компанії розташовані в 12 найбільших містах України у безпосередній близькості до замовників.


Микола Сціборський - Україна Incognita\nУкраїна Incognita » Сторінка авторів » Андрій Безсмертний-Анзіміров » Микола Сціборський\n28 березня у Житомирі 1898 народився важливий теоретик українського націоналізму Микола Орестович Сціборський (1898-1941), учасник Першої світової війни, діяч УНР, УВО, один з фундаторів ОУН, підполковник, зокрема так званого солідаризму і корпоративного державного устрою, теоретик офіційних видань ОУН, автор численних статей у націоналістичних виданнях, співавтор проекту конституції української держави, за фахом — інженер-економіст. У вересні 1939, за дорученням А. Мельника розробив проект Конституції України, яка передбачала «тоталітарний, авторитарний, професійно-становий» устрій держави.\n28 січня - 3 лютого 1929 на Першому Конгресі Українських Націоналістів у Відні було створено Організацію Українських Націоналістів. Однією з організацій-засновниць стала керована Сціборським Легія Українських Націоналістів. Самого ж Миколу Сціборського було обрано заступником Голови Проводу ОУН, яким був він до самої смерти. Крім того, виконував обов'язки організаційного референта. Користувався довірою Євгена Коновальця.\nРозробив концепцію націократії - альтернативної суспільно-політичної доктрини та концепції державного режиму, при якому управління здійснюється через представницькі органи державної влади, організовані на основі солідарної праці всіх соціально-корисних верств нації як найбільш оптимальної форми людського соціуму. Націократію Сціборський розумів як режим панування нації у власній державі, підкреслюючи, що "націократія заперечує принцип класової боротьби та право окремих соціальних груп на монопольне панування в державі й на експлуатацію суспільства. Розглядаючи націю, як живе, суцільне, хоч і різноманітне в своїх складових частинах, єство, вона розв'язання соціальних проблем переносить у площину національної солідарності".\nТоталітарно-солідаристські ідеї Сціборського сьогодні можна вважати безнадійно застарілими. Вони були викликані спільною для всього світу 1920-40 років втратою впевненості в силі та ефективності ліберальної демократії, парламентаризму і багатопартійної системи. Враховуючи успіхи фашистських країн - СРСР, Німеччини та Італії - і звичну повільність західних демократій, такі погляди не дивні (згадаймо еволюцію в бік протофашізма російського правого ліберала Івана Ільїна, який сьогодні став прапором російського нацизму). Проте ідея динаміки національної революції Сціборського залишається як і раніше живий і дієвою і повинна розвиватися теоретиками української національно-ліберальної демократії.\nНа початку радянсько-німецької війни у складі Основний похідної групи ОУН вирушив до Києва для участі у відновленні Української держави. Убитий разом з Омеляном Сеником в Житомирі внаслідок терористичного акту. Похований у Житомирі. Похорон Сціборського і Сеника, незважаючи на дощ, перетворилися на масову маніфестацію, в якій взяли участь, за словами прихильників ОУН, до 3000 осіб.


У Парижі 132 роки тому відкрили збільшену копію хмельницької Ейфелевої вежі – UaReview\n← Комерційним банкам дозволять друкувати власну гривню\nФотофакт: Зеленський пригостив журналістів полуницею →\nПро це повідомили розробники тесту «Яка ти вежа сьогодні».\n«Наше місто швидко розвивається, – зрадів голова Департаменту популяризації світових пам’яток Хмельницької міської ради, – у ньому багато історичних будівель, деякі з них ми лише щойно збудували. Ми дуже горді, що парижани так давно вирішили відтворити нашу вежу. Уявіть собі: ми щойно її поставили, а вони більше століття тому вже її скопіювали. Це означає, що ми рухаємось у правильному напрямку.»\n«У нас в Україні, та й в усьому світі триває шалена конкуренція, – пояснив заступник мера з продажу сувенірів. – У більшості міст уже збудували копії нашої хмельницької вежі. Звичайно, вони спізнились і першим вдалося завершити роботу Густаву Ейфелю в Парижі. Шкода тільки, що продаж статуеток нашої вежі, яку здійснюють у незаконних МАФах на Єлисейських полях не приносить бюджету нашого міста жодної копійки.»\nНагадаємо, в Україні ведеться облік Ейфелевих веж, про них знімає сюжети Телебачення Торонто, їх наносять на Гугл-карти та фотографують туристи. Попри це, кожна з них є лише копією паризької Ейфелевої вежі, яка в свою чергу є лише збільшеною копією вежі з міста Хмельницького.\nПожертву на табличку з написом «Cette tour est une copie de la tour de Khmelnytsky» можна зробити на патреоні UaReview.\nОпубліковано у Україна // Теги: архітектура, Париж, Хмельницький // Постійне посилання: У Парижі 132 роки тому відкрили збільшену копію хмельницької Ейфелевої вежі.


Чотиритактні човнові двигуни купити в Україні. 4х тактний мотор для човна в інтернет магазині | mototek.com.ua\nвиробник УсіMercuryParsunSuzuki Marine\nОб'єм двигуна: 209 см³\nMercury F 5 MLH LPG\nОб'єм двигуна: 323 см³\nОб'єм двигуна: 362 см³\nЧовнових моторів 4 тактний\nОстаннім часом великим попитом стали користуватися чотиритактні ПЛМ. Якщо ще кілька десятків років тому їх не можна було назвати досконалими, то зараз ситуація істотно змінилася. Сучасні виробники вирішили проблеми, пов'язані з цими двигунами, шляхом впровадження нових технологій, запозичених з автомобільної промисловості. Також компанії-виробники знайшли вихід, як збільшити робочий об'єм двигунів, зробити їх роботу практично безшумною і стабільною. Завдяки цьому, 4 тактний схема зайняла лідируючі позиції на ринку.\nЯК ВИБРАТИ Чотиритактний човнових моторів\nЧотиритактний мотор - це ДВС, в якому для завершення робочого циклу необхідно 4 робочих ходу. Щоб зробити правильний вибір агрегату такого типу, потрібно врахувати показники потужності, які вказуються в паспорті плавального кошти. Переплачувати за зайві «кінські сили» не варто, тому що водіння судна з двигуном більшої потужності, ніж це допустимо, буде небезпечним.\nЯкщо Ви плануєте купити чотиритактний ПЛМ, то слід врахувати наступні критерії:\nДовжина ноги двигуна (відстань від верху внутрішньої поверхні транцевой струбцини до антікавітаціонной пластини). Довжина повинна бути такою, як висота транця човни (допускається невелике відхилення\nМеханізм запуску. Сучасні виробники випускають чотиритактні човнові мотори, які запускаються вручну або за допомогою електростартера. Як показує практика, з електростартером більш зручний в експлуатації.\nОбсяг бензобака. Лінійка представлена моделями з вбудованим бензобаком і виносним. Менш потужні 4 тактні ПЛМ зазвичай поставлятися з вбудованим бензобаком, але в плані зручності виграють моделі з зовнішнім паливним баком, оскільки вони дають можливість заздалегідь подбати про запас палива і обсяг такого бака значно більше.\nКількість передач. Від цього показника залежить рівень маневреності. При наявності заднього ходу значно підвищується комфорт пересування і забезпечується простота експлуатації.\nЯкщо порівняти ПЛМ 4-тактні з двотактними, то перші виграють по ряду критеріїв. Чотиритактні моделі мають більш високий рівень ККД, вони споживають менше палива. Також важливою перевагою 4-тактних двигунів є те, що вони практично не забруднюють екологічне середовище, відповідаючи за показниками вихлопів екологічним стандартам. Працюють такі мотори практично безшумно. Це дуже цінна характеристика для власників човнів, які люблять рибалити або полювати. Ціна суднових 4 тактних ДВС вище, ніж двотактних. Але більш висока вартість цілком виправдовується їх відмінними технічними характеристиками і довговічністю. Одним з найбільш вирішальних факторів, щоб купити чотиритактний двигун для човна, є можливість займатися тролінг на моторі великої потужності.\nДЕ КУПИТИ Чотиритактний човнових моторів?\nВ інтернет-магазині «Мототек» великий вибір чотиритактних двигунів для човнів різної потужності. Ціни на 4-тактні мотори у нас доступні. Зберігати конкурентну вартість нам дає можливість пряме співробітництво з виробниками.\nСкільки коштує доставка 4-х тактного човнового мотора по Україні?\nДоставка чотиритактного двигуна для човна по Україні поштовим перевізником в середньому коштує 1000 гривень. На деякі моделі 4-х тактних човнових двигунів діє безкоштовна доставка, такий товар позначений стікером «БЕЗКОШТОВНА ДОСТАВКА». Термін доставки 1-2 дні. Якщо замовлення зроблено до 15:00, відправимо цього ж дня.\nЯкі найпопулярніші 4-х тактні човнові мотори у 2022 році?\nТоп-3 чотиритактні мотори для човнів, що найбільше продаються, цього року від Mototek score:\nЯк купити 4х тактний мотор для човна в кредит чи розстрочку?\nБільш детальну інформацію як оформити кредит на чотиритактний мотор човна онлайн можна на сторінці КРЕДИТ І РАССРОЧКА


Відкриття дизайнерського "Сільпо" на Даринку | Мій дім Україна\n21 грудня в маркет-моллі «Даринок» відбулося офіційне відкриття нового дизайнерського супермаркету «Сільпо» загальною площею 3000 кв. м. Авторський концептуальний дизайн магазину виконаний у стилі Великого Шовкового шляху. За задумом концепції, у супермаркеті гості здійснять подорож найекзотичнішим відрізком Великого Шовкового шляху — від Дуньхуа (Китай) до Самарканда (Узбекистан). Вони зможуть ніби пройти через пустелю, милуючись її безкрайніми піщаними просторами й оазами.\n«Ми вибрали тему Великого Шовкового шляху, щоб показати гостям чарівний східний ринок із верблюдами, про який вони читали в дитинстві в казках. На стінах ми зобразили сценки з ринкового життя, які підкреслюють цю історію та створюють особливу атмосферу. У нас, на ринку, продають не тільки звичайні речі, такі як шовк, коштовності, їжу, різні предмети, а й навіть міфічних тварин та чарівні речі», – пояснює маркетинг-директор «Сільпо» Катерина Огуряєва.\nОсновний інтер'єр торгового залу площею 1650,6 кв. м. виконано в пустельних кольорах, а на цьому тлі вирізняються яскраві плями-островки — великі тканинні барвисті шатра із відділами «Сільпо»: гастрономією та «Лавкою Традицій» із продукцією маленьких господарств, рибою і морепродуктами, власною кондитерською.\nТакі зміни в складі пулу якірних орендарів Даринку є частиною комплексної стратегії розвитку маркет-моллу, який прагне відповідати світовим тенденціям і ставати більш привабливим для постійних і нових відвідувачів.\n«Співпраця з таким серйозним гравцем українського ринку роздрібної торгівлі – це перш за все турбота про потреби відвідувачів Даринку. Адже новий магазин приваблює не тільки оригінальним зовнішнім виглядом, але й широким товарним асортиментом», – розповідає Єгор Верлооченко, генеральний директор маркет-моллу «Даринок».\nКрім того, на 2020 рік заплановано низку інших реновацій на Даринку. По-перше, у середині маркет-моллу буде кардинально змінена зона фуд-корту, в межах якої з'являться зручні місця для відпочинку з м'якими диванами, а також величезний вибір операторів смачної їжі. По-друге, планується відкриття магазинів всесвітньо відомих міжнародних брендів та створення масштабної зони розваг для дітей.\nМаркет-молл «Даринок» — унікальний торговий об'єкт, який представляє собою симбіоз сучасного торгового центру і традиційного ринку. Кількість орендарів - 3,5 тис. суб’єктів. На площі в 68 000 кв. м. розташовані зали одягу, аксесуарів та взуття, весільна галерея, 2 поверхи меблів та дитячих товарів, найбільший в Києві сектор виробів зі шкіри та хутра. До послуг відвідувачів – розвинена інфраструктура: кафе, банківські відділення, пункти обміну валют, майстерні для ремонту одягу, взуття, ювелірних виробів, хімчистка, ігрова кімната для дітей і безкоштовна парковка на 1600 машиномісць.\n«Сільпо» — одна з найбільших в Україні мереж супермаркетів в Україні. Більше п’яти років тому ритейлер почав розробляти концептуальний дизайн для окремих супермаркетів, а в 2018 році поширив експеримент на всю мережу. Тепер кожен новий «Сільпо» має тематичне оформлення. Крім того, діє програма оновлення дизайну й концепції тих магазинів, що вже працюють. У мережі є супермаркети, зокрема, в таких стилях: Всесвіт Мавки, Ван Гог, музичний, спортивний, стародавня друкарня, яхт-клуб або морський порт, азіатська та японська культура, Дикий Захід, є магазин із написами клінгонською мовою (вигаданою мовою серіалу «Зоряний шлях») та рок-зірками тощо. Станом на 21.12.2019 торговельна мережа нараховує 255 супермаркетів, зокрема, й чотири делікатес-маркети Le Silpo.\n21 грудня в маркет-моллі «Даринок» відбудеться офіційне відкриття нового дизайнерського супермаркету «Сільпо» загальною площею 3000 кв. м. Авторський концептуальний дизайн магазину виконаний у стилі Великого Шовкового шляху. За задумом концепції, у супермаркеті гості здійснять подорож найекзотичнішим відрізком Великого Шовкового шляху — від Дуньхуа (Китай) до Самарканда (Узбекистан). Вони зможуть ніби пройти через пустелю, милуючись її безкрайніми піщаними просторами й оазами.\n← 21–31 грудня 2019 Під Києвом проходить цикл новорічних шоу → 25 грудня 2019 – 19 січня 2020 Новорічні та Різдвяні свята з розмахом у Князівстві Київська Русь


