доктор Сьюзан Л. Вудвард,\nЗаслужений професор географії,\nкафедра геопросторових наук,\nЖиттєві зони Мерріам\nВступ У 1889 р. Харт Мерріам вивчав схеми розповсюдження рослин та тварин у широкій смузі від нижньої висоти Гранд-Каньйону до вершини піку Хамфріс (висота 12 760 футів) у горах Сан-Франциско поблизу Флагстаффа, штат Арізона. На основі своїх спостережень на місцях Мерріам розробив концепцію Життєвої зони , поясу рослинності та життя тварин, яка так само виражається із збільшенням висоти та збільшенням широти.\nВ Арізоні, де рельєф високий, Мерріам виділилив шість різних зон життя та співвідносив їх із широтою зон рослинного покриву від Сонори, Мексика, до арктичного узбережжя Канади. Він безуспішно намагався пов’язати межі своєї життєвої зони із середньорічними температурами; щоб була відповідність фауністичним моделям розподілу життя зонам; та застосовувати їх на континенті; але основна схема збереглась і продовжує застосовуватися дослідниками західної Північної Америки. Для описових цілей зони життя Мерріам – це проста, прямолінійна класифікація що легко спостерігається для рослинних зразків, які добре співіснують у районі, в якому вони були вивчені.\nНижче наведені короткі огляди характеристик життєвих зон, що вони відбуваються в Арізоні. Зауважте, що для кожної зони існують діапазони мінімальних та максимальних висот. Розташування меж між зонами життя змінюється особливо залежно від експозиції схилу. У північній півкулі зони будуть вищими на схилах, що виходять на південь, ніж схили, що виходять на північ. Зауважимо також, що деякі зони життя можеть містити більше одного біотичного співтовариства, що відображає кліматичні та екологічні зміни, які характеризують гірські райони.\nНижня зона життя Сонора. Рослинність цієї життєвої зони відповідає гарячим пустелям південно-західного США та північно-західної Мексики (пустелі Мохаве, Соноран та Чіуауаан). Креозотебуш ( Larrea tridentata ) та інші пустельні чагарники та сукуленти трапляються на висоті від 100 футів до 3500-4000 футів над рівнем моря. Загальна річна кількість опадів в середньому становить 10 дюймів або менше.\nВерхня зона життя Сонора. Для цієї зони характерні ряд спільнот, які мають висоту від 3 500 до 4000 футів до близько 7 000 футів. До них відносяться ліси вічнозелених дубів ( Quercus spp.), Сосна піньйона ( Pinus cembroides ) та / або ялівець ( Juniperus spp.); арізонська чапараль з шкірястих кущових дубів (наприклад, Quercus emoryi ), манзаніта ( Arctostaphylos spp.), обліпихи (Rhamnus spp.) та гірського червоного дерева ( Cercocarpus spp.); пасовища; та великий пустинний чагарник з його домінуючим шавлією ( Artemsia tridentata ). Загальна річна кількість опадів коливається від 8 до трохи більше 20 дюймів.\nПерехідна зона життя. Відкритий ліс із сосни пондерози ( Pinus ponderosa ) характерний на висотах від 6000 до 9000 футів. Загальний річний опад коливається від 18 до 26 дюймів.\nКанадська зона життя В ялиновому лісі цієї життєвої зони переважає ялиця Дугласа ( Pseudotsuga menziesi ). Біла ялина ( Abies concolor ) також характерна. В деяких місцях також поширені сосни (крім Пондероси). Тут також можна зустріти листяні широколистяні дерева, такі як дуб Гамбел ( Quercus gambeli ) та осика, що тремтить ( Populus tremuloides ). Висота канадської зони в Арізоні коливається від 7500-8000 футів до 9000-9 500 футів; рівень опадів від 25 до 30 дюймів.\nГудзонівська зона життя. У цій життєвій зоні зустрічається ялино-альпійська спільнота ялиць. До поширених видів належать ялина Енгельмана (Picea engelmanni ), ялина синя ( P. glauca ), ялина альпійська ( Abies lasiocarpa ) та сосна щетина (Pinus aristata ). Дерева знижуються у висоту приблизно від 80 футів до карликових, суворих особин, деформованих вітром біля лісоматеріалів ( krummholz ). Гудзонівська зона коливається від 8000-9000 футів до 11 500 футів і отримує від 30 до 35 дюймів опадів на рік.\nАрктично-альпійська зона життя. Зустрічаючись над лінією дерев, ця зона життя відповідає арктичній тундрі. На вітряних вершинах найвищих гір зустрічаються два основні типи ареалів: тундрове скельне поле, де переважають лишайники, і альпійська тундра-луг з травами, травами, осоками, кирличем, мохами та лишайниками. Лінія дерева на піку Хамфріс, найвищому вершині піків Сан-Франциско, відбувається на відстані від 11 000 до 11 400 футів. Засніжена з кінця листопада до початку квітня, площа вершини отримує від 33 до 40 дюймів опадів на рік.\nЦікава біогеографічна примітка: Близько 50 видів рослин зустрічаються в арктично-альпійській зоні життя в Арізоні. Сорок відсотків їх відрізняються від справжньої тундри вищих широт, і 15 з них є циркумполярними за своїм розповсюдженням – це означає, що вони трапляються в арктичних районах Євразії та Північної Америки. Лише два види рослин ендемічні; одна з них – земляна (трава роду Senecio ). Запам’ятайте цю біогеографічну закономірність, коли ви дивитесь і порівнюєте високу альпійську флору в тропіках.\nЖиттєві зони Мерріам на сході США\nКоли Життєві зони Мерріам застосовуються до моделей висотної зональності у вологому сході Сполучених Штатів, виникає очевидна складність у спробі зрівняти що-небудь із Нижньою та Верхньою Соноранською зонами. Щоб подолати цю проблему, Мерріам замінила ім’я Австрал (що означає південь) на Соноран широким континентальним виразом його рослинних поясів. Однак навіть ця назва використовується рідко. Взагалі, лише три верхні зони життя – Канадська, Гудзонська та Арктично-Альпійська – застосовуються описово на Сході, де гори піднімаються над регіональними типами лісів. І часто канадська та гудзонівська зони поєднуються в зону життєвого простору Бореалу.\nВисотна зональність у тропіках\nРослинна зональність на горах у тропіках не повторює широтні пояси рослинності середніх та вищих широт, хоча гірські вершини можуть виходити набагато вище снігової лінії. Частково це пов’язано з тим, що сезонні прохолодні та холодні температури середніх та високих широт у тропіках не відчуваються. Натомість важливими є добові температурні режими. На високих висотах нічні морози можуть виникати майже щодня протягом року; в той час як денна температура досить тепла. Пори року в тропіках розрізняють на основі моделей опадів.\nВ іспаномовній Центральній та Південній Америці, особливо в тропічних Андах, часто визнають п’ять зон життя: Тірра Калієнте (0-2 500 футів н.у.), Тірра Темплада (2500-6000 фут. Зм.), Тірра Фрія (6 000-12 000 [приблизно лініі дерев]), Тірра-Гелада (висота 12000-15000 футів [снігова лінія]) та Тірра-Невада (вище 15 000 футів).\nВиди рослин високих альпійських зон тропіків, особливо в південній півкулі, таксономічно пов’язані з помірною зоною південної півкулі та антарктичною флорою. У життєвих формах між альпійською флорою Старого та Нового Світу тропіки і, власне, між деякими тваринами таксонів також є цікаві форми. Наприклад, колібрі (Trochilidae) високих Анд мають свого аналога в Східній Африці серед сонячних птахів (Nectarinidae).\nСеред кращих прикладів конвергентної еволюції – гігантські сенеції ( Dendrosenecio spp.) Та гігантські лобелії ( Lobelia spp.) Афроальпійських зон на гірській місцевості. Кенія, Mt. Кіліманджаро і Рвензорі в Східній Африці та їхні побратими в Андах, фрейлеонес ( Espletia spp.) І пуя ( Puya spp.).\nНезважаючи на подібність, існують також чіткі відмінності між гірськими зонами Південної Америки та Східної Африки, що відображають дуже різну геологічну історію двох континентів. Андійські Кордильєри Південної Америки – це безперервне коло гір, що простягаються вздовж усього західного узбережжя континенту, в результаті гірської забудови, пов’язаної з дрейфовим континентом. У Східноафриканському реґіональному ланцюзі гір що знаходиться від Ефіопії до Південної Африки. Окремі вершини та діапазони мають різний вік, походження та геологію. Замість\nтого, щоб утворювати довгий коридор, як це роблять Анди, гори Африки – це більш-менш островни структури.\nСХІДНА АФРИКА: ЗОНА ЖИТТЯ АФРОАЛПІНА\nЕфектні гори піднімаються над лінією снігу в екваторіальному регіоні Східної Африки. Серед них – найвища вершина Африки, гора Кіліманджаро (5895 м або 19,340 футів) в Танзанії; гора Кенія (5199 м або 17 058 футів) всього в 200 милях на північ від Кенії; і діапазон Rwenzori (з вершинами вище 5000 м або 16 000 футів) – неподібні Місячні гори – вздовж кордону Уганда-Заїр.\nВід висоти 4000 м до снігів при температурі близько 5000 м, є афро-альпійська зона (багато в чому схожий до парамо в північних Андах Південної Америки), в основному купини осоки ( Carex SPP.) Тут знаходиться і очерет, протеї, розпечена кочерга ( Kniphofia ), і – найбільш виразно присутні – гігантські лобелі ( Lobelia spp.) і деревні ґрунти ( Senecio spp.). Лобелії – звичні північноамериканські форми роду – це невеликі трав’янисті рослини – можуть бути висотою від 7 до 8 футів, тоді як деревні стовбури можуть мати 30 футів у висоту.\nСад Сенесіоса, штат Маунтін. Кіліманджаро-велетенські лобелі у вертепі Rwenzori Надано Мануелем Вернером\nMontane зона існує з 1300-1500 м до 4000 м. Вона має дві-три чіткі підзони. На найнижчих висотах знаходиться монтанний ліс. На більш вологих схилах це буде широколистяні та вічнозелені рослини, але складаються з видів, які не зустрічаються в низовинному лісі. На більш сухих схилах зустрічається хвойний ліс ялівцю та подокарпу. На верхніх краях монтанного лісу бамбуки можуть зустрічатися в латах або як майже суцільний пояс. Самий верхній пояс Монтанської зони складається з гігантських гірок (Ericaceae) висотою до 60 футів і покритх лишайниками.\nЄ високий ступінь ендемізму серед видів рослин афро-альпійської зони, які були відокремлені на окремих вершинах ще з пізнього плейстоцену\nГИРСЬКІ АНДИ : ПАРАМО\nПарамо – це вологий мотанізований лук, що знаходиться над висотою траєлії на висотах між трелею приблизно на 3000 м і сніжною лінією приблизно на 4500 м над рівнем моря, в основному в тропічних Андах Колумбії, Еквадору та Венесуели. Незважаючи на те, що режим денної температури незначно періодично змінюється , щоденні та навіть погодинні зміни температури можуть бути виражені, при цьому ранкові температури починаються при морозі або нижче, а вдень – 23 ° C (73 ° F). Сонячне випромінювання є більш прямим і, таким чином, більш інтенсивним, ніж у високогірних альпійських зонах. Додаткові навантаження від високих схилів надходять від розрідженого повітря і дефіциту кисню. Через швидкий потік вологого повітря з Тихого океану конденсація часто призводить до густого туману до раннього дня, швидко знижуючи температуру повітря. Альпійське життя повинне бути здатним реагувати на раптові зміни погоди та вміти переносити або уникати замерзання температури в усі пори року.\nПереважають форми росту, характерні для видів тундри Арктики: наземні форми, такі як розетки, рослини подушки, бивні та килимки. У багатьох листя сріблястого кольору для відображення надлишкової радіації. Листя на карликових чагарниках часто зменшуються в розмірах і потовщуються в міру пристосування до посухи. Мокрий парамонок характеризується травами білизни ( Calamagrostis spp. І Festuca spp.).\nНайбільш помітним елементом деяких з декількох типів парамо є гігантські розеткові рослини, які стоять на відстані 3-30 футів над землею. Їх стебла утеплені густим покривом мертвого листя, яке прихищає безхребетних, дрібних птахів, гризунів. Великі жовті квітки, схожі на маргаритку, – захищені волохаті листя, які згортаються над ними, коли вони оповиті туманом. Frailejones ( Espletia SPP) або «маленькі Фріарси» і наземні бромелієві (Puya SPP .) Вони є представниками цієї growthform. Вони підкреслені травами “бивня”.\nFrailejones в екологічному заповіднику El Angel, Еквадор Puya raimondii в перуанських Андах. З люб’язності Urrola.\nСухі типи парамо містять низькі чагарники (наприклад, квітка Анд та чуракіагуа) та наземні розетки ромашок, тирличів та лютиків. Болотисті плями вкриті подушками рослин. Скелясті райони можуть містити наземні орхідеї.\nКилимок наземних рослин\nПодушка з рослин\nBiomes of the World від SL Woodward ліцензується згідно з ліцензією Creative Commons Attribution- NonCom Commercial 3.0, яка не підпорядковується .\nАвтор: доктор Сьюзан Л. Вудвард, Заслужений професор географії, кафедра геопросторових наук, Університет Радфорда, штат Вірджинія. Вміст про наземні біоми був спочатку підготовлений у 1997 році, а згодом оновлений. Вміст водних біомів додано 2012-2015 рр. Сезонні тропічні лісові сторінки та деякі сторінки, що стосуються конкретних сайтів, додані у 2019 році. Доктор Ендрю Фой, доцент кафедри геопросторових наук Університету Радфорда, є веб-адміністратором сайту. Усі фотографії, якщо не зазначено інше, є надбання автора. Ці фотографії та карти можуть використовуватися без дозволу для навчальних цілей на веб-сайтах та в PowerPoints.\nІнтерес Сьюзен до екології посушливих земель привів її в каатинга в Бразилії, щоб побачити баррігуди. Там вона запропонувала короткі курси по біогеографії в пустелі в Федеральному університеті Пернамбуку і в державному університеті Ріо Кларо. Після виходу на пенсію вона вирушила до Південної Африки і Намібії і досягла успіху в прагненні побачити Welwitschia mirabilis на власні очі. Більш недавні подорожі привели її на Мадагаскар і в Кенію. Проте, її серце залишається в пустелі Сонора і в лісах Мена.Доктор Сьюзен Л. Вудворд викладала биогеографию студентам Редфордского університету у Вірджинії більше 20 років, звільнившись з класу в 2006 році. Вона отримала диплом з відзнакою в коледжі Мідлбері за фахом географія в 1965 році. Чотири роки по тому вона отримала ступінь магістра географії в Університеті Арізони, де вона вчилася у доктора Пола С. Мартіна. Її дисертація була присвячена рослинності пустелі Чіхуахуань, що оточувала Мамри Спрінгс. У Каліфорнійському університеті, де вона одержала докторський ступінь в 1976 році вона працювала з доктором Джонатаном Д. Зауером і доктором Чарльзом Ф. Беннеттом. Її докторська робота була зосереджена на поведінкової екології дикого ослика на американському південно-заході.\nЦей веб-сайт в своєму первісному вигляді в якості модуля Департаменту віртуальної географії привернув увагу редакторів Greenwood Press, які запросили доктора Вудворда підготувати книгу про наземних біомів. Ця робота привела до появи інших публікацій з тієї ж пресою і її материнською компанією ABC-CLIO.\nНа додаток до подорожей і написання наукових книг для студентів і широкого загалу, Сьюзен вирощує невелику колекцію орхідей, грає на флейті і навчається прекрасної маленької кішці на ім’я каатинга.\nПідручники з біогеографії Доктора Сьюзен Л. Вудворд, що можна замовити на Амазоні.\nЕнциклопедія інвазивних видів (2 томи), з Джойс А. Куїнн. Вестпорт, Коннектикут: GreenwoodPress / ABC-CLIO.\nВведення в біоми. Грінвуд Путівники по Біоми Миру. Вестпорт, Коннектикут: Грінвуд Прес.\nПасовищні біоми. Грінвуд Путівники по Біоми Миру. Вестпорт, Коннектикут: Грінвуд Прес.\nМорські біоми. Грінвуд Путівники по Біоми Миру. Вестпорт, Коннектикут: Грінвуд Прес.\n«Нинішня рослинність області Мюррей-Спрінгс і Верхньої долини Сан-Педро», глава 3 в Звіті про місце Мюррей-Спрінгс, Антропологічні документи Університету Арізони.\nБіоми Землі: наземні, водні і людські. Грінвуд Прес, Вестпорт, Коннектикут.\nІндійські Кургани Середньої долини Огайо: Керівництво по курганах і Земельним робіт адени, Хоупвелл, Коула і Фортскіх Стародавніх Людей. Видавництво Макдональд і Вудворд, Блексбергу, Вірджинія (розширена і переглянута версія публікації 1986 року. Перший автор, з Дж. М. Макдональдом).\n«Родичі коні», Сандра Олсен, під ред. Історія коня. Музей природної історії Карнегі, Піттсбург\n«Природа Вірджинії», стор. 23-48, К. Тервіллігер, координатор «Зникаючі види Вірджинії». Блексбергу, Вірджинія: видавництво McDonald & Woodward.\n«Кінець пізнього плейстоцену в Північній Америці: чому широко поширений великий ссавців може бути рідко представлений на ранніх археологічних пам’ятках», стор. 261-272 в JR Perdue, WE Klippel і BW Styles, ред., Beamers, Bobwhites і Blue-Points , Данина Кар’єра Пола W. Parmalee. Державний Музей Іллінойсу, Спрінгфілд, Іллінойс.\nКерівництво по зникаючим і загрозливих видів в Вірджинії. Департамент дичини і рибного господарства Вірджинії. (Редактор і Абріджер). Блексбергу, Вірджинія: видавництво McDonald & Woodward)\n«Соціальна система диких ослів (Equus asinus)», Zeitshrift fur Tierpsychologie, 49: 304-316.\n«Використання середовища існування і аналіз калу у диких віслюків (Equus asinus), гори Чемехуеві, Каліфорнія», журнал «Range Range Management», 29: 482-485. (Перший автор, з Р.Д. Охмарт).


