👩⚕💉👨⚕ФЛЕМОКСІН або Флемоклав: що краще і в чому різниця (відмінність складів, відгуки лікарів)\nАнтибактеріальні препарати пеніцилінового ряду відрізняються згубним впливом на ряд патогенних бактерій і великим спектром дії. Флемоксин і Флемоклав, що належать до їх числа, використовуються в терапії інфекційних захворювань, збудниками яких виступають чутливі до пеніциліну мікроорганізми. Ці антибіотики застосовуються або як складова частина комбінованої терапії, або як основний лікувальний засіб.\n1 характеристика флемоксин\n2 характеристика Флемоклава\n5 В чому різниця\n7 Що краще: Флемоксин або Флемоклав\n10 Відгуки пацієнтів про флемоксин і Флемоклава\n11 Чи можна замінити Флемоксин Флемоклав\nФлемоксин є бактерицидний препарат широкого спектра дії і належить до виду напівсинтетичних пеніцилінів. Він містить амоксициліну тригідрат – активна лікарська речовина.\nФлемоксин є бактерицидний препарат широкого спектра дії і належить до виду напівсинтетичних пеніцилінів.\nбілим або світло-жовтим кольором;\nперпендикулярної рисою на одному боці;\nтрикутним логотипом компанії на інший.\nУ цій таблиці вказані цифрові мітки, вигравірувані на таблетках в залежності від дозування в них активної речовини.\nДозування, мг мітка\nМедикамент активний відносно безлічі мікробів, однак практично безсилий в боротьбі з бактеріями, що виробляють бета-лактамазу.\nДо таких належать, наприклад, деякі кишкові палички, клебсієли, протей. Рівень стійкості нечутливих до флемоксин мікроорганізмів може варіювати на різних територіях організму.\nПрепарат має класичними бактеріостатичні властивості, властивими всіх ліків, що містять амоксицилін. Швидко всмоктуючись у травному тракті і потрапляючи в необхідних концентраціях у вогнище запалення, Флемоксин зупиняє розмноження патогенної флори. За кілька днів цей антибіотик зводить до мінімуму шкідливий вплив бактерій на людський організм, внаслідок чого висока ефективність ліків не викликає сумнівів у лікарів у всьому світі.\nДля призначення кошти фахівцями встановлено такі показання до застосування:\nінфекції травних органів (гастрит, виразкова хвороба);\nзапальні процеси в нижніх дихальних шляхах;\nсечостатеві інфекції (наприклад, гонорея, уретрит, цистит);\nбактеріальні захворювання вух, шкіри, серця, м'яких тканин.\nФлемоксин застосовують при виразковій хворобі шлунка.\nФлемоксин застосовують при запальних процесах в нижніх дихальних шляхах.\nФлемоксин застосовують при гнійної ангіні.\nФлемоксин застосовують при циститі.\nФлемоксин застосовують при гастриті.\nФлемоксин застосовують при уретриті.\nФлемоксин застосовують при гонореї.\nПротипоказаннями до прийому флемоксин виступають тільки індивідуальна переносимість компонентів препарату або підвищена чутливість пацієнта до них. Цей лікарський засіб допустимо приймати навіть вагітним і годуючим жінкам після оцінки лікарем співвідношення ризику можливої шкоди для дитини і користі для матері. Однак при появі у дитини перших же ознак алергічної реакції (шкірної висипки або проносу) вживання флемоксин слід припинити.\nПрепарат приймають в дозуваннях, які призначає лікар на підставі діагнозу, ступеня тяжкості хвороби і чутливості бактерій до діючої речовини у даного пацієнта. Добову норму флемоксин ділять на 2 або 3 прийоми. Краще всмоктується амоксицилін при 3-разовому вживанні.Можна приймати ці ліки як до, так і після їжі. Тривалість лікування також визначається лікарем. При легких або середньої тяжкості інфекціях вона становить 5 днів.\nЗасіб відмінно переноситься більшістю людей. Але якщо в процесі лікування флемоксин виникли будь-які небажані ефекти або погіршилося самопочуття, необхідно звернутися до лікаря для заміни препарату.\nПрепарат приймають в дозуваннях, які призначає лікар на підставі діагнозу.\nФлемоксин можна застосовувати при годуванні груддю.\nФлемоксин можна застосовувати при вагітності.\nФлемоклав є комбінованим антибіотиком широкого спектра дії. Він створений за допомогою поєднання амоксициліну з клавулановою кислотою. Препарат пригнічує ріст не тільки грамнегативної і грампозитивної мікрофлори, а й мікроорганізмів, що виробляють резистентное допеніцилінів речовина бета-лактамазу.\nФлемоклав, як і Флемоксин, відноситься до розряду пеніцилінів, володіє бактеріостатичними властивостями і призначається при інфекційних процесах різної локалізації.\nАктивною речовиною препарату теж є амоксицилин, який через додавання клавулановоїкислоти міститься в описуваному препараті в трохи меншій кількості.Він руйнує структуру клітинної мембрани чутливих до нього мікроорганізмів, приводячи до їх загибелі.\nКлавуланова кислота, яка входить до складу Флемоклава, пригнічує ферменти бета-лактамази. В результаті список показань до призначення цього медикаменту розширюється. У нього входять ті ж хвороби, для лікування яких застосовується Флемоксин, а крім того, Флемоклав лікарі рекомендують при інфекційних процесах кісткових тканин, стоматологічних патологіях запального характеру і бактеріальних синуситах.\nФлемоклав призначають при бактеріальному синуситі.\nФлемоклав призначають при стоматологічних патологіях запального характеру.\nФлемоклав призначають при інфекційних процесах кісткових тканин.\nМожливі дозування лікарських речовин в таблетках відображені в таблиці.\nАмоксициліну тригідрат, мг 125 250 500 875\nКлавуланова кислота, мг 31,25 62,5 125 125\nМаркування на таблетці 421 422 424 425\nФлемоклав щоб уникнути небажаних побічних явищ краще приймати разом з їжею. Визначення дози, необхідної для терапії того чи іншого запального процесу, повинно проводитися лікарем. Незайвим буде перед початком прийому Флемоклава ознайомитися з інструкцією до нього,де докладно розглянуті всі протипоказання і побічні ефекти, які можуть виникнути під час лікування, а також перераховані рекомендації фірми-виробника.\nРозглянуті антибіотики містять амоксицилін, але дещо відрізняються терапевтичним впливом. Це потрібно мати на увазі при призначенні лікування.\nЛіки мають між собою багато спільного:\nвідносяться до напівсинтетичних пеніцилінів;\nмістять в своєму складі один і той же активна речовина – амоксициліну тригідрат;\nмають схожу дію на що спричиняє захворювання інфекційний агент;\nформи випуску обох препаратів аналогічні;\nтаблетки обох препаратів добре розчиняються і всмоктуються в травному тракті, на що вказує додаткове слово в їх торгову назву – "Солютаб";\nможуть призначатися дітям, які годують і вагітним жінкам;\nне містять в складі глюкозу, тому підійдуть хворим на цукровий діабет;\nвиробляються однією і тією ж нідерландської фармацевтичної компанією.\nОбидва препарати можуть призначатися дітям.\nОбидва препарати Добре розчиняються і всмоктуються в травному тракті.\nОбидва препарати можуть призначатися при цукровому діабеті.\nОскільки Флемоклав, на відміну від флемоксин, має в своєму складі клавуланова кислота, фармакологічні групи, до яких відносяться розглянуті антибіотики, в деякій мірі відрізняються. Другий з них відноситься до пеніцилінів, а перший – до пеніцилінів в комбінації з інгібіторами бета-лактамаз.\nЗ цієї ж причини Флемоклав має ширше коло впливу на бактерії. Клавуланова кислота підвищує ефективність препарату, інактівіруя ферменти, що перешкоджають роботі його основної речовини. Вона з'єднується з бета-лактамазами і нейтралізує їх, чому шкідливу дію цих ферментів зводиться до нуля, і амоксицилін може спокійно виконати свою бактерицидну місію. Присутність клавуланової кислоти дозволяє знизити в таблетках Флемоклава дозу активного компонента.\nЦя невелика відмінна риса складу препаратів обумовлює і різницю в їх лікувальну дію. Флемоксин не здатний належним чином боротися з мікроорганізмами, що виробляють бета-лактамази. Флемоклав ж, завдяки наявності в ньому клавуланову компонента, може бути призначений для лікування більш широкого спектру інфекцій.\nФлемоклав ж, завдяки наявності в ньому клавуланову компонента, може бути призначений для лікування більш широкого спектру інфекцій.\nХоча обидва препарати є медикаментами одного і того ж виробника, ціна у флемоксин трохи нижче такої у Флемоклава. Різниця в ціні цих антибіотиків пояснюється однокомпонентним складом першого з них і менш широким спектром його дії. Лікування одного і того ж захворювання флемоксин обійдеться приблизно на 16-17% дешевше, ніж Флемоклав. Вартість упаковки останнього становить близько 400 руб., А флемоксин – 340-380 руб.\nЩо краще: Флемоксин або Флемоклав\nВченими встановлено, що лікування реактивного артриту вже через місяць прийому Флемоклава призвело до позитивних результатів у 57% хворих дітей. У групі, що приймала Флемоксин, за такий же час одужали тільки 47% досліджуваних.\nСпостереження за хворими, які перенесли хірургічне втручання в порожнині рота і застосовували після нього Флемоклав, показали скорочення відновного періоду, більш швидке зменшення набряку і хворобливості, в порівнянні з такими ж пацієнтами, що приймали тільки амоксицилін.\nАмоксицилін в поєднанні з клавулановою кислотою привів до одужання 91% хворих на виразку шлунка, тоді як це число серед брали Флемоксин склало 84%.\nЗ урахуванням дії клавулановоїкислоти Флемоклав стане препаратом вибору при нез'ясованих вигляді мікроба-збудника. Однак він викликає більшу кількість побічних явищ і має більше протипоказань. Тому, коли достовірно з'ясовано, який мікрофлорою викликана хвороба, і її самостійно здатний перемогти амоксицилін, для безпеки пацієнта краще використовувати Флемоксин.\nЗа призначенням лікаря і в зазначеній їм дозуванні ці препарати можна давати і дитині. Вони навіть включені в список безкоштовних медикаментів для дітей до 3 років. Для немовлят зручно використовувати антибіотики в формі крапель, суспензії або сиропу.\nПо-швидкому про ліки. АмоксіціллінФлемоклав Солютаб | аналогіПрепарат Флемаксін солютаб, інструкція. Захворювання сечостатевої системи\nКозирєва М. Н., ендокринолог з 19-річним стажем, Воронеж: "Флемоклав – містить амоксицилін антибіотик з широкою сферою застосування. Він м'яко і ефективно пригнічує інфекцію завдяки клавуланової кислоти, яка руйнує захисну оболонку бактерій".\nПопова С.Ю., практикуючий терапевт з 22-річним стажем, Новосибірськ: "Ефективність флемоксин перевірена часом. Це препарат від безлічі інфекційних хвороб, який ніколи не підводив. Популярний при терапії гнійних запалень дихальних шляхів".\nВідгуки пацієнтів про флемоксин і Флемоклава\nІрина, 29 років, Волгоград: "Флемоклав добре знає свою справу і піднімає мене на ноги за кілька діб. Висока температура вже на наступний день спадає, а через тиждень завжди видужую".\nДанило, 34 роки, Саратов: "У нашій родині завжди використовується Флемоксин. Допомагає як від простудних хвороб, так і від гастриту. Іноді даємо його нашому 4-річному синові. Ліки потужне і швидкодіючий".\nЧи можна замінити Флемоксин Флемоклав\nЦі антибіотики є близькими аналогами з невеликою різницею в складі, яка видозмінює спосіб і ефективність дії препаратів. Флемоклав більш універсальний, має більшу силу впливу і зможе допомогти хворому в тих ситуаціях, коли Флемоксин тимчасово недоступний. Однак рішення про можливість заміни одного медикаменту іншим завжди повинен приймати лікар.