Інформаційно-аналітичне видання для старост та органів місцевого самоврядування. Єдине в Україні практичне видання, орієнтоване на сферу діяльності старост. На сторінках газет - аналіз актуальних змін до законодавства, яке застосовується старостами у реалізації ними своїх повноважень; практика взаємодії та співпраці старости з громадою; роль старости у бюджетному процесі; консультації з питань земельного, господарського, цивільного, адміністративного, кримінального, трудового права; успішні практики в роботі старост з усієї України. Газета "Радник старости" - надійний помічник старости у здійсненні ним своєї діяльності\nМІЖНАРОДНИЙ ТЕХНІКО - ЕКОНОМІЧНИЙ ЖУРНАЛ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ»\nАВІАЦІЙНО - КОСМІЧНА ТЕХНІКА І ТЕХНОЛОГІЯ


І н т е р в’ ю К. І. М а т в і ю к а\nК.І.Матвіюк: Моє прізвище Матвіюк, звати Кузьма, по-батькові Іванович. Я народився 2 січня 1941 року в селі Іляшівці Старокостянтинівського району Хмельницької, на той час Кам’янець-Подільської області. Мої батьки спадкові селяни-хлібороби, вони весь час, скільки пам’ятають, жили в цьому селі. І родичі мої ні в якому іншому селі немовби не жили. Мій дідуню свого часу служив у царській армії, пройшов усю імперіалістичну війну. За розповідя-ми, з війни він прийшов, так би мовити, трошки червоним, тому що розповідав у селі, які українці пригнічені, що їх пригнічував царат, а от є такі люди, як більшовики, вони хочуть звільнити людей з-під царського павутиння. Він мав десять десятин землі, але коли згодом більшовики цю землю забрали в нього, то він дуже був розчарований і до самої смерті інакше як наволоччю будь-яких партійців уже не називав. Прізвище його Ярощук Мусій Костянтинович.\nМоя бабуня, Козак Оляна Дорошівна, походить із козацького роду, все це вона пам’ятала і мені розповіла. Вони безземельні, довгий час вони трималися тим, що не влазили в кабалу, не брали в пана землю, зате залишалися вільними. Цю любов до волі вона пронесла і передала сім’ї. Маючи десять десятин землі, зрозуміло, що сім’я дідуня-бабуні була розкуркулена. За час колективізації і голоду 1933 року в сім’ї дідуня-бабуні, де було 7 дітей, померло п’ятеро дітей, вижило тільки двоє – мій дядько Терентій і моя мати Дарка.\nЯ туманно пам’ятаю німців. Німці, які були в нашому селі, навіть старалися вчити нас німецької мови, і коли росіяни повернулися, то я знав уже декілька німецьких слів і дещо розумів. Так що, якщо б німці залишилися, то ми знали б німецьку мову так, як російську.\nВдруге я зіткнувся з режимом, коли в менших класах, точно не пам’ятаю, можливо, в дру-гому чи в третьому класі, вчителька дуже гарно розповідала про великі сталінські перетворення, і я, абсолютно не маючи наміру критикувати, без ніяких претензій до того режиму, а просто з дитячою наївністю, вірячи в великого Сталіна, запитав: „А чому в нашому селі немає цих сталінських перетворень?” На мій великий подив, вчителька почала на мене кричати: "Я знаю, звідки це йде, це йде від твоїх батьків!". Потім до розмови були залучені мої батьки. Зрозуміло, що батьки теж вели зі мною довгі розмови про це. Це був урок. Після того я на довгий-довгий час замовк і більше не задавав ніяких питань. Фактично я був стероризований і зовсім пригні-чений.\nЩе один соціальний урок мені був даний уже в районному центрі Старокостянтинові. Я ходив, можливо, в п’ятий чи шостий клас, коли бабуня мене взяла в Старокостянтинів перед школою. Вона назбирала яєць, збила масла і все те понесла продавати в Старокостянтинів, щоб купити мені штани чи там черевики перед школою. Вона брала мене з собою для того, щоби виторгувати грошей і щоб приміряти, щоби вони були на мене не малі. Головне, щоб не малі були. Вона стояла з тими яйцями, підходили люди, купували. Хто тоді купував? Купували росіяни. Там, у Старокостянтинові, був великий аеродром, і це були жінки пілотів важких бомбардувальників. Купували євреї, яких у Старокостянтинові було багато. І от я пам’ятаю, що підійшла досить молода жінка, можливо, вдвічі молодша проти бабуні, і так зверхньо, тикаючи пальцем, питає: "А там у тебя что? Что ты там прячешь?" Коли вона "тикнула" на мою бабуню, я думав, що бабуня зараз обуриться, вибухне гнівом і скаже: "Шмаркачко, ти що на мене "тикаєш", хто ти така?!" Але, на мій великий подив, бабуня так смирно сказала: "Ні, я не прачу, це в мене під листочком тут масло, щоб на сонці не розтануло". Я тоді ще більше, так би мовити, пригнувся, я зрозумів, як потім прочитав у "Кобзарі", що ми знаходимось на нашій, але не на своїй землі.\nУ 1957 році я закінчив десять класів, рік працював на Донбасі на Макіївському металур-гійному заводі слюсарем. Трохи прихворів на тій роботі, повернувся додому і два роки працював механізатором у колгоспі в селі Ляшівці. У цей час пішла механізація колективного сільськогосподарського виробництва. Потрібно було, щоб з механізмами працювали грамотні люди, тому ми, прості селяни, були допущені до освіти. Я пройшов конкурсні екзамени і поступив у 1960 році в Українську сільськогосподарську академію в місті Києві, закінчив інженерний факультет у 1965 році. В цей час якраз була „хрущовська відлига”. Я пам’ятаю, що ми вже тоді були трохи розкріпачені і наважувалися вже критикувати, принаймні у своєму середовищі, самого Микиту Сергійовича за те, що він теж у свою адресу допускає той самий культ особи, те саме вихваляння його і таке інше.\nПісля закінчення сільськогосподарської академії я служив у армії, а з 1967 року почав працювати викладачем спеціальних дисциплін в Уманському технікумі механізації. Я знав, що таке Умань, що це історичне місто, що це центр Коліївщини, і з перших днів прийшов у краєзнавчий музей, підійшов до наукового співробітника музею, Ольги Петрівни Діденко, і попросив, що в них є таке, що не друкувалося, але щоб можна було прочитати про козаччину. Я пам’ятаю, Ольга Петрівна трошки так підозріло питає: "А чому ви цим цікавитеся?" Я кажу: "Та я люблю козаччину, і якби зараз була Запорозька Січ, то я покинув би оцей технікум і подався б на Січ". Це виявилося так, як колись у козаки приймали: перехрестився, випив склянку горілки – і ти вже козак. Так само цього було достатньо, щоб Ольга Петрівна звела мене з корінною уманчанкою Суровцовою Надією Віталіївною. Це досить унікальна людина. Вона жила в Умані, свого часу закінчила ґімназію, потім вчилася в Петербурзі і там її десь на третьому курсі застала революція сімнадцятого року, потім більшовицький переворот. Вона повернулася в Київ, працювала в уряді Грушевського, потім з урядом еміґрувала. Уже в Відні вона закінчила вищу освіту, захистила докторську дисертацію. Потім у Відні ж вона познайомилася з Юрієм Коцюбинським. Він її переконав, що її місце в Радянській Україні, бо там твориться нова, Радянська Україна. І вона з вірою в Україну, хай і радянську, повернулася і в 1927 році була арештована. У неї життя розбилося так: до тридцяти років вона, так би мовити, йшла по сходинках своєї кар’єри, потім вона тридцять років була в неволі, повернулася в 1957 році і ще тридцять років жила в Умані. В її будинку на Коммолоді, 6, в Умані, був такий національний салон чи гурток, чи як його можна назвати. Там бували майже всі дисиденти з Києва. Там зустрічав я Івана Світличного, там я зустрічав сестру його Надію Світличну, з істориків там часто бував Ярослав Дашкевич, нині львівський академік. Багато приїздило дисидентів з Москви, зокрема, там два тижні жив Солженіцин, коли збирав документи для "Архіпелагу ГУЛАГ" у кінці шістдесятих років.\nТак от, виходячи з цих позицій – немовби повернення до ленінських норм у національному питанні, – ми могли робити публічні виступи на семінарах, могли проводити вечори, могли читати лекції. Я читав лекції про Коліївщину і там зачіпав багато таких проблем, як національ-но-визвольна боротьба, збереження нашої національної ідентичності і таке інше. Тоді вже була епоха самвидаву. Найбільше, що на нас справило враження, це праця Михайла Брайчевського "Возз’єднання чи приєднання?". Було надзвичайно цікаво, що те, що ми думали, виявляється, ширше і навіть науково обґрунтоване таким відомим істориком, кандидатом історичних наук. А потім, так би мовити, настільною книгою стала праця Івана Дзюби "Інтернаціоналізм чи русифікація?", де теж, немовби з ленінських позицій, засуджувалася русифікація і вся сучасна політика Комуністичної партії на Україні. Ми робили фотокопії з цієї праці і давали читати. Коло читачів, знайомих, щоб сказати, що було дуже широке, то ні. Через деякий час це коло читачів вичерпалося і залишалися люди, які могли прочитати, а могли й не прочитати – байдужі. З байдужими доводилося працювати так. Якщо це був заочник, то йому потрібно було допомогти зробити контрольну роботу. За контрольну роботу він повинен був, як правило, платити якісь гроші. Йому пропонувався бартер: він гроші не платить, але він прочитає фотокопію праці Дзюби "Інтернаціоналізм чи русифікація?" і нікому не скаже, що це я йому давав. Були, які читали, і була така категорія, які не читали. І були треті, які тільки скажеш, що дам тобі щось прочитати про Україну, то вони вже озиралися, чи ніхто не чує, і вже більше з тобою не хотіли говорити і нічого мати. Я думаю, це був отакий генетичний страх, який передавався від батьків.\nНа той час у мене успішно йшли справи. У мене була така велика, і на сьогоднішній день, рожева мрія – це аспірантура. Мені давалися справи з металознавства, я написав непоганий науковий реферат про сталі для гусениць тракторів. Цей реферат і я, як особа, сподобалися члену-кореспонденту Академії Наук Брауну Михайлу Петровичу, і він для мене, так би мовити, вибив одне місце в аспірантурі, очне. Залишалося чисто формально скласти екзамен, бо якщо керівник уже для тебе „вибив місце”, то екзамен – це вже формальність. Але на той час, на жаль, я вже був помічений органами, і коли я зимою 1972 року складав екзамени, то вже мене там тісно опікали. Комісія сільськогосподарської академії, як потім мені вдалося з’ясувати, вже була про мене поінформована, і мені поставили, всупереч протесту – такого досить щирого і бурхливого протесту цього члена-кореспондента Михайла Петровича Брауна, – поставила мені на вступних екзаменах «трійку» і з моєю аспірантурою було покінчено.