Рецепти других страв смачних\nСудак в мигдалі\nПриготування страви: 45 хв\nзелень (петрушка, кінза)\nСвіжу рибу очистити від луски і нутрощів, позбавтеся від голови і плавців. Ретельно помийте її і обсушіть паперовим рушником. Потім поріжте рибу на порційні шматки, складіть їх в миску.\nПоперчіть, збризніть лимонним соком і поставте маринуватися в холодильник на 30 хв. подрібніть Мигдаль. Збийте одне яйце. Кожен шматочок риби обваляйте спочатку в борошні, потім умочіть в яйце, панірувальні сухарі і подрібнені горіхи. Обсмажте рибу на розігрітій олії Олеїна до золотистого кольору. Зелень петрушки і кінзи добре промийте, висушіть і дрібно нарубаєте. Щоб приготувати соус, змішайте майонез Олеїна "Класичний" і нарізану зелень. Готову страву розкладіть гарячим по тарілках і прикрасьте листочками зелені. Окремо подайте соус.\nПриготування страви: 55 хв\n1 курка (1 кг)\n400 г фініків\n1 стіл. ложка меленої кориці\n1 чайн. ложка меленої куркуми\nКурку вимийте, обсушіть паперовим рушником, разрубите на порційні шматки. Посоліть і поперчіть. У сковороді розігрійте олію Олеїна і обсмажте в ньому курку з усіх боків. Щоб приготувати соус, що залишився від курки жирі обсмажте нарізану кубиками цибулю, додайте корицю, мускатний горіх і влийте бульйон. Доведіть суміш до кипіння, зменшіть вогонь, покладіть в соус шматочки курки і тушкуйте під кришкою 25 хв.\nТим часом фініки розріжте навпіл і видаліть кісточки. З поверхні соусу зніміть зайвий жир, додайте фініки, лимонний сік і куркуму, посоліть і поперчіть за смаком. Готуйте під кришкою ще 5-10 хв. При подачі викладіть курку з фініками на блюдо, полийте соусом. Як гарнір подайте відварну рис. Порада: щоб рис для гарніру вийшов розсипчастим і смачним, перед варінням необхідно вимочити у холодній воді, а потім злегка обсмажити на соняшниковій олії.\nПриготування страви: 110 хв\n1 стіл. ложка крохмалю\nМаргарин покладіть в морозильну камеру на 15 хв.\nПотім охолоджений маргарин порубаєте великим ножем або натріть на крупній тертці. Борошно просіяти, змішати з маргарином і рубайте ножем, поки не утворюються дрібні маслянисті крихти. Додайте кефір і розпушувач. Замісити пластичне тісто, потім розділіть його на 2 рівні частини, надайте кожній форму кулі, загорніть в харчову плівку і покладіть в холодильник на 30-40 хв. Лимони вимийте, добре обсушити паперовим рушником, крупно наріжте, пропустіть через мясорубку, змішайте з цукровим піском і крохмалем залиште на 10 хв. розігрійте Духовку до 220 °С. Обидві частини тіста розкачати в пласти товщиною 1,5 див. Одну частину покладіть в змочену водою круглу форму. Викладіть отриману лимонну начинку, накрийте другою частиною тіста, краї ретельно защипайте. Верхній пласт тіста наколіть в декількох місцях виделкою, щоб тісто не вздувалось. Поставте в духовку і випікайте 40 хв. Готовий пиріг дістаньте з форми, дайте трохи охолонути на решітці і подайте на стіл до чаю або кави. Можна посипати цукровою пудрою і прикрасити за бажанням глазурю, кремом або помадою. Порада: для отримання шоколадної глазурі розтопити 100 г шоколаду з 10 г вершкового масла і 2-3 краплями коньяку.\nпо 20 г зелені кропу і петрушки\nКартопля очистіть і натріть на дрібній тертці. Цибулину очистіть, подрібніть в блендері, змішати з картоплею, посоліть і залиште на 7 хв. Зелень дрібно порубаєте. Додайте до картопляної маси, вбийте яйця, всипте борошно і перемішайте. Спечіть кілька тонких млинчиків. Для начинки залишилася цибулину очистіть і дрібно порубаєте. Перець промийте, видаліть серцевину з насінням, мякоть дрібно наріжте. Куряче філе пропустіть через мясорубку. У сковороді розігрійте рослинне масло і смажте цибулю 3 хв. Додайте перець і смажте ще 5 хв. Покладіть куряче філе, посоліть, поперчіть і тримайте на вогні 4 хв. На кожен млинець викладіть отриману начинку і скрутіть трубочкою. Можна подати на листі салату і прикрасити зеленню.\nОладки з яблуками і малиновим соусом\nЧас: 140 хв\nУ теплому молоці розпустіть дріжджі, додайте тепле вершкове масло, яйця, цукровий пісок, сіль і при постійному помішуванні всипте просіяне борошно. Тісто накрийте рушником і поставте в тепле місце на 2 год. Яблука вимийте, обсушіть, очистіть, видаліть серцевину з насінням, Мякоть, нарізану тонкою соломкою, покладіть в піднялося тісто, перемішайте і столовою ложкою викладайте на сковороду з розігрітим маслом. Смажте оладки з двох боків до золотистого кольору. Для соусу малину переберіть, вимийте, обсушіть і зробіть пюре в блендері. Потім протріть через сито і збийте з цукровою пудрою. Готові оладки подайте на стіл з приготованим соусом. Можна прикрасити листочками мяти.\n"Вузлики" з грибами\nЧас: 90 хв\n1/3 чайн. ложки соди\nкопчений сир "косичка"\nпіря зеленої цибулі\nЯйце збийте з цукровим піском, дрібкою солі, поступово влийте половину теплого молока і ретельно перемішайте. Соду просійте з борошном, додайте до яєчно-молочної суміші і замісіть рідке тісто. Поступово розведіть його рештою молоком, влийте олію і злегка збийте. У масу додайте 150 мл гарячої 5 води і ретельно перемішайте. З отриманого тесту спечіть кілька дуже тонких млинчиків. Гриби почистіть і варіть 30 хв, потім дрібно порубаєте. Цибулю очистіть і дрібно наріжте. Зелень вимийте, обсушіть і порубаєте. У сковороді розігрійте рослинне масло і смажте цибулю 3 хв. Додайте гриби, смажте 15 хв. Покладіть зелень, посоліть, поперчіть і смажте ще 5 хв. На кожен млинець викладіть отриману начинку, згорніть "вузликом", обвяжіть смужкою сиру і пірїнкою зеленого лука.\nПовторні шлюби. Дубль два.


4 ознаки, що ваші відносини мають довгостроковий потенціал - vsyachyna.com\nYou Are Here:→Відносини→Знайомство→4 ознаки, що ваші відносини мають довгостроковий потенціал\n4 ознаки, що ваші відносини мають довгостроковий потенціал\nЦі пункти об’єднані одним загальним принципом. Якщо ваші відносини відповідають їм, то можна сміливо заявити, що у них є достатній потенціал, щоб бути більш ніж довгостроковими.\n1. Вам подобаються крайнощі один одного\nЄ дві точки зору: про те, що протилежності притягуються, і про те, що “рибалка рибалку бачить здалеку”. В даному випадку мова йде саме про “рибалок” – люди дійсно схильні тягнутися до тих, що схожий на них і розділяє їх цінності.\nЗвичайно, це узагальнення ніяк не заперечує існування пар, чиї стосунки працюють, незважаючи на відмінності. Вся справа в тому, що загальні інтереси стають особливо важливі тоді, коли у партнерів вони доходять до крайнощів.\nНаприклад, чоловік і дружина обидва надзвичайно економні – і вони прекрасно уживаються один з одним завдяки цій рисі, в той час як будь-яких інших людей подібна властивість б дратувало, оскільки воно межує з екстремально високою потребою в економії.\n“Екстремальні” протилежні риси часто залучають, але цей потяг досконалої іншої крайності рано чи пізно руйнується і починає тільки заважати.\n2. Ваш партнер теплий, надійний, на нього можна покластися\nКожна людина має свої пріоритети і шукає щось своє в потенційного партнера. Деякі цінують зовнішній вигляд більше, ніж гроші і статус, інші – навпаки. Але, так чи інакше, в кінцевому підсумку майже всі шукають надійного партнера, все залежно від своєї статі.\nЯкщо ваш хлопець / дівчина тепло ставиться до людей – це добра ознака. Також багато що означає емоційна стабільність. А ось самозакоханість і зарозумілість попереджають: з такою людиною довгих і довірчих відносин не побудувати.\n3. Ви і ваш партнер рівнозначні\nЛегко простежити цю тенденцію: любов не особливо суб’єктивна, а ще часто сліпа і зовсім нелогічна. Люди рідко хоча б приблизно мають уявлення про те, що вони значать для партнера.\nПроблеми виникають тоді, коли пара стоїть, так би мовити, на різних щаблях. Чарівність “принцеси і жебрака” швидко спадає. Реальність полягає в тому, що багаті або привабливі люди, як правило, одружуються на інших багатих або привабливих людей. І тільки рівнозначність стає основою довгострокових відносин.\n4. Ви подобаєтеся собі, перебуваючи у відносинах зі своїм партнером\nЩасливі відносини роблять обох трохи краще. Якщо вам подобається, як ви відчуваєте себе поряд з ним / нею, – все більш ніж ідеально. Але якщо щось прямо або побічно змушує відчувати дискомфорт, знайте: це ніколи не пройде.


Катя Осадча розслабилася на морському курорті та похвалилася стрункою фігурою - ЗНАЙ ЮА\nКатя Осадча розслабилася на морському курорті та похвалилася стрункою фігурою\nОсадча проводить відпустку в компанії чоловіка\n17 вересня 2020, 20:04\nДружина шоумена і ведучого Юрія Горбунова часто радує публіку яскравими постами в своєму Instagram. Цього разу після свого дня народження телезірка показала яскраві фото з відпочинку на популярному курорті в Туреччині.\nУ кадрі Катя в блакитному роздільному купальнику позує в блакитній воді. Варто відзначити, що ведуча проводить відпустку в компанії чоловіка і виглядає на знімках дуже щасливою.\n"Блакить.... after birthday escape. Дякую редакції за ці маленькі канікули 💜" - написала Осадча.\nБлакить ..... afrer birthday escape Дякую редакції за ці маленькі канікули 💜\nA post shared by Katya Osadcha (@kosadcha) on Sep 17, 2020 at 1:13am PDT\n"Мммм зараз би туди, а не ось це ось все😅 😎 🤪", "Ой як красиво, класно відпочиваєте!", "Така прозорість води, навіть пити захотілося, насолоджуйтеся😂 👏", "Ви дуже красива❤💋❤!" - коментують публікацію зірки користувачі соцмережі.\nНагадаємо, раніше Катя Осадча показала своє квіткове царство після дня народження: зачаровує.\nЯк повідомляв портал Знай.uа, Катя Осадча дісталася до мініатюрної Тіни Кароль після її фото з Горбуновим: "Манюня така".\nТакож портал Знай.uа писав, що Катя Осадча розцвіла з приходом осені - ще ніколи вересень не був таким теплим.\nТеги: Катя Осадча Юрій Горбунов відпочинок у Туреччині\nКатя Осадча розповіла про пігулку молодості 50-річного Горбунова: "Дуже переживала"


Топ 3 країни для дешевого відочинку (відео)\nТоп 3 країни для дешевого відочинку (відео)\nШукаєш, де недорого відпочити? t1.ua пропонує топ 3 країни для дешевого відпочинку:\nКіпр. Сонячна країна, де з комфортом можна відпочивати навіть взимку. Острів поділений на туристичні зони. Західна сторона більш спокійна, через те, що мало місць для дорослих розваг, відповідно менше туристів. У кіпрських готелях переважно пропонують проживання по системі “напівпансіон”, рідше – “все включено”. Пакетний тур на тижневий відпочинок коштує в середньому 900 доларів.\nЗа останні п’ять років для українських туристів стали дуже привабливими Балканські країни. Серед них вигідно виділяється Албанія, країна в якій сфера туризму розвивається семимильними кроками. Албанські курорти розміщуються на берегах Адріатичного та Іонічного морів. У країні є на що подивитися, інтерес представляють об’єкти римської та Османської імперій. Туристи відзначають неповторний смак албанських страв. Для відпочинку в Албані необхідно витратити близько 700 доларів, тривалість поїздки при цьому в середньому 8 днів.\nБолгарські курорти подобаються туристам помірними цінами. Приваблює туристів також можливість дістатися на море наземним транспортом з будь-якої точки України. У Болгарії досить хороші пляжі, але сервіс дещо шкутильгає. Відпочинок за системою all inclusive пропонують великі готелі, дрібні пропонують лише сніданок. Популярний варіант проживання в Болгарії – апарт-готелі, де гості мешкають у комфортних квартирах з повноцінною кухнею. У пляжних зонах маса супермаркетів, де можна закупитися продуктами. Пакетний тур обійдеться в 450 євро за 8 днів відпочинку. Мінімальна вартість проживання в апарт-готелях – 25 євро на добу.\nТоп-5 найдорожчих авто духовенства РПЦ в Україні\n«П*ська»: Кличко записав відео, в якому жартує над своєю обмовкою