Суд зобов'язав правоохоронців продовжити розслідування справи про побиття антикорупціонера Євгена Лисичкіна - Стрічка новин Харкова\nСуд зобов'язав правоохоронців продовжити розслідування справи про побиття антикорупціонера Євгена Лисичкіна\nОфіційний лист з повідомленням про закриття справи про напад на антикорупціонера Євгена Лисичкіна, його адвокат отримав на початку березня. Як повідомляли Новини АТН, невідомі побили активіста у вересні минулого року, біля його будинку по вулиці Коцарской. Потерпілий розповідав, що двоє невідомих підстерегли його вранці, коли він виходив з під'їзду, а потім вдарили по голові, повалили на землю і почали бити, погрожуючи розправою. Євген отримав забої голови і грудної клітки. Правоохоронці відкрили кримінальне провадження за статтею «Хуліганство, вчинене групою осіб». І навіть оголосили про можливе розкриття злочину найближчим часом, мовляв, знайшлися підозрювані. Але незабаром закрили справу, не повідомивши про це потерпілому. Такими діями правоохоронців представники активіста обурені, тому вирішили оскаржити їх у Ленінському районному суді. Заслухавши доводи адвоката і потерпілого, а також вивчивши матеріали справи, слідчий суддя ухвалив рішення скасувати постанову.\nНашу скаргу було задоволено повністю. Постанова скасована і на сьогоднішній день матеріали будуть направлені до відділу поліції для продовження розслідування даного провадження.\nУ прес-службі Головного управління Нацполиции в Харківській області зазначили, що рішення суду правоохоронці виконають в обов'язковому порядку, проведення слідчих дій почнеться відразу після того, як поліцейські отримають рішення суду. Тим часом, адвокат Лисичкіна і сам потерпілий сподіваються на більш ретельне і всебічне розслідування, адже вважають, що постанова про закриття кримінального провадження, отримане ними раніше, було безпідставним.\nЗвісно, що у нас є надія, що будуть проведені ті слідчі дії, знову допити тих фігурантів, які проводилися, тому що нічим не підтвердилися і не спростувалися слова тих фігурантів, які давали покази. тім більше, що двоє з них прийшли самі в полцію. сказали, що вони завдали тілесні ушкодження, альо пр ицбому слідчі закривають це кримінальне провадження.\nЄвген Лисичкін став не єдиним членом Харківського антикорупційного центру, на якого було скоєно напад. Торік, наприкінці серпня від рук невідомих також постраждав колега Лисичкіна – Дмитро Булах, однак нападники досі не знайдені.


Південна Корея: огляд касових зборів за вікенд 12-14 червня\nУ кінопрокаті Південної Кореї спостерігається позитивна динаміка. У другі вихідні червня в кіно побували 506 769 осіб. Це на 26 % більше, ніж тиждень тому, а сумарний прибуток кінотеатрів зріс на 29 %. Нагадаємо, що в країні триває акція щодо отримання субсидій на квитки від Корейської ради кіно. Субсидія становить 6000 вон при середній вартості квитків приблизно 10 000 вон.\nКіношедеври в цифрах і фактах: «Китайський квартал»\n20 червня 1974 року в США відбулася прем'єра одного з найуспішніших фільмів Романа Полянського «Китайський квартал» з Джеком Ніколсоном та Фей Данавей у головних ролях. Ця кінострічка зібрала досить солідну суму в прокаті, багату колекцію престижних кінонагород і вважається одним з найкращих детективів у історії кінематографу.\nП’ять вечорів у компанії чоловіків: День п’ятий\nСьогодні – останній вечір із п’яти в компанії чоловіків на суспільному телеканалі UA:КУЛЬТУРА. П’ятничним вечором до вашого перегляду пропонується остання стрічка із добірки – смішна і тонка американсьо-італійська комедія 1972 року «Avanti!».


Про те, що робити, коли вас не влаштовує ваш кар'єрний і життєвий шлях, розповідає Лілі Жан, фахівець з кар'єрного розвитку із знаменитого MIT.\nКоли ви незадоволені своєю роботою, люди часто радять знайти щось, що викликає у вас справжню пристрасть, а потім перетворити це в повноцінне джерело доходу.\nАле якщо чесно, то ви не втомилися задавати собі питання: «Яке ж моє покликання?» Мене вже від нього нудить, але ж я консультант з кар'єрних питань. Це питання настільки масштабне, що у більшості людей викликає параліч.\nАле якщо ви не задоволені своєю роботою або у вас абсолютно немає розуміння, який крок повинен бути наступним, то що ж ще шукати, крім цього вислизає покликання? Я багато про це думала і сформулювала три питання, на які відповісти простіше і які (сподіваюся) набагато більше допоможуть.\nІноді простіше подумати про те, що ви можете зробити для інших людей, ніж зрозуміти, що ви можете зробити для себе. Напевно, є мільйон речей, якими б ви хотіли зайнятися, але явно менше тих, якими ви реально можете зайнятися, і ще менше - які послужать загальному благу.\nУ розмовах з консультантом по кар'єрі обговорення, зазвичай, обертається навколо ваших навичок. Позначити їх непросто, але без цього важко буде зрозуміти, які ваші реальні варіанти. І якщо ви задумаєтеся над цим в контексті того, як ви можете допомогти іншим, це часто допомагає.\nАбо, точніше, ваш ідеальний робочий день (і не треба шахраювати і говорити про відпустку на Балі). Для більшості людей «кар'єра» означає щось цілком конкретне: офіс, більше 40 годин на тиждень, незручний одяг. Щоб порвати з цією установкою, яка вас обмежує, краще поговорити в більш загальних термінах про те, яким ви хотіли б бачити свій щоденний графік.\nЩо таке для вас ідеальний робочий день? Випити чаю на веранді вранці? Прогулятися в офіс? Працювати за гнучким графіком? Особисто спілкуватися з людьми з вашої команди? Ходити в спортзал між нарадами? Пообідати з родиною? Як би цей день не виглядав, це і є ваша нова професійна мета. Для деяких (наприклад, для мене) це більш відчутна мета, ніж пафосні і туманні посади.\nЗнання, чого ви не хочете, може бути майже настільки ж корисно, як знання того, чого ви хочете. Можливо, ви з тих людей, які не можуть чітко назвати те, що їм дійсно подобається, але хто добре відчуває, коли їм щось не подобається. І це прекрасно! Розберіться в тому, що не годиться для вас.\nЗвичайно, я не маю на увазі, що треба міняти роботу, як рукавички, і кожен раз визначати, що вам не подобається. Ви ніколи не отримаєте можливість оцінити навіть десяту частку можливих варіантів. Замість цього варто зосередитися на ваших цінностях: які вони і що до них точно не відноситься. І цю інформацію ви зможете використовувати, щоб вибудувати свій ідеальний робочий день.\nЯ не впевнена, що ми дійсно в змозі дізнатися, яка наша справжня і єдина пристрасть. (Хоча якщо ви це можете, страшенно рада за вас.) Але я впевнена, що ми можемо вибудувати і створити прекрасну кар'єру, якщо будемо ставити правильні питання і чесно відповідати на них.\nОригінал - www.themuse.com/advice/stop-asking-yourself-whats-my-passion-and-start-asking-this-instead


В Україні створять 45 груп поліції для реагування на домашнє насильство - ШоТам\nВ Україні близько 450 поліцейських після спеціальної підготовки працюватимуть у складі мобільних груп для реагування на домашнє насильство. Уже цього року працюватиме 45 таких мобільних груп, повідомляють у прес-службі правоохоронців.\n“Цього року ми запустимо 45 мобільних груп, які будуть реагувати виключно на випадки домашнього насильства. Наразі вже відібрано близько 450 співробітників з підрозділів поліції превенції та патрульної поліції. Це дільничні офіцери поліції, інспектори ювенальної превенції та патрульні поліцейські, які пройшли попередній відбір та проходять зараз навчання”, – повідомили у відомстві.\nВід тонкощів законодавства до медичної допомоги\nПід час тренінгів поліцейські аналізують тонкощі законодавства у сфері домашнього насильства. Так, 11 січня цього року набули чинності зміни до Кримінального кодексу України, якими криміналізовано домашнє насильство (ст. 126-1 КК України). І нові мобільні групи поліції реагуватимуть виключно на факти домашнього насильства відповідно до внесених змін.\nНавчання також включають співпрацю та взаємодію з іншими суб’єктами, які працюють у сфері попередження домашнього насильства. Йдеться про центри соціальних служб, служби у справах дітей, медичні, освітні заклади, центри безоплатної правової допомоги та інші служби.