\nЗрозуміло, що ми всі були на виду, ми дуже легко вираховувалася. Тому що всі три кімна-ти Надії Віталіївни Суровцової прослуховувалися, як потім з’ясувалося, коли ми були вже трошки освідомленіші зі справами КДБ. І моя кімната, де я жив. А я жив на квартирі у Ніни Іванівни Доменицької, племінниці, здається, Василя Доменицького, шевченкознавця, який молодим помер. Моя кімната ретельно прослуховувалася з січня 1972 року по день мого арешту 13 липня 1972 року.\nУ кінці 1972 року я був засуджений до чотирьох років. Прокурор просив п’ять років. До речі, тоді в судах була така система: якщо звинувачений покликався на конституцію, що він робив те, що в конституції, то суд давав стільки, скільки просив прокурор. Якщо він покликався на права людини і на Організацію Об’єднаних Націй, то суд давав не стільки, скільки просив прокурор, а максимально по цій статті. Я ж говорив, що так, я це робив свідомо, але після закінчення терміну я буду працювати за спеціальністю і буду вести такий спосіб життя, як усі решта людей, і не буду займатися політикою. Крім того, кілька епізодів я заперечував і суд не міг їх довести. Мені замість п’яти років дали чотири роки.\nНа початку 1973 року я прибув у Мордовію, у табір ЖХ-385/19. Це була найбільша зона. Я називав її зоною невідомих людей, які пов’язані з політикою. Що це, так би мовити, друга ліга, клас "Б", а до класу "А" належали Чорновіл, Василь Стус, які знаходилися у меншій зоні, 385/3.\nПісля відбуття терміну, влітку 1976 року, я був урочисто ескортований літаком у Черкаси у супроводі двох солдатів і одного прапорщика, в наручниках. Виявляється, так урочисто ескортували тоді через те, що в’язні, які їхали через Москву, зразу там давати інтерв’ю.\nМене не пустили до Умані, відправили автобусом додому, туди, де я жив на Хмельниччи-ні. Упродовж шести місяців я не міг знайти роботи. Мені дали рік адміністративного нагляду, домашнього арешту як такому, що в місцях позбавлення волі „не стал на путь исправления”, як вони тоді писали. Шість місяців я не міг знайти роботу. Вони весь час тероризували мене: "Мы вас посадим за тунеядство". Не знаю, чому вони не посадили, можливо тому, що я дуже ретельно вів щоденник пошуків роботи і там записував відмови з робіт за моєю спеціальністю. Роботи інженера-механіка сільського господарства було більш ніж достатньо, це не дуже вдячна робота, спеціалісти потрібні були, і мене спочатку приймали, а потім, коли на другий чи на третій день я приносив трудову книжку, де було записано: "Ув’язнений за рішенням суду по статті 62, перша частина", то мені відмовляли. Я вів цей щоденник і писав у всі прокуратури, куди тільки можна було. То вони все-таки мене не посадили за дармоїдство, і після шести місяців я отримав роботу. Однак до 1982 року я більше, як рік, не міг утриматися на жодній роботі, тому що або мене звільняли через рік з різних причин, або ж створювали такі умови, що я змушений був звільнятися сам.\nЯ знову розпочав громадську роботу десь у 1988 році, коли ми створили у Хмельницькому громадську організацію "Спадщина". Потім ми створили Товариство української мови, а потім перший у Хмельницькому осередок Руху. Я був делегатом першого з’їзду Руху і з кінця 1990 року по кінець 1992 року очолював Хмельницьку міськрайонну організацію Руху і був співго-ловою Хмельницького крайового Руху. Десь у ці роки, трошки пізніше, ми з групою репресова-них створили обласну організацію політв’язнів і репресованих, яку я досі очолюю.\nУ мене порівняно велика сім’я. Моя дружина, Матвіюк Софія Петрівна, дівоче прізвище Нечипорук, родом із Волині. Її батько, Нечипорук Петро, з перших днів заснування УПА був вояком у її лавах. У 1943 році вони вели бої з німцями і досить їм дошкуляли. Вони вели бій в окопах з німецькою військовою частиною і німці на їхню сотню кинули авіацію. Авіація буквально розстріляла майже всю сотню з повітря. Майже всіх хлопців розстріляли, в тому числі мого тестя, тоді, в 1943 році. Після війни – не зразу після війни, а в 1947 році, Софію і її матір Василину було вивезено у Прокоф’євськ Кемеровської області, де вони пробули 20 років. Потім вони повернулися в Україну.\nПовертаючись думкою до Умані, я згадую як кумедні такі справи. От часто я звертався до знайомих, до приятелів і до малознайомих: "Приходь, поговоримо про Україну". Більшість починають озиратися і дивитися, чи ніхто не чув, що я їм запропонував. Але це ми вже знали: якщо людина злякалася, то це, значить, своя людина, тому що якщо попадав таємний співробі-тник, що зв’язаний з КГБ, то той уже не озирався, а казав: "Да, хорошо, поговорим". То вже було підозрілим, коли людина не боялася.\nЗараз уже так спохвату важко й пригадати, але я згадую, що майже всі студенти педагогі-чного інституту, з якими довелося мати розмову, давати їм щось читати – що мене вражало, – жодний не сказав, що йому це байдуже, ці українські справи. Усі переймалися українськими справами. Потім їх усіх КГБ опрацювало і вони теж болісно це переживали і деякі, здається, замовкли до цього часу. Чому деякі так замовкли, що я їх не чую і по сьогоднішній день? Коли я був арештований, а решта проходили свідками, то їм говорили: „Ви знаєте, ох, цей Матвіюк, це запеклий ворог радянської влади і нашої соціалістичної дійсності; а от ви студенти, ви будете працювати в школах. І як ви попали на такого ворога?” А це ж і вчителі, деякі вже на 1972 рік працювали й директорами шкіл, то їм потрібно було показати, який я поганий. Усі вони спочатку не знаходили в мене нічого ворожого, всі заперечували: "Та ні, він говорить нормальні речі". Тоді вони їм казали: "Так ви що, хочете туди, де Матвіюк? То ви можете піти туди, де Матвіюк". Тоді вони починали шукати чогось дивного і антирадянського в моїй поведінці. І немовби виходило, що це вони зі власної ініціативи згадували, що це їхнє авторст-во. Тому вони настільки замкнулися в собі, що пішов уже дев’яносто перший рік, уже незалеж-на Україна, вже давно нема КГБ, а ці люди й досі мовчать, тому що вони бояться, що якщо вони зараз що-небудь скажуть за Україну – то хоч я з ними зараз не зустрічаюся, але вони бояться, що я десь з’явлюся і скажу: "Ах, ти зараз так говориш – а що ти тоді говорив?" Вони були поставлені в такі умови, що їм "родина простит", що вони заблудилися, маючи зі мною стосунки, але вони повинні довести свою відданість. І ось вони свою відданість справі комуністичного виховання доводили. І от по сьогоднішній день я багатьох із них абсолютно не чую. Я не знаю, як вони взагалі зараз ставляться до цих справ, тому що справді були розвалені, розруйновані їхні душі. Я згадую студентів, це були молоді хлопці Олійниченко, Микола Базяк, Вася Довганич, Володя Морозюк – усі вони гаряче переймалися цими справами. У них навіть були вже, так би мовити, епізоди, тому що, наприклад, Микола Базяк і Морозюк уже після закінчення навчання були директорами шкіл на Уманщині, і вони мали „крамолу”: вони збирали спогади старих людей про голод, домагалися, щоб дітям справляли національне вбрання, вишиті сорочки, відновлювали вишивання і таке інше. Вони вже наче мали кримінал, бо „захоплювалися старовиною”, а це вже було недобре. Вони мусили доводити, що вони, власне, не такі вже й погані.\nЯ прийшов до табору зимою 1973 року. Коли прибувала нова людина, то це була подія в таборі. Там зразу заварювалася трилітрова банка чаю і влаштовувалася урочиста зустріч. Я пам’ятаю, що зустрів мене досить молодий хлопець Петро Васильович Рубан. Я був дуже здивований, що в таборі вже всі знають, що я інженер-механік з Умані. Мене зразу повели у перукарню, де один з вояків УПА був перукарем. Потім була оця зустріч. Із молодих в’язнів на той час там були Ігор Кравців, Іван Губка, Василь Долішній, Григорій Маковійчук, згодом, десь влітку 1973 року, якщо не помиляюся, туди прибув і приєднався до нашої громади Василь Овсієнко з Київщини. (12 квітня 1974 року. – В.О.). А потім прийшли ще двоє молодих хлопців з Тернопільщини – це Петро Винничук і Микола Слободян (У кінці листопада 1973 р. – В.О.). Зі старших, що я добре пам’ятаю, це члени українського підпілля із західних областей, учасни-ки збройного опору Михайло Жураківський, Микола Кончаківський, Іван Мирон, Роман Семенюк, Іван Ільчук...\nК.І.Матвіюк: Дмитро Синяк. Ми, українці, трималися так разом, називали себе грома-дою. Мене дуже вразило, що там так багато українців. Ми мали чотири «отряди», було три бараки. Я заходив майже в кожний барак, хоча там не дозволялося, це каралося. Але я заходив і просто перераховував по прізвищах – там були «бирки» на ліжках. То в кожному бараці більше половини українські прізвища – Ільчуків, Семенюків там було значно більше половини. Там була велика група литовців. Пам’ятаю, Повільоніс Відмантас, молодий хлопець. Були вірмени, була група росіян-монархістів, які стояли за відновлення монархії. Пам’ятаю, один із їхніх, так би мовити, старших із Ленінґрада, Євгеній Ваґін, – він навіть старався зовні бути схожим на Миколу II. Вони навіть ходили так – заклавши руки так з високо за спиною, як ходив Микола Другий. Євгена Мурашова з цієї групи пам’ятаю. І євреї. З євреїв зараз можу згадати: Борис Азерніков, Борис Пенсон, Михайло Коренбліт.\nК.І.Матвіюк: Так, і Камінського пам’ятаю. Найкращі відносини в нас були з литовцями. Взагалі ми старалися хилитися до всіх націоналістів. Оскільки сіоністи теж націоналісти, то ми досить гарно ставилися до євреїв. На побутовому рівні була така надзвичайна співдружність з усіма, у тому числі навіть і з російськими монархістами. Я пам’ятаю, що з Ваґіним виходив на так звану «орбіту». Коли потрібно було порозмовляти, то щоб не можна було підслухати розмову, ми виходили на «орбіту», тобто ходити всередині табору по периметру. Я виходив з Євгеном Вагіним на цю "орбіту". У розмовах я негативно поставився до лозунгу "Единая и неделимая Россия", а він говорив, що "этот лозунг глубоко нами почитаем". А більш відвертим був Євгеній Мурашов, він мав нижчу, ніж Ваґін, освіту, то він мені говорив, маючи на увазі, що я український націоналіст, а він, росіяни: "А ты имей в виду, Кузьма, – він з такою російською прямотою говорив, – если ты не ушел от большевиков, так от нас ты тем более не уйдешь".\nГарні стосунки, повторюю, в нас були з євреями, однак я мушу зауважити, що все те, що знали ми, – все те знали від нас і вони. Але, на жаль, не все те, що знали вони, завше знали ми. Можливо, тут проявлялася така притаманна єврею риса не до кінця бути щирими, не до кінця відкриватися. Наприклад, вони, євреї, вже знали, що довголітній в’язень, поет Олександр Олександрович Петров – здається він автор тієї пісні "Темная ночь"...\nЩо я ще можу сказати про табір? Все-таки там у побутовому плані було важко. Це низькокалорійна їжа, відсутність білка, що приводило до дистрофії м’язової тканини. Хоча крохмаль і вуглеводи були, і хліба теж вистачало, але це все-таки теж переважно вуглеводи. Хліба вистачало чому? Тому що дуже багато було людей понад 60-70 років, старих поліцаїв і бандерівців. Ці люди вже хворіли шлунком і свої пайки не з’їдали, а цей хліб залишався на столах. Так що на хліб ми там не голодували.\nВ.В.