Привітання з річницею весілля - 6 років (чавунне) весілля | NeedWords.net\nПривітання з річницею весілля - 6 років (чавунне) весілля\n21 лис 2019 в 15:47\nСьогодні ми вітаємо вас з шостою річницею весілля, яка називається чавунною. Чавун – метал дуже міцний. Нехай він чорний і нешляхетний, але якщо його гарненько натерти – засяє яскравіше сонця. Нехай ваш союз буде міцним і сонячним!\nУ житті кожної сімейної пари є одна дата, яка проноситься через багато років – це річниця. 6 років тому ми вітали молодих, а сьогодні відзначаємо річницю сім'ї. Не дарма ця весільна дата зветься чавунною, адже ваш союз став настільки міцним, що вже так просто не розбити. Хочемо побажати, що б у подальші роки ваша сім'я виросла не тільки в два, але і в три, в чотири рази. Будьте терплячими один до одного, хай в родині главою буде чоловік, а дружина – помічницею у всьому. Хай радість і дитячий сміх наповнюють ваш будинок, а печаль обходить стороною. Бережіть один одного, адже справжнє кохання буває один раз!\nШість років ви прожили разом і сьогодні відзначаєте чавунне весілля. Чавун – метал, але він відрізняється від інших металів своєю крихкістю, чавунний посуд може тріснути. Так і сімейні відносини можуть дати тріщину, якщо не підтримувати вогонь кохання в сімейному вогнищі, не підкидати у вогонь докази свого почуття, не підтримувати один одного. Кохайте один одного, будьте здорові і щасливі, нехай радують вас ваші діти, бережіть своє кохання довгі – довгі роки.\nСьогодні річниця весілля — шість років, як ви запалили маяк своєї любові. Нехай ревнощам у ваших стосунках не буде місця, а полум’я пристрасті не згасне ніколи. До старості зберігайте світло своєї любові.\nВітаю з 6-ою річницею вашої — з чавунним весіллям, перевіреним міцною любов’ю і щирим щастям. Бажаю вам жити разом довго і щасливо, дбайливо зберігати свої почуття і повагу одне до одного, успішно досягати всіх цілей та реалізовувати спільні плани. Миру, достатку і розуміння вашій сім’ї.\nВам сьогодні 6 років, вітаю з чавунним весіллям. Хай ваші відносини будуть такими ж міцними, як чавун, нехай кожен день приносить радість і щастя в вашу родину, нехай ваш дім буде наповнений світлом і теплом.\nВітаємо з річницею весілля. Ось вже ні багато ні мало-цілих 6 років ви плечем до плеча, рука об руку, разом! Міцно виковані і чавуном загартовані ваші прекрасні відносини і сімейні узи. Бажаємо вам бути дружними, коханими, здоровими, активними і щирими. Завжди залишатися одне для одного найціннішими, найпотрібнішими і вайважливішими. Щастя вам на довгі роки!\nВітаю з шостою річницею весілля. Нехай такими ж міцними будуть ваші стосунки, як і символ цієї річниці — чавун. Бажаю йти по життю однією щасливою дорогою, міцно люблячи одине одного і допомагати у всьому. Великих перемог вам, щастя, благополуччя і великої удачі.


Установка сигналізації, магнітола та парктроніки на Рено\nДо майстрів студії Prime Security Lab, яка спеціалізується на захисті автомобілів від угону та встановленні дод. обладнання, що на реалізацію комплексу послуг приїхав Renault Trafic.\nНасамперед, були проведені роботи із захисту автомобіля. Основою захисного комплексу стала сигналізація на авто Pandora. Майстри грамотно встановили комплектуючі автосигналізації: всі елементи інтегровані в штатну проводку. Проте розміщення обрано нестандартне. Коли автозлодій спробує викрасти автомобіль, йому знадобиться значно більше часу для виявлення блоку сигналізації, ніж при стандартній установці. Час – той ресурс, який дуже дорогий викрадачу. Чим більше часу займає викрадення авто – тим менше авто стає йому цікаво.\nРено Трафік – не найменше та найзручніше авто, для щоденного користування в місті. Тому, для зручності водія при паркуванні та маневрах заднім ходом – були встановлені парктроніки на перед та зад авто. Важливість парктроніків не тільки у зручності, але й у можливості зберегти цілісність авто. У авто такого розміру, сліпі зони більше, ніж, наприклад, у седані. Без дод. приладів, важко контролювати габарити авто, щоб уникнути зіткнення з дрібними проблемами.\nТакож майстри встановили новий головний пристрій, який призначений для комфортного керування мультимедійними функціями авто. Завдяки йому, власнику буде ще легше користуватися парктрониками при маневруванні заднім ходом, оскільки штатні магнітоли не завжди сумісні з паркувальними системами.


Як тернополяни боротимуться з рекламними вивісками в місті? (фото) | Новини\nЯк тернополяни боротимуться з рекламними вивісками в місті? (фото)\nОбговорюють недолугу зовнішню рекламу в Тернополі та пропонують ідеї, як можна вирішити проблему надмірної кількості вивісок тернополяни, які організувались у спільноту.\nЗараз фото некрасивої зовнішньої реклами, яка псує вигляд міста, виставляють і обговорюють у Фейсбуці. Дехто із активістів пропонує вночі розправитись із зовнішньою рекламою, дехто обирає більш спокійний метод і пропонує звертатись до контролюючих органів, пише Доба.\nІніціатор створення групи – Ярослав Качмарський.\n- Ця спільнота створена для спілкування щодо ситуації, яка склалася у Тернополі із зовнішньою рекламою, зокрема вивісками. Обговорюємо поточний стан, висловлюємо пропозиції щодо вирішення цієї проблеми. Питання вивісок у центрі Тернополя мене хвилює вже давно, але сили дивитися на це неподобство вичерпалися. Тому й створюємо цю групу. Думаю, перш за все необхідно зібрати та систематизувати інформацію про стан справ на сьогодні, – пише Ярослав.


Типи особистостей з соціоніки, Загальна характеристика типів - Ділові та міжкультурні комунікації - Підручники для студентів онлайн\nТипи особистостей з соціоніки\nСоціоніка - це наука про інформаційну взаємодію людини з навколишнім світом. Її основи були закладені австрійським психологом К. Г. Юнгом. Пізніше істотний внесок у формування і розвиток соціопікі внесла литовська дослідниця Аушра Аугустінавічюте. Згідно з уявленнями соціоніки, всі ми відрізняємося один від одного способом переробки інформації, що надходить в нашу свідомість з зовнішнього світу. У цьому контексті прийнято виділяти вісім аспектів інформаційного потоку, які кожен індивід сприймає з властивою йому специфікою. Завдяки соціоніці з'явилася можливість встановити причини міжособистісної диференціації.\nЗгідно соционической концепції можна виділити наступні категорії:\n1) екстраверт - інтроверт (те, яким чином людина переважно черпає життєву енергію: "зовні" або "зсередини");\n2) сенсорик - Інти (те, яким чином людина збирає інформацію: прямо і послідовно або спонтанно);\n3) логік - етик (спосіб прийняття рішень);\n4) раціональне - ірраціонал (спосіб побудови власного життя).\nЗагальна характеристика типів\nЕкстраверт: орієнтований на "зовнішнє", як правило, відкритий, комунікабельний, легко пристосовується до незнайомих ситуацій, легко вступає в нові контакти, легко розлучається з людьми, часто схильний до ризику, любить працювати в колективі і бути в центрі уваги.\nІнтроверт: орієнтований в першу чергу на свій внутрішній світ, намагається захиститися від великої кількості нової інформації, що не дуже комунікабельний, має вузьке коло друзів, з працею входить в нові контакти, добре працює в поодинці.\nЛогік: цього типу притаманні системність, любов до закону і порядку, він любить аналізувати і встановлювати логічні зв'язки, не любить говорити про свої почуття, не любить з'ясовувати причини сварок і непорозумінь.\nЕтик: у даного типу, як правило, емоції домінують. Люди цього тину добре відчувають емоції оточуючих, нерідко приймають рішення під впливом емоцій, а не розуму, схильні йти на компроміси заради збереження відносно, бояться образити інших і часто ображаються самі.\nРаціонал: люди цього типу схильні до планування і доведення справ до кінця, не люблять спонтанно змінювати своїх рішень, прагнуть все "розкласти по поличках", люблять точність і пунктуальність, їх життя розписане по хвилинах.\nІрраціонал: люди подібного типу можуть починати відразу кілька справ, як правило, не доводять їх до кінця, їх працездатність залежить від настрою, цікаві, цікавляться всіма новинками, досить гнучкі, живуть, підкоряючись спонтанним поривам і обставинам.\nСенсорик: люди цього типу часто фокусують увагу на те, що вони чують і бачать, сприймають на дотик, нюхають і пробують на смак, вони надають надмірне значення деталям, орієнтовані на сьогодення, мають реалістичним світовідчуттям, практичні, спостережливі.\nІнти: люди даного типу виявляють інтерес не до одиничним фактам як таким, а до причинно-наслідкового взаємозв'язкам, довіряють інтуїції, у всьому шукають прихований сенс, мають багату уяву, краще креативну діяльність і уникають рутини. Добре розбираються в потенційні можливості людей, аналізують минулі помилки, бачать хід історії. Можуть бути хорошими прогностики.\nУ діловій комунікації дуже важливо знати свій особистий стиль поведінки, а також стиль поведінки партнерів. Розуміння специфіки партнера дозволить встановити ефективний діловий контакт.\nЗгідно соціоніці існують чотири основних соціальних типу.\n1. Домінуючий екстраверт. Цьому типу властива жага визнання, прагнення бути залученим в бесіду. Домінанта - емоційна складова у всьому. Люди цього типу не люблять рутини. Як правило, вони дуже швидко приймають рішення, їм не треба багато часу на обдумування. Прагнуть бути відкритими і доброзичливими. Доброзичливі, але в той же час не бояться сказати "ні", не завжди організовані, не завжди контролюють свої вчинки.\n2. Домінуючий інтроверт. Люди цього твань допитливі, керуються не емоціями, а тільки грунтовно обдуманими рішеннями, високо цінують час, компліменти для них не мають значення, ефективні, відповідальні, тримають слово. Як правило, акуратні у всьому.\n3. підпорядковується екстраверт. Представники цього типу вважають за краще компанію тих, хто має з ними схожі інтереси. Як правило, вони схильні приєднуватися до більшості. Для них дуже важливо відчувати себе частиною групи. Це цілком емоційні люди, які сприймають інформацію досить повільно. Чи не виносять тиску на себе. Не люблять перевантажень, намагаються уникати їх. Часто пручаються змінам і не вміють керувати часом. Не вміють говорити "ні".\n4. підпорядковується інтроверт. Люди даного типу люблять деталі, допитливі, нетовариські, зазвичай важко приймають рішення, так як їм завжди не вистачає інформації. Вони люблять різноманітну техніку, цікаві, відчувають тягу до аналізу, дуже вимогливі до точності в підрахунках.\nЗнання загальної характеристики типів може допомогти ефективної комунікації та роботі в команді. Наприклад, якщо говорити про командну роботу, то екстраверти - стомлюючі, настирливі і вимагають постійної уваги; інтроверти тримають велику частину інформації при собі; сенсорики нс розуміють, навіщо потрібна команда; інтуїти, навпаки, захоплюються і надихаються; логіки бачать в команді ефективний засіб для досягнення мети; етики сприймають команду як поле для взаємодії людей; раціонали контролюють процес, Ірраціонали мають свій власний робочий графік.\nНа думку О. Крегера і Дж. Тьюсон, існують типологічні переваги в управлінні часом.\nЕкстраверт схильний віднімати час у інших, він, як правило, відкладає роботу, що вимагає усамітнення, і потребує залучення оточуючих до справ.\nІнтроверт відкладає групову роботу, замах оточуючих на свій час, як правило, терпить, здатний забути про терміни здачі проекту через внутрішньої зосередженості.\nСенсорик переживає поточний момент, існує "тут і зараз", не схильний стратегічно планувати майбутнє.\nІнти, навпаки, існує в майбутньому, нс заглиблюючись зараз, вважає час чимось нескінченним.\nДля логіка характерна прив'язка часу до реалій.\nДля етика час - поняття відносне: його домінанта - психологічний комфорт оточуючих.\nРаціонал прагне до контролю часу, він прихильник чітких графіків і планів, прагне контролювати самого себе.\nІрраціонал не впевнений в можливості контролювати час, нерідко пристосовується до його ходу, часто поєднує роботу з розвагами.


