Звіт про практику в Дитячому садку 370\n3.2 Оподаткування батьківської плати\n3.4 Розрахунки готівкою\nСкачати 27,37 Kb.\nРозмір 27,37 Kb.\nНа підставі Федерального Закону від 03.11.2006 №174-ФЗ «Про автономних установах», Федерального Закону від 06.10.2003 №131-ФЗ «Про загальні принципи організації місцевого самоврядування в Російській Федерації», постановами Виконавчого комітету м Казані від 10.08.2009 №6659 «Про створення муніципальних автономних установ в м.Казань в 2009 році» Муніципальне дошкільний навчальний заклад «Дитячий сад №370 комбінованого виду» було реорганізовано в автономне установа.\nАвтономне установа «Дитячий сад №370 комбінованого виду» (далі - Установа) здійснює свою діяльність відповідно до законодавства Російської Федерації, статутом, ліцензією на здійснення освітньої діяльності у сфері дошкільної освіти.\nМета створення і розвитку Установи полягає в становленні його як ведучого в дошкільній освіті. Установа має стати конкурентоспроможним на ринку освітніх послуг. Для досягнення цієї мети повинні бути здійснені значні зміни в основних областях діяльності Установи, умовах забезпечення цієї діяльності, системі управління.\nСпоживачами послуг Установи є діти дошкільного віку, які відвідують дошкільний навчальний заклад м Казані.\nОсновні завдання Установи:\n- задоволення потреби особистості в інтелектуальному, культурному і моральному\nрозвитку за допомогою отримання вищої і післявузівської професійної освіти;\n- задоволення потреби суспільства і держави у кваліфікованих фахівцях з\nвищою освітою і науково-педагогічних кадрах вищої кваліфікації;\n- організація і проведення фундаментальних і прикладних наукових досліджень, інших\nнаукових, науково-технічних і дослідно-конструкторських робіт, спрямованих на створення і\nреалізацію науково-технічної продукції;\n- підготовка, перепідготовка і підвищення кваліфікації співробітників з вищою\nпрофесійною освітою і науково-педагогічних працівників вищої кваліфікації;\n- накопичення, збереження і примноження моральних, культурних і наукових цінностей суспільства;\n- поширення знань серед населення, підвищення його освітнього і культурного рівня.\nУстанова здійснює відповідно до завдань Засновника діяльність, пов'язану з\nнаданням послуг, частково за плату і безкоштовно.\nОсновними видами діяльності Установи є:\n- реалізація освітніх програм вищої, післявузівської та додаткової професійної освіти;\n- проведення підготовки, професійної перепідготовки і (або) підвищення кваліфікації\nспівробітників вищої кваліфікації, наукових і науково-педагогічних працівників;\n- виконання фундаментальних і прикладних наукових досліджень.\nУстанова надає на платній основі такі послуги, які відповідно до Статуту відносяться до основних видів діяльності:\nМуніципальне автономне дошкільний навчальний заклад «Дитячий сад №370 комбінованого типу« Ново-Савиновский району міста Казані є автономним установою. Це некомерційна організація, створена муніципальним освітою міста Казані для надання послуг у сфері дошкільної освіти. Головна відмінність некомерційної організації від комерційної полягає в тому, що метою її створення не є отримання прибутку. Основною діяльністю АУ визнається діяльність, безпосередньо спрямована на досягнення цілей, заради яких ця установа створено.\nВся діяльність дитячого садка ділиться на два види: некомерційну (статутну) і комерційну (підприємницьку). До некомерційної діяльності відноситься утримання дітей в дошкільному закладі за завданням засновника і надання додаткових освітніх послуг на комерційній основі.\nНекомерційна діяльність, здійснювана за рахунок цільових коштів (субсидій, виділених на певні цілі). Цільові доходи відображаються в бухгалтерському обліку на спеціальному рахунку 86 "Цільове фінансування". Згідно з Інструкцією про застосування Плану рахунків цей рахунок використовується для узагальнення інформації про рух коштів, призначених для здійснення заходів цільового призначення, коштів, що надійшли від інших організацій та осіб, бюджетних коштів та ін. Витрати некомерційних організацій, вироблені за рахунок цільових коштів, можуть ставитися в дебет рахунку 86 одним з двох способів:\n- шляхом прямого списання кожного виду витрат. Наприклад, зарплата списується з кредиту рахунку 70 "Розрахунки з персоналом з оплати праці", матеріали - з кредиту рахунку 10 "Матеріали", надані сторонніми організаціями послуги - з кредиту рахунку 60 "Розрахунки з постачальниками та підрядниками".