Овсієнко: Але який то хліб – то спецвипічка. Він кислий. Пам’ятаєте, коли пекарня в зоні згоріла, то нам людський хліб місяців два привозили?\nТак от, виходячи з цього, я так пригадую в’язнів, то без наслідків ні для кого не минув цей табір. Наприклад, той же Саша Романов. У нього був психічний злам, він кинувся на колючий дріт і вже переліз через одну загорожу і проліз на так звану вогневу зону, де його вже могли б розстріляти та ще й отримали б за це десять діб відпустки. Але, на його щастя, трапився солдат, що не спокусився десятьма днями відпустки, він його не розстріляв. Потім Саша потрапив у психіатричну лікарню на деякий час. Той же Мурашов. У нього прогнив шлунок, виразка шлунку була в нього. Багато-багато вийшло звідти каліками. Особисто я був у такій стадії виснаження, що коли в нічній зміні я обробляв дощечку на верстаті, то позбувся пальців лівої руки.\nК.І.Матвіюк: Ні, я ще хотів би про в’язнів. Ще була досить чисельна група поліцаїв, які служили німцям. Наші українські чоловіки. Там попадали різні, попадали й порядні, попадали й такі, які співпрацювали з табірною адміністрацією. Були офіцери РОА – Российской освободи-тельной армии, власовці, які воювали разом з Власовим. Серед них так само попадали й досить порядні, попадали й не дуже порядні, м’яко кажучи.\nЩе була чисельна група росіян, які, здебільшого, служили в Східній Німеччині і перебіга-ли в Західну. Їх якимось чином ловили в Західній Німеччині, повертали сюди і давали термін. Ще були так звані російські чи якісь шпигуни. Вони були російськими розвідниками, але тікали, а потім їх теж ловили і повертали сюди. Ще, пам’ятаю, був такий Калінін, один зі старих російських прибічників монархізму, старий чоловік, який усе молився. Пам’ятаю такий епізод, що він молиться, ні на кого не звертаючи уваги, а проходить підполковник Вельмакін, началь-ник режиму. Він шепелявив, цей мордвин Вельмакін: "Что, молишься, Калинин? Попроси своего бога, чтобы он тебя выпустил. Ха-ха-ха", – засміявся. Матеріаліст, мовляв, що ж ти молишся, хай тебе бог випустить. Калінін не звертає уваги, але у своїй молитві каже: "И еще прошу Тебя, Боже, пошли Ты смерть на окаянного изверга Вельмакина". Вельмакин перестає сміятися і: "Наряд, наряд, десять суток карцера!" Це була кумедна сцена, тому що атеїст Вельмакін, комуніст, повинен би теж сміятися, а от все-таки боявся, що той попросить Бога про "смерть окаянному извергу Вельмакину".\nХоча не припинявся спротив і там, у таборі. Старалися готувати якісь документи, пере-правити їх за зону, шукали якісь шляхи через родичів, які приїздили на побачення. Були голодування з різних причин. Там ми відзначали 30 жовтня – День політв’язня. У цей день було голодування.\nВ.В.Овсієнко: Я пам’ятаю, до вас мама приїздила на побачення, а дружину, здається, так і не пустили.\nК.І.Матвіюк: Для мене світлі спогади табору, образно кажучи, такі. Я відчуваю на горлі затиск чиєїсь руки – противника чи ката, а потім він попускає, я відчуваю, що він мене смерте-льно додушувати не буде. Я травмую ногу, у нозі тріщина в кістці – швидше за все тріщина, тому що нога болить і весь час пухне, але я ходжу на роботу. Капітан Сексясєв, це начальник медчастини, прямого перелому не знайшов: "Ты здоров". І все, я йду на роботу. Але якщо там тріщина, кажуть наші євреї-лікарі (Коренбліт), що там може утворюватися таке неприродне з’єднання. А це вже травмована нога, і потім ти вже залишаєшся калікою. А я ходжу. Потім я прошу табірних офіцерів: "Дозвольте мені ходити на роботу на милиці". Вони: "Хочешь на костылях? Да ходи". Я оце згадую як світлий момент. Мені це було добре, тому що поклав на ногу таку дощечку, обв’язав ногу, щоб зафіксувати там, де в мене була тріщина. Я ходив на милиці, мені дозволили. Це було трішки порушення режиму, але мені вони дозволили, то я так ходив. І коли вже, врешті решт, я попав на лікарню і зробили знімок, то на знімку виявився перелом, який зрісся. Мені там казали: "Ты смотри, как прекрасно сросся перелом". Штучний сустав утворився, по-медичному кажучи. А якби я ото весь час напружував перелом?\nПам’ятаю ще один світлий момент, коли я вже був у кінці сімдесятих років і на початку вісімдесятих під пресом Хмельницького КГБ. Я мусив уже, щоб сім’ю утримати, мати якесь господарство, мусив будувати якогось хлівця. А збудувати хлівця за гроші не можна було, тому що виписати будівельних матеріалів було неможливо, мені їх не виписували. Можна було вийти на трасу і там, де возять будівельні матеріали, просто спинити машину і купити, водії завозили. Так робили всі, сто процентів, все село, але мене могли спіймати за те, що я співучас-ник крадіжки каміння з кар’єру, і посадити. І ось я пішов на роботі на чергову зустріч зі співробітником КГБ, який вів мене там, уже на Хмельниччині. То я казав, що будую хлівця, то мушу будувати так, як усі радянські люди будують, інакше я його не побудую. То ви мене зловите і посадите за крадіжку соціалістичного майна? То він щиро мені сказав, що спокійно будуй.\nК.І.Матвіюк: По-перше, я був два тижні в черкаській тюрмі на цій їхній профілактиці. Тоді до мене прийшов мій слідчий майор Ковтун, може, він на той час уже був полковником. Я його тоді, пам’ятаю, запитав: "А майор Павленко за цей час зловив 97 шпигунів?" А він питає: "Що за цифра, чому 97?" А я кажу, що коли я в нього запитав: "Що, це у вас така робота – ритися в чужих листах?" Тоді майор Павленко сказав: "Та ні, то в мене десь, можливо, тільки три проценти роботи". То якщо він на три проценти зловив мене, то, значить, за ці роки він повинен ще 97 зловити таких, як я. Він засміявся, а потім запитав, що я буду робити після звільнення. Я кажу: "Ну як що? Я був засуджений за антирадянську агітацію і пропаганду, я відбув термін? Відбув. Я винен за вашими законами? Все, не винен. Я буду продовжувати свою педагогічну практику, оскільки я викладач спецдисциплін". То вони мене тоді не допустили в Умань, вони мене відправили на Хмельниччину. Потім з Хмельниччини я переїхав до дружини в Олександрію і там був шість місяців без роботи. Але я теж став у таку позицію. Вони дуже хотіли, щоб я пішов працювати робітником. "Ми вам квартиру дамо, якщо ви робітником підете, а потім ви себе покажете і знов почнете працювати викладачем". Я кажу: "Ви знаєте, що я ж учився на державні гроші, мене держава вчила, я інженер-механік, і, будь ласка, давайте мені роботу за фахом". І я навідріз відмовився йти працювати робітником. Вони не хотіли, щоб я ішов працювати викладачем. Я писав у прокуратуру в Москву, я писав у газету "Правда" – ну, куди тільки можна було писати. До Лук’яненка, Лук’яненко посилав десь далі, до "Amnesty International" – усе це крутилося. То я спочатку працював у проектному технологічному бюро конструктором.\nК.І.Матвіюк: Це вже кінець 1977 року – 1978 рік. Починаю вести там наукову роботу, спочатку приховавши свою судимість. Через деякий час директор мені повідомляє, що на мене прийшла справа, тобто вже органи мене там знайшли. Мене звинувачують у приховуванні судимості. Якийсь там їхній съезд, ХХVI, чи що. Нас зірвали з роботи і посадили перед телевізором дивитися виступ Ґенерального секретаря, Брежнєв виступав. Я читав їхню ж газету, чи то "Известия", чи то "Правду", – мене звинувачують у великій неповазі до партз’їзду і до Ґенерального секретаря, що я при прослуховуванні першого дня з’їзду читав газету. Потім я ще щось сказав – і мене звільняють за статтею з цієї наукової роботи як такого, що не відпові-дає займаній посаді. Але виявляють великодушність і кажуть, що ми вас звільняємо за цією статтею, але давайте ми запишемо, що вас не обрали на посаду. Я кажу: "Ви пишіть те, за що звільнили". – "Ах, так!" І написали: "У зв’язку з невідповідністю займаній посаді".\nПотім я приїжджаю на Хмельниччину і влаштовуюся в Голоскові в колгосп механіком на ферму. Зразу немовби все нормально йде. Потім КГБ знаходить мене там. Там була така система. Начальство ставиться нормально. Але тільки приходить КГБ і починає голову колгоспу чи директора радгоспу розпитувати, як у вас Матвіюк, то після того кожний керівник вважає своїм партійним обов’язком на кожному кроці мені насолювати. Вони вважали, що від них це вимагається. У мене навіть така думка, що на той час КГБ від них уже не вимагало, щоб вони додатково створювали мені такі умови, отруювали життя. Це їхня ініціатива, вони не вміли інакше довести свою відданість органам. Голова колгоспу починає шукати, що щось не те і щось не так. Звільняюся я і йду механіком на свиновідгодівельний комплекс. Це вже 1979 – 1980 роки, комплекс міськхарчоторгу. Спочатку все йде нормально, мішаю свиням мішалкою корми, відкачую гній. Знаходить там мене КГБ, починають розмови з директором міськхарчо-торгу, починають питати, як я там, що роблю – і вже там створюються нестерпні умови. Зразу обіцяли квартиру – тепер за квартиру нема ніякої мови. За підвищення платні теж уже нема ніякої мови. Натомість директор починає мені говорити: "Вот вы знаете, вы скрыли суди-мость..." Я кажу, що я ж не за махінації був засуджений. Каже: "Ну как? В торговле – и человек с судимостью..." Я кажу: "Почекайте, судимість у мене політична, що вона до вашого торгу? Зараз я відкачую свинячий гній. Що вас обурює?" – "Ну, знаете, все равно судимость". Звіль-няюсь я звідти, іду інженером у "Пусконаладку". Деякий час теж успішно працюю спочатку наладчиком, потім стаю бригадиром, мені дають бригаду наладчиків. Знов приходять туди органи КГБ, знов починають розпитувати. Начальство теж вважає своїм обов’язком, щоб їх не звинуватили у якомусь там поблажливому ставленні до мене. Начальство звільняє мене з бригадира і знов переводить у рядові наладчики, знов там "те неправильно" і "те неправильно". Залишаю я цю роботу, іду механіком, завгаражем в училище механізації. Теж там рік працюю...\nЗгодом ми створили обласне Товариство української мови ім. Т.Шевченка. Розпочалася полеміка про створення «Народного руху України за перебудову». Думки на «Спадщині» і на Товаристві української мови ім. Т.Шевченка розійшлися: радикальна група (до якої належав я) однозначно була за Рух, поміркована група була проти, пояснюючи це тим, що в складі лояльних «Спадщини» і Товариства української мови є можливість в умовах повновладдя КПРС і КГБ легально працювати, а радикальний Рух заборонять, членів арештують. Гору взяла радикальна група, і з цих двох громадських організацій було згодом створено обласну організа-цію Руху. Я був делегатом Установчого з’їзду НРУ за перебудову (8 – 10 вересня 1989). На другий день Установчого з’їзду (головував Дмитро Павличко) в Президії з’їзду зав’язалась бурхлива суперечка. У її розпалі Д.Павличко кинув ручкою об стіл і вигукнув: «Я також можу зараз встати і піти!» Ситуація вийшла з-під контролю Президії. З місць позіскакували делегати і побігли на сцену, викрикуючи і розмахуючи руками. (Делегати-хмельничани, які тоді побігли на сцену, згодом стали або депутатами Верховної Ради або є ними сьогодні.) У мене також була своя позиція, я також кричав і махав руками, ринувся бігти на сцену. Але я зауважив, що на сцені вже й так забагато тих, що кричать і махають руками. Я відразу повернувся до тих, хто залишився на місцях. Ми всі тоді лише повставали з місць і скандували: «Єдність! Єдність!». Згодом галас на сцені стих і з’їзд продовжив роботу.\nУ 1993 р. з групою активістів створив обласну організацію Всеукраїнського Товариства політв’язнів і репресованих, яку очолював два терміни – до 1999 року.