Сила мами - портал новин LB.ua\nГоловна — Суспільство — Освіта — 2 березня 2017, 13:57\nНаталя навіть зібрала пожертви, щоб купити для міського реабілітаційного центру комп’ютер, але такому подарунку там не зраділи і використовувати його для занять з дітьми також не почали. Останньою краплею для мами стала нова лікарка, яка й гадки не мала, як поводитись із особливою дитиною. Адже здобула освіту ще за радянських часів, коли діагнозу «аутизм» не існувало.\n– Вона показувала нам застарілі документи, за якими дитина з епілепсією не мала права перебувати в дитячому колективі. Заборонила ходити до Центру реабілітації, залишивши тільки 15-хвилинні заняття з логопедом двічі на тиждень, – розповідає Наталя.\nКоли Антонові було вісім, Наталя поїхала до київської благодійної організації “Школи-Сходинки”, де займаються дітьми з аутизмом. Повернувшись, жінка створила власний центр у Сєвєродонецьку. «Хочеш – роби. Я допоможу», – сказала їй подруга, хрещена мама Антона. Разом вони знайшли приміщення та юриста, й невдовзі благодійна організація «Діти райдуги» запрацювала.\nЗаняття у центрі *Діти Радуги*\nУ Херсонській області троє дітей загинули, отруївшись чадним газом\nВ українських законах термін "інвалід" замінили на "особа з інвалідністю"\n16 січня, 14:06\nТеги: освіта, діти, Сєвєродонецьк , середня освіта, діти з інвалідністю, аутизм, інклюзивна освіта\nНацрада не продовжила київську ліцензію "Радіо Вести"\nНаціональна рада з питань телебачення і радіомовлення відмовилася продовжувати ліцензію на мовлення ТОВ "ТРК "ДИВОСВІТ" (Київ, веде мовлення під логотипом "Радіо Вести"), термін якої… 12:59\nКабмін створив комісію для розслідування аварії на шахті у Львівській області\nКабінет Міністрів створив урядову комісію для розслідування причин аварії на шахті "Степова" у Львівській області. Таке рішення ухвалили на сьогоднішньому засіданні уряду. Очолив комісію… 12:49\nБойовики зірвали ремонтні роботи на Донецькій фільтрувальній станції, - штаб АТО\nВідновлювальні роботи на Донецькій фільтрувальній станції припинено через обстріл бойовиків. Про це повідомляє прес-центр штабу антитерористичної операції в Фейсбуці. "Незаконні збройні… 12:28\nСуд у Харкові заарештував заступника директора держпідприємства за підозрою в отриманні $37 тис. хабара\nКиївський районний суд Харкова заарештував заступника директора і начальника відділу держпідприємства, затриманих під час отримання $37 тис. хабара. Про це повідомляють на сайті обласної… 11:45\nУ Рівненській області поліцейські вилучили 65 кг бурштину і мотопомпу\nУ Рівенській області поліцейські вилучили понад 65 кг бурштину під час перевірки двох автомобілів. Про це повідомляють на сайті обласного управління Нацполіції. "Учора, 2 березня,… 11:05\nУ Харкові ліквідували конвертаційний центр з оборотом 20 млн гривень, який фінансував бойовиків\nСпівробітники Служби безпеки та прокуратури ліквідували в Харкові конвертаційний центр з оборотом 20 млн гривень і розслідують можливе фінансування ним сепаратистів. Про це повідомляють… 10:34


Экономикаwww.ukrinform.ua04 марта 2020\nНаціональне агентство з питань запобігання корупції спростило вимоги до заповнення полів форми декларації.\n"Національне агентство спростило вимоги до заповнення полів форми декларації. Це рішення дозволило усунути низку проблем, які виникли з початку кампанії 2020 року", - йдеться у повідомленні.\nУ НАЗК зазначили, що зміни до полів, зокрема, дозволили коректно задекларувати транспортні засоби, які набуті за спадщиною або придбані за грошові одиниці, які вийшли з обігу.\nТак, у розділі "Цінне рухоме майно – транспортні засоби" декларації у полі "Вартість на дату набуття права або за останньою грошовою оцінкою, грн" додано відмітку "Не застосовується".\nКрім того, спрощено зазначення місця роботи або проходження служби та займаної посади суб’єктом декларування. Зокрема, у полях "Місце роботи або проходження служби (або місце майбутньої роботи чи проходження служби)" та "Займана посада (або посада, на яку претендуєте)" дозволено зазначати лапки та дужки.\n"У суб’єктів декларування з’явилася можливість зазначити коректно інформацію про члена сім’ї, який не зареєстрований. У блоці зареєстроване місце проживання тепер можна обрати "Не зареєстрований", - додали у НАЗК.\nУточнюється, що коректно зазначити адресу земділянки без поштового індексу та назви вулиці можна, якщо у полі "Загальна площа (м2)" обрати відмітку "Не відомо".\nТакож у полі "Вартість на дату набуття права або за останньою грошовою оцінкою, грн" додано відмітку "Не застосовується", а у полях "Поштовий індекс" та "Назва" вулиці додано відмітку "Не відомо". Водночас вказані позначки необхідно обирати лише у разі, коли земельній ділянці не присвоєно відповідний кадастровий номер або адресу, уточнили у НАЗК.


Захід об’єднав близько 100 учасників, серед яких учні-члени МАН, педагоги, представники міської влади, підприємств, вищих навчальних закладів, бізнесу і громадських організацій.\n– Діти, які сьогодні йдуть до школи, закінчать її до 2030 року. Враховуючи те, наскільки швидко розвивається науково-технічний прогрес, прямий обов’язок системи освіти створювати подібні платформи, щоб закласти базис тих знань, які знадобляться їм надалі.\nВсеукраїнський форум соціальних ініціатив – це відмінний майданчик для того, щоб талановита запорізька молодь могла презентувати свої проекти і, більше того, знайти однодумців, які допоможуть втілити ці проекти на благо міста, – відмітив заступник міського голови Анатолій Пустоваров.\nУ ході заходу відбулися захист наукових учнівських робіт. Молоді учені отримали можливість поспілкуватися з грантодавачами. Також гості і учасники Форуму подивилися виставку робототехники, прийняли участь у фотосесії, отримали додаткові знання під час нетворкінга і майстер-класів Міського STREAM-центру. Завершився Форум церемонією нагородження учасників.


Ремонт китайських планшетів ZTE / Cервіс-центр Іф Сервіс\nРемонт китайських планшетів ZTE в…\nПланшет ZTE – китайський гаджет, що швидко завоював популярність на українському ринку цифрової техніки. Це ультрадешеві екземпляри, наділені скромною начинкою, потужності якої цілком вистачає для вирішення базових завдань. Але все ж, найпривабливішим фактором для таких апаратів завжди була вартість. Зрозуміло, недорогі гаджети такого класу частенько приходять в непридатність. Вони можуть пригальмовувати в роботі, а можуть і зовсім не подавати ознак життя.\nЧого чекати від ремонту планшета ZTE\nЯк тільки ви зважитеся нанести терміновий візит до сервісного центру, будьте готові до того, що вас можуть зустріти малодосвідчені інженери. Як правило, відновлення гаджетів в таких центру закінчується не скоро через брак досвіду і відсутність необхідного обладнання. Сюди ж можна приписати ще масу факторів, але фінал всюди один і той же – користувач втрачає гроші, дорогоцінний час і не менше дорогоцінні нерви.\nЗазвичай, ремонт планшетів ZTE починається з діагностики. Після забору корпусу, майстер повинен підключити спеціальне обладнання і перевірити працездатність акумулятора. При необхідності, несправна електроніка випаюється, а на місце старих мікросхем, встановлюються нові. До речі, багато сервісних центрів стикаються з проблемою нестачі потрібних компонентів, тому їх доводиться замовляти у другосортних постачальників. Зрозуміло, ремонт значно розтягується.\nУникнути таких неприємних наслідків можна тільки якщо ви звернетеся до істинних фахівців. Такі люди працюють в сервісному центрі ” Іф Сервіс “, який вже далеко не перший рік спеціалізується на відновленні портативних ПК. Ремонт планшетів ZTE в стінах ” Іф Сервіс ” починається тільки після діагностики та консультації. Прості завдання, наприклад, установку нового корпусу або дисплея, проводяться миттєво. На складі центру ” Іф Сервіс ” є багатий набір комплектуючих для ZTE-пристроїв.\nРемонт планшетів ZTE із зіпсованою електронікою так само завершується миттєво і не на шкоду якості. Крім цього, представлений сервісний центр ” Іф Сервіс ” має ряд інших переваг, наприклад, низькі ціни, якими не зможе похвалитися жодна інша майстерня нашого міста! Наші контакти тут.\nPreviousPrevious post:Ремонт планшетів торгової марки Beeline / Іф СервісNextNext post:Ремонт планшета ZIFRO в Івано-Франківську / Іф Сервіс


(Перенаправлено з Київський державний інститут театрального мистецтва ім. І.Карпенка-Карого)\nНе без особистої участі й підтримки одного з найбільших українських театральних діячів Михайла Петровича Старицького великий український композитор Лисенко Микола Віталійович, ім'я якого ще за життя було названо у славетному гроні корифеїв української сцени, ще 1898 року порушив перед царською владою питання про створення не просто музичної, що, здавалося б, було йому більш з руки, а саме музично-драматичної школи в Києві. Через рік, 5 березня 1899 р., Міністерство внутрішніх справ у Петербурзі затвердило статут цієї школи. Проте через відсутність належних коштів відкриття приватної Музично-драматичної школи М. Лисенка сталося аж через п'ять років — у вересні 1904-го, на кошти, зібрані наприкінці 1903 р. українським громадянством як дарунок Лисенкові з нагоди 35-річного ювілею його творчості для придбання дачі під Києвом. Присутній на ювілейних урочистостях відомий громадський діяч і кооператор Микола Левитський запропонував прихильникам таланту М. Лисенка відкрити в Києві Музичну школу. Ця думка походила від самого Миколи Лисенка, який чекав на такі кошти, щоб спрямувати їх на заснування школи, і орендував для неї приміщення в будинку професора-психіатра І. Сікорського на вул. Великій Підвальній (тепер: Ярославів Вал).\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Київський_національний_університет_театру,_кіно_і_телебачення_імені_Івана_Карпенка-Карого&oldid=26896417\nОстаннє редагування: 29 грудня 2019, 17:13