Ковельчанин збирає кошти на операцію матері — ЭХО НЬЮЗ\nКовельчанин збирає кошти на операцію матері\nКовельчанка Валентина Смолярчук потребує чималих коштів на операцію із заміни клапана серця. Її син Олександр Смолярчук просить усіх небайдужих допомогти фінансово. Об этом сообщает fishnews.in.ua со ссылкой на СМИ.\n«Я думаю, для кожного з нас батьки, рідні, друзі – це найдорожче, що у нас є. І кожен хотів би, щоб їх ніколи не підводило здоров’я, але трапляється різне. У такій ситуації опинилася наша сім’я. Необхідні кошти на операцію на серце моїй мамі Смолярчук Валентині Іванівні», – пише на своїй сторінці в Instagram Олександр Смолярчук.\nХлопець пояснює, що після мікроінфаркту обстеження показало необхідність заміни клапана серця. За словами ковельчанина, значно ускладнює операцію кальциноз аорти. Коштує таке операційне втручання 30 тисяч євро.\n«Я розумію, що сума дуже велика, але ваша хоч невелика підтримка наблизить і дасть шанс продовжити Валентині життя», – пише син ковельчанки.\nНомер карти 5168 7554 4299 4147\nСмолярчук Валентина Іванівна\nДжерело статті: “https://pravda.lutsk.ua/kovelchanyn-zbyraie-koshty-na-operatsiiu-materi/”


Хмельничани позбуватимуться шкідливої звички - 0382.ua\nХмельничани позбуватимуться шкідливої звички\n13:37, 27 травня 2015 р.\n31 травня світ відзначатиме День непаління. До відзначення цієї дати Хмельницький молодіжний клуб розвитку запускає новий проект «Клуб здоров’я». Під час першої 5-денної програми «Дихай вільно» усі бажаючі кинути палити зможуть позбутися шкідливої залежності, повідомляє 33-й канал.\nОрганізатори дають 90% гарантії ефективності і обіцяють: не буде ні медикаментів, ні гіпнозу.. Курси абсолютно безкоштовні – потрібно лише заповнити відповідну анкету у соціальних мережах та прийти в неділю за адресою вул. Сковороди 11.\nпаління шкідлива звичка молодіжний проект "Дихай вільно" позбутися шкідливої звички кинути палити


Рівномірний рух матеріальної точки по колу - Фізика. Профільний рівень. 10 клас. Засєкіна\n§ 6. Рівномірний рух матеріальної точки по колу\nПереміщення і швидкість у криволінійному русі. У рівномірному прямолінійному русі вектор швидкості не змінюється ні за модулем, ні за напрямком\nУ рівноприскореному прямолінійному русі вектор швидкості зберігає напрямок, але змінюється за модулем. Вектори швидкості\nпід час прямолінійного руху напрямлені в один бік.\nЯк напрямлені вектори швидкості\nу криволінійному русі?\nНехай протягом певного інтервалу часу тіло рухається криволінійною траєкторією від точки А до точки В (мал. 31). Пройдений тілом шлях — це довжина дуги\nа переміщення — це вектор, напрямлений уздовж хорди\nМал. 31. Напрямок миттєвої швидкості тіла під час його криволінійного руху\nЯкщо розглядати рух за коротші інтервали часу, то можна дійти висновку, що миттєва швидкість тіла в точці траєкторії напрямлена по дотичній до дуги в даній точці.\nУ тому, що миттєва швидкість напрямлена по дотичній, можна переконатися, спостерігаючи, як відлітають частки багнюки від коліс автомобіля, що забуксував.\nМиттєва швидкість тіла в різних точках криволінійної траєкторії має різний напрямок. За модулем ця швидкість може бути однаковою в усіх точках, а може й змінюватись. Навіть коли за модулем швидкість не змінюється, її не можна вважати сталою, адже швидкість — величина векторна. А для векторної величини модуль і напрямок однаково важливі. Тому криволінійний рух — це завжди рух із прискоренням. Якщо модуль швидкості не змінюється, прискорення криволінійного руху пов’язане зі зміною напрямку швидкості.\nЗважаючи на те, що будь-яку криволінійну траєкторію можна розглядати як частину кола певного радіуса, цю особливість криволінійного руху3можна використати для моделювання його траєкторії (мал. 32).\nМал. 32. Моделювання траєкторії криволінійного руху\nОсновні характеристики рівномірного руху по колу. Обертальний рух досить поширений у природі й техніці (мал. 33) — це обертання коліс, маховиків, лопатей літальних апаратів, Землі навколо своєї осі та ін.\nМал. 33. Використання обертального руху в природі й техніці\nВажливою особливістю обертального руху є те, що всі точки тіла рухаються з однаковим періодом, але їх швидкість може суттєво відрізнятися, бо всі вони рухаються по колах із різним радіусом. Наприклад, під час добового обертання Землі навколо своєї осі точки, що розташовані на екваторі, рухаються найшвидше, тому що їх рух відбувається по найбільшому радіусу.\nЗверніть увагу! Вивчення обертального руху тіла ми розпочнемо з розгляду руху окремих точок на його поверхні (обертальний рух тіла як цілого розглянемо в подальшому).\nРозглянемо випадок рівномірного руху матеріальної точки по колу.\nРівномірний рух по колу — це рух зі сталою за модулем швидкістю та прискоренням, зумовленим зміною напрямку швидкості. Цю швидкість прийнято називати лінійною швидкістю.\nНехай тіло рухається по колу радіусом r, і в деякий момент часу, який ми приймемо за початок відліку (t0 = 0), воно перебуває в точці А (мал. 34).\nМал. 34. До визначення напряму прискорення в русі по колу\nв цій точці напрямлена по дотичній. Через деякий малий інтервал часу t тіло переміститься в точку В. Вважатимемо, що інтервал часу настільки малий, що дуга\nзбігається з хордою АВ (на малюнку для наочності точки віддалені). У точці В тіло матиме лінійну швидкість\n(яка за модулем не змінилась, υ0 = υ, змінився лише її напрям). Знайдемо різницю векторів\nза правилом віднімання векторів. Для цього перенесемо вектор\nпаралельно самому собі так, щоб він і вектор\nвиходили з точки А. Тоді вектор\nпроведений від кінця вектора\nдо кінця вектора\nє їх різницею.\nЗ малюнка 34 видно, що вектор\nнапрямлено майже до центра кола. І якщо точки А і В дуже близькі, то вектор\nнаправлено точно до центра кола. Такий напрямок має і прискорення, яке називають доцентровим\nЯк відомо з курсу геометрії, дотична, проведена в певній точці кола, є перпендикулярною до радіуса, проведеного в цю точку. Отже, вектор доцентрового прискорення\nв кожній точці кола перпендикулярний до вектора лінійної швидкості\nЗ’ясуємо, від чого залежить модуль доцентрового прискорення. Розглянемо трикутник, утворений векторами\n(мал. 34). Він рівнобедрений, оскільки рівні модулі υ0 = υ. Трикутник ОАВ — також рівнобедрений. Ці трикутники подібні, як рівнобедрені і з рівними кутами при вершині. З подібності трикутників випливає\nЯк згадувалось вище, мала хорда АВ збігається з дугою\nдовжина якої є пройденим тілом шляхом з постійною за модулем лінійною швидкістю протягом часу t. Отже, АВ = υt. Тому\n— модуль прискорення, то доцентрове прискорення дорівнює\nДоцентрове прискорення аД — прискорення при рівномірному русі матеріальної точки по колу, яке показує не зміну модуля швидкості (як при прямолінійному русі), а зміну напрямку швидкості. Модуль прискорення залежить від швидкості руху тіла й радіуса відповідного кола\nДля довільної криволінійної траєкторії в будь-якій її точці тіло рухається з прискоренням, напрямленим до центра того кола, частиною якого є ділянка, що містить цю точку.\nПеріод обертання Т — час одного повного оберту точки, що рухається по колу. Одиниця періоду — секунда: 1 с.\nЯкщо тіло робить N обертів за час t, то\nОбертова частота ν — кількість обертів за одиницю часу:\nОдиниця частоти — оберти за секунду:\nНехай тіло рівномірно рухається по колу радіусом r і за певний час t переміщується з точки А в точку В (мал. 35). Кут φ, який при цьому описує радіус, називається кутом повороту, або кутовим переміщенням.\nМал. 35. Кутове переміщення\nОдиницею кутового переміщення є радіан: 1 рад.\nОдиниця кутової швидкості — радіан за секунду: 1 рад/с.\nКутова швидкість — векторна величина. Вектор\nнапрямлений уздовж нерухомої осі обертання, причому так, що напрямок обертання та напрямок\nутворюють правогвинтову систему (мал. 36): якщо дивитись услід вектору\nто обертання відбувається за годинниковою стрілкою.\nМал. 36. Визначення напрямку вектора кутової швидкості\nОскільки кутове переміщення за один період руху дорівнює 2π рад, кутова швидкість може бути визначена через період і частоту обертання,\nДля рівномірного руху по колу кутова швидкість є сталою величиною ω = const.\nЗа період T тіло проходить шлях, що дорівнює довжині кола l = 2πr, тоді модуль лінійної швидкості визначається як\nОдиниця лінійної швидкості — метр за секунду: 1 м/с.\nОчевидним є зв’язок між лінійною та кутовою швидкостями: ν = ωr.\nУраховуючи зв’язок лінійної та кутової швидкостей, доцентрове прискорення можна виразити і так: aД = ω2r.\nЗверніть увагу! Як видно з формул, доцентрове прискорення в одному випадку прямо пропорційно залежить від радіуса, а в іншому — обернено пропорційно.\nЦей парадоксальний, на перший погляд, висновок відбиває той факт, що якщо в тіл, які рухаються по колу, однакові лінійні швидкості, то доцентрове прискорення є більшим у того з них, яке рухається по колу меншого радіуса; якщо однакові їх кутові швидкості, то доцентрове прискорення більше там, де більший радіус.\nГоловною особливістю рівномірного руху по колу є те, що відбуваються періодичні повторення положення тіла та відповідні періодичні зміни величин, що характеризують рух. З подібними періодичними змінами величин ми ознайомимося, вивчаючи коливання.\nТаким чином, за аналогією з кінематикою поступального руху, можна побудувати кінематику обертального руху. Рівняння обертального руху — встановлює залежність вектора кутового переміщення від часу:\n1. Чим відрізняються зміни швидкості прямолінійного і криволінійного рухів?\n2. Чи можна вважати рівномірний рух по колу рівноприскореним?\n3. Якщо в русі по колу змінюватиметься і модуль швидкості, як це впливатиме на прискорення?\n4. Якими специфічними кінематичними величинами характеризується рух по колу?\nЗадача. Дитина їде на велосипеді по доріжці зі швидкістю 10 м/с. Скільки обертів за секунду роблять колеса велосипеда, якщо вони не ковзають? Яке доцентрове прискорення мають точки на ободі колеса, якщо його радіус 35 см?\nМал. 37 Поступальний та обертальний рухи колеса\n1. За який час колесо, що має кутову швидкість 4π рад/с, зробить 100 обертів?\n2. Якщо радіус колової орбіти штучного супутника Землі збільшити в 4 рази, то його період обертання збільшиться у 8 разів. У скільки разів зміниться швидкість руху супутника по орбіті?\n3. Хвилинна стрілка годинника у три рази довша за секундну. Обчисліть співвідношення лінійних швидкостей кінців стрілок.\n4. Обчисліть доцентрове прискорення точок колеса автомобіля, які дотикаються до дороги, якщо автомобіль рухається зі швидкістю 72 км/год і при цьому частота обертання колеса становить 8 с-1.\n5. Дві матеріальні точки рухаються по колах радіусами R1 і R2, причому R1 = 2R2. Порівняйте їх доцентрові прискорення у випадках: а) коли їх лінійні швидкості однакові; б) коли їх періоди однакові.\n6. Яка лінійна швидкість точок земної поверхні на широті 60° під час добового обертання Землі? Вважайте, що радіус Землі — 6400 км.\n7. Радіус рукоятки коловорота криниці у 3 рази більший за радіус вала, на який намотується трос. Яка лінійна швидкість кінця рукоятки під час піднімання відра з глибини 10 м за 20 с?\n8. Визначте радіус диска, який обертається, якщо лінійна швидкість точок, що лежать на його краю, дорвінює 6 м/с, а точок, що лежать на 15 см ближче до його центра, — 5,5 м/с.\n9. На горизонтальній осі обертаються зі швидкістю 3000 обертів за хвилину два тонких диски, закріплені на відстані 100 см один від одного. Пущена паралельно осі куля пробиває обидва диски, причому другий отвір від кулі виявився зміщеним відносно першого на кут 45°. Пробивши диски, куля заглиблюється у стіну на 60 см. Визначте: а) швидкість кулі під час її руху між дисками; б) час руху в стіні; в) прискорення кулі під час руху у стіні.\nВизначте середнє значення періоду обертання кульки, що скочується по похилому жолобу.