Налаштування windows xp за допомогою утиліт.\npcUaWiki.ru » Додатки » Налаштування windows xp за допомогою утиліт.\nЦя стаття, зацікавить тих, хто хоче сам зробити настройку і оптимізацію сістеми.Операціонная система якою б вона не була надшвидкої, потребує налаштування під власні потреби користувачів і певної оптимізації.\nВідео: Налаштування BIOS для установки Windows з компакт диска\nБільшість налаштувань заховано в реєстрі, але не кожен може провести цей процес. Знають це не багато, тому і були створені програми-настроювачі. Нижче розглянемо, основні програми-твікери, які можуть майже все.\nВважається однією з кращих утиліт для тонкої настройки Windows XP . Зручний інтерфейс, швидка робота і широке охоплення налаштувань, - все це характерно для неї. Програма має чотири розділи: поліпшення загальної продуктивності системи в цілому, прискорення файлової системи, підвищення швидкості роботи з Інтернетом і настройка файлів допомоги, а також встановлювати інші програм.\nTweak-XP об`єднує в собі 22 важливі утиліти, які повинні істотно полегшити життя користувачу. Це і блокування вікон, що відкриваються в IE, і блокування рекламних банерів, і Minimizer-XP, що дозволяє нанести порядок в системному треї, і Trans-XP, утиліта, що дозволяє зробити будь-яке вікно напівпрозорим, і оптимізатор RAM, а також Atomic Clock 2001, що дозволить вам бачити завжди точнейшее час. Tweak-XP дозволяє оптимізувати пам`ять, кеш, роботу жорсткого диска. Присутні налаштування для найбільш популярних процесорів від AMD і Intel (Pentium). Присутнє зручна можливість запускати системні утиліти прямо з програми. Також можна стежити за всіма запускаються системою при стaрте файли, змінювати шляху до стандартних папок. А також численні настройки Explorer (a) і меню «Пуск». Існує дуже корисна функція - захист паролем певних програм від запуску. Користувач не зможе запустити програму, без введення правильного пароля (Вкладка System + File Tweaks -> Program Sensorship).\nДля того, щоб провести мінімальну оптимізацію необхідно зробити наступне:\nForce Windows to unload DLL`s from memory. Дана команда знаходиться у вкладці оптимізації пам`яті і дозволяє вивантажувати з пам`яті динамічні бібліотеки невикористовуваних програм. Дуже важливо, когдапамятіменьше 128 МБ.\nIncrease NTFS Performance by Disabling the Last Access Time Stamp. Команда знаходиться на вкладці cache optimization. Дозволяє заборонити файлової системи NTFS вести протокол часу звернення до файлів. В цьому випадку, папка, яка містить велику кількість файлів буде відкриватися швидше.\nClear pagefile (swapfile) on shutdown. Безпека. Дозволяє обнуляти (знищувати) файл підкачки. При включеній опції вимикання системи може тривати трохи довше звичайного.\nDisable CD-ROM Autorun Function. Скасовує автозапуск компакт-дісков.CD / DVD Tweaks. при наявності вільної оперативної пам`яті оптимізує роботу CD-Rom.\nInternet Explorer Tweaks. Дозволяє налаштувати браузер IE. Забавна річ: вкладка More Internet Explorer tweaks дозволяє, наприклад, змінити ім`я вікна IE на будь-яке інше. Наприклад улюблений слоган російських хакерів Bill Gates Must Die.\nЦе далеко не всі можливості програми. До єдиного недоліку цієї програми можна лише віднести те, що Програма умовно-платна. Демо-версію програми можна запустити 50 раз, що, правда, цілком достатньо, щоб розібратися з нею і провести настройку WIndows.\nНаступна програма-твикер Windows XP - це Customizer XP. Це безкоштовна програма, яка на відміну від Tweak-XP зосереджена тільки на роботі з реєстром. Тобто зміна зовнішнього вигляду ОС, і, звичайно ж, функцій. Взагалі взаємне використання цих програм може принести дуже хороший результат.\nВідео: Як налаштувати BIOS для завантаження з флешки або диска\nВідео: Як прибрати програму з автозавантаження Windows? Краща утиліта для Windows 7, 8, XP\nВсе це разом дозволить налаштувати Windows XP на свій смак. На вкладці Explorer можна: прибрати стрілочки з ярликів (Remove arrow symbol on shortcut), прибрати напис про версії системи (Show Windows version number), змусити використовувати Блокнот для відкриття незнайомих файлів (Use Notepad to open unknown files), скасувати функцію Active Desktop ( Disable Active Desktop feature), запобігти згортання невикористовуваних іконок в треї (Disable grouping similar taskbar buttons), запобігти групування подібних кнопок на панелі завдань і дещо ще. Програма дозволяє прибрати численні вкладки з діалогових вікон ОС. Таких як екран, Панель Управління, Властивості Системи і багато іншого. Цим можна обмежити користувачів змінювати установки системи. А щоб вони не змогли повернути все назад можна поставити пароль на запуск Customizer XP в програмі Tweak-XP. Програма безкоштовна і дає доступ до численних гілкам реєстру, тому кожен, хто використовує ОС Windows XP повинен мати її в своєму арсеналі.\nРідна програма-твикер від Microsoft. Входить до складу PowerToys for Windows XP і продовжує відому лінійку Tweak UI. Програма абсолютно безкоштовна і дозволяє зробити ряд простих налаштувань. На вкладці General можна налаштувати пункт Focus - вказати, яким чином додаток, що потребує дії користувача, давало б про себе знати.\nА також провести деякі настройки з швидкодією системи (анімовані випадають меню і т. Д.). Вкладка Mouse дозволить зробити ряд маніпуляцій з мишею, в тому числі вказати кількість рядків прокручуються при кожному русі коліщати або, використовуючи вкладку x-mouse налаштувати систему так, щоб вікна ставали активними при підводі до них покажчика миші. На вкладці Explorer можна налаштувати зовнішній вигляд ярликів і встановити командні клавіші для клавіатури з навігаційними клавішами. Вкладка My Computer дозволить налаштувати місцезнаходження системних папок типу CD-Burning, а також включити або вимкнути авто відтворення компакт-дисків. Control Panel пропонує досить рідкісну функцію додавання або видалення аплетів з меню Панелі Управління. Досить цікава функція. Вкладка Internet Explorer дозволить визначити програму, яка служила б для перегляду вихідного коду Web-сторінок, а також привласнити власний малюнок для панелі інструментів IE. На вкладці Logon можна змусити систему підключати файл autoexec.bat при завантаженні, а також визначити користувача, який би завантажувався автоматично. І остання вкладка Repair дозволить відновити деякі системні папки, які повинні виглядати спеціальним чином, наприклад, папка Fonts. На закінчення можна стверджувати, що ця програма повинна бути обов`язково на комп`ютері зі встановленою Windows ХР і доповнювати монстри, описані вище.\nНалаштування windows 7 за допомогою твикеров\n5 Рад по первинній оптимізації windows xp


007: Не час помирати — Вікіпедія\n(Перенаправлено з BOND 25 (2020))\nXойте Ван Xойтема\nMetro-Goldwyn-Mayer; Eon Productions;\n: United Artists Releasing\nУ світі — Universal Pictures\n: B&H Film Distribution\n: 3 квітня 2020\n: 8 квітня 2020\n: 9 квітня 2020\n007: Не час помирати у Вікісховищі?\n«007: Не час помирати» (англ. No Time to Die) — майбутній двадцять п'ятий фільм із серії фільмів про англійського агента Джеймса Бонда, героя романів Яна Флемінга. Роль Бонда вп'яте виконає Деніел Крейґ.\nКінострічка вийде в український кінопрокат 9 квітня 2020 року.\nВідповідно до опублікованої в мережі інформації, в цьому фільмі Джеймс Бонд вирішує одружитися і кинути службу, але в результаті вбивства дружини повертається в надії помститися.\nДеніел Крейґ — Джеймс Бонд, агент 007.\nРамі Малек — головний антагоніст фільму.\nРейф Файнс — Гарет Маллорі, М, глава МІ-6 і старший офіцер Бонда.\nНаомі Гарріс — Єва Маніпенні, асистентка М.\nРорі Кіннір — Білл Таннер, начальника штабу МІ-6.\nЛеа Сейду — Доктор Мадлен Свон, психіатриса і любовний інтерес Бонда, яка допомогла йому в попередній місії.\nБен Вішоу — Q, квартирмейстер МІ-6, який постачає Бонда обладнанням для використання в польових умовах.\nДжеффрі Райт — Фелікс Лейтер, друг Бонда і оперативний співробітник ЦРУ.\nАна де Армас — Паломи.\nЛашана Лінч — Номі.\nДевід Денсік — Волдо, лиходій.\nА також Далі Бен Салаг і Біллі Маґнуссен виконають наразі[коли?] неоголошені ролі.\n↑ Джеймс Бонд одружується? Сюжет нового фільму просочився в ЗМІ\n007: Не час помирати на сайті IMDb (англ.)\nAlloCiné · FilmAffinity · Internet Movie Database · The Movie Database · ČSFD\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=007:_Не_час_помирати&oldid=26411906\nФільми Великої Британії 2019\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 12:26, 1 листопада 2019.