Багатьох вагітних не минув цей кошмар: ти не можеш, є все виходить назад, навіть звичайні запахи викликають нудоту, ти бліднеш і худнеш, а життя перетворюється на постійний стрес. Перше, що потрібно зробити, – прийняти себе такою. Усвідомити, що якщо вже токсикоз прийшов сам, то і пройде він теж сам його ніяк не вилікуєш. Але це не означає, що взагалі нічого не треба робити.\nІснує багато рецептів полегшення подібного стану, але у кожної жінки він, як правило, свій, а то й не один. Тим не менш, деякі основні ми постараємося розглянути.\n1. Медикаментозний. Існують засоби, що блокують блювотний рефлекс на рівні центральної нервової системи, зазвичай їх прописують у лікарнях одночасно із засобами, регулюючими втрату рідини і підтримують печінку, мінеральними комплексами. Однак якщо до лікарні справа ще не дійшла, а припинити блювоту потрібно терміново, можна прийняти те, що продається в аптеці, наприклад «Церукал». Все це екстрені заходи, які має сенс застосовувати у виняткових випадках. Наприклад, якщо Ви актриса і у Вас спектакль через 20 хвилин. В інших випадках, якщо блювота більше трьох разів на день треба звернутися до лікаря з проханням про госпіталізацію або хоча б взяти лікарняний. Якщо Ви не потрапили в лікарню, постарайтеся обійтися без ліків.\n2. Багатьом допомагає від нудоти і блювання, якщо що-небудь з’їсти, не встаючи з ліжка: горіхи, печиво, каша. Однак часто так буває, що блювотні позиви дуже сильні, але не виходить навіть жовч або шлунковий сік. У такому випадку краще нічого не їсти, а випити склянку води натщесерце, почекати поки вирве і сміливо йти снідати. Їжа в такому разі не повинна бути важкою, краще всього, якщо це буде молочна каша або йогурт.\n3. Кисле або м’ятна. Тут рецептів безліч: грейпфрутовий сік, шипшина, журавлинний морс, м’ятна водичка, лимонно-м’ятні льодяники. До речі, останніми краще не захоплюватися, так як надмірне вживання цукру може призвести до діабету. Добре допомагає від нудоти і блювання медова водичка, проте ні в якому разі не треба розчиняти мед в гарячій воді: він втрачає свої корисні властивості.\n4. Режим харчування. Треба намагатися не їсти важку їжу: жирне, смажене, солоне. Краще якщо їжа буде рідкою або напіврідкої: супи, пюре. Не забувати пити мінеральну воду. А головне, після їжі нікуди не бігти і трохи відпочити.\n5. Іноді токсикоз може посилюватися від прийому різних полівітамінів для вагітних. У такому випадку краще не приймати їх пару днів. Якщо стало набагато краще поговоріть з лікарем, він пропише Вам інші.\n6. Навіть якщо у Вас на роботі напружений графік, намагайтеся дотримуватися режиму дня і побільше спати. У сні організм набирає сили, а ще уві сні Вас не буде нудити.\n7. Багатьом допомагає ароматерапія. Дихайте ароматами, що зменшують нудоту: жасмину, троянди, анісу, лимона, м’ята, евкаліпта, лаванди. Ефірні олії можна капати на звичайний носовичок і носити його з собою або запалювати ароматичні лампи.\nУ будь-якому випадку, щоб з Вами не відбувалося, не впадайте у відчай це тимчасово. Головне, не опускати руки і пробувати всі засоби для боротьби з токсикозом одне з них Вам точно підійде.\nМаленький живчик : як його вгамувати?\nПерші прогулянки з новонародженим


Міжнародний журнал «Українська залізниця» - Для виїзду громадян із популярних міст відпочинку на найближчі вихідні Укрзалізниця запропонувала майже 94 тис. місць у поїздах\nДержавна адміністрація залізничного транспорту України ("Укрзалізниця") на 29 і 30 серпня запропонувала 93,8 тис. Місць у пасажирських поїздах, що курсують з найбільш популярних курортних міст на півдні і заході: Одеси, Херсона, Миколаєва, Новоолексіївки, Бердянська, Генічеська, Івано -Франківська, Львова та Ужгорода.\nЯк повідомила прес-служба "Укрзалізниці", найбільше місць у поїздах на ці два дні запропоновано для виїзду відпочиваючих з Одеси – 32,4 тис. та зі Львова – 24,1 тис. місць, Херсона – 8,6 тис. місць, Новоолексіївки – 6,6 тис., Ужгорода – 7,1 тис., Івано-Франківська – 4,9 тис., Генічеська – 2,9 тис., Миколаєва – 3,5 тис. та Бердянська – 3,5 тис.\n"Сьогодні на останні дні літа, 28-31 серпня, пасажири можуть придбати квитки на поїзди, що прямують до столиці з Одеси, Херсона, Новоолексіївки, Генічеська, Івано-Франківська та Львова. Зокрема, у поїздах, що курсують з Одеси до столиці, на 29 і 30 серпня наразі є 1104 вільних місця, зі Львова – 1899 місць у купейних, плацкартних і вагонах класу люкс, у поїздах із Новоолексіївки є 292 вільних місця в купейних та вагонах класу люкс. Укрзалізниця постійно аналізує попит пасажирів на перевезення та призначає додаткові поїзди на найбільш популярних маршрутах.\nЗагалом у серпні Укрзалізниця запропонувала пасажирам у південному напрямку 807,8 тис. місць та зворотно 809,1 тис. місць, у західному напрямку – 652,1 тис. місць та зворотно 650,1 тис. місць. Зокрема, до Одеси – 444,5 тис. і 444,9 тис. зворотно, до Херсона – 123,8 тис. місць та 124,1 тис. зворотно, до Львова – 352 тис. і 349 тис. зворотно, до Новоолексіївки – 94,8 тис. місць і 94,3 тис. зворотно".


На Дніпропетровщині засудили групу ділків, які відкрили підпільний завод по виробництву дизпалива – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Пригоди > Кримінал > На Дніпропетровщині засудили групу ділків, які відкрили підпільний завод по виробництву дизпалива\nНа Дніпропетровщині засудили групу ділків, які відкрили підпільний завод по виробництву дизпалива\nПрокурава затвердила та направила до суду обвинувальний акт відносно членів організованої групи, які займались виготовленням фальсифікованого пального. Про це повідомляє прес-служба прокуратури Дніпропетровської області.\nТак, з початку серпня 2017 по серпень 2018 року троє громадян, без відповідних дозвільних документів та ліцензій відкрили підпільний цех з незаконного виготовлення дизпалива для подальшого його продажу.\nОбвинувачені закуповували мазуту, нафту та інші необхідні компоненти. Автоцистернами перевозили речовини на територію підпільного переробного заводу у Кривому Розі, де виготовляли фальсифіковане дизельне пальне.\n“Наразі одного з них судитимуть за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28 та ч.2 ст.204 КК України (організація та керівництво незаконного виготовлення підакцизного товару, вчинене у складі організованої групи). Його двоє спільників опинилися на лаві підсудних як виконавці у складі організованої групи (ч.3 ст.28, ч.2 ст.204 КК України). Судовий розгляд кримінального провадження триває”, – йдеться у повідомленні.\nУкраїнці зможуть змінювати мобільного оператора без зміни номеру вже з 1 травня\nНазвали переможців обласної виставки-конкурсу «Знай і люби свій край»\nВалюта Купівля Продаж USD26.8500027.35000EUR29.9500030.60000BTC8629.28769537.6336


ЯК зробити табуретку :: як виготовити табуретку :: Меблі і декор :: neprostoguru.ru: як просто зробити все\nВідео: Як самому зробити табуретку дерев`яну своїми рукамі.mp4\nНа дачі або в заміському будинку краща дерев`яні меблі, натуральна і справжня - масивні дерев`яні столи, плетені крісла, звичайні прості табуретки. Все це продається, але навіщо ж витрачати кошти на придбання меблів, якщо, наприклад, зробити табуретку цілком можна самому!\n- бруски розміром не менше 40х40 см-\n- дошки товщиною не менше 1,5 см-\n- клеєна фанера завтовшки 1 см-\n- бруски 20х20 см-\nРозрахуйте висоту табуретки - це зробити дуже просто. Якщо у вас є зручний стілець, на якому комфортно сидіти - неважливо, де, навіть в квартирі - виміряйте його висоту. Майбутня табуретка не повинна бути набагато вище або нижче, на ній буде незручно сидіти.\nПочинайте робити табуретку з каркаса. Попередньо підготуйте майбутні ніжки, відпилявши від бруска відрізки однакової довжини. При бажанні нижню їх частину можна трохи зрізати - так буде естетичний.\nКаркас майбутньої табуретки кріпиться за двома перетинах - у верхній частині, і на деякій висоті від підлоги. Для верхньої зв`язки можна використовувати бруски основного перетину, 40х40, а для нижньої - досить брусків 20х20 см.\nКріплення брусків зв`язки здійснюється в торцевій частині, тобто ніжки не потрібно запилювати, досить просто прикласти до них сполучні короткі бруски і зробити наскрізне кріплення, прямо через ніжки. Краще використовувати довгі саморізи, а не цвяхи.\nПісля виготовлення каркаса перевірте, чи не хитається він. Якщо все закріплено правильно, то каркас в вертикальному положенні повинен стояти міцно. Зробити табуретку, щоб потім з неї впасти - це не входить у ваші плани. Для перевірки горизонтальній площині, можна застосувати будівельний рівень.\nПриміряйте заздалегідь підготовлені дошки або фанеру за місцем. Якщо все влаштовує, зміцнюйте їх до каркаса, утапливая капелюшки цвяхів або саморезов в дошки, не менше ніж на 2-3 мм, інакше порвете все штани, сідаючи на свій твір меблевого мистецтва.\nОфарбуйте готову табуретку - за бажанням.\nРобимо самі дерев`яна підлога в квартирі\nЯк зробити двоярусне ліжко\nДекупаж обробної дошки відео


Учитель року – 2020 03.02.2020\nВечір зустрічі випускників школи 03.02.2020\nФінал ,,Кубок 19 округу” з футзалу. 03.02.2020\nОбласний конкурс «Новорічна композиція» 29.01.2020\nДень пам’яті героїв Крут 29.01.2020\nМета фестивалю – дослідити вплив проекту «Активні громадяни» на малі громади та встановити партнерські відносини між організаціями-учасницями проекту та громадами Волинської області.\nДля участі у фестивалі був поданий проект соціальної дії «Створення відкритого простору для учнів на подвір’ї школи– гімназії смт. Іваничі з метою відпочинку, проведення навчальних занять та мистецьких заходів».\nУ відкритті фестивалю у нашій школі-гімназії взяло участь 10 волонтерів з різних міст України, представники влади та дирекції школи, голова громадської організації «Родинка», а також школярі – члени Молодіжної ради. Дирекція, педагогічний та учнівський колективи висловлюють щиру вдячність організаторам фестивалю за фінансування проекту, який сприяє розвитку громади та відпочинку школярів.


Підприємство, його суть, види і функції - Refine\nРеферати > Економіка підприємства > Підприємство, його суть, види і функції\nОтже, темою даної контрольної роботи буде “Підприємство”. В Україні та інших пострадянських державах відбувається значне роздержавлення та приватизація економіки. Основним засобом здійснення їх є перетворення державних підприємств на акціонерні компанії. Після роздержавлення в Україні створюються такі підприємства як державні, колективні, приватні, трудові, сімейні та спільні.\nВ окремих країнах досить поширені більш конкретні найменування фірм. Наприклад, в Англії вони мають назву компанії, США – корпорацій, країнах континентальної Європи – товариств.\nПри цьому важливо знати, що кожне підприємство або фірма є юридичною особою, має закінчену систему обліку та звітності, самостійний баланс, розрахунковий рахунок в банку, печатку з власною назвою, а також товарний знак (марку) у вигляді певного терміну, символу, малюнка або їх комбінації. Такий фірмовий знак (марка) слугує для ідентифікації товарів або послуг продуцента (продавця) та їх вирізнення від продукції (послуг) конкурентів на ринку.


Проект приватного міста в Гондурасі провалився. Бо Гондурас — Тексти.org.ua\nПроте, історія з найбільш очікуваним і реальним стартап-містом, яке мало виникнути в Гондурасі і про яку писали ТЕКСТИ, свідчить, що це поки лише утопія, - пише Smartplanet.com\nГондурасу країна багатої на корупцію та депресію. Там і справді мало що втрачати, а тому знаходиться велике поле для експериментів. Тому і було вирішено побудувати стартап-місто, яке б змогло залучити інвестиції, процвітаючі компанії та економічне пожвавлення для цілого збіднілого регіону. Таке місто повинне було керуватися не законами Гондурасу, а власними правилами, взятими за зразок з країн «першого світу».\nПоштовхом до створення стартап-міста стала промова Пола Ромера, економіста Нью-Йоркського університету, на TED, яка надихнула президента Гондурасу Порфіріо Лобо Соса. Президент проштовхнув закон, який почав готувати ґрунт для майбутнього експериментального містечка.\nВарто зазначити, що міста створені компаніями не є нічим новим. Таких є багато в Китаї, і такі будувалися в США у 19 та 20 ст. Проте Ромер хоче вдосконалити концепцію містечка збудованого компанією, звільнивши його жителів від застарілих і неефективних правил їхніх держав, і право створювати власні нормативні і звичаєві рамки виробництва ти життя.\nАле ідея Ромера збудувати справжнє договірне місто у Гондурасі зазнала невдачі через місцевих політиків і корупцію.\nОсновна причина невдачі, на думку Ромера, така: не було створено сильного незалежного контролю, що є золотим правилом договірних міст. І саме тому спроба зазнала краху. Ромер полишив ці спроби ще у вересні, а інвестиційна група, яка намагалася взяти під контроль проект – вийшла з гри у листопаді. Ця американська група (MGK) очолювана соціальним підприємцем Майклом Стронгом працювала над схожою ідеєю «вільно зони», з однією відмінністю: вони не відстоювали права запроваджувати власні закони. Проте група Стронга залишила цю справу коли Гондураський Вищий Суд скасував закон, який дозволяв будівництво нових міст.\nПісля Гондурасу ідея Ромера здається залишається лише ще однією концепцією висвітленою TED-промовою, яка не може вижити за межами мозкових центрів.\nЄдиною порадою для уникнення таких помилок і гальм є створення дуже потужного урядового лоббі-структури, яка візьме на себе пряму відповідальність за все, що буде пов’язане з створенням нових тестових міст. Групі інвесторів це поки не під силу.\nРомер вважає, що північноафриканські міста, які пережили арабську весну, і яким потрібен поштовх для розвитку їхньої молоді швидко зрозуміють переваги нових підходів до планування і розширення міст. Тому, якщо не візьмуть на озброєння концепцію стартап-міст у повному обсязі, то цілком можуть використати певні елементи і розвивати окремі нові зони міста за геть іншими політичними та економічними принципами.