Лідер "Антитіл" розповів, чи публічно підтримає Зеленського\nУлюбленець Зеленського розповів про передвиборчий тур: з нами це не працює\nТарас Тополя відверто зізнався, чи поїде в передвиборчий тур когось із кандидатів\nСоліст українського гурту "Антитіла" Тарас Тополя розповів про те, чи публічно підтримає когось із кандидатів у президенти України. Також він зізнався, що думає про музичні виступи на підтримку політиків взагалі.\nПро це Тарас Тополя заявив у інтерв'ю для програми "Світське життя".\nЗокрема ведуча телепрограми Катерина Осадча запитала співака про саундтрек до фільму "Я, ти, він, вона", продюсером якого став Володимир Зеленський і чи не кличе Зеленський Тараса Тополю у тур на його підтримку.\n"Я обов’язково підтримаю одного з кандидатів у Президенти. Зроблю це, коли прийду на вибори і таємно в кабінці поставлю галочку", - відповів артист.\nЛідер гурту "Антитіла" також зізнався, що напередодні виборів його постійно запрошують підтримати якогось із кандидатів. Тополя заявив, що учасники гурту підтримують лише тих, хто їм імпонує.\n"За рік до моменту голосування відбуваються якісь перемовини. "Антитіла" відмовляють тим політичним силам, які для нас є внутрішньо-неприйнятними. Все, що стосується "Опозиційного блоку", "Партії регіонів", то я пам’ятаю всіх цих людей… Деякі з них виправилися і намагаються якимось чином загладити свою провину перед суспільством. Та більшість продовжує й далі йти тим шляхом, і от з такими "Антитілам" точно не по дорозі. Пропонували і потрійні гонорари, але з нами це не працює", - пояснив співак.\nНагадаємо, що Зеленського звинуватили в "незаконній агітації": слуга народу рішуче відповів на закиди.\nТакож "Знай.ua" писав, Зеленський розповів, що зробить одразу ж після перемоги на виборах.\nДивіться: Антитіла і Зеленський, саундтрек до фільму "Я, ти, він, вона"\nОпубліковано: 11.02 19:05\nТеги: Тарас Тополя, Володимир Зеленський, Антитіла, вибори президента


Картопля в харчуванні грудних дітей - Назоферон\nНазоферон > Дітям > Харчування дітей > Картопля в харчуванні грудних дітей\nКартопля являє собою коренеплід і є однією з найважливіших складових раціону харчування у багатьох європейських країнах. Картопля багата крохмалем, і завдяки тому, що його можна зберігати в простих умовах протягом досить довгого часу, він разом із зерновими продуктами являє собою основне джерело надходження харчової енергії протягом усього року. У картоплі міститься порівняно мало білків, хоча біологічна цінність картопляних білків вельми висока.\nКартопля містить значну кількiсть вітаміну С, а також є хорошим джерелом тіаміну. Вміст вітаміну С в картоплі змінюється залежно від тривалості зберігання: через три місяці залишається приблизно дві третини аскорбінової кислоти, а через 6-7 місяців – близько однієї третини.\nСвіжоприготовлена картопля швидко і легко перетравлюється. Однак якщо після приготування вона остигає, крохмаль, що міститься в нiй, може піддатися ретроградації і утворити так званий “стійкий крохмаль”, який не перетравлюється в тонкій кишці, хоча і піддається ферментації в товстій кишці.


Миротворення / 4 Розбудова освіти\nНе тільки шкільної, але й критичне мислення та протидія дезінформації\nчлен міської ради міста Долини Володимир Най\nЯ один із ініціаторів створення Молодіжної ради міста Долини Івано-Франківської області. Вона складається з активної молоді, яка досить запально почала брати участь в житті громади. Зараз це 40 осіб: 80% школярі, а інші 20% — студенти та кілька координаторів та волонтерів. Цього літа нам виповнився всього рік, а влада вже дала нам повний карт-бланш. Можливо, в цьому є трохи моєї заслуги, адже я є таким містком між молоддю і владою.\nОдна з основних проблем молоді наразі в тому, що їхнє життя, напевно, на одну третину проходить в онлайні, в тому числі там відбувається навчання, спілкування, перегляд новин і фільмів. Іноді здається, що вона живе в віртуальному світі. Тож одне із завдань роботи молодіжного центру в тому, щоб забезпечити реальне спілкування між людьми. Щоб можна було відірватися від телефона, розслабитися, поспілкуватися наживо і продуктивно провести час. Можна пограти в розважальні або освітні ігри, наприклад, в антикорупційну мафію. Крім того, у нас є дебатний клуб з вивчення іноземної мови, кіноклуб і літературний.\nУ нас є культурно-просвітній напрям діяльності, в ході якого ми хочемо збільшити кількість і якість культурних програм для молоді. А також другий напрямок — громадянська або неформальна освіта, навчання чомусь новому. Це теми протидії дезінформації, розпізнавання фейків, критичного мислення тощо. Щобільше, у нас проходили навчання по медіаграмотності, зокрема ми робили медіаграмотний квест для молоді. Головне не контролювати, а підказувати, що треба зробити і як краще це зробити, щоб чогось досягнути.\nДля маленьких містечок і сіл також існує проблема в тому, що молодь виїжджає та не хоче повертатися, тому що немає роботи, чим зайнятися, куди піти, крім забігайлівок. Зокрема це одна з причин створення молодіжного центру, адже таким чином ми також захищаємо молодь. Замість того, щоб проводити час незрозуміло де та займатися незрозуміло чим, у них є альтернатива. Зараз ми працюємо над створенням в місті повноцінного молодіжного простору. До кінця року цей центр з ремонтом, обладнанням і невеличким муралом буде вже відкрито.\nЦе боротьба за мир на освітньому рівні. Годинка креативної діяльності витягне більше енергії, аніж коли ти вліз би у якусь бійку. Не вистачає адреналіну? Не обов'язково його шукати в хімічних препаратах, можна прийти і влаштувати дебати з розумними людьми.\nВсіх проблем молоді молодіжний центр не вирішить, але підґрунтя для цього дасть. В нашій поки що невеличкій спільності різні вікові категорії, дівчата і хлопці, відмінники та двієчники, інтроверти та екстраверти, бідні та багаті. Але ким би ти не був, сьогодні ти можеш реалізувати ідею, про яку вчора не міг навіть мріяти. Ми даємо шанс усім реалізувати себе, зробити щось для міста або країни, та пишатися собою. Всі мають однакові права тут. І ця ідея об'єднує молодь.\nМолоддю часто намагаються маніпулювати через соцмережі, телебачення, новини. Вони читають інформацію про військові конфлікти, побутові сварки, різноманітні порушення прав — і відразу в неї вірять. Тому освіта може навчити її не тільки конкретним фактам, а й багато читати, говорити, думати, аналізувати, перевіряти та брати інформацію з різних джерел. Це в першу чергу інформаційна безпека, яка впливає на відносини з іншими людьми, позицію, принципи та іноді навіть дії.\nспівзасновник платформи онлайн-освіти Prometheus Іван Примаченко\nЧасто мир сприймається як відсутність війни. Але в сучасному суспільстві та сучасній цивілізації війна — поняття широке, адже є гарячі, гібридні, інформаційні війни. Я готовий погодитися на мале — назвати миром стан, коли відсутні або бойові зіткнення з іншими країнами, або масштабні конфлікти із застосуванням насильства всередині держави.\nОсвіта і мир, безумовно, щільно пов'язані. Розглянемо, наприклад, шановану демократичну теорію миру. Вона почалася з того, що було помічено: демократичні країни між собою практично не воюють. Це відомий феномен міжнародних відносин. І мало хто заперечуватиме, що існування демократії критично залежить від наявності великої кількості освічених громадян. Оскільки тільки вони можуть зробити раціональний висновок під час виборів, контролювати обраних політиків, об'єднуватись у громадянське суспільство або підтримувати ЗМІ, які контролюють політиків. Якщо ми говоримо про те, що демократичні держави не воюють одна з одною, то говоримо також про те, що демократія — це велика кількість освіченого населення. У такий спосіб можна провести паралель між миром та освіченістю.\nДо того ж освіта загалом покращує критичне мислення, а воно допомагає краще чинити опір різним екстремістським ідеям або ідеям тоталітарних та авторитарних режимів. Крім того, високоосвічене суспільство — це, зрештою, економічне зростання. А якщо є хороша економіка, послаблюється одна з причин воєн — боротьба за ресурси. Освіта також важилва для інклюзії.\nЯкщо ми істинно любимо та читаємо літературу, вчимося дивитися на світ очима інших, спілкуємося з різними людьми, то розуміємо, що інші народи, нації, етноси та релігійні спільноти — схожі на нас і теж добрі люди. Як результат, нас набагато складніше втягнути в агресивні війни, які б держава могла підтримувати.\nЯк історик я не можу проігнорувати й цю тему. Знання історії підказує середньостатистичному громадянину, що його інтерес у разі агресивної війни — не допустити цієї війни. Тому що він майже завжди від того програє.\nТому так, освіта з миром пов'язана напряму. Це все ланцюжки, які з'єднуються між собою. І один з таких ланцюжків — будь-які рухи, які об'єднують людей і дозволяють їм зібратися довкола добрих справ, спільних ідей та освітньої місії.\nМи маємо ілюзію, що є окремий клас людей — політиків, майже легендарних істот, які мають все вирішити і все зробити. Але здебільшого політики виходять із того ж суспільства, в якому ми всі знаходимося. І тут лише два варіанти. Або ми як громадяни будемо нескінченно скаржитися, що вони нічого не роблять. Або ми йдемо і беремо участь у заміні цих політиків на кращих і забезпечуємо краще існування всього суспільства. Я не кажу, що всім необхідно йти балотуватися на посаду, але як мінімум можна підтримати хороших кандидатів, волонтерити, фінансувати якийсь рух, проводити інформаційні кампанії на підтримку тощо. Це те, на чому будуються усі демократії. Якщо громадяни не готові і не зацікавлені впливати на політику, тоді чому вони очікують, що політика має надмірно дбати про їхні інтереси. Якщо ти хочеш, щоб життя у твоїй країні було кращим, то ти маєш за це боротися.\nКонтент даного матеріалу є повною відповідальністю Платформа медіа та не обов'язково відображає погляди НУО СТАН, Агентства США з міжнародного розвитку (USAID) та Уряду США.\nШироке проведення Міжнародного дня миру в Україні в 2021 році ініціювала Молодіжна організація «СТАН» (Україна) та освітня ініціатива «Free ІТ» (Бєларусь) — учасники програми діалогу та співробітництва в рамках проєкту БДІПЛ ОБСЄ OSCE Office for Democratic Institutions and Human Rights (ODIHR) «Просування людського виміру безпеки в Україні». Думки та інформація, висловлені учасниками програми, не обов'язково відображають політику та позицію ОБСЄ.\nДень Миру 2021 став можливий завдяки інституційній підтримці Молодіжної організації «СТАН» від IM Swedish Development Partner.\nЯк мир в самому собі\nРОЗБУДОВА ВНУТРІШНЬОГО СВІТУ ТА ПСИХОЛОГІЧНЕ ЗДОРОВ'Я\nЯк необхідний мінімум\nМИР У КРАЇНІ ТА ПРОТИДІЯ ВІЙСЬКОВИМ КОНФЛІКТАМ\nГарантує мирний діалог між людьми, в родині, в парі, на роботі тощо\nЯк спосіб запобігання конфліктам та війнам\nЦІННІСТЬ ТА ДОТРИМАННЯ ПРАВ ЛЮДИНИ