« 1 ... 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 30 »\nЧому люди і птахи проти водного шляху Е-40? (рос.) 28.02.2017\nОновлення Червоного списку МСОП і нові види птахів 21.02.2017\nНавчально-методичний посібник 13.02.2017\nВийшов з друку навчально-методичний посібник « Використання засобів музейної педагогіки у навчально-виховному процесі вищих навчальних закладів та шкіл ». УДК 37.013.8 / ББК 74.262 / ISBN 966-96469-6-0 / © ФОП Зелент О. І., 2017 / © Шикула Р. Р., 2017. У посібнику досліджено теоретичні засади музейної педагогіки, проаналізовано типи зоологічних музейних експонатів, представлено методику використання засобів музейної педагогіки у навчально-виховному процесі. Книга рекомендована студентам спеціальності «014 Середня освіта (Географія, біологія)», викладачам, вчителям шкіл та усім, хто цікавиться методикою викладання природничих дисциплін.\n10 ПТАХІВ, ЯКІ БУЛИ ВРЯТОВАНІ ВІД ВИМИРАННЯ 10.02.2017\n10 ПТАХІВ, ЯКІ БУЛИ ВРЯТОВАНІ ВІД ВИМИРАННЯ By Irene Lorenzo, 10 Jan 2017 Правда у тому, що нам пощастило, що на нашій планеті ще живуть багато видів тварин. Вирубування лісів, інтродуковані види, зміна клімату, незаконний вилов, усе це, здається, спрямоване на знищення природи… Але не всі новини погані. Кожен день по всій земній кулі, пристрасні люди докладають зусиль, щоб допомогти природі. І коли вони допомагають, то дика природа швидко відновлюється. Нижче, розповідь про десять видів, які б вимерли, якби ніхто не втручався – це класичні приклади того, як інтенсивні зусилля зі збереження можуть здійснюватися і виправдовують себе. БІЛООЧКА СЕЙШЕЛЬСЬКА ZOSTEROPS MODESTUS На Сейшельських...\nМузейних щурів роздали хранителям історичної спадщини Естонії 03.02.2017\nНОВИЙ ВИД МОЛЕЙ, НАЗВАНИЙ НА ЧЕСТЬ ДОНАЛЬДА ТРАМПА ПЕРЕД ЙОГО ПРИСЯГОЮ ПРЕЗИДЕНТА 19.01.2017\nНОВИЙ ВИД МОЛЕЙ, НАЗВАНИЙ НА ЧЕСТЬ ДОНАЛЬДА ТРАМПА ПЕРЕД ЙОГО ПРИСЯГОЮ ПРЕЗИДЕНТА PENSOFT.Blog За кілька днів перед інавгурацією Дональда Трампа у Вашингтоні, з метою взяти на себе роль 45-го президента Сполучених Штатів Америки, еволюційний біолог і систематик доктор Вазрік Назарі (Dr. Vazrick Nazarі) назвав новий вид метелика в його честь. Автор, публікацію якого можна знайти в журналі відкритого доступу ZooKeys , сподівається, що слава навколо нового виду молі наголосить на гостру необхідність подальших зусиль щодо збереження вразливих районів, зокрема таких, як місце існування нових видів. При опрацюванні матеріалу запозиченого з Богарт Музею ентомології Університету Каліфорнії, Девіс, доктор Вазрік Назарі натрапив на кілька зразків,...\nУ глибоководних гарячих джерелах знайдені шість нових видів тварин 15.01.2017\nУ глибоководних гарячих джерелах знайдені шість нових видів тварин Автор Антоненко Андрій Шість нових видів тварин виявлені в гідротермах на дні Індійського океану, повідомляє BBC . Це черви, молюски і один краб. Автори відкриття з Саутгемптонського університету в Великобританії описали ці види в журналі Scientific Reports . Гідротерми – це підводні джерела гарячої мінералізованої води. Це явище відкрили в 1970-х роках під час вивчення Світового океану. Незважаючи часто на велику глибину розташування і високу температуру, навколо гідротерм кипить життя з найрізноманітніших організмів, які не мають аналогів серед живучих на поверхні землі. В океанських гідротермах відкриті понад 400 видів. У 2011 році вчені вивчали...\nБІОЛОГИ НАВЧИЛИСЯ РОЗУМІТИ МОВУ КАЖАНІВ 05.01.2017\nБІОЛОГИ НАВЧИЛИСЯ РОЗУМІТИ МОВУ КАЖАНІВ текст : Олександр Храмов / Infox.ru Вчені з’ясували, що звуки кажанів – це не просто складний набір криків. Навпаки, ці тварини повідомляють один одному осмислену інформацію про себе і ситуації, що склалися. Результати дослідження, проведеного ізраїльськими фахівцями з Університету Тель-Авіва, опубліковані в журналі Scientific Reports . Багато кажанів – це соціальні тварини, які утворюють великі колонії. Однак людина, наблизившись до такої колонії, чує тільки писк і крики. Автори статті спробували з᾿ ясувати, як багато інформації зашифровано в цих звуках. Як модельний об᾿єкт обрано єгипетських летючих собак, які відрізняються високою соціальністю і живуть у...\n13 ВИДІВ ПТАХІВ, ОГОЛОШЕНІ ВИМЕРЛИМИ 01.01.2017\n13 ВИДІВ ПТАХІВ, ОГОЛОШЕНІ ВИМЕРЛИМИ Всі ці види були визнані наукою, але це було занадто пізно, щоб врятувати їх By John R. Platt on December 8, 2016 « SCIENTIFIC AMERICAN » The views expressed are those of the author(s) and are not necessarily those of Scientific American. Понад 740 нових визнаних видів птахів були додані до Червоного списку МСОП, які перебувають під загрозою зникнення сьогодні, в тому числі 13 видів, які були визначені після того, як вони припинили своє існування. Всі 13 визнані вимерлими. Список вимерлих видів включає Pipilo naufragus , Foudia delloni , Aplonis ulietensis , Loxops wolstenholmei , Himatione fraithii , Acrocephalus astrolabii , Acrocephalus nijoi , Pyrocephalus...\nДонька Ю. Гагаріна зберігає гармату Мазепи в Кремлі і підтримала Україну 16.12.2016


Валеріана, таблетки вкриті оболонкою, 30 мг, №100 купити за ціною 78.30 грн в інтернет-аптеці | Farmaco.ua\nГоловна / Лікарські засоби / Препарати для лікування неврологічних, психіатричних захворювань / Снодійні та седативні препарати / Валеріана, таблетки вкриті оболонкою, 30 мг, №100\nВалеріана, таблетки вкриті оболонкою, 30 мг, №100\nпрепарат знижує збудливість ЦНС. Дія зумовлена вмістом ефірної олії, більша частина якої — складний ефір спирту борнеолу та ізовалеріанової кислоти. Седативні властивості мають також валепотріати та алкалоїди — валерин і хотинін. Седативна дія виявляється повільно, але досить стабільно.\nпрепарат застосовувати внутрішньо після їди. Рекомендована доза для дорослих та дітей віком від 12 років становить 30–60 мг (1–2 таблетки) 3–4 рази на добу. Таблетки ковтати не розжовуючи, запиваючи достатньою кількістю рідини.\nпідвищена індивідуальна чутливість до валеріани або інших компонентів препарату. Депресія та інші стани, що супроводжуються пригніченням діяльності ЦНС.\nЗ боку імунної системи: реакції підвищеної чутливості, у тому числі висип, свербіж, гіперемія.\nПацієнтам з тяжкими порушеннями функції печінки або перенесеним тяжким захворюванням печінки у минулому слід дотримуватися обережності при прийомі препарату. Може виникати специфічна чутливість до запаху валеріани.\nЗастосування у період вагітності та годування грудьми. Не рекомендується застосовувати препарат через недостатність даних щодо безпеки застосування у період вагітності або годування грудьми.\nЗдатність впливати на швидкість реакції при керуванні транспортними засобами або роботі з іншими механізмами. При застосуванні препарату слід утримуватися від керування транспортними засобами, роботи з потенційно небезпечними механізмами.\nпрепарати валеріани можуть посилювати дію алкоголю, седативних, снодійних, анальгетичних, спазмолітичних та анксіолітичних препаратів.\nВалеріана Форте, таблетки вкриті оболонкою, 0.04 г, №50\nВалеріани екстракт, таблетки, 0.02 г, №50 (5х10)\nЛікарські засоби / Препарати для лікування неврологічних, психіатричних захворювань / Снодійні та седативні препарати 78.30 грн.\nЛікарські засоби / Препарати для лікування неврологічних, психіатричних захворювань / Снодійні та седативні препарати 35.10 грн.\nЛікарські засоби / Препарати для лікування неврологічних, психіатричних захворювань / Снодійні та седативні препарати 19.60 грн.\nЛубнифарм, Україна 25.50 грн.\nВіола, Україна 27.30 грн.\nЛікарські засоби / Препарати для лікування неврологічних, психіатричних захворювань / Снодійні та седативні препарати 6.80 грн.\nЛікарські засоби / Препарати для лікування неврологічних, психіатричних захворювань / Снодійні та седативні препарати 7.30 грн.\nЛікарські засоби / Препарати для лікування неврологічних, психіатричних захворювань / Снодійні та седативні препарати 7.10 грн.\nЖитомирська фармацевтична фабрика, Україна 34.40 грн.\nЛубнифарм, Україна 32.20 грн.


Комплект: бездротові bluetooth навушники i13S + годинники наручні, електронні, з підсвічуванням: продажа, цена по Украине. натуральні препарати для комплексного оздоровлення от "Счастье жизни Детские товары, игрушки, канцтовары" - 1484885884\nКомплект: бездротові bluetooth навушники i13S + годинники наручні, електронні, з підсвічуванням\nКомплект: бездротові bluetooth навушники i13S + годинники наручні, електронні, з підсвічуваннямВ наявності\nБездротові навушники i3s TWS - ця модель дуже зручна у використанні. Навушники I7s Tws дають можливість слухати музику, дивитися відео, а також відповідати на дзвінки під час водіння, прогулянок, заняття спортом. Вони швидко налаштовуються і підключаються до будь-якого телефону (Andorid, iOS, Windows) Дана модель є доступною альтернативою AirPods від Apple. Bluetooth гарнітура завоювала довіру серед людей, які ведуть активний спосіб життя. Бездротові навушники з мікрофоном з відмінним стерео звучанням. Характеристики:\nЧас очікування 120 годин\nРозмір навушників: 25 * 15 * 35\nЯкісна репліка наручних годинників. Відмінно підійде на подарунок. Доповніть свій стиль даними аксесуаром. Великий вибір наручних годинників - кожен знайде годинник під свій стиль.