Інспектори ювенальної превенції встановили місцезнаходження неповнолітньої, яка зникла в Хортицькому районі Запоріжжя. Дівчина перебувала у знайомого. Стосовно розшукуваної правопорушень вчинено не було.\n28 квітня неповнолітню розшукали інспектори ювенальної превенції. Дівчина знаходилась у знайомого в селі Лежине Запорізького району. Стосовно розшукуваної правопорушень вчинено не було.\nПравоохоронці провели з неповнолітньою профілактичну бесіду та повернули до лікарні.\nВсього з початку року працівники ГУНП в Запорізькій області розшукали 187 неповнолітніх.\nНагадаємо, що близько 300 школярів міста Пологи познайомились із роботою підрозділів поліції.


Pages: 1 2  4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 ... 73 Go Down\nAuthor Topic: Думки про вдосконалення українського алфавіту (Read 253362 times)\n« Reply #50on: November 3, 2006, 16:50 »\nВзагалі етимологічний правопис - це лише ознака довгого існування писемної традиції БЕЗ реформ правопису. Не більше і не менше.\n2 Валіус: от санскріт, скажімо, має взагалі фонетичний правопис. То що, Ви йому літературного віку вкоротите?\n« Reply #51on: November 3, 2006, 17:01 »\nQuote from: Python on November 3, 2006, 16:49\nВ принципі, ніякий фонетичний алфавіт не передає всіх тонкощів вимови, або ж у ньому має бути дуже багато літер, які можуть змінюватись у залежності від вимови конкретного носія мови. Взагалі, письмо має виконувати не транскрипційну функцію, а передавати зміст слів - етимологічні варіанти в цьому відношенні явно виграють.\nЗараз ви пропонуєте, фактично, дістати з етимологічних словників старі форми слів і запровадити їх в писемний ужиток, але зберегти вимову. Тобто змусити дітей не лише писати те, чого вони не чують, але й втовкмачувати в їхні голови геть зайві "правила читання" (тобто фонетичних переходів). І це при тому, що самі визнаєте вплив писемної форми на вимову (тобто розумієте, що це фактично призведе до архаїзації вимови).\nНайліпше, коли правопис є фонематичним (тоді й усі проблеми з читанням відпадають). З часом він ПРИРОДНО стане етимологічним.\nP.S. Взагалі топік був про вдосконалення алфавіту, а не правопису...\n« Reply #52on: November 3, 2006, 18:20 »\nQuote from: Digamma on November 3, 2006, 17:01\nНе розумію, чому Вас так лякає архаїзація вимови? Та й не така вже це й архаїзація - у мові, яку я знаю з дитинства, були деталі, які не відображаються на письмі і від того поступово стираються. Мова поступово втрачає свої барви, свій колорит, стає якоюсь вицвілою і спрощеною...\nВсе, що я пропоную - ввести позначення для етимологічних різновидів близьких за звучанням фонем, при цьому максимально зберігши існуючі обриси українських літер. Я не пропоную писати іменник "ніж" як "нож" чи "но̂ж" (це вже буде серйозним відходом від існуючої писемної традиції), а лише додати діакритик, який, вцілому, мало вплине на вигляд слова "нı̊ж", але дозволить його відрізнити від дуже близького за звучанням (хоча й не зовсім ідентичного) службового слова "нїж".\nЩе одна перевага, яку дає подібний спосіб письма - можливість одразу підібрати правила чергування голосних для незнайомого слова - це врятує нас від багатьох казусів, що виникають при відмінюванні прізвищ, та й тим, хто мову тільки вивчає, підказки у вигляді діакритиків також стануть у пригоді.\n« Reply #53on: November 3, 2006, 18:38 »\nQuote from: Python on November 3, 2006, 18:20\nНе розумію, чому Вас так лякає архаїзація вимови?\nПо-перше, мене не лякає, а я просто вважаю це безглуздим.\nПо-друге, як Вам кортить, то кажіть собі архаїчне хлієб, але чим то краще на хліб?\nЧи, можливо, Ви не за архаїзацію, а лише за фіксацію нормальної літературної вимови та корекцію наслідків необачних правописних рефрм після 1927? Так тоді варто просто про це сказати, а не архаїзувати вимову та штучно (sic!) надмірно етимологізувати правопис.\nТа й не така вже це й архаїзація - у мові, яку я знаю з дитинства, були деталі, які не відображаються на письмі і від того поступово стираються. Мова поступово втрачає свої барви, свій колорит, стає якоюсь вицвілою і спрощеною...\nТак от про корекцію того я Вам і кажу, шановний Питоне: добрий правопис має бути фонематичним. Тобто маємо /и/ - пишемо и, а не маємо /и/ - пишемо і, як зараз. Проблема не в засадах сучасного правопису, а в їх реалізації - в ідіотських правилах, що від тих засад відходять, сліпо наслідуючи правописи інших мов.\n« Reply #54on: November 3, 2006, 20:21 »\nНезважаючи на те, що російська ё графічно близька до e і часто взагалі замінюється нею, це не веде до появи в російській мові архаїчних форм... І де це я пропонував писати хлїб як хлієб? Втім, здається, у деяких діалектах саме так це слово і звучить. Якщо в діалекті може бути декілька абсолютно різних варіантів вимови того, що в літературній мові позначається однією літерою, чому б не відрізняти графічно ці етимологічні варіанти - зробити письмо міждіалектним?\nЧому ж, якщо звучання слова чітко виводиться з написання, повна фонематичність необов'язкова: вивчивши правило, що перед р, н початкова i читається як [и], можна легко навчитись читати "ірій" як "ирій", "інший" як "инший" тощо. Але це занепадаюче мовне явище ще якось можна відобразити на письмі, тоді як для варіацій i у сучасному алфавіті, фактично, нема ніяких графічних відповідників.\nБезумовно, це так. Але, якщо мова має давню незмінну письмову традицію, велику кількість письменних живих носіїв, великий запас літератури, створеної на базі існуючої писемності, це ускладнює мовну реформу. Якщо одна мова використовується в багатьох країнах, реформа правопису в цьому випадку ускладнюється ще більше. Ось і виходить так, що етимологічність письма стає ознакою великих мов з багатою культурною спадщиною.\n« Reply #55on: November 3, 2006, 21:20 »\nQuote from: Python on November 3, 2006, 20:21\nНезважаючи на те, що російська ё графічно близька до e і часто взагалі замінюється нею, це не веде до появи в російській мові архаїчних форм...\nЯкий стосунок до етимології взагалі має плутанина е/ё? В Вас що, е > ё? Взагалі про яку архаїзацію йдеться, коли саме ё передає усталене звучання, а помилкова його заміна на /е/ призводить до неологізації?\nІ де це я пропонував писати хлїб як хлієб?\nХіба не Ви пропонували архаїзувати вимову? Так от ять саме і має архаїчну вимову приблизно як йе або іє. Читайте уважніше - я сказав вимовляти (казати), а не писати.\nВтім, здається, у деяких діалектах саме так це слово і звучить. Якщо в діалекті може бути декілька абсолютно різних варіантів вимови того, що в літературній мові позначається однією літерою, чому б не відрізняти графічно ці етимологічні варіанти - зробити письмо міждіалектним?\nЗадача створення такого письма, яке відбивало би кожен діалектний варіант вимови, або є нездійсненною, або призведе до появи алфавіту з казна якою кількістю літер (гадаю, абхазький по тому нам буде за дитячу забавку). До того ж це настільки ускладнить правопис, що його вивчення буде мало чим відрізнятися від англійского.\nЧому ж, якщо звучання слова чітко виводиться з написання, повна фонематичність необов'язкова: вивчивши правило, що перед р, н початкова i читається як [и], можна легко навчитись читати "ірій" як "ирій", "інший" як "инший" тощо.\nТому що по-перше, більшість людей не пам'ятатиме правил, а лише читатиме як є. Тобто поставатиме /і/ на місці /и/ (що, до речі, зараз і маємо). По-друге ж, правопис має бути систематичним: то Ви пропонуєте ледь не наскрізну етимологізацію правопису, то раптом не вбачаєте проблеми навіть у фонематичній невідповідності, про етимологічну годі й казати (тут проста калька правила російського правопису, нічого розумного).\nЯкщо одна мова використовується в багатьох країнах, реформа правопису в цьому випадку ускладнюється ще більше. Ось і виходить так, що етимологічність письма стає ознакою великих мов з багатою культурною спадщиною.\nТак то Ви хочете аби наша мова у чужі санки сіла?\nВи не зважаєте на маленьку, але суттєву рису - то є природна(!) ознака. Ані довших, ані культурніших, ані ширших літератури та ужитку ми реформою правопису не отримаємо. Тому зауваження шановного Валіуса, як на мене, є дещо недоречним.\n« Reply #56on: November 4, 2006, 00:32 »\nЯ, звичайно, не фахівець, але, наскільки я розумію, у словах, де відбувається чергування е/ё, первісно була якась спільна голосна як у наголошеній, так і в ненаголошеній позиції, тоді як у сучасній російській е/ё чітко розмежовуються при вимові - повернення до початкової форми не відбувається.\nХіба не Ви пропонували архаїзувати вимову?\nНу не до такої ж міри!\nСаме тому я пропоную винести етимологічні атрибути в надрядкову позицію. В принципі, використання цих значків можна зробити необов'язковим, як наголос, але використовувати їх там, де в них виникає потреба - у словникових статтях, для запису діалектної мови тощо. Звичайно, всього розмаїття діалектів це не передасть, але, принаймні, полегшить запис діалектної мови, не віддаляючи її при цьому від літературної граматики.\nТому що по-перше, більшість людей не пам'ятатиме правил, а лише читатиме як є. Тобто поставатиме /і/ на місці /и/ (що, до речі, зараз і маємо).\nЙмовірно, так і буде, особливо якщо це правило взагалі не увійде до шкільних підручників. З іншого боку, у мене є деякі сумніви щодо загальновживаності початкового и в різних діалектах. Чи є якісь дослідження цього явища? Хотілось би також дізнатись, як відбувався розвиток цієї фонеми, і з чим пов'язана поява початкових и та i в різних українських словах.\nПо-друге ж, правопис має бути систематичним: то Ви пропонуєте ледь не наскрізну етимологізацію правопису, то раптом не вбачаєте проблеми навіть у фонематичній невідповідності, про етимологічну годі й казати (тут проста калька правила російського правопису, нічого розумного).\nНа жаль, я не маю достатньо інформації про походження початкових и та i, та й у живій мові я здебільшого чую саме i в цих словах. Звичайно, етимологічно більш правильним виглядає саме варіант з и, але, наскільки я розумію, первісно в обох групах слів (з початковою и та початковою і) була одна й та ж голосна, а їх розходження відбулось пізніше. Чи моє припущення помилкове?\nУ тому варіанті змін, який запропонував я, звичайно ж, ми нічого нового не отримаємо. Втім, якби історія української писемності пішла іншим шляхом, можливо, зараз би ми могли читати твори середньовічних українських поетів в оригіналі, не відчуваючи дискомфорту через розбіжності між тогочасною та сучасною граматикою. Користуючись чимось на зразок максимовичівки, ми могли б розширити історію української літератури на декілька віків.\n« Reply #57on: November 4, 2006, 09:19 »\nQuote from: Python on November 4, 2006, 00:32\nТому я і питав позаминулого поста: "Чи, можливо, Ви не за архаїзацію, а лише за фіксацію нормальної літературної вимови та корекцію наслідків необачних правописних рефрм після 1927?". Більшість розбіжностей сучасної вимови з тим що мало би бути сформовано не недосконалою абеткою, або правописними засадами, а сліпим наслідуванням правил російського правопису з 1933 р. (див. нижче)\nПроблему маємо через непослідовність правописних правил: маємо різні фонеми(!) /и/ й /і/, але на початку слова завжди пишемо і, провокуючи нівелювання різниці; маємо деякі приголосні лише твердими, але у запозичених словах запросто пишемо після них я/є/ю без апострофа, провокуючи їх пом'якшення, etc. Для відновлення status quo досить буде повернутись до правопису, що просто послідовно дотримуватиметься своїх же власних засад.\nЯ, звичайно, не фахівець, але, наскільки я розумію, у словах, де відбувається чергування е/ё\nАле ж ми говорили не про чергування е/ё у наголошених та ненаголошених позиціях (та й не про таке ішлося щодо української), а лише про плутанину літер е/ё (e.g. клён, чёрный, а не клен, черный]). У деяких словах маємо поступове постання е через письмову форму слова, не більше того.\nТак, помилкове. Ці фонеми є природними. Проблему складає лише правописне правило, що десь з 1933 р., сліпо наслідуючи взірець російської мови (де /и/ й /і/ не є різними фонемами), вказує писати на початку слова і без огляду на фонему. За 75 років мовної практики з розповсюдженням літ. норми і грамотності, як Ви розумієте, те початкове і просто з'їдає /и/, даючи неприродний(!) перехід и > і на початку слів.\n(Тобто коректним буде говорити не про розвиток початкового /и/, а саме про його можливу втрату через письмову форму)\nКористуючись чимось на зразок максимовичівки, ми могли б розширити історію української літератури на декілька віків.\nНе історію, а лише можливість читати без адаптації. Саме у цьому і є суть моїх зауважень: історію це не змінить - що мали те й матимемо.\n« Reply #58on: November 4, 2006, 16:32 »\nОсобисто мені не подобається ідея просто взяти й повернути все те, що було нормою 80 років тому. По-перше, мова розвивається, у ній відбуваються якісь зміни, між 1933 і нашими часами українська мова теж продовжувала існувати, її продовжували вивчати у школах, книги продовжували видаватись. У будь-якому разі, зміна правопису має якось узгоджуватись і з нинішніми реаліями. По-друге, навіть правопис 1927 року не відбиває розбіжностей між деякими фонемами.\nДобре, а як тоді відбувалась еволюція цих фонем ДО того? Чому у слові "Іван" на початку ми чуємо [і], тоді як "індик" до 1933 року був "индиком"? Чи дійшла до наших часів якась інформація про розбіжності між цими фонемами у XIX, XVIII ст. і раніше?