\nКомерційна діяльність визнається діяльність, спрямована на отримання прибутку.\n1.1 Облікова політика організації.\nКожне освітній заклад повинен мати облікову політику. При розробці облікової політики потрібно використовувати норми Федерального закону від 21 листопада 1996 № 129-ФЗ «Про бухгалтерський облік» і Податкового кодексу РФ.\nПід облікової політикою організації розуміється прийнята нею сукупність способів ведення бухгалтерського обліку. Таке визначення прописано в ПБО 1/2008.\nЩе один важливий момент: в обліковій політиці відображають тільки ті господарські операції, які зустрічаються в діяльності установи.\nБудь-яка облікова політика затверджується наказом керівника. Вона повинна бути датована не пізніше 31 грудня року, що передує року, на який вона складається. Філії повинні працювати по обліковій політиці, затвердженої в цілому установі.\nОблікова політика включає в себе:\n- правила документообігу і технологію обробки облікової інформації (слід вказати назву програмного продукту, за допомогою якого здійснюється дана обробка);\nТакож в обліковій політиці необхідно відобразити методи оцінки активів і зобов'язань з урахуванням специфіки їх отримання.\nТак як автономне освітній заклад надає послуги, то в обліковій політиці необхідно детально описати особливості формування їх вартості.\nОблікова політика для цілей податкового обліку містить наступні розділи:\n- загальні правила ведення податкового обліку;\n- організація податкового обліку для розрахунку бази оподаткування по окремим видам податків.\nЩоб займатися прибутковою діяльністю, у автономного установи має бути дозвіл від засновника. Тому в обліковій політиці відображають:\n- види послуг, платних послуг, робіт;\n- порядок розподілу накладних витрат;\n- порядок розподілу сум амортизації по об'єктах основних засобів, що здобувається за рахунок доходів від підприємницької діяльності і використовуваним в такий діяльності. Показниками, що використовуються для розподілу, можуть бути виручка, вартість основних засобів та інші.\nРегістр обліку надходжень цільових коштів\nДата і найменування операції\nДокумент, відповідно до якого отримано\nУмови отримання цільових\nРегістр обліку надходжень цільових коштів формується для узагальнення інформації по коштах, іншого майна, робіт, послуг, отриманих в рамках статутної, благодійної діяльності, в тому числі у вигляді субсидій, благодійної допомоги, пожертвувань, коштів, отриманих у вигляді безоплатної допомоги (сприяння) , що надійшли на утримання автономного установи та ведення їм статутної діяльності.\nРегістр обліку використання цільових коштів\nДокумент, відповідно до якого\nВид надходження, за рахунок\nякого зроблений той\nабо інший витрата\nРегістр призначений для узагальнення інформації про вироблені протягом податкового періоду витрати, які приймаються в якості використаних за призначенням коштів цільового фінансування і цільових надходжень.\n1.2. Положення про внутрішній контроль\nПоложення про внутрішній контроль є одним з визначальних документів з контролю діяльності автономного установи, від правильності складання якого багато в чому залежить фінансовий порядок в даній установі.\nСистема внутрішнього контролю також може бути орієнтована на забезпечення ефективності діяльності, що приносить дохід установі. Крім того, вона може включати інші заходи і питання, що підлягають внутрішньому контролю.\nДля бухгалтера система внутрішнього контролю в більшій мірі включає нагляд і перевірку:\n1) дотримання вимог законодавства;\n2) точності і повноти складання документів і регістрів бухгалтерського обліку;\n3) запобігання можливих помилок і спотворень в обліку і звітності;\n4) виконання наказів і розпоряджень керівництва установи;\n5) контролю за збереженням фінансових і нефінансових активів установи.