На ремонт доріг у Чернівцях виділили 85,5 мільйонів » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nНа ремонт доріг у Чернівцях виділили 85,5 мільйонів\nУ Чернівцях запустили асфальтний завод. Разом із тим на ремонт вулиць у місті виділили на 17 мільйонів гривень більше, ніж минулого року - всього 85,5 мільйонів.\nКапітально планують відремонтувати вулицю Воробкевича, кілька міжбудинкових проїздів. Поточні ремонти проводитимуть по всьому місту. Так обіцяють міські чиновники. А довгу історію з ремонтом вулиці Богдана Хмельницького продовжать новим конкурсом. Коли ж розпочнуться самі роботи, а тим паче, коли вони завершаться, наразі не прогнозують.\n- До кінця цього місяця, до 25-го чи 26-го числа мають подати документи фірми, які хочуть брати участь у конкурсі. Після цього буде проведено процедуру державних закупівель, - повідомив Сергій Погорений, директор департаменту ЖКГ.


Світ комах на нашій планеті дивно великий і різноманітний. Сьогодні вченим відомо більше мільйона видів павукоподібних, лускокрилих, мурах, тарганів та інших «комашок».\nОднак, за деякими припущеннями, на Землі існує ще від 2 до 8 мільйонів невивчених різновидів безхребетних, які відкривають широке поле для діяльності вузькопрофільних фахівців, які називаються ентомологами.\nІсторія і об’єкти, що вивчаються ентомологами\nКомахи цікавили людей ще в стародавні часи, причому перші дослідження були пов’язані в основному з сільським господарством і впливом окремих різновидів на обсяги врожаю. Так, в папірусах, знайдених в Єгипті, містився опис сарани, спустошувала навколишні поля.\nУ китайських рукописах викладалися способи розведення шовкопрядів та поради зі знищення шкідників, їли рослини в садах і на городах.\nДо середини XIX століття більшість ентомологічних досліджень зводилося лише до опису хітинових скелетів і зовнішнього вигляду безхребетних, а з появою таких великих вчених, як Чарльз Дарвін, Карл Ріттер фон Фріш і Едвард Вілсон, особливу увагу стали приділяти гістологічною структурою окремих частин їх тіла.\nЗгодом чимале значення в науці набуло вивчення звичок комах, їх географічне поширення і способи боротьби з шкідниками.\nЗгідно традиційної класифікації, сьогодні виділяють близько чотирьох десятків існуючих і вимерлих загонів комах, серед яких найбільшою групою є жорсткокрилі, або жуки (більш 392 тисяч видів).\nШироко поширені двокрилі (комарі, мухи, мошки), лускокрилі (метелики), перетинчастокрилі (бджоли, мурахи, оси, джмелі) і прямокрилі (коники, сарана, цвіркуни). В окрему групу виділено павукоподібні (павуки, кліщі, скорпіони), яких в наші дні на планеті налічується більше 114 тисяч різновидів.\nОсновним ареалом проживання комах є місця з поширенням наземної флори, переважно квіткових рослин, хоча окремі групи можна зустріти на безсніжних вершинах гір, в посушливих пустелях і в глибині темних печер і гротів. Найбільш численні безхребетні в тропічній кліматичній зоні, рідше зустрічаються в арктичних широтах і на Антарктиді.\nВеликий і різноманітний загін комах складають так звані синантропа, здатні виживати тільки поруч з людиною. До їх числа відносяться таргани, постільні клопи, кімнатні мухи.\nЧим займається ентомолог?\nУ загальному і цілому основне заняття ентомолога – це вивчення існуючих видів комах і пошук нових різновидів, однак в залежності від спеціалізації кожен вчений вирішує окремі завдання.\nТак, ентомолог, в сферу діяльності якого входять дослідження, висуває різні гіпотези, а після шукає їм підтвердження. Наприклад, на мушки дрозофилах проходило вивчення основних напрямків генетики, а на метеликах морфо розроблялися датчики інфрачервоного випромінювання.\nЯкщо ентомолог спеціалізується на дослідженні різноманіття існуючих видів, він їздить по країнах і континентах, виловлює комах, а після класифікує їх по загонах і групах.\nВчені в галузі судово-медичної ентомології – як це не страшно звучить – вивчають особливості розвитку безхребетних на трупах людей, а фахівці в історичній області займаються дослідженням ембріонального і постембріонального розвитку комах з моменту їх появи на земній кулі.\nЄ ще й така наука, як прикладна ентомологія, спрямована на вивчення «комашок», які завдають шкоди сільському господарству і безпосередньо людині. Важливе завдання фахівців в даній сфері – знайти способи боротьби із «поедателями» врожаїв і комахами-рознощиками хвороб.\nПримітно, що коли ми розглядаємо великі колекції комах в музеях, носимо шовковий одяг або користуємося отрутою для тарганів, ми навіть не замислюємося про те, що все це – результат роботи ентомологів, завдяки яким в нашому світі було зроблено чимало приголомшливих відкриттів.\nХто такий ентомолог і чим він займається? Посилання на основну публікацію


Video: Під стінами Бесарабського ринку дві компанії молоді з’ясовували стосункизі зброєю\nЧисленні камери відеоспостереження, десятки свідків і яскраве освітлення навіть вночі - ще не гарантія повної безпеки. Навіть у самсінькому серці столиці - з-за рогу може чатувати справжня біда. Просто під стінами Бесарабського ринку дві компанії молоді з'ясовували стосунки. І не голими руками, а зі ЗБРОЄЮ і битими пляшками! Страшно уявити, до чого може призвести необережно сказане слово.\nЧисленні камери відеоспостереження, десятки свідків і яскраве освітлення навіть вночі – ще не гарантія повної безпеки. Навіть у самсінькому серці столиці – з-за рогу може чатувати справжня біда. Просто під стінами Бесарабського ринку дві компанії молоді з’ясовували стосунки. І не голими руками, а зі ЗБРОЄЮ і битими пляшками! Страшно уявити, до чого може призвести необережно сказане слово.\nICTV / Надзвичайні новини / Під стінами Бесарабського ринку дві компанії молоді з’ясовували стосункизі зброєю / 10.09.2018 19:35