\nІсторію, звичайно, змінити неможливо, але втрата етимологічної писемної традиції призвела до того, що зараз більшість з нас читає староукраїнські письмена за канонами російської мови, де етимологічний принцип вцілому зберігся. Як наслідок, ці твори у наш час видаються переважно в перекладі з староукраїнської на українську. Не в фонетичній адаптації, а саме в перекладі, ніби підтверджуючи, що тогочасна українська література не була українською.\n« Reply #59on: November 4, 2006, 17:20 »\nЯк наслідок, ці твори у наш час видаються переважно в перекладі з староукраїнської на українську. Не в фонетичній адаптації, а саме в перекладі, ніби підтверджуючи, що тогочасна українська література не була українською.\nТоді що змінить перехід до нового-давнього етимологічного написання українських слів? Переклад, насамперед, означає добір і компонування граматичних та лексичних конструкцій у мові-рецепторі відповідно до змісту й побудови оригінального твору, та що за абетку ми беремо хоч в оригіналі, хоч у перекладі, має тоді третьорядне значення, бо слова від того не змінять значення, і все одне потребуватимуть перекладу.\nРадше річ у тому, на мій погляд, що давньоукраїнська писемність істотно відрізнялась від модерної (пост-Сковородинової, наприклад), і тут уже справі не зарадиш, спадкоємність нашої традиції від того не втрачається і не розривається, так само, як традиція англійського письменства має коріння в творах писаних ще латиною, потім давньою англійською, і пересічному англійцеві перші будуть ще незрозуміліші проти нашої ситуації з давньоукраїнською, і давнішу англійську він навряд чи добре зрозуміє без словника та напрацьованої звички читати давні тексти.\nНам Бог дав непогану абетку, досить зручну, і письмо непогане. Його треба вдосконалювати, оббирати від наліплого бадилля, гармонізувати, проте жодним чином не ламати і тим не заподіювати нових мовних тортур пересічним українцям.\n« Reply #60on: November 4, 2006, 18:16 »\nБезумовно, сучасному англійцеві важко читати середньоанглійські тексти без словника, тим більше, багато граматичних форм вже відійшло в минуле, але тут не було такого розриву, як у нас - сучасний англійський правопис відбиває середньовічні мовні реалії, написання багатьох слів не змінилось чи мало змінилось за ці віки. Наша ж історія пішла іншим шляхом - давня традиція занепала, і навіть Сковорода вже писав свої твори мовою, близькою до російської. Нова українська література будувалась, фактично, з нуля.\n« Reply #61on: November 4, 2006, 18:50 »\nІ далі проводячи аналогію з англійським письменством, варто згадати, що за часів Київської Русі, наші предки писали «серйозні» тексти, такі що зазвичай формують літературну традицію (само)накиненою їм «високою» мовою, яка не була народною, так? Англійці за тих часів теж писали високою мовою - латиною, що нею теж прості люди не спілкувалися і не розуміли її. Коли брати пізніші часи, стара українська літературна мова розвивалася у річищі тієї ж «високої» мови, з певним впливом народної, але сама не ґрунтувалася на народній, і тоді навіть складалися словники слов'янсько-українські, щоб українці не вчені традиції, все-таки розуміли її. І ця літературна староукраїнська мова заклала підвалини того, що Іван Огієнко називав общеруським язиком, який українські просвітяни та їхні російські учні починали творити по Хмельниччині як загально-імперську мовну норму. Того звісно врешті решт не сталося, і російська почала згодом розвиватися по-своєму, а українська - наближатися до народної, відчищаючись від слов'янщини або, з іншого боку, засилля полонізмів. Тому, на мою думку, Сковорода писав не так мовою близькою до російської, як у тій спільній общеруській традиції. Та коли б не постало нової української мови (шкода, що пізно постала), ми б і досі плавали у якійсь дивній суміші, бульоні з давньоболгарської, усілякої архаїки, та бозна чого, а мова, щоб розвиватися і жити повним і плідним життям, мусить спиратися на народну мову, на творчість народу. Якби чіплятися за старожитності, ані Шевченка, ані Куліша, ані кого з тих, чия творчість живилася здебільшого народною мовною традицією, ми б не читали тепер.\n« Reply #62on: November 4, 2006, 20:35 »\nQuote from: Python on November 4, 2006, 18:16\nНаша ж історія пішла іншим шляхом - давня традиція занепала, і навіть Сковорода вже писав свої твори мовою, близькою до російської.\nЩось я перестав Вас розуміти: то в нас правопис якийсь не такий, що тільки-но ми його змінимо на етимологічний, то читатимемо навіть Нестора в оригіналі, чи Сковорода писав майже російською мовою?\n« Reply #63on: November 4, 2006, 20:52 »\nQuote from: Python on November 4, 2006, 16:32\nОсобисто мені не подобається ідея просто взяти й повернути все те, що було нормою 80 років тому.\nПравописною нормою. Правописною нормою, що відбиває вимову і фонематичний склад слова. Що в цьому поганого?\nПо-перше, мова розвивається, у ній відбуваються якісь зміни, між 1933 і нашими часами\nТак-так, відбувались. Штучні й у певному напрямкові. Ви за збереження штучних спотворень фонетичної системи мови? Як це поєднується з етимологічними засадами правопису???\nДійшла - докладніше можете довідатись у Шевельова.\nАле я Вас знов не розумію: ять Ви вертати не хочете, а от на місці /и/ готові докопати ледь не до давньоукраїнської...\nПо-друге, навіть правопис 1927 року не відбиває розбіжностей між деякими фонемами.\nКонкретніше не скажете? Дуже прошу... І, бажано, з порівнянням ситуації пізніших правописів.\nNB! Правопис 1927 р. був чи не найпослідовнішим і чи не найдосконалішим українським правописом.\nІсторію, звичайно, змінити неможливо, але втрата етимологічної писемної традиції призвела до того, що зараз більшість з нас читає староукраїнські письмена за канонами російської мови\nЦе проблема культурної традиції і правопис цього не виправить. Щодо мене, то я взагалі не розумію, який стосунок це має до правопису (тим більше з огляду на сказане Вами про Сковороду).\nP.S. Питоне, чи не здається Вам, що дискусія поступово перетворюється на суперечку?\n« Reply #64on: November 4, 2006, 21:26 »\nЯкщо вірити енциклопедіям, наприкінці XVI - поч. XVII ст. існувало два варіанти літературної мови - слов'яноруська, ближча до церковнослов'янської, і власне мова, відома зараз як українська книжна. Згодом відбулось поступове витіснення української книжної мови слов'яноруською, яка, у свою чергу, з часом зблизилась з російською чи була витіснена нею. Мова, якою писав Сковорода, виглядає як російська чи близька до російської і помітно відрізняється від мови, якою написані, скажімо, "ВЂРШЂ НА ЖАЛОСНЫЙ ПОГРЕБ ЗАЦНОГО РЫЦЕРА ПЕТРА КОНАШЕВИЧА САГАЙДАЧНОГО, ГЕТМАНА ВОЙСКА ЄГО КОРОЛЕВСКОИ МИЛОСТИ ЗАПОРОЗКОГО".\n« Reply #65on: November 4, 2006, 22:16 »\nЦікаво, який відсоток українського населення не буде здатний писати без помилок при ускладненні правопису? Гадаю, що буде як в Америці.\n« Reply #66on: November 4, 2006, 22:23 »\nОчищення мови від штучних спотворень, які вже прижились, також буде штучним процесом.\nЯ не маю нічого проти того, щоб повернути ѣ у мовну практику (звичайно ж, без відновлення протоукраїнського звучання!), але, боюсь, народ цього не зрозуміє... А докопуватись до першоджерел варто скрізь, зокрема, у випадку з "и".\nПізніші правописи, утворені на його основі, цих розбіжностей також не відбивають - йдеться, зокрема, про позначення твердості/м'якості приголосних, що йдуть перед i. У правописі Желехівського, який використовувався деякий час на Західній Україні, для цього використовувались літери i, ї після приголосної, вибір між якими залежав від твердого чи м'якого звучання приголосної. Хоча цей правопис на Східній Україні не прижився, на Правобережжі ще й зараз розбіжність між цими фонемами чується при вимові. Хоча й желехівка вважається фонетичним правописом, співіснування і та ї обумовлюється етимологічно. Для розрізнення цих близьких фонем підходять і інші правописи, побудовані за етимологічним принципом.\n« Reply #67on: November 6, 2006, 13:05 »\nQuote from: Python on November 4, 2006, 22:23\nЗгоден. Тож варто лише відновити правопис 1927 року.\n« Reply #68on: November 21, 2006, 11:34 »\nQuote from: andrewsiak on November 3, 2006, 16:15\nQuote from: Valius on November 3, 2006, 15:37\nСправа навіть не в тім, що цікавіше, а в тім, що етимологічний правопис - ознака розвинених націй з багатющою літературною спадщиною (подумайте про англійську, французьку, російську мови...)\nЦе не факт. Подивіться на турецьку мову, яка зараз записується латинкою фонетично, але має величезну літературну традицію арабською графікою. Подивіться також на німецьку мову, яку зараз піддають реформі, наближуючи правопис до вимови. Подивіться на іспанську мову, яка віддавна надає перевагу фонетичному записові.\nНемає правил без вийнятків. До того ж Ваші наведені приклади невдалі. Німецький і іспанський правописи, звичайно ж, ближчі до вимови, ніж англійський і французький, але й вони далеко не фонетичні. Біда в тому, що українці так боролися проти етимологічного правопису, що й правильну вимову загубили. Насправді ж етимологічний і фонетичний підходи мусять доповнювати один одного. Ось прошу: нїс від старого нѣслъ (тут «ять») і ніс/нôс від старого носъ. Підніміть руки, хто ці слова правильно вимовляє. І я не підняв. Якщо вже наші правописні патріархи так переймалися фонетикою, то краще б увели літеру ў, щоб Руслана не співала про любоф.\n"Człowiek, który ma do wyboru piekło lub grekę, z reguły wybiera to pierwsze"\n« Reply #69on: November 21, 2006, 11:38 »\nQuote from: Digamma on November 3, 2006, 16:50\nНа жаль не знаю такої мови, як «сучасний санскріт» («санскріт» чи «санксрит», мені якось останнє приємніше звучить...)\n« Reply #70on: November 21, 2006, 12:03 »\nQuote from: Valius on November 21, 2006, 11:38\nНе пересмикуйте, про сучасний не йшлося: "етимологічний правопис - ознака розвинених націй з багатющою літературною спадщиною" - упізнаєте? Отже, повторимо запитання: Ви заперечуєте проти існування "багатющої літературної спадщини" давньоіндійської літератури попри фонетичний правопис?\nP.S. Річ у тім, що Ви припускаєтеся логічної помилки, видаючи ознаку за критерій.\n« Reply #71on: November 21, 2006, 12:16 »\nУ правописі Желехівського, який використовувався деякий час на Західній Україні, для цього використовувались літери i, ї після приголосної, вибір між якими залежав від твердого чи м'якого звучання приголосної. Хоча цей правопис на Східній Україні не прижився, на Правобережжі ще й зараз розбіжність між цими фонемами чується при вимові.\nЧується й на Лівобережжі, ще й як чується. У селах, яких не дуже торкнулась «цивілізація». Але років через десять помре останній носій такої вимови. Й будемо всі вимовляти «правильно», по ярижківськи.\nЧи можна цьому хоч якось запобігти? На початку дев'яностих ентузіасти не стали чекати, поки різні там Високі Державні Уповноважені Наукові і Прочая і Прочая Комісії затвердять якийсь там відновлений старий правопис, а почали користуватися «діаспорним» (тобто 33 року). Чи це злочин? Тож не буде злочину, якщо пан Python в інтернеті (але не в офіційних публікаціях) писатиме тїло, тîлькî (а ще краще тîлкî, бо напівм'яке л - це теж на разі жива вимова «нецивілізованих» селян).\n« Reply #72on: November 21, 2006, 12:27 »\nQuote from: Digamma on November 21, 2006, 12:03\nОтже, повторимо запитання: Ви заперечуєте проти існування "багатющої літературної спадщини" давньоіндійської літератури попри фонетичний правопис?\nНі, звичайно ж, не заперечую! Але я говорю про сучасні мови. Кожний етимологічний правопис виник (розвився) з колись фонетичного. І дуже прошу не шукайте сучасних мов, які користуються суцільно фонетичним правописом і мають багату спадщину. Я не сумніваюсь, що такі мови є. Може гінді - одна з них, не знаю. Я ж кажу: «нема правил без вийнятків». Тим більше, що й моя репліка - ніяке не правило, ніякий не критерій, а просто... репліка, погляд. Дисертації на цю тему я не збираюсь захищати.\n« Reply #73on: November 21, 2006, 16:45 »\nЯ би так само ввів ў, крім іншого - і в позиції чергування прийменника у/в. А також увів би літеру j замість й - і логічно (поряд з і), і... красивіше. А також щось для позначення дж та дз. Можливо, із сербської, бо диграфи спотворюють природне звучання, особливо в часи "повальної грамотності".\nА ось з і та ї не експериментував би. Заплутаються люди...\n« Reply #74on: November 21, 2006, 19:23 »\nQuote from: Ревета on November 21, 2006, 16:45\nЯка ж тут плутанина? Бачимо î (чи що б там не було) - не пом'якшуємо попереднього н, т, д, бачимо ї - пом'якшуємо. Що може бути елементарнішого? Не знатиме народ, де яку писати? Та не такий він вже й темний. Російську мову знають усі. Де рос. о - там тверда і, де рос. е - там ї. Решта правил, їх не так уже й багато - у Синявського. Навчитися писати російською мовою набагато важче, і нічого, пишемо...\nЗрештою ті «етимологічні» і можуть бути необов'язкові, як ё в російській.\nЯкщо цього не рятувати, зміниться фонетична система української мови (так так, фонетична, шановні захисники фонетичного правопису! ) А це набагато гірша втрата, нїж вилучення ґ.\nPages: 1 2  4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 ... 73 Go Up