\nЗахід, що проводиться з метою внутрішнього\nЗвірка розрахунків з розпорядниками бюджетних\nкоштів, податковими та іншими контролерами\n(На початку фінансового року)\nПеревірка надходжень і витрачання\nустановою бюджетних коштів згідно з кошторисом\nОбробка і контроль оформлюваних бюджетним\nІнвентаризація розрахунків з постачальниками і\nПеревірка розрахунків з персоналом по оплаті\nпраці, по гарантій та компенсацій\nРевізія наявності матеріальних цінностей\nКонтроль діяльності відокремлених\n1.3. Положення про документообіг\nПоложення про документообіг є одним з основних додатків до облікову політику установи, що доповнює положення про внутрішній контроль. В ході будь-якої перевірки у бухгалтера установи в першу чергу запрошуються документи. Від того, наскільки своєчасно і в якому обсязі вони будуть представлені, багато в чому залежить результат контрольних заходів, проведених в автономному установі. У цьому бухгалтеру може допомогти грамотно організована система документообігу.\nЗ графіком документообігу доцільно ознайомити під розписку всіх посадових осіб, відповідальних за складання та подання тих чи інших документів у встановлені терміни. Він повинен дотримуватися всіма особами, відповідальними за складання та обробку документів.\n2. Оплата праці співробітників установи\nВідповідно до Трудового кодексу РФ, іншими актами чинного законодавства, Статутом та Колективним договором між співробітниками і установою, в установі затверджується Положення про оплату праці співробітників, яке встановлює і закріплює систему оплати праці співробітників установи. Положення має на меті підвищення мотивації до праці персоналу установи, забезпечення матеріальної зацікавленості співробітників в поліпшенні якісних і кількісних результатів праці:\n- виконанні муніципального завдання і планових завдань, що відносяться до приносить дохід діяльності;\n- зниженні витрат на виробництво одиниці продукції (робіт, послуг);\n- вдосконалення технологічних процесів, творчому і відповідальне ставлення до праці.\nЦе Положення визначає джерела формування фонду оплати праці, структуру заробітної плати співробітників, розміри посадових окладів (ставок заробітної плати), умови встановлення обов'язкових доплат і надбавок, компенсаційних і стимулюючих виплат.\nОплата праці в установі здійснюється за рахунок наступних джерел:\n- субсидій на виконання муніципального завдання;\n- кошти від приносить дохід діяльності.\nМінімальний розмір оплати праці (МРОТ) співробітників установи, встановлений федеральним законом, забезпечується:\n- для співробітників, зайнятих у виконанні державного завдання, - за рахунок бюджетних субсидій і коштів від приносить дохід діяльності;\n- для інших співробітників - за рахунок коштів від приносить дохід діяльності.\n2.1. Розміри посадових окладів і штатний розклад\nРозміри посадових окладів, ставок заробітної плати визначаються за єдиною тарифної сітки (ЄТС) і кваліфікаційними рівнями і виплачуються з урахуванням норми годин робочого часу з розрахунку зайнятості протягом облікового періоду, встановленої для кожної категорії співробітників федеральними законами, іншими нормативно-правовими актами РФ, локальними нормативними актами установи.\nМісячна заробітна плата працівника, повністю відпрацьованого за цей період норму робочого часу і виконав норму праці (трудові обов'язки), не може бути нижче мінімального розміру оплати праці (МРОТ), встановленого в Російській Федерації на відповідний період.\nУ штатному розкладі установи вказуються посади співробітників, чисельність, посадові оклади в розрізі ЄТС і кваліфікаційних рівнів, обов'язкові доплати і надбавки, встановлені законодавством, нормативно-правовими актами, що містять норми трудового права, і колективним договором, вироблені співробітникам, зарахованим на штатні посади.\n2.2. Виплати компенсаційного і стимулюючого характеру.\nВиплати компенсаційного характеру, розміри і умови їх здійснення встановлюються колективним договором та цим Положенням відповідно до трудового законодавства і іншими нормативно-правовими актами, що містять норми трудового права.