В Україні сьогодні вшановують пам'ять жертв «Великого терору» | УНІАН\nВ Україні сьогодні вшановують пам'ять жертв «Великого терору»\n11:52, 05 серпня 2018\n«Великий терор» – це кампанія масових репресій, що була розгорнута в СРСР у 1937–1938 рр. з ініціативи керівництва СРСР та особисто Сталіна.\nВ Києві сьогодні вшанують память жертв сталінського терору / фото Житомирська міськрада\nУ Києві сьогодні відбудуться меморіальні заходи, присвячені пам’яті жертв «Великого терору» 1937-1938 років.\nЧитайте такожУ Конгрес США внесли резолюцію про визнання Голодомору геноцидом українців\nЯк повідомляється на сайті Інституту нацпам`яті, у столиці сьогодні було заплановано проведення поминальної літургії в Покровській церкві на Подолі.\nЗ 11:00 по 12:00 мають тривати панахида та меморіальні заходи біля Хреста репресованим у 1930-х – 50-х рр.\nЗ 13:00 до 15:00 триватимуть меморіальні заходи у Національному історико-меморіальному заповіднику «Биківнянські могили».\nДовідка УНІАН. «Великий терор» – кампанія масових репресій, що була розгорнута в СРСР у 1937–1938 рр. з ініціативи керівництва СРСР й особисто Йосипа Сталіна. Метою репресій була ліквідація реальних і потенційних політичних опонентів, залякування населення, зміни у національній та соціальній структурі суспільства.\nНа Україну припала приблизно п'ята частина загальносоюзних арештів і розстрілів.\nНаслідками комуністичного терору в Україні стало знищення політичної, творчої та наукової еліти, деформація суспільних зв’язків, руйнування традиційних ціннісних орієнтацій, поширення суспільної депресії й денаціоналізація.\nКрім того, 7 серпня 1932 року у СРСР було введено смертну кару за викрадення державної та колективної власності – так званий «закон про три колоски». Ініціатива ухвалення такого закону йшла особисто від Сталіна. Ухвалення документу спричинило хвилю репресій. Всього, за неофіційними даними, за законом про три колоски за 1932-1939 роки було засуджено 183 тис. осіб.


Про нас » Вище професійне художнє училище № 5 м. Чернівці\nВище професійне художнє училище № 5 м. Чернівці » Головна » Загальна інформація » Про нас\nЧернівці, влучно названі «Європою в мініатюрі», зачаровують дивовижною архітектурою й мистецьким розмаїттям. До створення та збереження цієї краси вже понад 70 років докладають рук учні й випускники ВПХУ 5 м.Чернівці: реставратори, художники, дизайнери, фахівці з будівництва й деревообробки.\nЦей заклад в історичному центрі 600-літнього міста – справжній мистецький осередок карпатського краю. Кабінети й коридори його стали виставковою залою для кращих полотен юних живописців, а в музеї історії училища представлено майже півтисячі унікальних дерев’яних скульптур, різьблених меблів, картин та інших творів учнів і викладачів закладу. Від «Плотогона з Черемоша» – скульптури, що здобула Гран-прі на Всесвітній виставці в Брюсселі, до відзначених на міжнародному рівні зразків соціальної реклами – плакатів юних дизайнерів.\nУ нашому училищі є нагода зануритися у світ краси, доторкнутися до давніх гуцульських орнаментів різьблених скриньок та барток чи стати свідком народження мальовничих пейзажів міста над Прутом під пензлями юних митців.\nЗаклад є одним з найстаріших і водночас найсучасніших на Буковині. Його історичний шлях пролягає від ремісничого училища художньо-декоративної кераміки, заснованого у 1944 р.\nНині в училищі здобувають освіту понад 450 юнаків і дівчат на деревообробному, будівельному, художньо-реставраційному відділеннях. Навчально-виховний процес забезпечують 52 педагогічних працівники; більшість викладачів мають вищу кваліфікаційну категорію, а деякі є відомими в Україні митцями.\nРобота педагогічного колективу спрямована не лише на професійну підготовку, але й на розкриття обдарованості учнів та запровадження інноваційних технологій навчання. Про його рівень свідчать десятки перемог учнів на міжнародних виставках у 22 країнах світу. За кількістю призерів на олімпіадах ВПХУ №5 м.Чернівці є одним з кращих в області. А майстер-класи, творчі зустрічі, конкурси, конференції, виставки збирають широке коло відвідувачів і часто стають мистецькою подією для міста.\nСвої творчі роботи викладачі, майстри та учні постійно демонструють на художніх виставках у Чернівцях та Києві, зокрема в Чернівецькому обласному художньому та краєзнавчому музеях, Центрі культури «Вернісаж», виставковому центрі «Галерея Ратуші». Вихованці училища застосовують свої знання на пленерах, які дають їм змогу входити в систему професійної підготовки майбутнього живописця: Міжнародному пленері молодих художників за буковинською тематикою у межах СОП «Румунія – Україна – Республіка Молдова», Всеукраїнському молодіжному мистецькому пленері «Мальовнича Україна»; виставках та форумах із сучасної деревообробки. Роботи учнів училища нещодавно перемогли в Міжнародному українсько-литовському конкурсі малюнків «Здай кров заради життя», Всеукраїнському конкурсі учнівської творчості з популяризації творчої спадщини Т.Г. Шевченка, Всеукраїнській виставці-конкурсі декоративно-ужиткового та образотворчого мистецтва «Знай і люби свій край», відкритому конкурсі фахової майстерності з професії Різьбяр по дереву та бересту, обласних конкурсах «Кращий за професією» та інших. У 2016 й 2017 роках училище здобуло бронзові медалі у Сьомій та Восьмій міжнародних виставках «Сучасні заклади освіти».\nНавчальний заклад пишається своїми випускниками, серед яких заслужені художники України, члени Національної спілки художників України та Спілки народних майстрів України, кандидати й доктори наук. Серед випускників училища є лауреати різноманітних всеукраїнських та міжнародних премій. Викладачі й учні училища розвивають кращі ідеї і традиції української культури. Дирекція і педагогічний колектив наполегливо працюють над тим, щоб підготовка кваліфікованих робітників з усіх професій відповідала прийнятим в Україні та Європі рівням і стандартам, щоб випускники ВПХУ №5 м.Чернівці були конкурентоспроможними на ринку праці, змогли реалізувати себе в житті й осягнути все розмаїття та багатство сучасної мистецької освіти.


Біле | Художні твори | Гоголівська академія\n© Симон Фріче, 23-02-2018\nСпочатку було життя. П'ятеро кроленят: четверо сірих і одне білесеньке — вовтузились у теплій соломі в клітці. Потім прийшла смерть: здохла стара кролиця. Не перенесла родів, задрижала всім своїм великим королячим тілом, відкрила маленького рота і завмерла. Кроленята вовтузилися біля її ще гарячого тіла, тикалися мордочками у м'яку шерсть на животі, ссали гаряче молоко мертвого тіла. Дід тоді бідкався: «А що ж буде, як же ж вони? Без молока не протягнуть». Він витягнув затверділе тіло кролиці з клітки, відніс кудись у садок і більше ми його не бачили.\nКроленята були м'якими клубочками, що вовтузились, лізли одне на одного і тихо, зовсім-зовсім тихо попискували. Їхнє життя почалося зі смерті, і вони були приречені на неї, якби ж то дід не вигадав єдиний варіант порятунку. Спочатку годувати довірили бабусі. Вона брала в руки маленький пластмасовий шприц із теплим коров'ячим молоком всередині, яке щочетверга привозила якась баба на велосипеді, потім витягала кроленя, тримала його і починала годувати. Минали дні. Кроленята підростали, авжеж, не думаючи про те, що вони самотні, що мати їхня померла, здригаючись всім тілом. Вони просто не вміли про таке думати.\nПотім годувала сестра і малий я. Кроленята звикли до наших долонь, тулились до них жорсткою шерстю, нюхали, і від кожного видоху їхні маленькі носики здригалися і приємно лоскотали наші пальці. Вони грілися на наших колінах, або ж коли я притискав кроленя до себе, задираючи футболку і ховаючи його у неї, швидко засинали і тоді дід забирав їх у нас, та знову ховав до великої клітки під грушею. Біля клітки завжди літали бджоли, земля вся жовтіла й зеленіла від розбитих груш, у повітрі пахло чимось солодким, сіном, кролячою шерстю.\nПотім смерть навідалася ще раз, в цей раз забравши єдине біле кроленя. Дід пояснив, що воно захворіло, коли ми вранці з сестрою побачили маленьке біле тільце на даху клітки. Ми зрозуміли. Звичайні сірі виявилися напрочуд розумними і ручними. Вони швидко звикли до нас, так же швидко й відвикли, коли перестали падати груші, коли бджоли не копошилися у їхній м'якоті, коли стало прохолодно й прийшла осінь.\nНа канікулах взимку мене привозили до діда й бабусі, я бігав знайомою стежкою до старої груші, де стояли дві великі клітки, понуро схилившись над землею. Біля них досі пахло сіном і кролячою шерстю, та сиділи там вже не маленькі клубочки, а великі та вгодовані сірі кролі. Я дивився на своє відображення у їхніх очах, тягнув руку, та до пальців більше не впирався вогкий носик. Кролі повиростали і забули мене, нас, дитинство, молоко, теплу футболку, руки, запах груш і тихе гудіння бджіл. Вони забули все, бо це кролі, вони не вміють пам'ятати. Я мовчки дивився на них, потім закрив клітку і побрів знайомою стежкою до хати, низько нахиливши голову і думаючи про щось тяжке, незбагненне і таке ж скляне, мерзле і чуже, як те кроляче око.\n© Максим Т, 24-02-2018\n© Щєпкін Сергій, 23-02-2018\nЗгенеровано за 0.66031098365784 сек.