«Ми хочемо перейняти досвід України в боротьбі з корупцією» — інтерв’ю з прем’єркою Молдови Майєю Санду | Громадське телебачення\n«Ми хочемо перейняти досвід України в боротьбі з корупцією» — інтерв’ю з прем’єркою Молдови Майєю Санду\n22 червня, 2019 08:39\nНова прем'єр-міністерка Молдови Майя Санду під час брифінгу в будівлі парламенту в Кишиневі, Молдова, 14 червня 2019 року\nМинув рівно тиждень відтоді, як уряд, підконтрольний олігарху Владу Плахотнюку, відмовився від влади у Молдові. Сам Плахотнюк покинув країну, а легітимний уряд нарешті зміг увійти у свій офіс, який до того блокували організовані групи людей.\nГоловна мета нинішнього уряду, який утворився в результаті домовленості двох абсолютно різних партій — проєвропейської та проросійської — очистити країну від олігархів. Про те, як Молдова збирається це робити, куди планує рухатися, а також якими будуть відносини Кишинева з Києвом та чим ми можемо допомогти одне одному — Громадське в ексклюзивному інтерв’ю розпитало прем’єрку Молдови Майю Санду.\nЯк Молдова боротиметься з корупцією\nМи точно можемо сказати, що мирна передача влади відбулася. Ми маємо легітимний уряд, але, звичайно, ситуація досі складна. Навіть попри те, що очільник режиму Влад Плахотнюк пішов, у нього досі є люди в секторі юстиції, прокуратури, яких він контролює. Тож ми тільки починаємо процес очищення державних інституцій від контролю колишнього режиму, і намагаємося впевнитися у незалежності цих інституцій.\nЯ вірю, що зараз у Молдові та Україні для цього є вікно можливостей. Ми мусимо починати з ключових інституцій — в нашому випадку це прокуратура, галузь юстиції, суди. Зараз у парламенті ми розглядаємо деякі поправки до закону про прокуратуру, що дозволять нам змінити генпрокурора. Тому що нинішній генпрокурор був замішаний у порушеннях, вчинених режимом, і нічого не робив, аби розслідувати випадки корупції, які принесли Молдові погану славу. Наприклад, ми говоримо про махінації у банківському секторі, що сягали 12% ВВП країни. Чотири роки після потому ніхто не сидить у в'язниці, і ці втрати не покрили.\nЦе буде довгий процес, але первинною межею цього я бачу генпрокурора, який не матиме зв'язків із жодним політиком — ані зі мною, ані зі соціалістами, ані з Плахотнюком. Для мене це стане першим знаком, що країна рухається у правильному напрямку.\n«Він не дозволяє людям свобод, а без цього жити не можна» — журналістка про головного олігарха Молдови та кризу в країні\nАнтикорупційне бюро та допомога від України\nЯ би хотіла, аби це бюро радників прем’єр-міністра створили за два тижні, і ми б хотіли запросити людей з України, з Румунії, аби перейняти досвід цих країн. Також ми розраховуємо, що до цієї структури увійдуть експерти з інших країн, де сектор правосуддя вже добре працює і він є незалежним. І саме тому ми потребуємо цю консультативну раду, адже хочемо розуміти, як нам правильно розставити свої пріоритети, порядок денний зараз досить непростий, а очікування людей — дуже високі.\nВони вірять у те, що коли ти вже берешся реформувати уряд, ти автоматично маєш реформувати сектор правосуддя при тому, що це не така проста справа, на жаль. Але зараз ми хочемо сформулювати основні питання, які ми розглядатимемо відразу, озвучити основні помилки, яких ми прагнемо уникнути — саме для цього ми й створюємо цей консультативний орган. Я би особливо хотіла зрозуміти — зокрема завдяки досвіду колег із Києва, де вже є досвід створення спеціального антикорупційного суду, агенцій, які борються із великою корупцією. І забезпечення функціонування усіх цих інституцій у комплексі може зайняти деякий час.\nМи би хотіла мати дуже добрі стосунки з Україною. Є ті ж самі виклики, з якими стикаються наші країни, і я вірю, що ми маємо знаходити спільні рішення. Є речі, яких ми можемо навчитися у Києва, а Київ — у нас. Придністров'я — це велике питання у нашому порядку денному. Ми знаємо, що режим у Тирасполі вижив за рахунок корупційних схем та контрабанди. Ми сподіваємося, що влада в Києві допоможе нам здолати ці схеми. У минулому в них брали участь і з Кишинева, і з України. Є багато інших сфер співпраці, яку ми хочемо почати якомога швидше.\nПро партнерство із проросійською партією\nМи маємо спільні прагнення, які прописані у нашій угоді — вона є у відкритому доступі. Йдеться, передусім, про деолігархізацію країни. З іншого боку, уряд — проєвропейський. І ви можете перевірити резюме міністрів у моєму уряді. Програма уряду базується на домовленостях, які республіка Молдова має з Євросоюзом. І поки все це працює досить добре, ми адаптуємо наше законодавство у парламенті у прискореному режимі, і ці зміни поки мають повну підтримку в уряді.\nПро вступ Молдови в ЄС\nМи справді маємо добрі відносини з інституціями ЄС, і ми отримували від них багато підтримки, коли уряд ішов антидемократичним шляхом. Єврокомісар Йоганнес Ганн відвідував Молдову, тож ми налаштовані дуже оптимістично щодо відновлення повного політичного діалогу з ЄС, розмороження проєктів та допомоги для країни. В той же час, ми розуміємо, що є перешкоди, включаючи той факт, що парламент підтримується проєвропейськими силами разом із тими, що хочуть ближчих відносин з Кремлем. Ми сподіваємося прийти до моменту, коли всі партії підпишуть зобов'язання зробити Молдову членом ЄС в якийсь час. Зараз ми просто маємо працювати дуже плідно, аби довести нашим європейським та іншим партнерам, що ми заслуговуємо підтримки і що ми маємо серйозні наміри в побудові демократичної держави.


Звідки з'являються воші у людини, як можна ними заразитися | Красиві І Здорові Волосся\nЗвідки з'являються воші у людини, як можна ними заразитися\nБагатьом здається, що воші - відгомін минулого. Розвиток сучасного суспільства не сприймає існування педикульозу, як хвороби. Це помилкове судження. Паразити як і десятки, сотні років тому ведуть звичний спосіб життя. Заразитися педикульозом так само просто. Іноді досить простого дотику. Розберемося, звідки беруться воші, коли виникає загроза, чи можна вберегтися від зараження педикульозом.\nВоші - комахи, пристосовані жити виключно в волоссі людей. За роки еволюції паразит пристосувався до перебування на круглому перетині волоса.\nІснує 3 види паразитів:\nКожен займає певний ареал проживання:\nголовні - паразитують виключно в волосистої частини голови, пристосовані до більш м'якого волосу.\nлобкові - воліють іншу, більш жорстку структуру волосків. Живуть комахи цього виду в області статевих органів, під пахвами, на бровах, віях.\nплаттяні - селяться всередині складок одягу. Паразитують на тілі, недалеко від місць дислокації.\nЗ огляду на особливості видів, механізми зараження відрізняються. Головних особин легко дістати при тісному контакті з хворим. Це може бути випадковий дотик волоссям в громадському місці (транспорт, публічний захід з великим скупченням народу).\nДля передачі лобкового виду потрібно більш тісний контакт з носієм паразитів. Будь-який з видів переповзає на білизну, речі з матер'яної текстурою. Зіткнення з чужої одягом, використання м'якого дивана в громадському місці також здатні стати джерелами поширення.\nЧитайте у нас: які різновиди вошей бувають, їх відмінність і схожість.\nВажливий момент! Воші стрибають або повзають? Це важливо для розуміння способу передачі. Воші пересуваються виключно поповзом. Високо підстрибувати, долаючи великі відстані, вони не вміють. Здатність літати вошам не властива.\nПаразити заводяться виключно за рахунок близького контакту людей в процесі життєдіяльності. Виняток становить передача в стоячій водоймі, де паразити можуть виявитися при купанні хворого на педикульоз. У нерухомій вологому середовищі комахи здатні виживати до 2 діб без їжі.\nРекомендуємо прочитати: звідки беруться воші, як можна ними заразитися.\nОсновною причиною педикульозу визнається близьке контактування людей.Для зараження досить незначного дотику, якому не надають значення. Шляхи поширення комах різні.\nСпочатку на голові немає вошей. Всупереч народним повір'ям, що комахи живуть всередині організму, з'являються назовні при сприятливому збігу обставин.\nДля запобігання зараження бажано не допускати близьких контактів. Особливо, коли мова йде про незнайомих людей. У транспорті, громадських місцях, на публічних заходах необхідно дотримуватися дистанції з сторонніми.\nПри відвідуванні масових заходів рекомендується використовувати одяг з гладкою структурою. Волосся не носити розпущеним. Акуратно зібраний пучок багаторазово зменшує ризик зараження.\nВоші відрізняються чутливим нюхом, реагують на запахи. Аромат немитого тіла, посилене потовиділення привертають увагу комахи. Ризик зараження підвищується.\nНехтування правилами гігієни збільшує ризик зараження педикульозом. Воші охочіше реагують на мускусний запах. Охайні люди швидше звертають увагу на появу перших симптомів, які часто маскуються під прояви інших захворювань.\nПроживання в тісному приміщенні, часта присутність в місці дислокації сторонніх провокують зараження, поширення педикульозу. Подібна ситуація характерна для неблагополучних сімей, осіб в місцях позбавлення волі, казармах, таборах біженців. Саме там підчепити комах найпростіше. Можна не думати, звідки береться педикульоз. Активний носій паразитів обов'язково знайдеться.\nСеред причин педикульозу зустрічаються не тільки контактні (безпосередньо між людьми). Джерелом зараження можуть служити предмети. Завдяки яким підхопити вошей просто. Найбільш часто це: гребінці, одяг, головні убори, біжутерія, побутові речі (рушники, постільні приналежності).Чи можуть з'явитися воші на нервовому грунті, дізнайтеся на нашому сайті.\nУвага! Своєчасно виявлене захворювання, вчасно вжиті заходи боротьби допоможуть уникнути посилення проблеми.\nВоші всюдисущі. Завестися можуть у будь-кого. Ніхто не застрахований від зіткнення з комахами. Заразитися можуть особи, які перебувають в несприятливих умовах і успішні люди. Стикається з педикульозом не кожен.\nІснує певна зона ризику, коли паразити активно переходять від одного до іншого. Найчастіше з комахами стикаються люди:\nщо знаходяться в неблагополучних умовах проживання (бездомні, асоціальні особистості);\nпровідні надмірно активний спосіб життя (волонтери, громадські діячі);\nзіштовхуються за родом діяльності з неблагополучними громадянами (медичний персонал, працівники приймачів, нічліжок);\nв неприродно тісному місці існування (місця позбавлення волі, казарми, тимчасові пункти розміщення);\nзі схильністю до безладних зв'язків.\nВ особливій групі ризику знаходяться діти. У них паразити з'являються найбільш часто. Саме їх схильність до тісних контактів під час ігор, відсутність пильності, нехтування правилами гігієни, безпосередність продукують сприятливі умови для моментального зараження.\nБуває, що незважаючи на ефективне лікування воші з'являються знову і знову. Часто стихійне поширення педикульозу відбувається в школі, дитячому садку, літньому таборі.\nЧитайте також: як розмножуються воші, швидкість розвитку.\nПоява вошей ніяк не пов'язане з протіканням інших захворювань в організмі. Заразитися педикульозом може будь-яка людина - дорослий чи дитина. Пол, вік, стан здоров'я не мають жодного впливу на появу, активність паразитів. Всі носії комах заразні, здатні поширювати паразитів далі.\nДеякі хвороби або спосіб життя незначно впливають на привабливість індивіда для комах. Підвищена температура, посилене потовиділення, источение тілом більш вираженого запаху здатні зацікавити паразита. Імовірність, що воша захоче переповзти, при сприятливому збігу обставин підвищується.