Крапка в суперечці двох шляхів. ПЦУ йде Вселенським шляхом…\nЗа образним висловом ЗМІ, скандал із Філаретом – передсмертний крик радянської моделі управління церквою\n«Православна церква України є частиною Єдиної, Святої, Соборної та Апостольської церкви… Є автокефальною згідно з наданим їй кенотично (через самопожертву) цим статусом від мученицького священного канонічного тіла Константинопольської Матері-Церкви та керується Святим Письмом, Священним Переданням, божественними та священними канонами, освяченими практиками церкви, керується відповідно до Патріаршого та Синодального Томосу, яким було надано їй автокефалію, а також в деталях Статутом, що відповідає їм, при цьому у випадках розбіжностей першість належить Томосу»…\nЦе перші слова Статуту Православної церкви (фактично малої конституції Церкви), затвердженого на об’єднавчому соборі 15 грудня 2018 року, слідування якому сьогодні засвідчили всі члени Синоду Православної церкви України, а декадою раніше – практично всі ієрархи (весь генералітет) Православної церкви України, коли, підтримуючи молодого предстоятеля, часом навіть зі щемом, відмовилися приїхати на «огляд сил», в що планував перетворити патріарх Філарет день священномученика Макарія.\nПро Передання. За вже людським останнім переданням, після цього собору 15 грудня, у Константинополі, Вселенський патріарх перед врученням Томосу зустрів митрополита Епіфанія у своїх покоях і після спільної молитви сказав:\n- Я зробив усе, що міг для України. І доки живий, буду працювати на її утвердження. Але ти маєш бути добрим пастирем, бо якщо ти впадеш, це буде страшний удар по всій Матері-Церкві. Усвідом це.\nМитрополит усвідомив. Перший місяць він намагався поговорити з усіма ієрархами Православної церкви. Скільки ж питань у них накопичилося: чому ми не патріархат, чи багато ще церков варять миро самі, а хто варить разом в Константинополі, чому ми не взяли наш старий статут, чи будемо ми допрацьовувати його і чи будемо ми самостійні?\nДовгі відверті розмови, де новий митрополит не тиснув (як полюбляв попередник), а просто переказував, ділився, розмовляв, учив зрештою. Вони напевно вперше знайомилися із новим стилем управління церкви – розмова та переконання.\n«Це були важкі дні, важкі розмови, завершуючи які, ми просто дякували Богу, що день минув», – розповів один із соратників нового митрополита.\nЯ не думаю, що єпископа легко переконати – у колишньому Київському патріархаті (який став основою ПЦУ) люди досить сміливі, але ці розмови мали успіх. Так протягом кількох днів архієреї нової церкви пізнавали не лише тонкощі взаємодії помісних церков зі Вселенським троном, а й новий стиль спілкування церковного керівництва.\n- Чим поганий принцип ротації Синоду? Ви всі будете членами Синоду? – ну що може на це запитання відповісти вдумливий єпископ.\n… Так минали перші тижні нового митрополита. Й не лише його. За цей час священики ПЦУ побували на Афоні, їм відчиняли двері келій, Царські врата та братні обійми: «Ми молимося за братів з України». Що там і казати, навіть монах Єфрем, який так раптово «захворів» перед інтронізацією Епіфанія, радо вітав та співслужив з українськими священиками. Вселенський патріарх виконав свою обіцянку. Навіть проросійськи налаштовані монахи (а, як нам розповіли, існує така практика «купівлі» певного місця для келій російських монахів) не відмовлялися співслужити із нашими священиками.\nАле не все було просто. З перших днів Томосу патріарх Філарет почав висувати вимоги, несумісні з Томосом та Статутом. Нове священноначаліє робило все, щоб пом’якшити його претензії.\nВи пам’ятаєте, чому перший Синод пройшов за круглим столом? Щоб уникнути інтриги – хто сидітиме на його чолі. За усталеними практиками, новий предстоятель не міг поступитися цим місцем на Синоді. Він також не міг поступитися місцем при богослужінні, він мав служити першим, а патріарх стояти праворуч. Саме через це спільні богослужіння не відбувалися.\nПочесний предстоятель продовжував розсилати розпорядження на бланках Київського патріархату. Він знову одягнув білий патріарший головний убір. Вимагав поминати себе на службах. Нова команда, як могла, пом’якшувала оці витівки свого батька та фундатора. Можливо, так можна було б протягнути досить тривалий час. Але у старших людей бажання влади лише підсилюється, а за зручних умов – ну просто вибухає.\nТакими зручними умовами стали для патріарха Філарета вибори Президента. Почувши з вуст тоді майбутнього президента Володимира Зеленського фразу, що Томос отримано завдяки йому, а від Ігоря Коломойського фразу, що його ображають, почесний предстоятель перейшов у наступ.\nПро його заяви, що він хоче відновити ліквідований Київський патріархат і що його обманули, Укрінформ писав раніше.\nПро «обман» Порошенка я б хотіла розповісти більше.\nМи не знаємо, чи було обіцяно патріарху Філарету Порошенком більше, ніж він отримав. Чи міг Порошенко у передчутті собору, коли патріарх притиснув його ще однією вимогою, щоб «я був де-факто керівником церкви», пообіцяти більше, ніж мав право?\nДавайте уявимо цю ситуацію. Прокрутимо назад цей історичний день, який я пам’ятаю в деталях. 15 грудня 2018 року. Надворі мінус п’ятнадцять. На площі біля Софії стоїть народ, діти від 15 років, які приїхали сюди всупереч протестам мам та бабусь, бо вони з дитинства в храмі й вони бояться пропустити цей момент.\nСтоять молоді люди та бабусі під 80. В Софії – сто духовних градусів по цельсію, ієрархи моляться в маленькому храмі з плачем, щоб собор відбувся. І Порошенко з Парубієм умовляють одного з кандидатів, щоб він відмовився від балотування, бо тоді патріарх усе зірве. І ось, коли наче все залагоджене, патріарх Філарет запитує, мовляв, «я хочу мати обіцянку, що головним буду я»...\nСкажіть, пройшовши цей шлях, що ви зробили б на місці Порошенка? Чесно скажіть самим собі.\nА також згадаємо ще один епізод. 1992 рік. Патріарх Філарет, тоді митрополит Київський, стоїть на соборі РПЦ і там вимагають, щоб, повернувшись до Києва, він пішов з посади Київського митрополита. Він обіцяє піти.\nВін мав пообіцяти, щоб йому дали повернутися до Києва. Він тоді увів в оману РПЦ. Ми всі зрозуміли цей його обман. Але ми ніколи не могли зрозуміти іншого: він дав цю обіцянку, присягнувши на хресті та Євангелії.\nМи розуміємо, що можна було обманути московських попів заради української церкви, але ми до кінця ніколи не зрозуміємо, що це можна було зробити, поклавши руку на Євангеліє.\nІ я не знаю, чи має право патріарх Філарет обвинувачувати Порошенка. Який якщо й пішов на це, то без присяги, але заради нас із вами, дітей та бабусь, прародичів, розстріляних на Луб’янці.\nПісля скандальної прес-конференції патріарха, священноначаліє шукало шляхи порозуміння із предстоятелем. Церква не хоче скандалу, вона хоче миру. І на якийсь час патріарх замовк (якщо не рахувати дешевої заказушки його оточення). Він лагідно зустрів делегації Вселенської церкви, де подякував святішому Варфоломію.\nА наступного дня продовжив публічну лінію незгоди. Тут уже він сказав, що якби знав зміст Томоса, то не підписав би його, тепер він уже стурбувався тим, що миро (спеціальну олію для богослужінь) ми будемо варити не самі.\nМиро – символічна форма зв’язку, окрім нас разом із Константинополем її варить Грецька церква, Албанська, Польська. І свої українські парафії за кордоном, мовляв, мусимо віддати Константинополю. (Парафії за кордоном – окрема тема, вони завжди – предмет домовленостей помісної церкви та Вселенської). Знаю достовірно, всі ці умови почесний предстоятель знав, зараз вони просто – приводи для незадоволення.\nОсь таку тактику обрав Філарет: день іде на поступки – день робить скандали. Преса про це пише, я належу до професійного класу, де скандали це – святе. Але кожна нова прес-конференція старенького почесного буде збирати все менше людей.\nЧим це загрожує новій церкві? Нічим. Сьогодні єпископи на священному Синоді підтвердили свою готовність дотримуватися Статуту. Оці всі молоді й не дуже молоді ієрархи – також творці церкви і також перенесли страждання заради неї. Заради неї, а не заради амбіції батька, якому, попри все, вдячні.\nОдна моя досвідчена колега Катя Щоткіна сказала, що скандал із Філаретом – передсмертний крик радянської моделі управління церквою. Якщо це так, то сьогоднішній день це фактично засвідчив. Курс на соборність та демократію був офіційно обраний Синодом. Амінь.


Від Садового йдуть ще двоє топ-посадовців | Львівський портал\nВід Садового йдуть ще двоє топ-посадовців\n04 Лютого 2021, 12:22 |\nУ Львівській міськраді – суттєві кадрові зміни. Зі своїх посад йде керуюча справами виконавчого комітету Марта Литвинюк та ще один заступник мера Сергій Бабак. Про це на своїй сторінці у Facebook повідомив міський голова Львова Андрій Садовий.\nТак, з міськради Львова звільняються топ-чиновники. Спочатку про свою відставку заявив заступник міського голови з фінансово-економічних питань Геннадій Васьків, тепер зі своїх посад йдуть керуюча справами виконкому Марта Литвинюк та ще один заступник мера з питань безпеки міста Сергій Бабак.\nЗа словами Андрія Садового, рішення про звільнення всі ці посадовці прийняли самостійно.\n«В міській раді відбуваються важливі кадрові зміни. Хочу подякувати за плідну багаторічну роботу важливим для міста і для мене людям: Геннадію Васьківу, Сергію Бабаку та Марті Литвинюк. Дякую вам за співпрацю та успішне місто! Ви подарували громаді частину свого життя і цей час запам’ятається як період розвитку Львова. Бажаю вам йти вперед і не зупинятись на шляху до нових вершин», – написав Андрій Садовий.\nЗазначимо, що Геннадій Васьків є заступником міського голови з фінансово-економічних питань із 2017 року. За час роботи на цій посаді його обливали фарбою, також посадовець відзначився політичними повчаннями на надувному матраці, за що його висміяли.\nЗа 2018 рік Геннадій Васьків у мерії заробив трохи більше 0,5 млн грн, у 2019-му – майже 700 тисяч грн.\nМарта Литвинюк керує справами виконавчого комітету Львівської міськради аж 15 років поспіль – із 2006-го. У 2018 році на цій посаді вона заробила понад 680 тисяч грн, у 2019-му – більше 900 тисяч грн.\nНатомість Сергій Бабак прийшов у мерію у 2017 році.\nСпочатку він був заступником мера з питань ЖКГ і займався сміттєвою кризою, з 2019 року Бабак став заступником міського голови з питань безпеки.\nУ 2018 році, працюючи у мерії, Сергій Бабак отримав більше 0,5 млн грн зарплати, у 2019-му – понад 800 тисяч грн. Також міська рада купила чиновнику за бюджетні кошти квартиру. Фактично житло не є у власності Сергія Бабака, втім якщо він пропрацює у Львівській міськраді більше 10 років, то зможе його приватизувати.\nЯк писав Львівський портал, на початку 2020 року у Львові виник скандал довкола зарплат Андрія Садового, його заступників та високопосадовців мерії. Виявилось, що їм нараховують значні премії. Депутати навіть хотіли тимчасово заборонити нарахування премій, доплат та матеріальних допомог меру та його заступникам, але це зробити їм не вдалося.\nПісля цього високі премії деяких заступників міського голови обіцяли скерувати на доплати медикам, які борються з Covid-19.\nНещодавно стало відомо, що наприкінці 2020 року всім заступникам Садового знову дали майже по 100 тисяч грн премії.\nТеги: Геннадій Васьків, заступники Садового, звільнення, ЛМР, Львів, Марта Литвинюк, посадовці, Сергій Бабак


Смажені жаб’ячі лапки – делікатес гурманів Закарпаття.\nОльга Найчук Мешканці закарпатського села Тур’я Ремета полюбляють їсти французькі делікатеси. Смажені жаб’ячі лапки для них стали звичною стравою. Смакувати цим м’ясом тутешніх селян навчили предки-французи, котрі після поразки Наполеона під Ватерлоо, відбували заслання на Закарпатті. Зазвичай, сезон полювання на земноводних починається ранньою весною і триває, як кажуть тур’яреметчани, допоки не вдарить перший грім.\nКілограм очищеного жаб’ячого м’яса коштує понад 60 гривень.\nОсобливих труднощів під час лову жаб не виникає: вони загальмовано рухаються, тому їх легко можна упіймати на місцевому ставку чи в болоті. Період полювання на їстівних жаб триває кілька тижнів. Ці жаби... (яких люблять їсти тур’яреметчани, звісно) виходять із землі ранньою весною і як раз поки нема гроз, розмножуються на водоймах, яйцекладку роблять, а потім зникають. у подальший сезон їх м’ясо стає гірким на смак, каже мешканець Тур’ї Ремети Іван Бондар.\nМирону Ролі – 23 роки, він працює в одному з місцевих ресторанів. Порція страви із жаб обходиться відвідувачам від 14 до 30 гривень. За словами Мирона, тур’яреметчани навесні мають можливість підзаробити. Кілограм очищеного жаб’ячого м‘яса коштує понад 60 гривень. Для одних – це бізнес, вони можуть продати у ресторани, а для інших – можливість скуштувати делікатесну страв раз на рік, заради цікавості, каже Мирон.\nУ селі Тур‘я Ремета нема жодного мешканця, який би хоч раз не скуштував французький делікатес місцевого приготвування. Жаб’яче філе обсмажують, як правило, у панірованих сухарях чи яйцях, а ще можна з жаб варити бульйон.\nТур’яреметчани кажуть, що охоче поділяться рецептом із зацікавленими гурманами.


Мовленнєвий етикет у сперечанні — 7 | Український правопис\nМовленнєвий етикет у сперечанні — 7\nб) Арґумент до незнання (лат. argumentum ad ignorantiam): мовець оперує правдивими, правдоподібними або й хибними арґументами, сподіваючись на необізнаність співрозмовника, щоб переконати його в чомусь, збити з пантелику, виявити його “непоінформованість”.\nв) Арґумент до особи (лат. argumentum ad personam) – це випад не проти тверджень опонента, а проти нього самого, аби виставити його в негативному світлі і тим самим заперечити його твердження, підірвати довіру до сказаного ним, відкинути з цеп тру уваги. Наприклад, ще порівняно недавно, в догорбачовський період, коли хтось говорив про засміченість української мови русизмами, йому зауважували: Так твердять українські буржуазні націоналісти. Ви не з їх числа? Арґументом до особи виводять супротивника з рівноваги. Замість того, щоб переконувати в слушності своєї позиції. правильності поглядів тощо, він мусить або доводити, що він “не верблюд”, або платити опонентові тією самою монетою, тобто говорити про його персону.\nг) Арґумент до особи може мати протилежний щойно розглянутому зміст: опонент оцінюється у найвищому регістрі, вказуються його позитивні якості й переваги (звичайно, перебільшені або й цілком позірні, уявні), аби його роззброїти, зробити поступливішим. згідливим. Вислови З Вашою ерудицією; Ви як неперевершений фахівець у цій галузі; Ви людина, відома не лише в Україні, але й далеко за її межами, та под. самі собою не є етикетними чи антиетикетними. Вони звучать доречно (якщо на це є хоч якісь підстави) на ювілейному вечорі, проводах на пенсію тощо. Але в сперечанні такі вирази здебільшого використовуються як засіб завуальованої іронії або ж як арґумент до марнославства. Римляни називали такий засіб сперечання argumentum ad vanitatern, що в буквальному перекладі означає “арґумент до порожнечі”.\n← Мовленнєвий етикет у сперечанні — 8\tМовленнєвий етикет у сперечанні — 6 →