Історія виникнення ВТГ — Всеукраїнське товариство гемофілії\nДуже складно зрозуміти коли саме почався гемофілічний рух в Україні. Але той рух є, і не так вже важливо з якого моменту все почалось.\nВ цій рубриці ми будемо згадувати де які фрагменти історії, що пов’язані з хворими на гемофілію, їх родинами та лікарями котрі віддають себе справі лікування гемофілії.\nУ 1982 році хворі на гемофілію так само страждали, як і сьогодні, від крововилив у суглоби, внутрішні органи та від нестерпного болю. А ще були соціальні проблеми, коли ти кожен день розумієш, а як забув то тобі нагадають, що ти чужий на цьому святі життя. Тоді для хворих на гемофілію був тільки єдиний препарат – антигемофільна плазма. Кожен з нас мав свою рецептуру щодо введення плазми. Найбільш ефективно, але дуже шкідливо, допомагало після великої кількості плазми вводити амінокапронову кислоту.\nУ лікарні міста Києва, тоді ще за № 25, палаті відділення гематології, Юрій Дмітрієнко запропонував провести неформальну зустріч хворих на гемофілію. На зустрічі передбачалось розглянути два питання: як жити з гемофілією у повсякденності та згуртування хворих на гемофілію. Хлопці, котрі знаходилися на лікарняному ліжку погодилися. Через декілька днів почали скликати хворих на гемофілію до зборів.\n07.10.1982 року відбувся перший в Україні неформальний з’їзд хворих на гемофілію. Прийшло не багато хлопців (на фото не всі учасники), але то був перший крок до поліпшення життя хворих на гемофілію у медичному та соціальному розумінні. Учасники з’їзду поклавши квіти до пам’ятника Леніну (вул. Хрещатик) відбули до ресторану ”Мисливець” у Гідропарку де обговорювали болючі питання щодо гемофілії. Все дійство було знято на кіноплівку, нажаль плівка не збереглася.\nНа фото з верху зліва на право – Зігуля Сергій, Правдивий Валерій, Дмітриєнко Юрій (не формальний лідер), Федосеєв Валерій, Ванюшин Володимир, невідомий, Репкін Дмитро, Куліш Андрій (душа товариства), Прохницький Константин,Коник Олександр, жінка невідомого, Прокопенко Володимир (перший голова Правління КТІХГ ”Фактор”).\nСтворення КТІХГ Фактор\nДовго продовжувалися балачки у Києві між хворими на гемофілію щодо необхідності створення міського товариства. Тоді хлопці з гемофілією, мабуть, були більше мрійниками ніж сьогодні. Тоді ніхто, не міг представити, що колись буде такий високоефективний препарат як фактор. В ті роки лікування плазмою, а згодом і кріопреципітатом, по ефективності були мало відчутні. Та ніхто з хлопців не опускав руки.\nУсі розуміли, що треба міняти життя на краще, але як? Згуртування – ось перший крок до змін на краще людини з гемофілією.\n15.06.1991 року відбулись установчі збори Київського міського товариства інвалідів хворих гемофілією ”Фактор”. Збори відбувалися з великим піднесенням у заповненому хворими на гемофілію конференц-залі Київської лікарні № 25 ( сьогодні № 9 ). Головою Правління товариства обрали Володимира Прокопенко. На зборах були присутні лікарі гематологи Суховій М.В., Зінченко В.Н. та інші.\n01.10.1991 року товариство було зареєстровано Київською міською Радою народних\nЗа час існування товариства були різні ситуації. Були піднесення та спади у роботі, радощі та засмучення, товариство пережило, навіть, рейдерство. Все як у житті.\nВ 2011 році Київському товариству виповнюється 20 років. То є визначна дата для всіх хто вірить та працює на вирішення проблеми гемофілії в Україні.\nТо ж друзі з річницею!\nВетерани товариства. 18 років з дня утворення Київського товариства ”Фактор”\nВсеукраїнське товариство гемофілії. Створення товариства.\nНа при кінці 90-х стало зрозуміло, що робота на рівні регіональних товариств не відповідає необхідному. Для того щоб вирішити проблему гемофілії по всій країні треба товариство яке б мало юридичну підставу роботи на території всій України. Приблизно у 1997 році була перша спроба ініціативною групою ( Київське товариство “Фактор” ) створити Всеукраїнське товариство. Але було за мало досвіду, регіональні товариства майже не співпрацювали між собою і тому перша спроба була не вдала. Більше – менше спілкувалися між собою товариства Києва, Харкова та Львова.\n12 – 14 травня 2000 року у санаторії ”Симеіз”, А.Р. Крим відбулася Конференція регіональних товариств гемофілії України. У роботі Конференції прийняли участь делегати з шести регіонів. Конференція була присвячена створенню Українського Союзу Гемофілії. До асоціації увійшли товариства Києва, Сімферополя, Чернігова, Львова. За задумкою асоціація повинна була відстоювати інтереси хворих на гемофілію в Україні та представляти Україну у всіх міжнародних товариствах. На зборах були обрани Президент Українського Союзу ГемофіліїСкорописов С.І. ( м. Сімферополь ) та Вице-президент Українського Союзу Гемофілії Фомін Г.А. ( м. Київ ).\nЗа статутом Союз мав дію впливу на ті регіони котрі офіційно входили до складу. Центральний офіс Союзу знаходився у Сімферополі де мешкав Президент товариства Скорописов С.І.. Союз існував десь 3 роки. Потім не стало Сергія Івановича. З кончиною Сергія Івановича робота Союзу стала на гальма. Була спроба реставрації Союзу, але марна.\nУ роботі Конференції прийняли участь товариства:\nКТІХГ ”Фактор” ( м. Київ ), Асоціація Хворих на Гемофілію Південно-Західного регіону ( м. Львів ), Сімферопольський Благодійний Фонд Гемофілії ( м. Сімферополь ), Чернігівське Товариство Гемофілії ”Модес-Фактор”\nта гості: Президент “Общества больных гемофилией” Жульов Ю.О. (м. Москва) та Президент “Общества больных гемофилией Санкт-Петербурга” Чистяков Д. В.\nНа фото ( з ліво на право ): Фомін Г.А. Вице-президент Українського Союзу Гемофілії, ( м. Київ ), Чистяков Д. В. ( м. Санкт-Петербург ), Жульов Ю.О. ( м. Москва ), Шанайда І.В. ( м. Львів ), Скорописов С.І. Президент Українського Союзу Гемофілії, ( м. Сімферополь ), Братусенко Р.В. ( м. Чернігів ).\nОсобливу сторінку історії ми присвячуємо видатній людині, лікарю та священику, доктору медичних наук, професору — Михайлу Вікторовичу Суховію , який зробив неоціненно багато для людей, які хворіють на гемофілію в Україні. Він був перший лікар на Україні котрий створив школу гемофілії та займався тільки проблемою гемофілії.\nНародився він 11 березня 1946 року в Києві. У той час його сім’я жила в одному з будівель Києво-Печерської лаври. Після смерті батька (хлопчикові тоді тільки здійснилося 16 років) він пішов працювати слюсарем на завод, продовжуючи навчання у вечірній школі. Мріяв стати лікарем, проте вступити до Київського медичного інституту вдалося тільки з третьої спроби. Складнощі з надходженням пояснювалися тим, що хлопець не був у комсомолі (він був віруючим). Проявивши завидну завзятість, Михайло таки домігся зарахування до вузу.\nУ 1972 році М. Суховій закінчив медінститут і вирішив стати хірургом. Першим місцем його роботи була 12-та лікарня на Подолі. У той час клінікою хірургії керував В. Братусь, колишній міністр охорони здоров’я України, який і порекомендував молодому доктору йти працювати до Київського НДІ гематології та переливання крові (тепер Інститут гематології та трансфузіології АМН України). З 1974 року життя Михайла Вікторовича пов’язана з відділенням хірургічної гематології — пройшов шлях від лікаря-хірурга до завідувача відділенням, професора. У 1979 р. він захистив кандидатську дисертацію, а в 1994-му — докторську, присвячену профілактиці та лікуванню ушкоджень опорно-рухового апарату у хворих на гемофілію. Багато матеріалів цієї роботи ввійшли потім у відому монографію М. Суховія «Гемофілія як хірургічна проблема».\nБільшу частину своєї наукової діяльності Михайло Вікторович присвятив вивченню проблем, пов’язаних з лікуванням хворих з вродженими і набутими порушеннями системи згортання крові. Фактично він став засновником київської наукової школи гемостазіології, підготувавши трьох кандидатів наук, які виконали дисертаційні роботи з цієї проблематики, опублікувавши понад 170 наукових робіт. На жаль, його життя обірвалося дуже рано і багато плани залишилися нереалізованими.\nВеличезний професійний досвід, глибокі знання дозволяли М. Суховію успішно поєднувати діяльність лікаря-хірурга з науковою роботою — він був членом спеціалізованої вченої ради з гематології та трансфузіології, вченої ради інституту, редакційних колегій профільних журналів і збірників, а також консультантом Товариства хворих на гемофілію в Україні.\nМихайло Вікторович був глибоко віруючою людиною, намагався чинити за заповідями Божими. Його духовним наставником був отець Іоанн (Маслов), один з останніх старців Глинської пустині. Як згадував М. Суховій, саме він, будучи тяжко хворим, направив його шлях у бік священничества, сказавши: «Закінчиш докторську — підеш у семінарію». Так він і вчинив, закінчивши Київську духовну семінарію, а потім і Духовну академію. З ініціативи М. Суховія на території Київської міської клінічної лікарні № 9 був споруджений храм на честь Ікони Божої Матері «Всецариця», який у січні 2001 року освятив Блаженній Митрополит Володимир. До кінця свого земного життя протоієрей Михайло Суховій був його настоятелем.\nІнтерв’ю Суховія М.В. 02.12.2005 року (© Православна газета БЛАГОВІСТ):\n«Моє майбутнє передбачив старець Іоан»\n— Отець Михайло, розкажіть, як ви прийшли до віри в Бога?\n— Кожен приходить до Бога своїм шляхом. Тому, хто народився у віруючій родині, легше прийняти Христа. Адже його з самого дитинства долучають до Церкви, він бере участь у Таїнствах. Мені пощастило. Я виріс саме в такій сім’ї. Жили ми на території Києво-Печерської Лаври. Я з дитинства стикався з людьми, які щиро любили Бога. Християнство — це не тільки і не стільки вчення, це спосіб життя. Скільки себе пам’ятаю, постійно бував з батьками на Богослужіннях в Києво-Печерській Лаврі. Ми тоді ще жили на її території в одному з житлових корпусів. А сама Лавра розташовувалася тільки у Ближніх і Дальніх печерах. Серед своїх однолітків я зовні майже нічим не виділявся: нарівні з іншими ганяв м’яч, захоплювався тенісом і веслуванням. Але при цьому мав внутрішнє кредо, що дісталося завдяки молитвам матері. Батька не стало, коли мені виповнилося 16 років. Сприятливим грунтом для зміцнення моєї віри також послужили подвиги ченців, до яких постійно тягнулися нещасні і хворі.\n— Чому ж ще тоді ви не пішли в монастир?\n— Я з ранніх років мріяв про медицину — найбільш близькою до Християнських ідеалам професії. Лікар повинен робити те, до чого закликав Господь — проявляти милосердя і співчуття до немічних. Але конкурс в медінститут був дуже великий: я зміг стати студентом тільки з третьої спроби. Пам’ятається, в ті роки мене викликали в ректорат і в присутності секретаря приймальної комісії запитали про ставлення до Бога. Я відповів, що віруючий. Попередили, що рішення приймальної комісії буде оголошено пізніше. У списках зарахованих я себе не побачив. І тільки після особистого втручання міністра охорони здоров’я в 1967 році я все-таки став студентом. Отримавши вільний диплом лікаря-стоматолога, довго не міг влаштуватися на роботу. У Києві таких фахівців багато, а виїхати на периферію я не міг: потрібно було доглядати за старенькою мамою, що страждала серцевої і бронхіальної астмою. Виручила наша знайома Антоніна, яка вдень працювала сестрою-хазяйкою в лікарні № 15, а ввечері змінювала білий халат на чорне плаття і несла послух у Свято-Флорівському монастирі. Вона пішла зі мною на прийом до міністра охорони здоров’я і допомогла перекваліфікуватися на анестезіолога. Через два роки я знову «змінив професію»: після успішної перепідготовки став працювати хірургом у лікарні № 25 (нині № 9) Шевченківського району столиці. Вже будучи доктором медичних наук, я вступив до Київської семінарії. Пізніше закінчив і Духовну академію.\n— Як же ви стали священиком?\n— Це Промисел Божий. У мене був духовний пастир — отець Іоанн (Маслов), великий богослов, один з останніх старців Глинської пустині, яка ще в XVI столітті славилася своїми подвижниками. Після її закриття в 1962 році він поїхав вчитися в Московську Духовну академію. Пройшов всі богословські ступені: був стипендіатом, кандидатом, магістром і доцентом. Старець Іван передбачив моє майбутнє: благословив не тільки на захист докторської дисертації, але і на навчання в Київській Духовній семінарії, яка, до речі, тоді ще не була відкрита. Відверто кажучи, я і сам не уявляв, як можна одночасно бути ієреєм і хірургом. Але батюшка запевняв, що такі випадки в Православній історії бували й раніше. Він мені сказав: «Хочеш в нутрощах людських копатися? Будеш копатися … »Бути лікарем і священиком — вище служіння, яке є на землі. Лікувати у людей і душу, і тіло.\n— Чому була присвячена ваша докторська дисертація?\n— Профілактиці лікування ускладнень гемофілії — вродженого захворювання крові. При цьому природженому захворюванні в людини від найменших ударів відбуваються крововиливи, поступово руйнують великі суглоби і кістки. Від милиць та каталки хворого нерідко можуть позбавити складні операції. Раніше гемофілія вважалася «царської хворобою». Як відомо, останній спадкоємець російського престолу Царевич-Мученик Алексій успадкував цю недугу по материнській лінії. Сьогодні гемофілія часто призводить до деформації опорно-рухового апарату. Такі хворі насамперед потребують милосердя, профілактичного лікування, в хірургічній і ортопедичної реабілітації.\n— А ви хоч раз бачили душу, коли розрізали скальпелем тіло хворого?\n— Так, таке ж питання «батько народів» Сталін ставив всесвітньо відомого професора медицини Войно-Ясенецького, який був і Єпископом. Святитель відповів, що коли розсікав тканини мозку, то не бачив у них розуму. Говорити на подібні теми немає сенсу: такі поняття, як душа, розум, совість, анатомічно не виявляються.\n— Як ви ставитеся до «легкої смерті», таким лукавим евфемізмом зараз називають евтаназію ?..\n— Коли мені говорять про евтаназію, я згадую про давнє випадку. В одного пацієнта настала клінічна смерть. Йому змогли відновити серцеву діяльність і протягом місяця тримали на апараті. А я, в той час молодий анестезіолог, стежив за його станом. Одного разу на обході хтось з доцентів кинув: «Та вимкни ти цей апарат, не муч людини». Я як виконавчий лікар вже було потягнувся до кнопки … Але присутній при цьому відомий професор Макар Петрович Черенко (нині покійний) сказав: «Почекай, хай сам доцент і натисне!» Я до сих пір вдячний йому за такий мудрий рада. Одна людина не має право перервати останню зв’язок з життям іншої людини. Не по-християнськи це. Відомі випадки, коли через кілька місяців до таких, здавалося, безнадійним пацієнтам поверталося свідомість. Де гарантія, що дива не станеться ?..