У надлишковій вазі винні бактерії - Korrespondent.net\nУ надлишковій вазі винні бактерії\nКорреспондент.net, 21 грудня 2006, 17:43\nВчені з’ясували, що бактерії в кишечнику людей, які страждають ожирінням, відрізняються від мікробів у людей нормальної статури.\nРезультати дослідження, проведеного групою вчених на чолі з професором медицини Джеффрі Гордоном з Університету Вашингтона в Сент-Луїсі, опубліковані в журналі Nature.\nЗокрема, з’ясувалося, що розходження в бактеріях зводяться до того, що мікроорганізми в кишковому тракті повних людей більш ефективно витягають калорії з їжі. Саме тому в різних людей споживання однакових продуктів призводить до різних результатів: хтось поправляється, а хтось зберігає колишню вагу.\nЗа даними американської влади, приблизно дві третини (136 млн) дорослих жителів країни страждають від зайвої ваги. Співавтор дослідження і професор гастроентерології Вашингтонського університету Сем Кляйн зазначає, що дані статистики в черговий раз підтверджують необхідність проведення експериментів для виявлення причин ожиріння.\nВчені в ході експериментів працювали з лабораторними мишами, оскільки в організмі гризунів присутні той же тип бактерій, що й у людини. Дослідження показало, що в організмі повних мишей знаходяться колонії бактерій, що більш активно виділяє калорії з їжі. Цей тип бактерій був потім пересаджений в організм мишей, вирощених у стерильних умовах, у результаті чого їхня вага збільшилася майже вдвічі.


Банківська справа: курсові, презентації, реферати, статті, тези.\nДопомога студентам з дисципліни “Банківська справа”\nАгентство «Студік» пропонує професійні послуги в написанні дипломних, курсових, лабораторних робіт, творів, есе, рефератів, наукових статей, презентацій, доповідей та інших робіт з дисципліни «Банківська справа» під замовлення.\nБанківська справа; курсові, реферати, презентації, тези\nЗа час вивчення банківської справи студент вивчає економіку, ази банківської діяльності, менеджмент, маркетинг і інші теми. Для вивчення цієї дисципліни студент повинен мати відмінні знання математики, так як доведеться мати справу з великою кількістю цифр. Чи не кожен студент може потягнути таке навантаження, а через неуспішність можливе виключення з навчального закладу.\nДля отримання хорошої оцінки за роботу і не витратити багато часу на її підготовку, пропонуємо вам звернутися в спеціалізоване агентство «Студік». У нас ви зможете замовити будь-яку роботу з банківської справи на такі теми як:\nТакож безліч інших тем.\nАгентство «Студік» являє собою швидку, надійну, професійну допомогу студентам з усієї України. Наші фахівці з радістю підготують для вас дипломну, курсову, контрольну роботу, реферат, наукову статтю або доповідь з банківської справи. Ваш викладач оцінить цю роботу вищим балом.\nЯкщо ви не готові витрачати особистий час на підготовку роботи для здачі, наше агентство пропонує зробити це за вас на вигідних умовах:\nКожне замовлення виконується максимально оперативно в точно обумовлений термін;\nВикористовується тільки актуальна та перевірена література;\nВиконання в суворій відповідності до вимог вашого навчального закладу;\nВиняток граматичних та інших помилок;\nДемократичні ціни за виконання послуг;\nПовне виключення плагіату;\nБагаторічний досвід роботи зібрав в нашій компанії тільки фахівців, які допомогли багатьом студентам нашої країни. Наша мета – це ваш успіх і гідна оцінка! Будемо раді надати вам допомогу!


Ця демократія змусила тремтіти російську владу | "УКРАЇНСЬКА АСОЦІАЦІЯ ЗОВНІШНЬОЇ ПОЛІТИКИ"\n21 Травень Субота 19:08\nПісля повалення Берлінської стіни та розпаду СРСР, Європейський союз та НАТО прийняли до свого складу всіх членів того що було колись Варшавським договором, як і колишні радянськіх республіки - Литву, Латвію та Естонію. У 2019-му Україна визначила у Конституціі прагнення стати в майбутньому членом НАТО та ЄС. Зробивши це, вона підкреслила бажання рухатися власним шляхом, схваливши у парламенті низку законів, спрямованих на боротьбу з корупцією, зменшення впливу олігархів на суспільство та реформу судової системи.\nЗі свого боку, Росія зберігає традиції втручання у внутрішні справи сусідніх держав (Угорщина, 1956-й;Чехословаччина, 1968-й; Афганістан, 1979-й; Грузія, 2008-й) . Ця давня звичка і досі заважає їй зрозуміти, що глобалізація зробила її саму вразливою для зовнішніх впливів. При розпаді радянської імперії Росія втратила значну частину економічного та інтелектуального потенціалу СРСР. Вона потерпає від еміграції, вона «деєвропеїзувалася». Стисло кажучи, вона стала більш вразливою. Її середнього рівня економіка є постачальником сировини та дуже залежить від імпорту, особливо устаткування та технологій. Москва намагається сьогодні розігрувати китайську карту, не усвідомлюючи, що посідає другорядну роль у системі пріоритетів Пекіну.\nЗа 30 років після революції 1917-го ленінський, а згодом сталінський СРСР спромігся відновити володарювання на територіях, втрачених в ході Першої світової війни: Україну, Грузію, Білорусь, колишні балтійські губернії, частину Польщі і Фінляндії та Бесарабію. Москві також вдалося встановити контроль над Галичиною, Буковиною, Закарпаттям та частиною східної Пруссії, які раніше їй не належали. Після Другої світової війни СРСР створив на західному кордоні «пояс» країн-сателітів від Балтійського до Чорного моря. Було повернуто південь Сахаліну, втрачений після російсько-японської війни. СРСР також анексував Курильські острови, які йому ніколи не належали. У часи СРСР вплив Москви розповсюджувався на Китай, північну Корею, Монголію та північний В’єтнам. Росію не можна порівняти із СРСР ні за розмірами ні за впливом. Вона також менш автаркічна. В умовах глобалізації її кордони стали проникними. Найкращим доказом цього є прагнення її керівництва до ізоляції країни в галузі економіки, фінансів та, особливо, інформації за рахунок контролю ЗМІ, Інтернету та соціальних мереж. Було би помилкою вважати, що невдача революції у 1917-му та 1991-му прирекли Росію та її складові на тоталітаризм та автократію. Зростаюча взаємозалежність країн та цивілізацій розширила поле можливостей. До того ж, зміна поколінь дозволяє сподіватися що у майбутньому суспільство насмілиться вимагати у своїх керівників більше свободи, загрожуючи не лише їхній владі, але й територіальній єдності Федерації, як це відбувалося щоразу в історії Росії під час демократичних змін.\nПротягом десятиліття в Україні відбулося два загальнонародних збурення (Помаранчева революція у 2004-му та Євромайдан у 2014-му), які остаточно вивели її на шлях демократичних перетворень. Вона прагне стати частиною спільноти миролюбних країн. Вона сповідує спільні із Заходом цінності справедливості та свободи.\nПриклад України, який бачать росіяни, свідчить, що перетворення колишньої радянської республіки на демократичну державу та вільне суспільство цілком можливе. За час незалежності Україна розвинула нові здобутки: громадянське суспільство, вільні медіа та дієздатний парламент. За 30 років у ній відбулися сім президентських виборів. Останнє голосування, яке було у 2019-му, зробило Президентом позасистемного кандидата, 41-річного представника нового покоління громадян, політична свідомість яких формувалася в умовах відкритості та демократичних свобод.\nЗа той же час в Росії влада фактично змінилася лише раз. Діючий президент незмінно володіє своїми повноваженнями та повноваженнями прем’єр-міністра з 1999-го року. Вихований в часи СРСР у надрах КДБ, він наближається до семидесятиріччя та самостверджується, змінюючи конституцію, щоб мати можливість залишитися при владі до 2036-го.\nНайкращий спосіб позбавити Україну від зазіхань Кремля, а Європу від загроз, які російська влада створює для її стабільності, полягає у фінансовій, економічній, військовій та політичній інституціоналізаціі приналежності України до західної спільноти. Саме незавершеність цих процесів дозволила Владіміру Путіну, запамороченому міфом російської імперської величі, вщент зруйнувати мир в Україні.\nУ час, коли Фінляндія, яка у 1939-му стала жертвою радянської агресії та має статус позаблоковості у військовій сфері, виявляє бажання приєднатися до\nПівнічноатлантичного альянсу, Україна могла би, очікуючи членства в НАТО, застосувати у себе швейцарську модель озброєного нейтралітету. За умови надійних гарантій для української демократіі з боку ядерних держав Заходу, це дозволило би назавжди позбавити Росію імперських ілюзій та зазіхань.\nПрофесор Євген Бершеда, Надзвичайний і Повноважний Посол, Член Української асоціації зовнішньої політики.\n(Передрук статті зі швейцарській франкомовної газет Le Temps за 17.04.2022. За згодою автора).


Home / Квартира і дача / Чим привабливий стиль вінтаж в інтер’єрі\nШанувальників стилю ретро і вінтаж зараз чимало. Барахолка в Подрезково по вихідних днях починає працювати з раннього ранку. Якщо опинитися тут саме в цей час, є шанс знайти щось цікаве.\nПродають на розвалі буквально все. Якщо пощастить, можна обзавестися біло-червоної неваляшкой з минулого, радянськими кіно – і театральними афішами, годинниками, які, незважаючи на вік, все ще ходять, старовинними валізами, потертими столами, стільцями з масиву, бабусиним комодом та багатьма іншими речами, за якими знавці своєї справи ведуть справжнє полювання.\nСтиль вінтаж в інтер’єрі починається з підлоги. В якості підлогового покриття нерідко виступає старий, добрий паркет. Для ванни або кухні ідеально підійде старовинна або стилізована під старовину плитка. В кімнатах підлогу обов’язково повинен бути натуральним.\nНа стінах бажані шпалери з квітковими принтами. Якщо хочеться чогось більш спокійного, можна обклеїти стіни шпалерами з дрібним малюнком у пастельних тонах.\nОсновний акцент в вінтажних інтер’єрах робиться на меблях. Серед матеріалів переважніше всього дерево, латунь, мідь, коване залізо в комбінації з цікавою обробкою. Особливий шарм і цінність предметів старовини додадуть численні потертості і подряпини. Така меблі завжди буде нагадувати про свою унікальну історію. В якості альтернативи можна використовувати сучасну спеціально зістарені меблі, але коштуватиме дещо дорожче.\nНе менш важлива для стилю вінтаж симетрія. З цієї причини шафки, полиці, крісла купуються саме в парі.\nДоповнити такий інтер’єр можна вазочками, свічниками, статуетками, рамками, дзеркалами. Словом, підійде все, що може знайтися на горищах дачь і в бабусиних коморах. Однак тут саме головне — не захоплюватися, щоб приміщення не виявилося перенасиченим декором.\nРазом з "Чим привабливий стиль вінтаж в інтер’єрі" також читають:


Тераса "Чарівна тайстра"\nКарпати… Край легенд, переказів і казок. Край таємниць, що криються у людях, у мові, у традиціях і в гостинності нашій…\nЖив колись на березі Тиси косар, а працював він на лісових галявинах у горах. Йшов на цілий день, і турботлива газдиня збирала йому тайстру: пляшечку цілющої води, окрайчик хліба, кусень сала, головку часника і цибулину. Росяні трави мочили йому ноги, а він все косив, подивляючись на тайстрину. Коли сил вже ледве вистачало, сідав під стару смереку і розв'язував тайстру, їжа з якої і сил давала, і душу звеселяла, і настрій підіймала:\nІ знову махав косою неспинно, а око бігло до тайстри: перехопити б щось…\nКосар знову присів на зарінок, розв'язав тайстру , а їжа вся ніби на місці. Чарівна тайстра наповнила її знову…\nІ так коли б косар не розв'язував тайстру, вона завжди була повна поживної їжі. Бо заслужила людина!\nНаша «Чарівна тайстра» вважає, що гості її теж заслужили смачної і щедрої гостини, тому ми пропонуємо Вам до нас завітати\nвиготовлений виноробом філософом Карло Шош с. Кідьовш Берегівського р-ну. Вино 4-х річної витримки. Біле сухе вино жовтуватого кольору зі смаком меду і абрикоси.\nвиготовлено Георгієм Параскою, науковцем і селекціонером, що вже кілька років веде курс «Виноградарство та виноробство» у Будапешті. Вино 4-х річної витримки. Червоне сухе вино зі смаком трав і фруктів.\nвід того ж винороба Георгія Параски, виноградники якого розкинулися на схилах вулканічних пагорбів у с. Бене. Червоне напівсолодке вино,що характеризується ефектним темно-малиновим кольором, своєрідним сортовим ароматом з легким мускатним відтінком . Вино 5 річної витримки.\nГеоргій Параска виготовляє із трьох сортів французького винограду Каберне, Савіньон, Мерло – Свірак. Червоне десертне вино, у якому зберігаються всі корисні й цілющі властивості, густота і терпкість миндалю і чорносливу. Вино 4,5 років витримки.\nодне з улюблених у Георгія Параски родзинка, гордість його підвалу. Біле десертне вино виготовляється з сорту винограду «Мускат пелешкеї», з винограду який залишається до перших морорзів.Ніжного жовтого кольору зі смаком і ароматом мускату.Вино 4-х річної витримки.\nвиготовлена виноробом у кількох поколіннях Карла Шош с. Кідьош Берегівського району. Біле десертне вино золотисто-рожевого кольору, з бурштиновим забарвленням,з ніжним маслянистим смаком чайної троянди. Виготовлений із сорту Трамінер. Вино 4-х річної витримки.