У червні Міжнародний аеропорт Київ ледь не став місцем жахливої трагедії, що призвела б до загибелі понад сотні людей. Причиною подій стали дії з боку працівників НАБУ: у розпал робочого дня правоохоронці заблокували адміністрацію аеропорту та протягом дев’ятнадцяти годин утримували без засобів зв'язку співробітників. Знімальна група «СтопКору» поспілкувалася з безпосередніми учасниками інциденту.\nОтже, спробуємо відновити хроніку подій. 14 червня, 10-та ранку. До адміністративних будівель аеропорту знайшли люди у цивільному у супроводі озброєних силовиків, і, за словами співробітників, – розпочали обшуки.\n«Не назвались, не пред'явили жодну постанову суду, почали обшукувати тумбочки», – згадує в.о. начальника центральної диспетчерської аеропорту Жуляни Юлія Шепіла, - «Центральна диспетчерська здійснює координацію наземного обслуговування; природно, потрібна зосередженість – рації, телефони… Працювати, коли в приміщенні семеро осіб задають питання, галасують – це було дуже-дуже складно. Обшук тривав близько двох годин. Вилучили документи, не склавши протоколу переліку, що вилучили – просто забрали і пішли».\n14 червня, 20:40. Рейс номер 4406 Анталія-Київ заходить на посадку. Завдання ускладнюють погані метеоумови: гроза, злива, вітер.\nІнколи за таких умов аеропорти закривають, аби зайвий раз не ризикувати життям пасажирів. Але це рішення може ухвалити винятково керівництво. Проте ті, хто мав право це зробити, на той момент вже майже 11 годин були заблоковані детективами НАБУ.\nЗ 4 тоннами авіапалива у баках лайнер безконтрольно мчить полем. Пілоти змогли зупинити літак аж за 123 метри! Тільки дивом на його шляху не трапилося якогось об’єкта. Це б неминуче призвело до трагедії. Ексклюзивні кадри, відзняті пасажиром літака – у новому сюжеті «Стоп Корупції»:


Які рослини існують у Дніпровському ботанічному саду — Відкритий\nЯкі рослини існують у Дніпровському ботанічному саду\n24.05.2019 17:10 · Новости Днепра\nЯкі рослини є в Дніпровському ботанічному саду ДНУ ім. Олеся Гончара, та проблеми озеленення міста – про це у прес-центрі Відкритого розповів Анатолій Кабар – директор Дніпровського ботанічного саду ДНУ ім. О. Гончара.\nЗагальна кількість колекційних рослин ботсаду становить близько 3600 видів, із них близько 46 рослин занесені до Червоної книги України, а близько 70 занесені до всесвітнього червоного списку. Працівники ботанічного саду займаються не лише збереженням рідкісних та реліктових рослин, а ще й обміном рослинами та насінням з іншими садами в Україні та за кордоном.\nЩодо озеленення міста, Дніпро поки що програє іншим великим містам України.\n«Я був у кількох містах, там немає такої практики, як випилювання дерев без з’ясування їх загального стану та інвентаризації. Кронування, відповідно до норм догляду за зеленими насадженнями, використовується тільки щодо хворих рослин та таких, що знаходяться у незадовільному стані».\nОднією із причин такого становища у сфері озеленення Анатолій вважає брак кваліфікованих кадрів та спеціалістів, що професійно займаються доглядом за рослинами.\nПодивитися на кращі рослини нашого міста можна у ботанічному саду ДНУ з 8:00 до 15:00 щодня у будні.\nНагадаємо, раніше ми писали, які тварини знаходяться під загрозою зникнення.