\nВиди компенсаційних виплат встановлюються в установі відповідно до переліку видів виплат, що містяться в Трудовому кодексі РФ, інших нормативно-правових актах і колективному договорі, в таких розмірах:\n- за роботу в нічний час - в розмірі не менше 20 відсотків посадового окладу (годинної тарифної ставки) за кожну годину роботи в нічний час. Нічним вважається час з 22 до 6 годин;\n- за понаднормову роботу - за перші дві години роботи не менш ніж у півтора разу, за наступні години - не менш ніж у подвійному розмірі годинної тарифної ставки;\n- за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні - у розмірі не менше одинарної денної або годинної ставки (частини окладу (посадового окладу) за день або годину роботи) понад оклад (посадового окладу), якщо робота у вихідний або неробочий святковий день провадилася в межах місячної норми робочого часу, і в розмірі не менше подвійної денної або годинної ставки (частини окладу (посадового окладу) за день або годину роботи) понад оклад (посадового окладу), якщо робота провадилася понад місячну норму робочого часу;\n- за суміщення професій (посад), за розширення зон обслуговування - розмір доплат і термін, на який вони встановлюються працівникам, визначаються за згодою сторін трудового договору з урахуванням змісту і (або) обсягу додаткової роботи.\nВиплати компенсаційного характеру встановлюються у вигляді надбавок і доплат у відсотках до посадових окладів працівників або в абсолютних розмірах.\nПорядок встановлення і призначення стимулюючих виплат відображений в окремих Положеннях: «Про порядок встановлення стимулюючих виплат (надбавок і доплат)» і «Про преміювання (встановлення заохочувальних виплат)», які є невід'ємною частиною цього Положення.\nСпівробітникам установи можуть виплачуватися соціальні виплати:\n- виплати до ювілейних дат співробітника і (або) виходу на пенсію.\n3. Документальне оформлення батьківської плати за дитячий сад\nСправляння плати з батьків за утримання дітей в дошкільному навчальному закладі дозволено законодавством Російської Федерації.\nКошти, отримані установою від батьків за утримання дітей, - це доходи від підприємницької діяльності. В цьому випадку слід застосовувати Правила надання платних освітніх послуг, які затверджені постановою Уряду РФ від 5 липня 2001 року № 505.\nЗгідно з ними, між батьком і адміністрацією дитячого садка повинен бути укладений договір (Додаток № 1).\nДалі необхідно документально відобразити фактичну кількість днів, які дитина відвідувала дитячий сад. Це фіксують в табелі обліку відвідуваності дітей.\nНа підставі табеля і встановленої місячної або денної ставки оплати потрібно розрахувати суму за утримання дитини за минулий місяць. Відомості розрахунків з батьками останнім робочим днем поточного місяця оформляють у двох примірниках. Один примірник залишається у бухгалтера, а інший передають вихователям для інформування батьків про величину суми, яку їм необхідно внести.\nЯк правило, батьки вносять суми в безготівковому порядку за повідомленням-квитанції № ПД-4. Засоби зараховують на особові рахунки установи в казначействі.\nДоходи у вигляді батьківської плати за переліком податків і зборів в повному обсязі враховують в кошторисі доходів і видатків установи. Вони повинні бути відображені в доходах відповідного бюджету як доходи від використання майна, що перебуває у державній або муніципальній власності, або як доходи від надання платних послуг.\nТому установа повинна формувати єдиний кошторис доходів і видатків, в якій відображають і суми батьківської плати. У видатковій частині кошторису всі доходи установи розподіляють за статтями відповідно до чинної економічної класифікації видатків бюджету.\n3.1. Бухгалтерський облік\nОблік розрахунків з батьками за утримання дітей ведуть на рахунку 62 «Розрахунки з покупцями і замовниками». Витрати, вироблені відповідно до кошторисів доходів і видатків за рахунок коштів батьків, враховують на рахунку 90 «Продажі». Фактичні витрати щомісяця списують на рахунок фінансових результатів. Основні проводки будуть виглядати так:\nОтримано плату за утримання дітей, перерахована батьками в безготівковому розрахунку\nЯкщо батьківську плату вносять готівкою з оформленням бланка суворої звітності, а потім вона здається в банк для зарахування, на рахунок установи бухгалтер оформить такі записи:\nПрийнята батьківська плата в касу установи\nЗдано грошові кошти в банк на розрахунковий рахунок\nКошти, отримані установою у вигляді батьківської плати, кваліфікують як доходи від підприємницької та іншої, що приносить дохід, діяльності.