Хочу стати фінансовим радником: про довіру до банків, пенсії та професійні навички | The Point\n» Кар'єра » Вибір професії » Хочу стати фінансовим радником: про довіру до банків, пенсії та професійні навички\nСьогоднішня наша героїня – незалежний фінансовий радник Марина Довнич, яка працює у сфері фінансового консалтингу. Вона розповіла про планування фінансів та грошових потоків, перші труднощі на кар’єрному шляху, необхідні навички та майбутнє професії.\n– Хто такий фінансовий радник?\n– Зазвичай під цим поняттям мають на увазі особу, яка надає консалтингові послуги в сфері фінансового планування, як корпоративного, так і індивідуального: фінансових бухгалтерів, фінансових адвокатів, фінансових страхових агентів, фінансових аналітиків і всіх тих, хто дає поради щодо фінансового планування. Фінансовий радник вивчає фінансове становище людини «на сьогодні», визначає його пріоритети, цілі і побажання, як в коротко-, так і в довгостроковій перспективі. Далі ведеться пошук і підбір оптимального рішення для досягнення поставлених цілей і завдань.\n– Це все було дуже цікаво. Почалося з 2008 року. Я була працівником в невеликій групі компаній в якості фінансового менеджера, потім пішла в декретну відпустку – народила дитину. Ви пам’ятаєте, що це був рік, коли банки оголошували себе банкротами, люди стояли з плакатами «віддайте наші гроші!». Я зрозуміла, що нам не вистачає фінансової освіти. Забрала всі свої депозити саме тому, що не клала їх в один банк. Не вибирала найвищий відсоток, а вибирала середній. Тобто те, чого я вчу зараз, по суті у мене тоді вийшло інтуїтивно, виходячи з мого попереднього досвіду роботи. Крім того, я економіст за освітою, спеціалізація – бухгалтерія.\nЯкщо коротко: складання фінансового плану в кожному випадку – це процес творчості. Скомпонувати фінансові інструменти так, щоб людині підійшло. Як модельєр шиє індивідуальний піджак. І план гнучкий, щоб можна було змінити у випадку зміни життєвих обставин людини.\n– Перші труднощі, з якими зіткнулися?\n– Я дуже боялась, коли звільнялась від свого працедавця. Минуло багато часу, перш ніж відчула і свободу, і впевненість. Працювати на себе – це, в першу чергу, відповідальність. Перед собою і своєю родиною.\n– Найкращий університет?\n– Розумієте, найкращий університет – це життя. Я вдячна своїм батькам, що вони наполягли на бухгалтерії. Бухгалтерія дала мені ключові поняття, які я зараз в повній мірі використовую.\n– Які потрібні Soft та Hard Skills фінановому раднику?\n– Hard Skills – чесність перед самим собою. Без чесності, по-моєму, в будь-якій сфері робити нічого. Люди будуть відчувати вашу внутрішню фальш. Якщо ви не впевнені, так і кажіть: «Так, я не впевнений, мені потрібен час для перевірки».\n– Знання математики?\n– Ви можете відкрити калькулятор і вам все порахують. Вам тільки треба розуміти принципи, як і що скласти. В цій сфері потрібне велике бажання постійно вчитися, пізнавати нове, слідкувати за постійними змінами в законодавстві, читати, моніторити, наприклад, зміни до податкового кодексу України. Завдяки моєму досвіду державного службовця я розумію, де що шукати.\n– Чи потрібна у вашій роботі англійська мова?\n– Одного разу мені довелося пояснювати концепцію побудови фінансового портфеля англійською в Київській політехніці. Фінансисту бажано знати англійську, щоб самому читати фінансові огляди. Людина повинна вміти шукати і знаходити інформацію. Без пошуку інформації – ніяк. Вона повинна розуміти, що робить і навіщо.\n– Наскільки ваша професія затребувана в Україні?\n– Фінансовий радник потрібен не тільки тим людям, у яких є гроші, він більше потрібен тим людям, які вважають, що у них немає грошей. Ось саме так, як це смішно не звучить. Саме тут є над чим попрацювати з людиною, щоб у неї з’явилися гроші і вона їх побачила.\nКожен європейський і американський пенсіонер аналогічно, вони мають три види пенсій: перша – державна, друга – корпоративна, а третя – особисті накопичення.\n– У наших людей виробилася з часом гостра недовіра до банків. Наші люди всього цього так бояться, що швидше за все будутьпенсію накопичувати в шкарпетках.\n– В такому випадку є два варіанти: або боїмося і нічого не робимо, або боїмося і робимо. План включає в себе диверсифікацію ризиків: тобто не складаємо всі яєчка в один кошик. Тим більше, ви ж розумієте, із загального числа банків зараз тільки лічені одиниці мають пенсійні депозити.\n– Чи потрібно бути хорошим аналітиком?\n– Фінансовий радник не робить глибокого фінансового аналізу. Так, йому потрібні сильні аналітичні здібності, але тут дві сторони однієї медалі: або ви сильний аналітик, але тоді ви інтроверт, або ви хороший комунікатор – тоді ви екстраверт, і ви не будете хорошим аналітиком. Аналітик робить розрахунки, вираховує ймовірності настання подій, складає прогнози, а фінансовий радник складає плани, використовуючи, в тому числі, розрахунки фінансового аналітика.\n– Кому підійде працювати фінансовим радником?\n– В нашій діяльності важливо любити людей і любити спілкуватися з людьми. Якщо ви схильні до того – вам буде легше. Звичайно, всі навички можна розвинути.\n– Що рекомендуєте почитати підліткам, щоб розвинути фінансову грамотність?\n– «Найбагатша людина в Вавилоні» і «Собака на ім’я Мані». Якщо виникло величезне бажання зробити собі три фінансових кошики – це вже щось. Почати з домашнього бюджету. Потім гра кеш-флоу.\n– Коли люди бачать світло в кінці тунелю. Коли з’являються інструменти, і люди знають, що і як робити. Крім того, мені дуже подобається нетворкінг: коли люди, які раніше не були знайомі, допомагають один одному в діяльності і процвітають.\n– Найважливіша навичка?\n– Категорично важливо тренувати навичку комунікації. Фінансовому раднику дуже важливо вміти розговорити людину. Якщо людина вам не довіряє, вона не зможе дати правдиві відповіді, а якщо вона дасть неправдиві відповіді, ви не зможете дати максимально відповідну для неї рекомендацію, а якщо ви дасте людині те, що їй не треба, – людина не буде це робити. В такому випадку марнується час , а результати – ….. Ви самі розумієте які будуть.\n– Це засіб, у який трансформується моя енергія, мій час, мої здібності, для того, щоб я отримала те, що я хочу.\n– Ви вірите в криптовалюту?\n– Вірю. Тому що люди хочуть відійти від регулювання. Деякі тому і створювали її спеціально, щоб не можна було відстежити. Якщо у Вас є доступ до інтернету і у вас є там гаманець, ви стаєте учасником цієї великої павутини.\n– Порада від вас. Як розвинути свій фінансовий інтелект дорослій людині?\n– Постійно читати, знайомитися і цікавитися новим – усім, що стосується фінансової грамотності. Можна для початку прочитати «Найбагатша людина в Вавилоні» і можна закачати на телефон програму «гаманець» з управління домашньою бухгалтерією. Це без варіантів. А далі – в залежності від інтересів. Що зацікавить – вивчати більш поглиблено.\nвибір професії фінанси хочу стати


Татова дружба |\nДіти потребують не тільки нашої опіки і батьківської любові, але також партнерської зустрічі та дружби.\nМи так дбаємо про своїх дітей, так багато для них робимо, — однак так рідко дружимо з ними! Вони, підростаючи, мають свої підліткові справи, а ми — свої, дорослі: чоловічі, жіночі, робочі. Шукаючи довкола себе дружби та близькості, ми інколи й не подумаємо, що могли би подружитися з власними дітьми.\nКожна дружба, також і зі своєю дитиною, виходить з існування спільної площини зусиль. Друзі спільно «щось» досліджують, будують, шукають. Що глибша спільність мислення і творення, то сильніша дружба.\nВ дитинстві батько пропонує малим площину творчості й зустрічі: ігри, прогулянки, спорт, хобі, читання. «Найпрекрасніші для мене ті хвилини, коли ми з татом робимо те, що він сам робив, коли ще був хлопчиком», — каже 7‑річний Роберт. Письменник Дж. М. Кутсі (Кутзее) у книжці «Хлоп’ячі роки» пише: «Ніколи я не відчував так сильно, що живу, як у ті ранні світанки, коли ще хлопчиком вирушав разом із татом угору по сухому руслу річки, вистежуючи з рушницею звірину, антилоп, зайців».\nСпільне буття разом тата і дитини — прекрасна нагода для щирих розмов. Якщо в дитинстві виникне струна приязні, то тоді, мірою дорослішання, діти самі ділитимуться з татом своїми зацікавленнями.\nТатусі, зайняті роботою, професійною кар’єрою, хобі, повинні усвідомлювати, що час для збудування дружби з власною дитиною дуже короткий: тільки до періоду дозрівання. Багато хто почувається так, ніби діти його підвели, коли в період дозрівання вони поводяться неґречно, провокаційно, не дозволяють робити їм зауважень, відгиркуються. Це сигнал, що дитина втрачає сердечну відкритість до батька, бо не почувається з ним пов’язаною. І це останній дзвіночок, аби розпочати спробу збудувати дружні стосунки. Батько у такі хвилини не повинен ображатися, сваритися, гніватися — це тільки поглибить конфлікт.\nА коли у сина назбирається достатньо претензій до батька — через його відсутність, байдужість, принижування, випивки, — він сприйматиме з недовірою будь-яку спробу налагодити діалог. Колись один із батьків жалівся мені: «Я хотів поговорити зі своїм сином по-дружньому, як мужчина з мужчиною. Він не бажав зі мною розмовляти. Я підходив до розмови з різних сторін. Якось він сказав мені прямо: треба було починати зі мною розмовляти, як я був малий. Тоді я усвідомив свою помилку: я бо погодився, щоби все дитинство ним займалася дружина. То з нею він тепер пов’язаний, а мене сприймає майже як ворога».\nУ дитинстві хлопці борються за увагу, доброзичливість і приязнь своїх татусів. Нав’язуються їм із різними дрібними справами. Не так ті справи для них важливі, як привід підійти до тата, розпочати розмову. А коли батько каже: «Не морочи мені голови дурницями», вони почуваються ображеними, пораненими. Хлоп’яча гордість зазнає приниження. Коли син підходить до батька і про щось його просить, той не повинен відсилати сина до мами. Син шукає зустрічі і зв’язку з батьком. Він знає, що до мами може підійти будь-якої миті.\nПідростаючи, хлопці стають щоразу більш незалежні й самостійні, а коли носять у серці багато претензій до своїх батьків, то відсторонюються від них. Група ровесників забезпечує їм почуття приналежності, а тато програє у боротьбі за завоювання сина. Ситуація стає зворотною. Тепер тато просить трохи уваги з боку сина, але той стає глухим до його прохань. Якщо батько не оцінить належно боротьби дитини, особливо сина, за його прихильність, його любов, акцептацію і за самий його час, поки син ще маленький, — то він може бути певний, що син не помітить його старань допроситися сердечності, доброзичливості й допомоги, коли літами постаріє. Жінки повинні нагадувати чоловікам, аби ті пам’ятали про це правило: якщо сьогодні для чоловіка його праця і кар’єра важливіші за дитину, то завтра для дитини її власні справи можуть виявитися важливішими за батька.\nТато повинен шукати дружби і з донькою, і з сином, хоча це будуть різні види приятелювання. Дівчинці-підліткові не раз легше знайти спільну мову з батьком, аніж із матір’ю. Це відбувається особливо тоді, коли мама, не впевнена у собі та своїй жіночості, несвідомо конкурує з дочкою. Дружба з татом позбавлена цієї конкуренції. Дружба тата і доньки більше будується довкола їхнього емоційного зв’язку, взаємної турботи й готовності надавати одне одному допомогу, ніж на спільних інтелектуальних, професійних інтересах або на спільній діяльності. Світизацікавлень підлітка і дорослого чоловіка зазвичай відрізняються діаметрально. Важливий дар, що його батько може запропонувати доньці, — це відчуття безпеки і жіноча впевненість у собі, якої дівчинка особливо потребує у час дозрівання.\nДружба батька з синами буває складнішою. Хлопці-підлітки прагнуть не тільки бути рівнею своєму татові, але й «переплюнути» його у чомусь, перемогти. У час дозрівання настає своєрідна конкуренція сина з батьком. І хоча це буває формою гри, попри все син старається виграти в тата, аби утвердитися у власній дорослості. Якщо батько достатньо зрілий як особистість, він не боїться такої конкуренції, оскільки прекрасно знає свою роль і позицію сина. Однак якщо він надміру серйозно сприймає кинутий сином виклик, то може відчути себе в небезпеці. У ньому легко може прокинутися нехіть до власної дитини. Дружба тата з сином полягає не у взаємній турботі чи сильному емоційному зв’язку (ці моменти чоловік реалізує насамперед у зв’язку з жінками), а у співпраці, спільних інтересах: релігійних інтелектуальних, суспільних, політичних.\nУ дорослі роки, коли сини вже мають своїх дітей, вони повинні намагатися будувати приязні стосунки зі своїми татусями всупереч усім ранам, яких, можливо, зазнали в дитинстві. Взаємна нехіть, байдужість, яка наросла корою, не повинна закріпитися назавжди. Ось щире зізнання чоловіка із книжки «Лист до тата»: «Тобі було 59 років. Ти відійшов. Шкода, що за стільки років я не відкрився тобі перший. Не сказав тобі, як насправді тебе люблю. Як же я хотів би порозмовляти з тобою сьогодні! Не можу з цим змиритися».\nПарафразуючи слова о. Яна Твардовського, хотілось би сказати синам, які підростають чи вже виросли: «Спішіть любити своїх татусів, вони так швидко відходять». Це дуже болюче — все своє доросле життя усвідомлювати, що живеш посварений з батьком.\nАби мужчина міг із довірою дивитися в очі власним дітям, зокрема синам, він мусить спершу подивитися так в очі свого батька.\nо. Юзеф Авґустин SJ, CREDO