\n«У хворобах тіла зцілюється душа»\n— А на роботі вам теж доводиться проповідувати?\n— У своєму робочому кабінеті я хворих тільки приймаю, а не сповідую. Якщо пацієнт людина віруюча, просто можу нагадати, що його молитва і прохання до Бога допоможе і мені як лікарю. А ось проповідувати в храмі — це вже мій прямий обов’язок як священика. Всі таїнства і треби відбуваються у храмі. Двоє молодих священиків — вони живуть поруч з лікарнею — допомагають мені в робочий час, коли я просто фізично не можу бути одночасно і в операційній, і в храмі.\n— А бувало так, що хворий лягав на операційний стіл, а потім сповідався у вашому храмі?\n— Багато разів! .. Як-то в мене побував пацієнт з дуже складним захворюванням — рецидивної грижею (випинання черевної стінки, через яку виходить кишечник і інші органи). Ми разом відслужили молебень за здоров’я до і після операції. З Божою допомогою хворий одужав дуже швидко. Багато хворих стають віруючими через тілесні скорботи. Особливо це стосується тих, хто вражений гострим лейкозом (пухлиною білих кров’яних тілець). Відчуваючи подих смерті, такі люди щиро вірять в Господа, часто каються в своїх гріхах, сповідаються і причащаються у нашому лікарняному храмі.\n— Між медициною і духовністю багато спільного?\n— Поняття «духовність» у нашому суспільстві сильно спотворене. Наприклад, багато хто плутає її з культурою. Про духовне ж не говорять, його просто відчувають. Тому святі отці і не могли передати свої неземні переживання «мирськими» словами. Але зате вони точно знали, що першопричиною всіх хвороб є гріхи. Медицина позбавляє від фізичних недуг, а Церква — від духовних. Чим більше буде лікарняних священиків, тим легше люди зможуть переносити свої страждання. Багато з них потребують єпитимії (покарання шляхом накладення додаткових молитов) не менше, ніж в операції. І те, й інше є крайнім ступенем втручання для порятунку занепалого людини. «Кого любить Отець, того й карає», — говориться в Біблії. Волю людську потрібно підпорядкувати волі Божій, але не насильно, а добровільно. Через послух можна уникнути багатьох хвороб.\n— Невже між гріхом і хворобою існує пряма залежність?\n— Погляньте на багатьох з тих, хто хворіє на СНІД, а заодно згадайте про те, як Бог спопелив перший гомосексуалістів — розпусних жителів Содому і Гоморри: вони хотіли «пізнати» навіть Ангелів, що прийшли в будинок праведного Лота . Звичайно, далеко не всі хворі на СНІД тяжкі грішники, але все-таки часто ця хвороба дається за пороки … Сьогодні гріх гомосексуалізму намагаються легалізувати і на нашій святій землі: раніше підвалини Православ’я були настільки сильні, що про нього соромно було не тільки говорити, але й думати. А до чого призводить безневинна на перший погляд звичка — паління? З Біблійної точки зору це кадіння бісам, з медичної — призводить не тільки до порушення всієї дихальної системи, а й породжує схильність до ракових захворювань. Від алкоголізму, як відомо, погіршуються функції серця, печінки та підшлункової залози. Дуже часто за гріхи дорослих розплачуються діти, яких страшні недуги вражають ще в материнській утробі.\nНа думку багатьох Православних лікарів, захоплення порнографією породжує застійні явища в малому тазі, за якими слід простатит (запалення передміхурової залози). Перелюб призводить до розладу сечостатевих органів і нервової системи, обжерливість — до порушення ендокринної та шлунково-кишкової систем, грошолюбство і гордість — до серцево-судинних захворювань.\n— А як ви ставитеся до так званих екстрасенсів, народних цілителів і «білим» магам, які часто прикриваються Православними іконами?\n— Вкрай негативно. Ніякого відношення до медицини і Християнству вони не мають. Це язичництво — сумний наслідок духовного невігластва. Для порятунку віруючим достатньо скористатися церковними Таїнствами: хрещенням, миропомазанням, причастям, соборуванням. Вся біда в тому, що наш народ в основному невоцерковлені і навіть не замислюється про те, що його чекає після смерті. Цим і користуються всілякі «маги» і «цілителі», агресивно впливають на нашу психоемоційну сферу. Продано їх душі дияволу, не знаю. Одне можу сказати: Богу це не жадав. Згідно з Біблією ані віщуни, ні ворожки в Царство Небесне не увійдуть.\n«Чудо з іконостасом»\n— Отець Михайло, звідки у вашого храму таку назву — «Пантанасса»?\n— Це дуже давня історія. У ХVІІ столітті в Ватопедському монастирі (Свята Гора Афон) перед іконою Божої Матері «Всецариця» з’явився дивний чоловік. Він стояв, щось бурмочучи собі під ніс. І раптом ніби найсильніший розряд блискавки відкинув його від ікони, і він впав на підлогу. Грецькі ченці привели його до тями. Людина висповідався і розповів, що він займався чорною магією і прийшов у монастир, щоб перевірити свою силу на святих іконах. І Божа Матір напоумити його. Він зцілився від душевної недуги і після цього залишився на Афоні.\nТак ця ікона вперше проявила свою чудотворну силу на людині, одержимого бісами (заняття окультизмом завжди призводять до одержимості). Пізніше стали помічати, що ця ікона надає благотворний вплив і на хворих з різними злоякісними пухлинами. У ХVІІ столітті вона вперше була списана грецьким ченцем і поступово стала відома в усьому світі як Цілителько ракових захворювань. Можливо, тому намісник Києво-Печерської Лаври Єпископ Павло і благословив, щоб наш храм назвали на честь чудотворної ікони Божої Матері «Всецариця» («Пантанасса»), оригінал якої знаходиться в Ватопедському монастирі на Афоні. Цей образ прославився як помічник при онкологічних захворюваннях. А наша лікарня є гематологічним центром не тільки Києва, але й усієї України. У нас лікуються тяжкохворі, які страждають пухлинними (гематологічними) захворюваннями.\n— Кажуть, історія цього храму пов’язана з історією вашої лікарні?\n— Так, це так. У травні 1895 року біля річки Сирець від Брест-Литовського шосе і Старожітомірской дороги до верхів’їв Бабиного яру був закладений і побудований дерев’яний дивізійний храм для розташовувався там військового табору. Храм не мав назви, так як в нього вносили пересувної престол та антимінс (шовкова плат з вшитими мощами) того полку, який перебував у таборі. Храм зруйнували незабаром після революції. Потім на цих землях за часів окупації фашисти розмістили Сирецький концтабір для радянських військовополонених. 25-а міська лікарня (нині 9-я) перебувала на території Покровського монастиря і під час Великої Вітчизняної війни була монастирем-госпіталем, в якому за пораненими доглядали матінки. Після війни, ще до 1972 року, лікарня знаходилася на території монастиря і займала більшість його корпусів. І тільки в 1973 році всі тринадцять клінік переїхали у нове окрема будівля, що знаходиться на Сирці.\n— Ви в цій лікарні давно працюєте?\n— Вже більше двадцяти років. Прийшов сюди молодим доктором. Наша лікарня має гематологічний профіль (лікування захворювань крові). Розповідати, як страждають хворі на лейкоз, думаю, не варто. Не маю права (з етичних міркувань) говорити зараз і про ті, хто вже отримав полегшення після сповіді та Причастя в нашому храмі. Якщо Господь посилає нам хвороби — значить, ми можемо з ними справитися всіма доступними засобами, так як медицина — це теж Боже встановлення і Господь наш — Лікар душ і тіл наших. У акафісті на честь ікони «Всецариця» є чудові слова прохання, щоб Вона «розум і руки лікують нас» благословила. Це означає, що через розум і руки лікарів Господь посилає допомогу і зцілення. Потрібно тільки мати терпіння, смирення і віру …\n— А як вам вдалося звести лікарняний храм?\n— Церква вдалося побудувати за рахунок вдячних пацієнтів. Серед них було кілька заможних людей, які хотіли чимось допомогти лікарні. Найбільше допоміг керівник столичної фірми. Він хотів віддячити мене за успішно проведену операцію. Я тоді відповів: «Хочете зробити добру справу — побудуйте храм». Нам також допомогли наші головні лікарі поліклініки та лікарні № 9 Михайло Валюк і Анатолій Голуб, священики отець Анатолій і отець Тихон. За півроку з засмічене і напіврозваленого складського приміщення ми зробили церкву. Я запропонував такий варіант допомоги. Працями дванадцяти чоловік вдалося реконструювати під храмовий комплекс — храм, дзвіниця та хрестильня — старі напівзруйновані складські приміщення на території лікарні. Коли приміщення було реконструйовано, постало питання про іконостасі. Стали шукати, і з’ясувалося, що кілька років тому у Києво-Печерській Лаврі проходила виставка, після якої залишився іконостас. Його і віддали нашого храму. Коли ми забирали його, дуже хвилювалися: іконостас робився не для нашого приміщення, як же його розмістити? А він встав … сантиметр в сантиметр! Як ніби ми спеціально робили на замовлення. На початку 2001 року наш храм був відкритий і названий ім’ям Ікони Божої Матері «Всецариця». Блаженній Митрополит Володимир запалив лампаду, освятив храм і звершив першу Божественну Літургію.\n— Що б ви як лікар порадили нашим читачам?\n— вести здоровий, Православний спосіб життя, підтримувати духовне та фізичне стан молитвами і «розвантажувальними» (пісними) днями. Пам’ятайте: Православні віруючі мають набагато більше шансів позбутися від хвороб, ніж атеїсти та єретики …\nP.S. Висловлюю щиру подяку батькові Михайлові не тільки за це інтерв’ю, але і за порятунок мого маленького сина Мишки. Коли моя дружина була вагітна, у зв’язку з її хворобою постало питання про аборт. Ми тоді пішли на консультацію до батька Михайла. Після недовгої розмови він узяв хрест і осінив мою дружину зі словами: «Благословляю на пологи!» Я тоді сказав: «Якщо у мене народиться син, назву вашим ім’ям і хрещу у вашому храмі». Свою обіцянку я виконав через дев’ять місяців, в день Святителя Михайла, першого київського Митрополита …\nХочеться сказати за людину котра так багато зробила в справі лікування гемофілії та стала рідною для хворих на гемофілію Києва. Та ні не тільки Києва та Київщини, мабуть для багатьох хлопців з гемофілією різних регіонів України, котрі лікувалися у гематологічному відділені Київської лікарні № 25 (сьогодні №9).\nКиївські хлопці по за очі кажуть на Валентину Назарівну ”Хрещена мати”. Тому що Валентина Назарівна особливо ставится до хворих на гемофілію, з добротою котра схожа на материнську. Тому що Валентина Назарівна перша хто сказав ”Робить товариство гемофілії! Треба боротися за себе! Москвичі вже зробили товариство, а ви чого чекаєте?”.\nВалентина Назарівна Зінченко – людина котра присвячує себе справі гематології , незмінний головний лікар гематологічного відділення, начмед Київської лікарні № 9 (раніше № 25), головний спеціаліст з гематології ГУОЗ м. Києва.\nЗдоров’я та наснаги Вам, Валентино Назарівна!\nЗі спогадів екс-голови Київського товариства гемофілії «Фактор» — Фоміна Г.А.\nЩо можна сказати про створення товариства гемофілії «Фактор»? Цікаве і цікаве був час. Товариство створювалося з труднощами, але весело і з ентузіазмом. Перше починання викликало живий і великий інтерес з боку громадськості. Організація заходу була підтримана з боку керівництва та лікарів 25 — ї (9 — й) лікарні. Нам було надане приміщення для проведення загальних зборів. Було організовано інформування всіх хворих та їхніх батьків. Відчуття було чогось великого і потрібного для всіх. Відчувалося, що ти береш участь у чомусь потрібному і дуже важливе.\nХотілося б добрим словом згадати, так би мовити, отців засновників нашого руху. Добрим словом згадати «Батька» всіх гемофіліків Києва, та що там, України — М.В. Суховія. Людина присвятив нам практично все своє життя. Озираючись назад і зіставляючи це з дійсністю, бачиш який довгий, і складний шлях пройшла організація за цей час. По всій України, у містах і областях, створювалися місцеві організації хворих на гемофілію. Одну з організацій, Кримської АР, очолював Скорописов Сергій Іванович. Ініціативність і спрямованість цієї людини викликала захоплення. Ідея проведення в 2000 році з’їзду, що існують на той момент Українських організацій, належала йому. Проведення та організація даного заходу взяло на себе суспільство Криму. Були запрошені представники багатьох провідних фармакологічних компаній виробляють Фактор. Лікарі гематологи на чолі з Суховіем Михайлом Вікторовичем. Представники Всеросійського товариства хворих на гемофілію, в особі Президента організації Жулева Юрія Олександровича, президента товариства Санкт-Петербурга Чистякова Дмитра Володимировича. В особі яких наша організація отримала дуже потрібну підтримку, а згодом довгу дружбу і взаємодопомогу. З’їзд учасників 2000 року прийняв Рішення про створення Всеукраїнської спілки організацій Україна хворих страждають на гемофілію.\nПрезидентом був обраний Скорописов С.І. Постійний рух вперед, прагнення до вдосконалення дало можливість здійснитися перетворенню з жменьки розрізнених організацій по всій Україні, в могутній Всеукраїнський механізм боротьби за нормальний, здоровий спосіб життя і функціонування людей страждаючих цією важкою недугою. Приємно визнання Всесвітнього товариства, яке переконалося в наявності в Україні організації повною мірою відповідної сформованим світовим стандартам, які використовуються усіма гемофілічного товариствами світу, що беззастережно необхідно віднести в заслугу чинному Президенту Всеукраїнського товариства Шміло Олександру Петровичу. Хотілося б побажати йому подальших успіхів, професійного росту та плідної роботи на благо нашої спільної справи.\nУчасть кожного громадянина України, не тільки страждає цією недугою, в роботі Всеукраїнського товариства гемофілії, збільшує шанси членів організації в досягненні поставленої мети. Забезпечення отримання необхідної медичної допомоги. Повноцінна участь у житті соціуму і внесення свого внеску в цю справу.\nМожливо вам буде цікаво знати, які документи і довідки видавалися пацієнтам з гемофілією в 60-і роки минулого століття:\nКартка хворого на гемофілію:\nТакий варіант паспорта хворого на гемофілію був запропонований обласним осередком ВТГ у 2007 році.:\nМедичні новини Новини ВТГ\nМій чоловік звертається до садівництва, щоб покращити своє психічне здоров’я￼