\nВоша сама може стати джерелом зараження деякими хворобами. Кусаючи нездорового "господаря", паразит разом з кров'ю отримує небезпечні інфекції. Потрапляючи до нового носія, комаха через рани в місцях укусів передає хвороботворні організми. Таким чином може передаватися:\nЦі захворювання не поширені. Щоб уберегтися від зараження, потрібно дотримуватися підвищену пильність при знаходженні в місцях спалахів.Необхідно пам'ятати, що воші є переносниками. Носійство одиничної особини припиняється тільки з її смертю.\nВажливо! Крім інфекційної небезпеки, воші несуть банальну загрозу алергічних реакцій організму. У слині паразита міститься токсин, який викликає у звичайної людини свербіж. Особливо чутливі індивіди можуть відреагувати на невластиве речовина сильної алергічної реакцією.\nДля широкого загалу людей воші представляють небезпеку провокування різних шкірних утворень. Це звичайне почервоніння, припухлість шкіри, расчеси, викликані нестерпним свербежем. У деяких випадках можлива поява везикул, папул.\nТой, хто стикається з паразитами вперше, факт зараження загрожує і нервовими розладами. Особливо, якщо педикульоз виникає у представників благополучних верств суспільства.\nРекомендуємо прочитати: чим небезпечні воші, можливі наслідки педикульозу.\nЗапобігання зараження - найкраща міра профілактики педикульозу. Необхідно знати, чому з'являються воші, як не допустити їх появи. Від обізнаності, пильності багато в чому залежить результат.\nДля своєчасності діагностики педикульозу треба звертати увагу на невластиві симптоми. Насторожити повинні:\nраптова поява "лупи" (гниди).\nПильний самостійний огляд, звернення за медичною допомогою допоможе оперативніше вирішити проблему (в разі її існування). Чим швидше розпочати лікування, тим більше шансів не допустити розвитку ускладнень.\nОсновним профілактичним заходом педикульозу стане обмеження будь-яких близьких контактів з незнайомцями. Люди з неохайним зовнішнім виглядом багаторазово підсилюють небезпеку. Необхідність знаходження в тісному масі людей також чревата загрозою зараження.\nВідмова від використання чужих речей посилить впевненість у відсутності зараження. Присутність в сім'ї дітей - привід взяти за правило проводити регулярний профілактичний огляд. При виникненні характерних симптомів це робити обов'язково.\nБудь-яка підозріла ситуація - привід провести профілактику, звернутися до лікаря. Особливо, якщо справа стосується контактів з хворими на педикульоз.\nЩоб запобігти зараженню, необхідно відмовитися від використання чужих речей.Обережніше ставитися до предметів в місцях загального користування - санаторіях, лікарнях, таборах, басейнах, громадських лазнях.\nДоцільно відмовитися від відвідування тих місць, які не вселяють довіри по частині належного рівня гігієни. Цим собі вийде надати неоціненну послугу. Це стосується перукарень з недобросовісними працівниками, такими, що порушують регламент обробки робочих інструментів. Небезпека криється в готелях низького рівня, де не проводиться зміна постільної білизни, санобробка.\nЩоб не допустити зараження, розвитку хвороби потрібно дотримуватися:\nЗнати від чого заводяться воші важливо кожному. Від захворювання на педикульоз ніхто не застрахований. Треба постаратися не допустити вторгнення паразитів. В іншому випадку вчасно вжиті заходи боротьби захистять від появи ускладнень.\nПопулярні методи боротьби з вошами і гнидами:\nвичісування гнид з волосся;\nніж лікувати педикульоз при вагітності;\nтаблетки від вошей і гнид;\nнатуральні масла від вошей і гнид;\nефективні народні засоби від вошей і гнид;\nогляд перевірених шампунів і спреїв (лосьйонів) від вошей і гнид у людини.\n← Як діє фарба для волосся на вошей\nІнкубаційний період педикульозу у людини, через який час вилуплюються воші з гнид →\nСамостійне освітлення брів: 4 основні методи\nНайефективніші трави від випадіння волосся і способи їх застосування\nТОП-10 мазей, кремів і гелів від лупи, які дійсно допоможуть, вибираємо найкраще\nКонкурсні зачіски: креативні і звичні варіанти (25 фото)


Чим годувати тибетського мастифа, догляд і утримання, фото і відео | Догляд за тваринами\nЧим годувати тибетського мастифа, догляд і утримання, фото і відео\nДля будь-якого господаря виховання тибетського мастифа – одна з тих завдань, несвоєчасне виконання яких загрожує великими проблемами. Невихована собака може вийти з-під контролю або проявляти агресію. Крім цього, собаку цієї породи потрібно правильно годувати і дресирувати. З усіма необхідними рекомендаціями щодо змісту тибетського мастифа ви можете ознайомитися в цій статті.\nЩоб виростити справжнього племінної представника породи тибетський мастиф, потрібно дотримуватися деяких правил. Наприклад, заздалегідь підготуватися до приїзду цуценя. Тобто, надати йому необхідні умови утримання. З першого моменту появи вихованця ви повинні почати налагоджувати з ним спілкування: приділяти достатньо уваги, правильно годувати і так далі.\nПам’ятайте, цуценята гігантських порід ростуть дуже швидко. Оком не встигнете моргнути, як малюк перетвориться на величезну собаку. Щоб ви і ваш вихованець могли жити в гармонії, потрібно ознайомитися з наступними правилами і намагатися їх виконувати:\nдогляд за собакою;\nвиховання і дресирування собаки.\nРозглянемо докладно кожний пункт.\nЗміст тибетського мастифа в квартирних умовах – не кращий варіант для такої тварини. Навіть цуценям, мастиф зуміє перевернути і зламати безліч речей. Що вже говорити про дорослому значному пса. Тому проживання собаки цієї породи найкраще влаштувати в приватному будинку, де достатньо місця, яке треба охороняти, і свіжого повітря.\nУ тибетського мастифа дуже щільна шерсть, здатна витримати особливості будь-яких природних умов, будь то холод чи спеку. Тому він може жити на вулиці круглий рік, навіть без наявності будки. Звичайно, обмежувати рухи вихованця і його спілкування з господарем вольєром або загородженням не потрібно. Але от організувати навіс – це необхідність, яка врятує собаку від дощу або снігу.\nТакож потрібно заздалегідь встановити високий паркан, забетонировав його основу. Це необхідно для того, щоб дорослішаюча щеня, відчуваючи бажання познайомитися з навколишнім світом, не зміг самостійно пролізти під парканом. А дорослий тибетський мастиф може перестрибнути через низьку огорожу, якщо вважатиме, що його охоронний інстинкт може знадобитися по ту сторону.\nТибетський мастиф має шикарною шерстю, за якої необхідний відповідний догляд. Кілька разів в тиждень потрібно розчісувати вихованця (від голови і далі по напрямку росту шерстинок), використовуючи такі інструменти, як гребінець з довгими зубцями і гребінець-пуходерка. Для цуценяти цього буде достатньо.\nУ дорослого пса починається линяння. Зазвичай це відбувається весною. У цей період вам доведеться щодня вичісувати відмерлу шерсть за допомогою тих же інструментів. Робити це найкраще на вулиці, щоб не забруднювати підлога в будинку, адже відмерлих шерстинок буде дуже багато.\nТакож у собаки можуть утворюватися ковтуни близько вух, в районі шиї і на «штанях». Позбутися від них можна за допомогою колтунореза, спрею для легкого розчісування, гребінці-пуходеркой і гребінець з довгими зубцями.\nЩоб тибетський мастиф не травмував собі лапи, вам потрібно періодично видаляти шерсть між його пальцями. В іншому випадку там можуть застрягти дрібні камені, реп’яхи і так далі. Вони залишають подряпини на шкірі, що може привести до запалення.\nМиють собак цієї породи, використовуючи мильні засоби, вкрай рідко – максимум чотири рази за рік. Не рекомендується купати вихованця в зимовий час, так як його шерсть дуже довго сохне. З-за холоду і протягів це може призвести до того, що тварина простудиться.\nЯкщо тибетський мастиф сильно забруднився, то можна скористатися сухими шампунями у вигляді порошку, спрею або пудри. Після прогулянок обов’язково протирайте лапи вихованця вологою ганчіркою.\nДогляд за собакою також має на увазі під собою:\nсвоєчасне підстригання кігтів;\nогляд і чистку вух по мірі необхідності;\nпромивання очей з допомогою ромашкового настою (два-три рази в тиждень);\nогляд ротової порожнини та щоденне чищення зубів.\nПам’ятайте, що привчати до процедур грумінгу цуценя потрібно з раннього віку, щоб доросла собака спокійно ставилася до догляду за нею.\nВ особливий догляд за такою значною собакою, як тибетський мастиф, входить правильний раціон і режим харчування. Годувати вихованця можна двома видами їжі: натуральною їжею або готовими кормами. Змішувати два види харчування не можна. Це може призвести до передозування або відсутності вітамінно-мінеральних речовин.\nКращим варіантом для здоров’я тибетських мастифів є годування природними продуктами. Цуценя з місяця до двох необхідно годувати шість разів на добу, рівномірно розподіляючи наступні продукти:\nнежирне м’ясо, наприклад яловичина або індичка;\nкисломолочні продукти, наприклад кефір або сир;\nкрупи: рис або гречка;\nварені яйця (не більше двох на тиждень);\nварені овочі, наприклад морква, гарбуз або капуста;\nсвіжі фрукти, зокрема яблука;\nрослинні олії: оливкова, лляна або рослинне;\nДо їжі потрібно додавати вітамінно-мінеральну підгодівлю згідно з рекомендаціями ветеринара.\nЗ двох до шести місяців цуценя потрібно перевести на п’ятиразове годування. Тепер до основних продуктів можна додати варену морську рибу, попередньо прибравши кістки. Після шести місяців тибетського мастифа можна годувати чотири рази на добу. Дорослого пса ви повинні годувати два-три рази на добу, даючи йому ті ж продукти, що давали цуценяті.\nКількість їжі на весь день розраховується з розрахунку три відсотки від ваги вихованця. Якщо собака важить тридцять кілограмів, то в день вона повинна з’їсти дев’ятсот грамів їжі. Природно, загальний об’єм їжі потрібно рівномірно розділити на рівні частки, відповідно до кількості годувань на добу.\nТибетський мастиф — самостійна і вперта собака. Тому для неї одного догляду буде недостатньо. З перших днів появи цуценя у вашому будинку треба почати займатися його вихованням і дресируванням. Спілкування з вихованцем має бути доброзичливим, суворим, без зайвих емоцій або прояви агресії з вашого боку.\nСобаки цієї породи не особливо енергійні і схильні до прийняття власних рішень. Вам доведеться докласти максимум зусиль, щоб вихованець став вас поважати і слухатися. Тому дресирування тибетського мастифа повинна початися з загального курсу слухняності, щоб тварина змогла відразу адаптуватися в нових умовах.\nНавчання собаки гарної поведінки і манерами включає в себе привчання її до прізвисько, туалету, місцем, режиму годування, прогулянок, процедур грумінгу. Виховання вихованця необхідно поєднувати з основами дресирування, закріплюючи кожен навик відповідними командами: «До мене», «Туалет», «Місце», «Їсти», «Стояти», «Сидіти», «Гуляти».\nОбов’язково навчіть цуценя забороняє командам. Наказ «Фу» використовуйте, якщо хочете припинити дію собаки в даний момент. Наказ «не Можна» має припинити будь-які неугодні вам дії вихованця раз і назавжди.\nПам’ятайте, тибетський мастиф за свого впертого характеру може не відразу почати виконувати ваші доручення. Але якщо ви зможете домогтися від нього засвоєння певного досвіду, то він залишиться з собакою надовго. Тим не менш, не забувайте час від часу повторювати пройдений матеріал, інакше він може вирішити, що минулі уроки вже не потрібно виконувати.\nДодатково з собакою потрібно буде пройти курс УГС (керована міська собака). Також для тибетського мастифа буде не зайвим додатково пройти курс навчання навичкам захисно-караульної служби.\nРозкажіть нам, як ви утримуєте, годуйте, виховуєте і дрессируете вашу собаку?