Біографія Солженицина Олександра Ісайовича - Збірка художніх творів\nРозміщено ЗНО по географії в 27 октября 2012\nВідомий росіянин письменник, лауреат Нобелівської премії (1970). Внутрішнє протистояння злу - наскрізна тема оповідань “Один день Івана Денисовича” (1962) і “Матренин двір” (1963), публікація яких у журналі “Новий мир” викликала бурхливу реакцію в суспільстві. Повести “У колі першому” і “Раковий корпус” (1968) убирають особистий досвід автора - участь у війні, арешт, табори. “Архіпелаг ГУЛАГ” (1973) - сам автор назвав цей добуток “досвідом художнього дослідження” - оповідає про жахи радянської тоталітарної системи. Текст поширювався нелегально на батьківщині автора; за рубежем викликав серйозний резонанс. З 1974 року Солженицин у вигнанні (ФРН, потім США).\nПісля розпаду СРСР, в 1994 році, повернувся в Росію. Серед відомих добутків останніх десятиліть “Червоне колесо”, де на величезному фактичному матеріалі автор аналізує причини революції 1917 року, обґрунтовує можливість альтернативного розвитку Росії; автобіографічна книга “Буцалося теля з дубом” (1975, 1991).\nБіографія Солженицина Олександра Ісайовича:\n« Біографія Державіна Гаврило Романовича\nКоротка біографія Диккенса Ч »


Шевченко набрав перші очки у чемпіонаті Італії. Відео | Футбол | OBOZREVATEL\nШевченко набрав перші очки у чемпіонаті Італії. Відео\nІталійський клуб "Дженоа", який тренує українець Андрій Шевченко, зіграв унічию 0:0 у гостях із "Удінезе". Поєдинок 14-го туру Серії А став першим для нашого співвітчизника, в якому він набрав очки. Попередня зустріч 13-го туру з римською "Ромою" завершилася поразкою.\nМатч з "Удінезе" не ряснів гострими моментами і не порадував глядачів яскравою грою та голами. Було помітно, що Андрій Миколайович поки що не зміг налагодити атакувальну ланку своєї команди.\nУ 15-му турі "Дженоа" 1 грудня зустрінеться вдома із "Міланом".\n"Удінезе" – "Дженоа" 0:0 (0:0, 0:0)\nУдінезе – Сільвестрі, Моліна (Перес, 55), Нюйтінк (Самарджич, 46), Самір, Родріго Бекао, Удоджі, Арслан (Макенго, 56), Перейра (Пуссетто, 15), Уолас, Деулофеу (Саксесс, 8).\nДженоа – Сірігу, Сабеллі (Гільйоне, 58), Масьєлло, Біраскі, Васкес, Камб'язо, Бадель (Ернані, 73), Стураро (Турі, 90), Ровелла, Екубан, Бьянкі (Пандев, 73).\nПопередження : Васкес (40), Сабеллі (44), Моліна (45), Макенго (56), Пуссетто (86), Гільйоне (86), Ровелла (90).\nЗа п'ять років роботи у збірній України Андрій Миколайович вивів національну команду у фінальну частину чемпіонату Європи-2020 з першого місця у відбірковій групі та дійшов до історичної чвертьфіналу континентальної першості.


Збаразький волонтер їздив на зустріч із Прем’єром Гройсманом — Терен\n20 Листопада, 2017, 21:05\nЗбаразький волонтер їздив на зустріч із Прем’єром Гройсманом\nПро те, що зараз перебуває у Києві разом з ініціативною групою повідомив волонтер, батько загиблого на Майдані Героя зі Збаражчини Устима Голоднюка – Володимир Голоднюк. Під час зустрічі зокрема із Прем’єром Володимиром Гройсманом домовлялися про соціальний захист постраждалих та родин загиблих на Майдані та в АТО.\n- Щойно завершилась робоча зустріч ініціативної групи поранених на Майдані і представників від ГО Родин Героїв Небесної Сотні з Прем'єр-міністром України Володимиром Гройсманом. Обговорили ключові проблемні питання, що стосуються соціального захисту постраждалих та загиблих, як на Майдані так і в АТО. А також обговорили подальшу співпрацю із патріотичного виховання молоді, – повідомив чоловік.\nТернопільщинаЗбаражТерензагибліпостраждаліУстим Голоднюксоціальний захистВолодимир ГройсманВолодимир Голоднюкініціативна група


1 несправність носія\n4 Права доступу\nОпераційна система Убунту хоч і перевершує за деякими параметрами Windows, але теж здатна псувати користувачеві настрій, видаючи помилки. Одна з таких — недоступність файлової системи. Причому стосується це як звичайних флешок, так і жорстких дисків в деяких ситуаціях. Вирішити проблему можна. Однак і досвідчені користувачі не завжди знають, як виправити помилку, коли Ubuntu видає: «Файлова система доступна тільки для читання». Відповідь ми постаралися дати в цій статті.\nПричин виникнення проблем із доступом до файлів в Ubuntu може бути кілька.\nВ першу чергу варто перевірити, чи точно справна ця файлова система. У випадку з флеш-картою зробити це легко. Спробуйте відкрити її з комп’ютера на Windows. Інша система може швидко знайти неполадки на накопичувачі. Те ж саме стосується карт пам’яті, китайських плеєрів і інших дешевих носіїв інформації. Часто справа може бути в них.\nУ разі, коли проблемним є жорсткий диск, виконати перевірку буде набагато важче. Якщо на вашому комп’ютері стоїть дві системи, перевірте, чи справно працює ваш HDD на Windows. Ці способи дозволять визначити вогнище несправності.\nУ багатьох випадках повернути працездатність допомагає просте форматування файлової системи. Особливо легко це зробити на флешці. Правда, не завжди ми готові розлучитися з тією інформацією, яка на ній вже є. Перекиньте всі дані на комп’ютер під керуванням Віндовс і відформатуйте проблемний накопичувач.\nЗ диском навряд чи у кого-то підніметься рука зробити таке. Форматування може знищити багато важливої інформації. Тим більше, якщо пошкоджена файлова система Ubuntu, проблему треба шукати в іншому місці.\nПеревірити диск на наявність помилок можна не тільки на Windows. Убунту також володіє достатнім арсеналом для цього. Зробити це можна і за допомогою команд, і користуючись спеціальним додатком. Спочатку розберемо спосіб, який використовує стандартні засоби.\nПереглядаємо список накопичувачів:\nПеревіряємо конкретний накопичувач:\nhdparm -i / dev / sdf | grep Model\nУ прикладі взято sdf, але у вас назву диска може відрізнятися.\nЯкщо те був примонтовано, то перед тим, як перевіряти, це дія потрібно скасувати:\numount / dev / sdf1\nТепер перевіряємо тому на бедблокі — проблемні області:\nbadblocks -s / dev / sdf1> / root / badblock\nПрогрес виконання буде відображатися у відсотках.\nТепер відзначаємо бедблокі, щоб система перестала їх використовувати:\ne2fsck -l / root / badblock / dev / sdf1\nТакий спосіб в теорії повинен допомогти виправити неполадки з будь-якими видами носіїв. Якщо ж сканування дисків на помилки не допомогло, то пора скористатися зручною утилітою — GParted.\nДля початку цю програму необхідно встановити. Зробити це легко за допомогою команди:\nВідкриваємо GParted. Перед нами будуть виведені всі носії. Серед них повинен бути також проблемний недоступний — якщо утиліта побачить помилки, то вона позначить його знаком оклику.\nТепер відкриваємо наш диск і натискаємо на кнопку «Розділ», розташовану зверху.\nУ меню вибираємо «Перевірка на помилки». Програма сканує диск і, можливо, знайде неполадки, після чого файлову систему стане доступною не тільки для читання.\nНарешті, остання причина, по якій ми втрачаємо доступ до управління даними на носіях, полягає в порушені права. З нею можуть стикатися і досвідчені користувачі, що використовують root-режим. Коли ми використовуємо різні команди, не до кінця розуміючи їх суть, або запускаємо програми з розширеними повноваженнями, система може помилково перекрити доступ.\nТакож читайте: Apply update from ADB - що це таке на Android і як правильно користуватися\nПісля чого ми бачимо повідомлення від Ubuntu: «Файлова система доступна тільки для читання». Прибрати таку неполадку допоможуть спеціальні команди.\nВ якості універсального методу тут підійде команда:\nsudo chown -R [user]: [user] / home / [user]\nЗамість [user] необхідно вписати своє ім’я користувача. Команда chown відповідає за зміну прав доступу до папки. Атрибут -R означає, що цей розділ користувач може тільки читати. Sudo скасовує ці зміни. У прикладі проблема полягала в домашньому розділі, якщо у вас проблеми з флешкою, то слід вписати її директорію.\nФайлова система Убунту працює трохи за іншими принципами, ніж на Windows. Тому будь-які диски під її управлінням поводяться по-іншому. Через це виникають і нові помилки, з якими на Винда можна зіткнутися.\nТепер ми знаємо, як вирішити проблему, що стосується неполадок з редагуванням дисків. Справа може бути як в несправності пристроїв, так і в неправильному визначенні прав. Головне — правильно визначити неполадку і виправити її. Благо, це не найсерйозніша з усіх помилок, хоча вона і може доставити користувачеві неприємності.\nЯк виправити помилку Ubuntu «Файлова система доступна тільки для читання» Ссылка на основную публикацию\nПричини виникнення та способи усунення помилки 0x800703EE в Windows


У Києві в магазині напали на охоронця, потерпілий у реанімації - портал новин LB.ua\nГоловна — Суспільство — Події — 18 листопада 2019, 12:57\nТрьох зловмисників уже затримали.\nУ Києві компанія п'яних молодих людей напала на охоронця продовольчого магазину на вул. Ярославській. Чоловіка били, доки він не знепритомнів. Потерпілого госпіталізували, лікарі оцінюють його стан як стабільно важкий.\nТрьох зловмисників уже затримали, їм загрожує до десяти років позбавлення волі, повідомили на сторінці поліції Києва в Facebook.\n"Чоловік перебував на робочому місці, коли до нього почала чіплятися компанія нетверезих молодих людей, серед яких була одна дівчина. Один зі зловмисників ударив охоронця по обличчю, після чого разом з двома своїми товаришами били його, поки чоловік не впав на підлогу непритомний", - повідомив начальник Подільського управління поліції Владислав Іщенко.\nЗатримані раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися. Їм оголосили про підозру в заподіянні умисних тяжких тілесних ушкоджень, суд обрав їм запобіжний захід у вигляді арешту.\nНагадаємо, в квітні 2019 року в результаті нападу в супермаркеті помер чоловік. У нього виник словесний конфлікт з іншим покупцем, після чого зав'язалася бійка. Нападник ударив його в голову, наступного дня чоловік помер.\nТемы: Київ, напад