Атера А таблетки по 40 мг/5 мг №28 (14х2) : инструкция + цена в аптеках | Tabletki.ua\nАтера А таблетки по 40 мг/5 мг №28 (14х2)\nтелмиcартан: 40мг, амлодипин: 5мг\nБлокаторы рецепторов ангиотензина II, комбинации. Тельмизартан и амлодипин.\nUA/19120/01/01 от 11.01.2022 приказ №43 от 11.01.2022\nИнструкция для Атера А таблетки по 40 мг/5 мг №28 (14х2)\nдопоміжні речовини: натрію гідроксид, меглюмін, повідон К25, заліза оксид жовтий (Е 172) – лише для таблеток по 40 мг/10 мг та 80 мг/10 мг, заліза оксид червоний (Е 172) – лише для таблеток по 40 мг/5 мг та 80 мг/5 мг, маніт (E 421), целюлоза мікрокристалічна, кросповідон, магнію стеарат, крохмаль прежелатинізований, крохмаль кукурудзяний, кремнію діоксид колоїдний безводний.\nАтера А, таблетки по 40 мг/5 мг: двошарові таблетки, продовгуваті, двоопуклі, від білого до майже білого кольору з одної сторони та рожеві з іншої сторони, допускаються незначні вкраплення на рожевій стороні;\nАтера А, таблетки по 40 мг/10 мг: двошарові таблетки, продовгуваті, двоопуклі, від білого до майже білого кольору з одної сторони та жовті з іншої сторони, допускаються незначні вкраплення на жовтій стороні;\nАтера А, таблетки по 80 мг/5 мг: двошарові таблетки, продовгуваті, двоопуклі, від білого до майже білого кольору з одної сторони та рожеві з іншої сторони, допускаються незначні вкраплення на рожевій стороні;\nАтера А, таблетки по 80 мг/10 мг: двошарові таблетки, продовгуваті, двоопуклі, від білого до майже білого кольору з одної сторони та жовті з іншої сторони, допускаються незначні вкраплення на жовтій стороні.\nБлокатори рецепторів ангіотензину II, комбінації. Телмісартан та амлодипін. Код АТХ C09D B04.\nПрепарат Атера А містить два антигіпертензивні компоненти із взаємодоповнюючими механізмами контролю артеріального тиску у пацієнтів з есенціальною гіпертензією: антагоніст рецепторів ангіотензину II, телмісартан, і дигідропіридиновий блокатор кальцієвих каналів, амлодипін.\nКомбінація цих речовин виявляє додатковий антигіпертензивний ефект, знижуючи артеріальний тиск більшою мірою, ніж кожен із цих компонентів окремо.\nПрийом препарату Атера А 1 раз на добу щоденно забезпечує ефективне та стійке зниження артеріального тиску протягом 24 годин у діапазоні терапевтичних доз.\nТелмісартан – специфічний та ефективний антагоніст рецепторів ангіотензину ІІ (тип АТ1), що діє при пероральному застосуванні. Телмісартан з дуже високою спорідненістю заміщує ангіотензин ІІ у місці його зв’язування на рецепторах субтипу АТ1, що відповідають за відомі ефекти ангіотензину ІІ. Телмісартан не проявляє часткового агоністичного впливу на АТ1-рецептор. Телмісартан селективно зв’язує АТ1-рецептор. Зв’язування є довготривалим. Телмісартан не проявляє спорідненості з іншими рецепторами, включаючи АТ2 та інші, менш вивчені АТ-рецептори. Функціональна роль цих рецепторів невідома, так само як і ефект їх можливого «надстимулювання» ангіотензином ІІ, рівень якого підвищується під впливом телмісартану. Телмісартан знижує рівень альдостерону у плазмі крові. Телмісартан не інгібує ренін у плазмі крові людини, не блокує іонні канали. Телмісартан не інгібує ангіотензинперетворювальний ензим (кініназа ІІ), ензим, що також руйнує брадикінін. Тому не слід очікувати потенціювання побічних реакцій, опосередкованих брадикініном.\nАнтигіпертензивний ефект зберігається постійним понад 24 години після прийому дози, включаючи останні 4 години перед наступним прийомом, що підтверджено при амбулаторному моніторингу артеріального тиску. Співвідношення показника зниження артеріального тиску перед прийомом наступної дози до максимального зниження артеріального тиску становить більше ніж 80 % після прийому 40 мг та 80 мг у процесі плацебо-контрольованих клінічних досліджень. Існує очевидна закономірність у співвідношенні дози до часу відновлення початкового систолічного артеріального тиску. У цьому відношенні дані про діастолічний артеріальний тиск є суперечливими.\nУ пацієнтів з артеріальною гіпертензією телмісартан знижує як систолічний артеріальний тиск, так і діастолічний артеріальний тиск без впливу на частоту пульсу. Вплив діуретичного та натрійуретичного ефекту препарату на його гіпотензивну дію все ще визначається. Антигіпертензивна ефективність телмісартану порівнянна з іншими лікарськими засобами, що представляють інші класи антигіпертензивних препаратів (продемонстровано клінічними дослідженнями порівняння телмісартану з амлодипіном, атенололом, еналаприлом, гідрохлоротіазидом і лізиноприлом).\nПід час клінічних досліджень, у яких порівнювали два антигіпертензивні препарати, частота появи сухого кашлю була значно нижчою у пацієнтів, які приймали телмісартан, ніж у пацієнтів, які отримували лікування інгібіторами ангіотензинперетворювального ферменту (АПФ).\nНе слід одночасно призначати комбінацію інгібіторів АПФ та блокаторів рецепторів ангіотензину II пацієнтам із діабетичною нефропатією через підвищений ризик гіперкаліємії, гострого пошкодження нирок та/або гіпотензії.\nУ пацієнтів з артеріальною гіпертензією дозування 1 раз на добу щоденно забезпечує клінічно значуще зниження артеріального тиску як у положенні лежачи, так і в положенні стоячи протягом 24-годинного інтервалу. Через повільний початок дії амлодипін не спричиняє гострої гіпотензії.\nУ пацієнтів з артеріальною гіпертензією з нормальною функцією нирок терапевтичні дози амлодипіну призводили до зниження резистентності судин нирок і до збільшення швидкості клубочкової фільтрації (ШКФ) та ефективного потоку плазми крові у нирках без зміни фракції фільтрації або протеїнурії.\nАмлодипін не асоціювався з будь-якими побічними метаболічними ефектами або змінами рівня ліпідів у плазмі крові, тому його можна застосовувати пацієнтам з астмою, цукровим діабетом та подагрою.\nУ довгостроковому плацебо-контрольованому дослідженні з прийому амлодипіну пацієнтами з ІІІ-ІV класом серцевої недостатності за класифікацією NYHA без клінічних симптомів або об’єктивних ознак, що вказують на ішемічну хворобу серця, на тлі прийому стабільних доз інгібіторів АПФ, препаратів наперстянки та діуретиків амлодипін не продемонстрував впливу на загальний рівень летальності від серцево-судинних захворювань. У цій же популяції прийом амлодипіну був асоційований з більшою кількістю повідомлень про випадки набряку легень, незважаючи на відсутність суттєвої різниці у прогресуванні СН порівняно з групою плацебо.\nУ восьмитижневому багатоцентровому рандомізованому подвійному сліпому плацебо-контрольованому дослідженні з участю пацієнтів із гіпертензією від помірного до тяжкого ступеня (середній рівень діастолічного артеріального тиску, виміряного у положенні сидячи ≥ 95 рт. ст. та ≤ 119 мм. рт. ст.) застосування комбінації телмісартан/амлодипін призводило до зниження діастолічного та систолічного артеріального тиску та більш швидкого досягнення контролю показників порівняно з відповідними компонентами при застосуванні їх як монотерапії.\nЗастосування комбінації телмісартан/амлодипін продемонструвало дозозалежні зниження у систоло-діастолічних показниках артеріального тиску у терапевтичному діапазоні доз – 21,8/ -16,5 мм. рт. ст. (40 мг/5 мг), -22,1/-18,2 мм. рт. ст. (80 мг/5 мг), -24,7/-20,2 мм. рт. ст. (40 мг/10 мг) та 26,4/-20,1 мм. рт. ст. (80 мг/10 мг). Більшість антигіпертензивних ефектів було досягнуто у межах двох тижнів від початку лікування. Отримані середні значення систолічного/діастолічного артеріального тиску у комбінованій терапії, що містить 5 мг амлодипіну, були порівнянними або дещо вищими, ніж у групі амлодипіну 10 мг, та асоціювалися зі значно нижчою кількістю набряків.\nАвтоматичне амбулаторне вимірювання тиску, яке проводили у підгрупі пацієнтів, підтвердило результати, що спостерігалися при клінічному зниженні систолічного і діастолічного артеріального тиску послідовно протягом 24-годинного періоду дозування.\nУ багатоцентровому рандомізованому подвійному сліпому активному контрольованому дослідженні з участю пацієнтів із гіпертензією від помірного до тяжкого ступеня, стан яких не був належним чином контрольований при застосуванні амлодипіну в дозі 5 мг, отримували лікування комбінацією телмісартан/амлодипін у дозуванні 40 мг/5 мг або 80 мг/5 мг або амлодипін як монотерапію у дозуванні 5 мг або 10 мг. Після 8 тижнів лікування кожна з комбінацій була статистично суттєво ефективнішою, ніж обидві дози амлодипіну як монотерапія при зниженні систолічного та діастолічного артеріального тиску при застосуванні амлодипіну в дозі 5 мг і 10 мг та більш високими показниками контролю над діастолічним артеріальним тиском порівняно з монотерапією. Показники виникнення набряків були значно нижчими при застосуванні комбінації телмісартан/амлодипін у дозуванні 40 мг/5 мг та 80 мг/5 мг порівняно зі застосуванням амлодипіну в дозі 10 мг.\nВ іншому багатоцентровому рандомізованому подвійному сліпому активному контрольованому дослідженні з участю пацієнтів із гіпертензією від помірного до тяжкого ступеня, стан яких не був належним чином контрольований при застосуванні амлодипіну в дозі 10 мг, застосовували комбінацію телмісартан/амлодипін (40 мг/10 мг або 80 мг/10 мг) або амлодипін як монотерапію (10 мг). Після 8 тижнів ефект від лікування при застосуванні кожної з комбінацій був статистично більш вагомим, ніж від монотерапії амлодипіном при зниженні систолічного та діастолічного артеріального тиску, і підвищував рівень нормалізації діастолічного артеріального тиску порівняно з монотерапією. У двох відповідних відкритих довгострокових обсерваційних дослідженнях, проведених протягом 6 місяців, ефект від застосування комбінації телмісартан/амлодипін зберігався протягом досліджуваного періоду. Крім того, було продемонстровано, що у деяких пацієнтів, у яких не вдалося досягти адекватного контролю артеріального тиску за допомогою застосування комбінації телмісартан/амлодипін у дозуванні 40 мг/10 мг, зниження артеріального тиску вдавалося додатково досягти при збільшенні доз шляхом титрування до 80 мг/10 мг.\nФармакокінетика фіксованої комбінації\nАбсорбція. Всмоктування телмісартану швидке, хоча абсорбовані кількості розрізняються. Середня абсолютна біодоступність телмісартану становить приблизно 50 %. При прийомі телмісартану під час вживання їжі зниження площі під кривою «концентрація у плазмі-час» (AUC0-∞) для телмісартану варіює від приблизно 6 % (доза 40 мг) до приблизно 19 % (доза 160 мг). Через 3 години після прийому концентрація у плазмі крові однакова, незалежно від того, приймали телмісартан натще або з їжею.\nПісля перорального застосування терапевтичних доз амлодипін добре абсорбується з досягненням максимального рівня у крові через 6-12 годин після прийому препарату. Абсолютна біодоступність становить від 64 % до 80 %. Вживання їжі не впливає на біодоступність амлодипіну.\nРозподіл. Телмісартан значною мірою зв’язується з протеїнами плазми крові (>99,5 %), головним чином з альбуміном та альфа-1 кислим глікопротеїном. Середній об’єм розподілу (Vdss) становить приблизно 500 л.\nОб’єм розподілу амлодипіну становить приблизно 21 л/кг. Дослідження in vitro показали, що приблизно 97,5 % амлодипіну, що циркулює у загальному кровообігу, зв’язується з білками плазми крові у пацієнтів з артеріальною гіпертензією.\nВиведення. Телмісартан характеризується біекспоненціальною фармакокінетикою з термінальним періодом напіввиведення ˃ 20 годин. Максимальна концентрація у плазмі крові (Cmax) та меншою мірою АUC зростають непропорційно до дози. Немає даних про клінічно значущу кумуляцію телмісартану при застосуванні у рекомендованій дозі. У жінок концентрації у плазмі крові були вищі, ніж у чоловіків, без значущого впливу на ефективність.\nВиведення амлодипіну з плазми крові є двофазним, з кінцевим періодом напіввиведення приблизно 30-50 годин, що відповідає дозуванню 1 раз на добу. Стабільні рівні у плазмі крові досягаються після тривалого застосування протягом 7-8 днів. Із сечею виводиться 10 % амлодипіну у незміненому вигляді та 60 % у вигляді метаболітів амлодипіну.\nСтать. Спостерігалася різниця у концентраціях телмісартану у плазмі крові. Cmax та AUC були відповідно приблизно у 3 та 2 рази більші у жінок, ніж у чоловіків.\nПацієнти літнього віку. Фармакокінетика телмісартану не відрізняється у молодих пацієнтів та у пацієнтів літнього віку. Час досягнення максимальної концентрації амлодипіну у плазмі крові однаковий у пацієнтів літнього віку та у молодих пацієнтів. У пацієнтів літнього віку кліренс амлодипіну має тенденцію до зниження, що призводить у результаті до збільшення AUC та періоду напіввиведення препарату.\nПорушення функції нирок. У пацієнтів з легкими, помірними та тяжкими порушеннями функції нирок спостерігалося подвоєння концентрацій телмісартану у плазмі крові. Однак у пацієнтів із нирковою недостатністю, які знаходилися на діалізі, спостерігалися нижчі концентрації препарату у плазмі крові. Телмісартан значною мірою зв’язується з білками плазми крові у пацієнтів із нирковою недостатністю та не виводиться при діалізі. Період напіввиведення у пацієнтів з порушеннями функції нирок не змінюється. Порушення функції нирок не впливають значним чином на фармакокінетику амлодипіну.\nПорушення функції печінки. Фармакокінетичні дослідження у пацієнтів із порушеннями функції печінки продемонстрували збільшення абсолютної біодоступності телмісартану приблизно до 100 %. Період напіввиведення телмісартану не змінюється у пацієнтів із порушеннями функції печінки. У пацієнтів з печінковою недостатністю був знижений кліренс амлодипіну, що призводило до збільшення AUC приблизно на 40–60 %.\nДодаткова терапія. Лікарський засіб Атера А призначати дорослим пацієнтам, у яких артеріальний тиск не контролюється адекватно амлодипіном або телмісартаном.\nЗамісна терапія. Дорослі пацієнти, які приймають телмісартан та амлодипін в окремих таблетках, замість цього можуть приймати таблетки Атера А, які містять такі ж дози компонентів.\nПідвищена чутливість до діючих речовин, до похідних дигідропіридину або до будь-якої допоміжної речовини лікарського засобу.\nПеріод вагітності або планування вагітності (див. розділ «Застосування у період вагітності або годування груддю»).\nОбструкція вивідного відділу лівого шлуночка (наприклад, стеноз аорти високого ступеня).\nОдночасне застосування телмісартану/амлодипіну з препаратами, що містять аліскірен, у пацієнтів із цукровим діабетом або порушеннями функції нирок (ШКФ ˂ 60 мл/хв/1,73 м2).\nВзаємодії, характерні для комбінації\nІнші антигіпертензивні лікарські засоби. Ефект зниження артеріального тиску при застосуванні препарату АТЕРА А може посилюватися при супутньому застосуванні інших антигіпертензивних лікарських засобів.\nЛікарські засоби з потенціалом до зниження артеріального тиску. На основі фармакологічних властивостей можна очікувати, що деякі лікарські засоби можуть посилити гіпотензивні ефекти всіх антигіпертензивних препаратів, включаючи даний лікарський засіб, наприклад баклофен, аміфостин, нейролептики або антидепресанти. До того ж ортостатична гіпотензія може посилитися внаслідок вживання алкоголю.\nКалійзберігаючі діуретики або добавки калію. Антагоністи рецепторів ангіотензину II, такі як телмісартан, послаблюють спричинену діуретиком втрату калію. Калійзберігаючі діуретики, наприклад спіронолактон, еплеренон, триамтерен або амілорид, добавки калію чи замінники солі, що містять калій, можуть призвести до значного підвищення калію в сироватці крові. Якщо показано супутнє застосування через підтверджену гіпокаліємію, то їх слід приймати з обережністю та з частим моніторингом рівня калію у сироватці крові.\nЛітій. Відомі випадки оборотного зростання концентрації літію в сироватці крові та підвищення токсичності під час супутнього прийому літію з інгібіторами АПФ та антагоністами рецепторів ангіотензину ІІ, включаючи телмісартан. Якщо призначення цієї комбінації вважається необхідним, під час супутнього застосування слід уважно контролювати рівень літію в сироватці крові.\nІнші антигіпертензивні засоби, що впливають на ренін-ангіотензин-альдостеронову систему (РААС). Клінічні дані показали, що подвійна блокада РААС за допомогою комбінованого застосування інгібіторів АПФ, блокаторів рецепторів ангіотензину ІІ або аліскірену пов’язана з більш високою частотою таких побічних явищ як артеріальна гіпотензія, гіперкаліємія і зниження функції нирок (включаючи гостру ниркову недостатність), порівняно із застосуванням одного лікарського засобу, що впливає на РААС.\nНестероїдні протизапальні засоби (НПЗЗ). Терапія НПЗЗ (зокрема ацетилсаліцилова кислота у режимі протизапального дозування, інгібітори ЦОГ-2 і неселективні НПЗЗ) можуть зменшити антигіпертензивний ефект антагоністів рецепторів ангіотензину II. У деяких пацієнтів із порушеннями функції нирок (наприклад, у пацієнтів зі зневодненням або пацієнтів літнього віку з порушеннями функції нирок) супутній прийом антагоністів рецепторів ангіотензину II та лікарських засобів, що пригнічують циклооксигеназу, може призвести до додаткового порушення функції нирок, включаючи можливу гостру ниркову недостатність, яка зазвичай є оборотною. Тому таку комбінацію слід вводити з обережністю, особливо пацієнтам літнього віку. Пацієнти повинні вживати адекватну кількість рідини. Також необхідно забезпечити проведення ретельного контролю функції нирок на початку поєднаної терапії та протягом лікування.\nРаміприл. У процесі одного дослідження одночасне застосування телмісартану і раміприлу призвело до збільшення у 2,5 раза AUC0-24 і Cmax раміприлу та раміприлату. Клінічна значущість цього спостереження невідома.\nОдночасне застосування, яке слід враховувати\nДигоксин. При одночасному застосуванні телмісартану і дигоксину спостерігалося середнє збільшення Cmax дигоксину у плазмі крові (на 49 %) та мінімальної концентрації (на 20 %). На початку застосування, у разі коригування дози та припинення прийому телмісартану слід проводити моніторинг рівнів дигоксину для їх підтримання у межах терапевтичного діапазону.\nІнгібітори CYP3A4. При супутньому застосуванні інгібітора CYP3A4 еритроміцину молодим пацієнтам та дилтіазему пацієнтам літнього віку концентрація амлодипіну у плазмі крові збільшилася відповідно на 22 % та 50 %. Однак клінічна значущість цього спостереження не визначена. Не можна виключити, що потужні інгібітори CYP3A4 (кетоконазол, ітраконазол, ритонавір) можуть збільшувати концентрацію амлодипіну у плазмі крові більшою мірою, ніж дилтіазем. Амлодипін слід з обережністю застосовувати разом з інгібіторами CYP3A4. Однак не повідомляли про жодні побічні реакції, притаманні такій взаємодії.\nІндуктори CYP3A4. Kонцентрація амлодипіну в плазмі крові може змінюватись після одночасного застосування відомих індукторів CYP3A4. Тому слід проводити моніторинг артеріального тиску і корегувати дозу з урахуванням одночасного прийому цих лікарських засобів як впродовж, так і після супутнього лікування, особливо це стосується сильних індукторів CYP3A4 (наприклад, рифампіцину, звіробою звичайного (Hypericum perforatum)).\nСупутнє застосування, яке слід враховувати\nТакролімус. Існує ризик підвищення рівня такролімусу в крові при одночасному застосуванні з амлодипіном, однак фармакокінетичний механізм цієї взаємодії повністю не встановлений. Для уникнення токсичності такролімусу при застосуванні амлодипіну пацієнту, який отримує такролімус, потрібно проводити регулярний моніторинг рівня такролімусу в крові та, у разі необхідності, корекцію дозування.\nЦиклоспорин. Дослідження взаємодії циклоспорину та амлодипіну при застосуванні здоровим добровольцям або в інших групах не проводили, за винятком застосування пацієнтам із трансплантованою ниркою, у яких спостерігалося мінливе підвищення залишкової концентрації циклоспорину (в середньому на 0 % – 40 %). Для пацієнтів із трансплантованою ниркою, які застосовують амлодипін, слід розглянути необхідність моніторингу рівня циклоспорину і, у разі необхідності, зменшити дозу циклоспорину.\nСимвастатин. Одночасне тривале застосування амлодипіну зі симвастатином у дозі 80 мг призводило до збільшення розподілу симвастатину до 77 % порівняно із застосуванням симвастатину окремо. Тому пацієнтам, які застосовують амлодипін, дозу симвастатину слід обмежити до 20 мг на добу.\nІнші. Амлодипін безпечно застосовували з дигоксином, варфарином, аторвастатином, силденафілом, лікарськими засобами для зниження кислотності (алюмінію гідроксидом, магнію гідроксидом, симетиконом), циметидином, антибіотиками та пероральними гіпоглікемічними лікарськими засобами. При застосуванні комбінації амлодипіну та силденафілу кожен препарат незалежно впливав на зниження артеріального тиску.\nВагітність. Не слід розпочинати терапію антагоністами рецепторів ангіотензину ІІ (АРАІІ) під час вагітності. Доки тривала терапія за допомогою АРАІI вважається потрібною, пацієнти, які планують вагітність, повинні перейти на альтернативне антигіпертензивне лікування, якщо встановлений профіль безпеки для застосування під час вагітності. При підтвердженні вагітності прийом АРАІI слід негайно припинити та у разі необхідності розпочати альтернативну терапію (див. розділи «Протипоказання» та «Застосування у період вагітності або годування груддю»).\nТелмісартан виводиться переважно із жовчю. У пацієнтів з обструктивними біліарними порушеннями або печінковою недостатністю прийом препарату може призвести до зниження кліренсу телмісартану. До того ж, як і для всіх антагоністів кальцію, у пацієнтів з порушеннями функції печінки період напіввиведення амлодипіну подовжується, а рекомендації щодо дозування не встановлені.\nПацієнтам з легким та середнім ступенем печінкової недостатності препарат Атера А слід приймати з обережністю. При тяжкій печінковій недостатності застосування препарату протипоказане.\nНиркова недостатність та трансплантація нирки. При прийомі таблеток Атера А пацієнтам із порушеннями функції нирок рекомендовано проводити періодичний моніторинг рівня калію та креатиніну в сироватці крові. Досвіду застосування препарату пацієнтам із нещодавно перенесеною трансплантацією нирки немає. Телмісартан та амлодипін не виводяться з організму за допомогою діалізу.\nВнутрішньосудинна гіповолемія. Симптоматична гіпотензія, особливо після застосування першої дози, може виникнути у пацієнтів зі зниженим об’ємом циркулюючої крові та/або рівнем натрію, що виникає внаслідок надмірної терапії діуретиками, обмеження солі при надходженні з їжею, діареї або блювання. Необхідно відкоригувати такі стани перед прийомом телмісартану. При появі артеріальної гіпотензії під час прийому препарату пацієнту слід надати горизонтальне положення та, у разі необхідності, провести внутрішньовенну інфузію фізіологічного розчину. Після стабілізації артеріального тиску лікування можна продовжити.\nПодвійна блокада РААС. Існують дані, що одночасне застосування інгібіторів АПФ, блокаторів рецепторів ангіотензину ІІ або аліскірену підвищує ризик виникнення артеріальної гіпотензії, гіперкаліємії та зниження функції нирок (включаючи гостру ниркову недостатність). Тому не рекомендується подвійна блокада РААС шляхом комбінованого застосування інгібіторів АПФ, блокаторів рецепторів ангіотензину II або аліскірену.\nІнші стани, що потребують стимуляції РААС. У пацієнтів, у яких судинний тонус і функція нирок залежать головним чином від активності РААС (наприклад, у пацієнтів із хронічною серцевою недостатністю або з основною хворобою нирок, включаючи стеноз ниркової артерії), застосування лікарських засобів, що впливають на цю систему, асоціюється з гострою артеріальною гіпотензією, гіперазотемією, олігурією, рідко – з гострою нирковою недостатністю.\nСтеноз аортального та мітрального клапанів, обструктивна гіпертрофічна кардіоміопатія. Як і інші вазодилататори, з особливою обережністю необхідно застосовувати лікарський засіб пацієнтам, у яких діагностовано стеноз аортального або мітрального клапана або обструктивну гіпертрофічну кардіоміопатію. При аортальному стенозі високого ступеня прийом препарату протипоказаний.\nНестабільна стенокардія, гострий інфаркт міокарда. Немає жодних даних щодо застосування препарату Атера А при нестабільній стенокардії та під час і протягом одного місяця після інфаркту міокарда.\nСерцева недостатність. У процесі довготривалого плацебо-контрольованого дослідження з участю пацієнтів із серцевою недостатністю неішемічної етіології ІІІ та ІV ступеня за класифікацією Нью-Йоркської асоціації серця (NYHA) застосування амлодипіну асоціювалося з підвищеною кількістю повідомлень про набряк легенів, незважаючи на відсутність значної різниці за частотою випадків погіршення серцевої недостатності порівняно з плацебо.\nЦукровий діабет, порушення функції нирок, літній вік (˃70 років).\nКомбінація з одним або більше лікарськими засобами, що впливають на РААС, та/або добавками калію. Лікарськими засобами або терапевтичними класами лікарських засобів, що можуть спровокувати гіперкаліємію, є замінники солі, що містять калій, калійзберігаючі діуретики, інгібітори АПФ, антагоністи рецепторів ангіотензину II, НПЗЗ, включаючи селективні інгібітори ЦОГ-2, гепарин, імунодепресанти (циклоспорин або такролімус) і триметоприм.\nСупутні явища, зокрема зневоднення, гостра серцева декомпенсація, метаболічний ацидоз, порушення функції нирок, раптове погіршення стану нирок (наприклад, інфекційні захворювання), клітинний лізис (наприклад, гостра ішемія кінцівок, рабдоміоліз, тяжка травма).\nЛікарський засіб протипоказаний вагітним або жінкам, які планують завагітніти. Якщо під час застосування лікарського засобу Атера А підтверджується вагітність, його застосування необхідно негайно припинити і замінити іншим лікарським засобом, дозволеним до застосування вагітним.\nЯкщо антагоністи рецепторів ангіотензину ІI застосовували у ІІ триместрі вагітності, рекомендується провести ультразвукове дослідження функції нирок та черепа.\nОскільки немає інформації про застосування телмісартану у період годування груддю, протипоказано застосовувати препарат Атера А у цей період, слід перейти на альтернативну терапію з краще встановленим профілем безпеки.\nДаних контрольованих клінічних досліджень із застосуванням фіксованої комбінації доз або окремих компонентів препарату немає. Окремих досліджень репродуктивної токсичності із застосуванням комбінації телмісартану та амлодипіну не проводили.\nПрепарат Атера А можна приймати незалежно від вживання їжі. Рекомендується запивати таблетки невеликою кількістю рідини.\nРекомендована доза препарату Атера А становить 1 таблетку на добу.\nМаксимальна рекомендована доза – 1 таблетка Атера А 80 мг/10 мг на добу. Препарат Атера А призначений для довготривалого лікування.\nТаблетки Атера А 80 мг/10 мг можна приймати пацієнтам, у яких артеріальний тиск адекватно не контролюється за допомогою таблеток Атера А 40 мг/10 мг або таблеток Атера А 80 мг/5 мг.\nТаблетки Атера А 80 мг/5 мг можна приймати пацієнтам, у яких артеріальний тиск адекватно не контролюється за допомогою таблеток Атера А 40 мг/5 мг.\nТаблетки Атера А 40 мг/10 мг можна приймати пацієнтам, у яких артеріальний тиск адекватно не контролюється амлодипіном 10 мг.\nТаблетки Атера А 40 мг/5 мг можна приймати пацієнтам, у яких артеріальний тиск адекватно не контролюється амлодипіном 5 мг.\nТитрування окремих доз компонентів (амлодипіну та телмісартану) рекомендується перед переходом до фіксованої комбінації. Якщо клінічно показано, можна розглянути питання прямого переходу з монотерапії на фіксовану комбінацію.\nПацієнтів, які приймали 10 мг амлодипіну і які мали будь-які побічні реакції, що обмежують дозу, наприклад набряк, можна перевести на прийом таблеток Атера А 40 мг/5 мг 1 раз на добу щоденно, знижуючи дозу амлодипіну без зменшення загальної очікуваної антигіпертензивної відповіді.\nПацієнти, які приймають телмісартан та амлодипін окремими таблетками, замість цього можуть приймати препарат Атера А, який містить відповідні дози зазначених компонентів в одній таблетці, 1 раз на добу щоденно, наприклад, для зручності або дотримання режиму лікування.\nПацієнти з порушеннями функції нирок. Не потрібно коригувати дози для пацієнтів з легкими та помірними порушеннями функції нирок. Досвід застосування препарату пацієнтам з тяжкою нирковою недостатністю або пацієнтам, які знаходяться на гемодіалізі, обмежений. Таким пацієнтам слід застосовувати препарат Атера А з обережністю, оскільки амлодипін та телмісартан не виводяться з організму за допомогою діалізу.\nПацієнти з порушеннями функції печінки. Слід з обережністю призначати препарат пацієнтам з легкими та помірними порушеннями функції печінки. Доза телмісартану не повинна перевищувати 40 мг на добу. Застосування препарату протипоказане пацієнтам з тяжкою печінковою недостатністю.\nНе застосовувати у педіатричній практиці. Безпека та ефективність застосування препарату дітям віком до 18 років не встановлені. Дані відсутні.\nПередозування амлодипіном може призвести до надмірного розширення периферичних судин і, можливо, до рефлекторної тахікардії. Повідомляли про виражену і, можливо, подовжену системну гіпотензію, включаючи шок із летальним наслідком.\nПотрібно постійно перевіряти рівень електролітів та креатиніну в сироватці крові. При появі артеріальної гіпотензії пацієнту слід надати горизонтальне положення, піднявши нижні кінцівки, швидко провести коригування об’єму крові та сольового балансу. Необхідно проводити підтримуючу терапію. Внутрішньовенне введення кальцію глюконату може бути ефективним для усунення ефектів блокади кальцієвих каналів. Телмісартан і амлодипін не виводяться за допомогою гемодіалізу.\nбрадикардія, посилене серцебиття\nгепатит, жовтяниця, підвищення рівня ферментів печінки (у більшості випадків є наслідком холестазу)\nпідвищений рівень сечової кислоти у крові\n1: явище може бути випадковим або пов’язаним із невідомим на даний час механізмом;\n2: більшість випадків порушення функції печінки/захворювань печінки спостерігалися при застосуванні препарату у постмаркетинговий період у пацієнтів-японців; у таких пацієнтів частіше за інших спостерігалися такі побічні реакції;\n3: при застосуванні телмісартану у постмаркетинговому періоді повідомляли про випадки інтерстиціальної хвороби легень (переважно інтерстиціальна пневмонія та еозинофільна пневмонія).