На нараді директорів шкіл йшлося про підсумки навчального року » Офіційний сайт Дрогобицької РДА\nОфіційний сайт Дрогобицької РДА » Освіта » На нараді директорів шкіл йшлося про підсумки навчального року\nВ.о. керівника відділу освіти Іван Стецко зупинився на питаннях завершення 2015-2016 навчального року, оздоровлення школярів у літній період. Про результати вивчення стану викладання та рівня навчальних досягнень з іноземної мови в процесі запровадження нових Державних стандартів початкової, базової та повної загальної середньої освіти доповіла методист Любов Маркович. Методист Ігор Михаць особливу увагу приділив дотриманню вимог техніки безпеки під час занять фізичною культурою та спортом. На питанні споживання енергоресурсів за січень-квітень 2015-2016 н.р. зупинився начальник групи обслуговування навчальних закладів відділу освіти Юрій Сенів.\nІнформацію про результати атестаційної експертизи Броницької СЗШ І-ІІ ступенів та Ріпчанської СЗШ І ступеня, про підсумки атестації педагогічних працівників у 2015-2016 н.р., про проведення звітів керівників перед педагогічними колективами та громадськістю, про замовлення підручників для 8 класу довели до відома учасників методисти Дарія Грицик, Марія Драб та Володимир Новаківський.\nПодробнее: На нараді директорів шкіл йшлося про підсумки навчального року\nНа нараді директорів шкіл йшлося про підсумки навчального року.