Ісламська демократія: як зміниться Ірак? | Фонд громадської дипломатії\nВіктор Карвацький, студент Інституту міжнародних відносин КНУ ім. Тараса Шевченка\nПочинаючи з череди національно-визвольних революцій у 2011 році, які увійшли в історію під назвою «Арабська весна» (за аналогією до європейської «Весни народів» 1848 року), Близький Схід став унікальним та цікавим регіоном, у суспільних проблемах якого пересічній людині досить складно розібратись. Зокрема, 2018 рік приніс новий виток розвитку подій: вихід США із ядерної угоди щодо Ірану, вибори в Лівані, посилення напруженості між Ізраїлем та Іраном, загострення ситуації у секторі Газа, занепад Ісламської держави Іраку і Леванту (ІДІЛ) та перші вибори в Іраку (мається на увазі після знищення ІДІЛ на території Іраку).\n12 травня 2018 року на території всього Іраку включно з курдською автономією, яка після референдуму 2017 року є де-факто напівнезалежною, пройшли парламентські вибори. За чотири роки, починаючи із захоплення Мосула ісламськими терористами, війна з ІДІЛ виснажила людські та економічні ресурси Іраку. Суспільство побачило у цих виборах шанс на краще майбутнє, а політичні партії – шанс отримати владу. Останнім, безперечно, і підтверджується така чисельність представлених на виборах партій.\nІрак – сунітська країна з вагомою шиїтською меншістю, також на території Іраку проживають різні етнічні групи, такі як араби, туркмени та, уже згадувані, курди. На законодавчому рівні в Іраку закріплена рівність релігійних та етнічних груп: посаду парламентського спікера та прем’єра повинні займати люди з різних релігійних груп, номінальна роль президента закріплена за курдами. Кожна релігійна та етнічна група «шукала своїх людей» у парламенті. Релігійний та етнічний фактор також є значущим для зовнішньополітичної ситуації Іраку.\nНе треба забувати, що Ірак перебуває у регіональній біполярній системі міжнародних відносин Ірану та Саудівської Аравії, які є потенційними гегемонами та представниками на міжнародній арені сунізму та шиїзму. Шиїтська коаліція має більше шансів на кооперацію з Іраном, а сунітська, у свою чергу, – із Саудівською Аравією. Варто зазначити, що у порівнянні із першими демократичними виборами у 2005 році, шиїтські сили не йшли одним фронтом, а сформували п’ять різних політичних партій.\nРезультати виборів були справді шокуючими: вже нині екс-прем’єр Іраку Аль-Абані не те, що не виграв вибори, а фінішував третім у передвиборчих перегонах. Зовсім неочікувану перемогу здобув «Альянс реформ» під керівництвом одного з духовних лідерів шиїтів Муктада аль-Садра.\nЧого ж тепер чекати від Іраку з новим політичним розкладом? Чим правління коаліції Садра є таким неординарним?\nОб’єднання «Альянс реформ» складається з політичної сили Садра, комуністів та дрібних партій. «Альянс реформ» має дві сторони: з одного боку, він стоїть на позиціях іракського націоналізму, антиімперіалізму, з іншого боку, – дана коаліція – це у певному розумінні союз за реформи, проти корупції та (як би це дивно не звучало) об’єднання, очолюване шиїтським клериком, яке виступає за трансформацію суспільства та прогрес. Ще перед виборами Садр закликав виборців голосувати не за релігійними ознаками, а у відповідності до політичних поглядів. Фактично, союз ісламських лібералів з комуністами вписується в уявлення Садра про створення «ісламської демократії».\nМожна стверджувати, що така собі ліва ісламська демократія буде ставити за мету подолання бідності та створення ефективних соціальних інститутів, тобто бази «соціальної держави». Парадоксально, що син вбитого Садамом Хусейном аятоли виступає за секуляризацію держави. «Ісламська демократія» означає демократію в ісламській країні, а не «ісламську республіку» зі своїм авторитарним клерикальним режимом Ірану.\nЯк зазначає видання «Arab news»: «Іракці проголосували проти «Хезболізації» своєї країни». На фоні виборів у Лівані, де представники терористичної організації радикального ісламу проіранської Хезболи зайняли третє місце у передвиборчих перегонах, Ірак, після тривалої боротьби з ІДІЛ, проголосував проти радикалізації.\nНа мою думку, Садр намагатиметься зробити щось схоже, що й Мухамед бін Салман у Саудівській Аравії. Спадкоємець престолу у рамках перебудови Саудівської Аравії та своєї амбітної програми «Vision 2030» поставив за мету перетворити Саудівську Аравію на «країну модерного ісламу», тобто, «вестернізувати» країну та зробити її економічно привабливою.\nАле в царині зовнішньої політики Муктада аль-Садр – це зовсім не Мухамед бін Салман. Зовнішньополітичні погляди шиїтського лідера викликають занепокоєння не тільки у парламенті, але й серед інших «великих держав» як регіону, так і світу.\nЯк вже було зазначено вище, Садр – прихильник ідей націоналізму та антиімперіалізму. Для нього вплив інших держав є безпосереднім втручанням у внутрішні справи країни. Націоналізм Іраку – це самостійність у внутрішніх та зовнішніх справах, це повна незалежність від інших держав. Два фактори допоможуть краще зрозуміти психологію сина вбитого аятоли: у 2003 році, ( під час втручання військових сил США з метою повалення диктаторського режиму Садама Хусейна), Садр очолював «Товариства миру» – радикальну шиїтську міліцію, яка воювала проти ЗС США. У 2007 році Садр оголосив «добровільне вигнання з Ірану» на знак протесту через внутрішню та зовнішню політику ісламської республіки.\nЯк уже зауважувалося , Ірак знаходиться у біполярній близькосхідній системі міжнародних відносин Ірану та Саудівської Аравії. При умові створення ліберального уряду технократів – Іран та Саудівська Аравія втрачають свою можливість впливати через сунітський та шиїтський фактор на зовнішню політику Іраку. Більшою мірою це стосується, звичайно, Ірану.\nЩе з часів шиїтського режиму Садама Хусейна, який виступав свого роду геополітичним «балансиром» між Іраном та Саудівською Аравію, Ірак потрапив у зовнішньополітичну систему впливу Ірану. Шиїтські партії, (окрім «Альясну реформ»), які йшли на вибори 12 травня, були та є проіранськими партіями. Тому результат виборів – це явна поразка Ірану. Садр дав Ірану зрозуміти, що ера втручання у справи Іраку завершилася. Прихильники Садра на площі Тахтір у Багдаді скандували: «Іран, йди геть!». Садр виступає за виведення військового контингенту Ірану з території Іраку та відновлення діяльності своєї військової організації «Товариства миру».\nВибори в Іраку були важливими для Ірану також з точки зору конфронтації із США та Ізраїлем. Після прийняття рішення Трампа вийти із угоди про ядерну іранську програму, відносини Ірану та США досягли «історичного нуля». США буквально відкрила плацдарм для відновлення ядерної програми Ірану та процесу розповсюдження ядерної зброї на Близькому Сході. В Ірані Трампа та США тепер сприймають як «вселенське зло», яке має за мету послабити країну, що є тотальним погіршенням відносин у порівнянні з адміністрацією Обами. Ситуацію погіршує ще й можливий ізраїльсько-іранський конфлікт, передумовами для якого є презентація прем’єра Ізраїлю Беньяміна Нетаньяху «Iran lied» , обстрілом Ізраїлю сил Ірану у Сирії та загостренням ситуації у Секторі Газа.\nАле потрібно розуміти, що США програли так само, як й Іран. Політика Садра не буде про іранською, або проамериканською – вона буде проіракською. США так само зацікавлені у союзниках на Близькому Сході, як і Іран. Ізраїль та Саудівська Аравія є традиційним форпостом США на Близькому Сході. Безумовно, керівництво США хотіло б розширити цей список і повернутись до «періоду двох опор», тобто періоду правління шаха до Ісламської революції орієнтації як Ірану, так і Саудівської Аравії. Але тепер нічого не вийде.\nЄдиним беніфіціаром від виграшу «Альянсу реформ» може стати Туреччина. Туреччині потрібні незалежні політичні та економічні союзники. Факт, що Ірак не буде «грати під дудку» США або Ірану, вигідний для Ердогана. Садр не сприймає Туреччину як «іноземного колоніста», на противагу США та Ірану. Важливим є той факт, що Садр не виступає за виведення військового контингенту Туреччини з Іраку. Туреччина показує себе у ролі «захисника туркменів». Туркменські технократи зможуть долучитись до майбутнього неупередженого уряду Іраку. Цей фактор у майбутньому може сприяти зближенню Іраку та Туреччини.\nЗвичайно, Ірак не зможе жити повністю ізольовано від США та Ірану. Керівництву держави доведеться вести економічні та політичні перемовини з цими країни. Але нова «ісламська демократія» Садра означатиме – незалежний Ірак на світовій арені.\nАвтор: Віктор Карвацький, студент Інституту міжнародних відносин КНУ ім. Тараса Шевченка


Кіноварна моль, Tyria jacobaea, керівництво з ідентифікації\nТип: Членистоногі - Клас: Комахи - Порядок: Lepidoptera - Родина: Arctiidae\nЗдалеку кіноварної молі, представника сімейства тигрових молей, Arctiidae, можна сплутати з одним із численних представників сімейства Zygaenidae, спаленою моллю. Окрім двох плям на задньому краї переднього крила, він у стані спокою чимось нагадує (трохи меншу) Прозору калючу молі, Zygaena purpuralis ; однак, клюшоподібні антени папучих молі є відмінною рисою.\nРозмах крил у кіноварної молі становить від 3,3 до 4,3 см.\nЗнімок вище, зроблений на півдні Англії на початку червня 2014 року, люб’язно надав Саймон Гардінг. З цієї картини відразу видно, що у кіноварної молі немає паличкоподібних антен.\nУ Британії кіноварна моль широко поширена і поширена по всій південній та центральній Англії та Уельсі; далі на північ в Англії і особливо в Шотландії вона стає більш приуроченою до прибережних районів, де зимові екстремальні температури є менш суворими.\nКіноварна моль також зустрічається по всій Європі та в Азії.\nЛичиночні харчові рослини кіноварної молі - це звичайна ануса, Senecio jacobaea та інші представники роду Senecio, включаючи Marsh Ragwort, Senecio aquaticus , Oxford Ragwort , Senecio squalidus, а іноді також Groundsel, Senecio vulgaris . Це всі отруйні рослини, і внаслідок того, що гусениці (вгорі) харчуються ганчіркою (зокрема) та утворюється доросла моль містить велику кількість токсинів. Повідомляється, що яскраве забарвлення гусениць та молі (як це також трапляється у різних молюсків) діє як попередження потенційним хижакам про те, що ці комахи отруйні.\nГусениці цього виду жовтувато-оранжеві з чорними радіальними обручоподібними смугами та довгими волосками; голови у них теж чорні. Ці дрібні гусениці можуть лише за день-два позбавити велику рослину ганчірки назад до оголеного стебла.\nЦиноброва молі не є рідною для США, Австралії та Нової Зеландії, але вони були введені в ці регіони як біологічний контроль для амуліції, яка може вбивати сільськогосподарських тварин, якщо вони її з'їдять.\nУ Британії дорослі перебувають на крилі з травня по липень; вони, як правило, нічні (на відміну від молюсків, які літають протягом дня), якщо їх не турбують протягом дня. Гусениць кіноварної молі можна побачити в липні та серпні; Потім вони окукливаются на землі і залишаються в такому стані протягом зимових місяців.\nЦя сторінка містить фотографії, люб’язно надані Роб Петлі-Джонсом.


На Острожчині видобуватимуть пісок - Район Острог\nElapsed full time: 0.9140\nУ Вельбівному розроблятимуть піщане родовище.\nТОВ «Острозький піщаний кар’єр» планує розпочати розробку Вельбівненського родовища піску. Такі роботи погодили депутати Рівненської облради під час засідання постійної комісії з питань екології, природокористування, охорони навколишнього середовища та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Про це повідомляють на сайті Рівненської обласної ради.\nНа засіданні, яке відбулося у вівторок, 26 листопада, під головуванням Володимира Валявки, депутати погодили надання гірничого відводу для розробки піщаних родовищ двом підприємствам. Крім покладів піску на Острожчині, у розробку беруть Цурківське піщане родовище, що поблизу села Уїздці сусіднього Здолбунівського району.\nМісцеві громади, окрім коштів отриманих від податку на доходи фізичних осіб та частини рентної плати за користування надрами, отримуватимуть ще й додаткову допомогу від самих підприємств, оскільки останні наразі уже уклали з ними інвестиційні угоди.\nТеги: #Вельбівно, #Острожчина, #Рівненська область, #Копалини, #Пісок, #Родовище\n16:06 За водіння в нетверезому стані – кримінальна відповідальність 367\n14:36 Двоє жительок Острозького району отримали звання «Мати-героїня» 430\n11:11 Острозький центр зайнятості організував Андріївські вечорниці 380\n18:40 Нас скорочують, при чому кардинально, – Людмила Козак про реформування Острозької РДА 1928\n15:48 Житель Острожчини захворів тропічною малярією 1582\n10:47 ФОТО Анна Лавренюк – серед найкращих лідерів учнівського самоврядування України 1101


На Cумщині розпочався челендж освітян із вакцинації проти Covid-19 «Від громади до громади» | Соціальне Телебачення Сумщини\nНа Cумщині розпочався челендж освітян із вакцинації проти Covid-19 «Від громади до громади»\n9:45 / 11 Серпня\nПро це повідомила директорка Департаменту освіти і науки Сумської облдержадміністрації Вікторія Гробова під час старту челенджу в пункті вакцинації на території Краснопільської громади\n«Ми розпочинаємо челендж «Від громади до громади». Сьогодні в нас вакцинується Краснопільська громада, завтра – Лебедин і Глухів. Активно включилися перед початком навчального року освітяни, тому що згідно з постановою Кабміну 80% педагогів мають пройти вакцинацію, щоб навчальний процес був організований належним чином. Цього вимагає суспільство, і діти хочуть ходити до школи, і батьки хвилюються щодо організації нормального навчального процесу. І щоб вчасно і в нормальному режимі розпочати навчальний рік, педагоги всі щеплюються», – розповіла директорка Департаменту освіти і науки.\nЗа словами Вікторії Гробової, процес вакцинації на Сумщині неперервний. Навіть ті, хто перебуває у відпустці, приходять у пункти вакцинації і щеплюються. Щоб вже на 1 вересня 80% вчителів були щеплені двома дозами вакцини.\nЗаступниця начальника управління охорони здоров’я облдержадміністрації Галина Хомета додала, що освітяни в пріоритетній групі з вакцинації від початку цієї кампанії. Адже це категорія, яка спілкується з великою кількістю людей, тим більше дітей. Тому захист педагогів важливий, а особливо перед початком навчального року.\nЯк повідомила директорка центру первинної медико-санітарної допомоги Краснопільської громади Валентина Масалітіна, у закладі є усі 4 види вакцин. Сьогодні щеплюються в основному педагогічні працівники. Але запрошені й військові, і аграрії, і працівники культури.\n«Уже в громаді чимало щепилося: і молоді, і пенсіонери. Ми – лікарі, демонструємо, що треба щеплюватися, особистим прикладом, – розповіла вона. – Щепилася сама, своїх друзів і знайомих вакцинувала. Свої фото виклала у соцмережі із закликом вакцинуватися».\nОсвітяни щеплюються охоче. Говорять, головне, щоб навчальний рік розпочався вчасно і в нормальному режимі – за партами і в навчальних класах.


Що таке ультрабук і чим він відрізняється від звичайних ноутбуків і нетбуків? Це питання зараз цікавить багатьох. Про ці пристрої багато шуму в Інтернеті і вони тільки почали з’являтися на прилавках наших магазинів.\nУльтрабуки це новий клас портативних комп’ютерів створенням і просуванням, якого займається компанія Intel. Ідея, яка лежить в основі цього класу пристроїв, дуже проста: це ультрапортативний і стильний ноутбук.\nПершоджерелом цієї ідеї є ноутбук від компанії Apple під назвою MacBook Air. Вперше цей пристрій було представлено в 2008 році, і його анонс наробив багато шуму. Популярність даного рішення не залишилася непоміченою і виробники ноутбуків стали робити спроби повторити успіх MacBook Air. Пізніше в гру вступила компанія Intel з концепцією ультрабуків.\nЗараз всі найбільші виробники комп’ютерної техніки вже представили свої ультрабуки і багато хто з них вже можуть нарівні конкурувати з MacBook Air.\nРозглянемо основні відмінності ультрабуків від ноутбуків більш детально.\nТовщина. Однією з основних «фішок» ультрабуків є їх товщина. Більшість ноутбуків лише трохи товщі 1 сантиметра\nВага. Ультрабуки мають значно меншу вагу в порівнянні з ноутбуками\nСтиль. Ультрабуки мають приємний і стильним дизайном.\nЦіна. Компанія Intel планує зробити ультрабуки дешевше 1000 доларів. Однак на даний момент ціна більшості таких пристроїв набагато вище\nШвидкість роботи і чуйність. Незважаючи на компактні габарити і невелика вага ультрабуки забезпечують рівень швидкодії порівнянний зі звичайними ноутбуками. При цьому завдяки використанню твердотільних накопичувачів замість звичайних жорстких дисків ультрабуки можуть значно швидше включаться і виходити зі сплячого режиму\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Файл Hosts в Windows 10: що це таке і як використовувати\nКрім відмінностей помітних неозброєним поглядом , ультрабуки мають і ряд технічних.\nМінімальний обсяг оперативної пам’яті 4 гігабайти\nОперативна пам’ять і процесор розпаяні на платі, можливості замінити ці компоненти немає\nCoolio 30.01.2020 30.01.2020