\nПослуги з утримання дітей в дошкільних установах звільнені від оподаткування ПДВ. Підстава - пункт 2 статті 149 Податкового кодексу РФ. Батьківська плата обкладається податком на прибуток на загальних підставах. Ніяких пільг в цьому відношенні не передбачено.\n3.3 Безготівкові розрахунки\nОперації з надходження і витрачання грошових коштів на розрахункових рахунках відображають в обліку на підставі виписок банку по відповідному рахунку та доданих до них розрахункових документів.\nБухгалтер перевіряє правильність сум, зазначених у виписці.У разі виявлення помилки установа негайно сповіщає про це банк. Спірні суми опротестовуються протягом 10 днів з моменту отримання виписок.\nБезготівкові розрахунки в рублях виконують на підставі платіжних доручень (ф. 0401060). Їх форма і порядок заповнення затверджені Положенням ЦБ РФ від 3 жовтня 2002 № 2-П.\nОблік безготівкових операцій по руху грошових коштів ведуть на аналітичних субрахунках: 51 «Грошові кошти установи на банківських рахунках».\nАналітичний облік на рахунку 51 ведуть по кожному рахунку установи, відкритого в банку.\nРозглянемо приклади оформлення бухгалтерськими записами надходження і вибуття коштів з розрахункового рахунку бюджетної установи.\nРозрахунки готівковими коштами на території Росії здійснюють через касу установи. Прийом, видача готівки та оформлення касових документів, ведення касової книги, зберігання грошей, ревізії каси і контроль за дотриманням касової дисципліни регламентуються Порядком ведення касових операцій (затверджений рішенням ради директорів ЦБ РФ від 22 вересня 1993 № 40).\nУ касі установи можуть зберігатися готівка в межах ліміту, встановленого обслуговуючим його банком, за погодженням з керівником установи (Положення ЦБ РФ від 5 січня 1998 № 14-П). (Додаток № 2)\nОсновними первинними документами можна назвати:\n- Прибутковий касовий ордер КО-1 (ф. 0310001) - при видачі готівки з каси;\n- Видатковий касовий ордер КО-2 (ф. 0310002) - при надходженні готівки в касу;\n- Журнал реєстрації прибуткових і видаткових касових документів КО-3 (ф. 0310003);\n- Касову книгу (ф. 0504514).\nВидача готівкових грошових коштів установам з їх банківських (лицьових) рахунків здійснюється за грошовими чеками, які установа заповнює кожен раз у відповідності з встановленим порядком. Чеки на отримання готівки з банку виписують на ім'я касира установи або особи, що його замінює.\nВиплати заробітної плати, компенсацій, допомоги по соціальному страхуванню можливі і по платіжним (розрахунково-платіжними) відомостями без складання видаткового касового ордера (РКО) на кожного одержувача. Але при цьому на загальну суму виданої заробітної плати все ж складається один РКО, дата і номер якого проставляються на кожній платіжній (розрахунково-платіжної) відомості. Уніфіковані форми Розрахунково-платіжної відомості (ф. 0504401) і Платіжною відомості (ф. 0504403).\nЗдача готівки в банк здійснюється за Оголошенню на внесок готівкою (ф. 0402001), яке складається з трьох документів: безпосередньо оголошення на внесок готівкою, квитанції і ордера. Квитанцію з печаткою і підписом співробітника банку видають особі, яка вносить грошові кошти (касиру установи). Її додають до видаткового касового ордера, за яким були видані гроші.\n4. Перспективи розвитку Установи\n- підвищення якості освітніх послуг, розширення інфраструктури пропонованих послуг і, як наслідок, підвищення конкурентоспроможності на ринку послуг;\n- підвищення статусу освітнього закладу серед населення;\n- підвищення заробітної плати співробітників і залучення кваліфікованих кадрів;\n- можливість ефективного і доцільного використання інноваційних технологій на базі Установи;\n- підвищення ефективності використання ресурсів при здійсненні освітньої діяльності;\nЯк заходів, що сприяють підвищенню ефективності діяльності Установи, планується провести:\n- оптимізацію кількості персоналу;\n- капітальний ремонт, модернізацію основних засобів, заміну застарілого обладнання.\n3. Закон про бухгалтерський облік - Федеральний закон від 21.11.1996 N 129-ФЗ "Про бухгалтерський облік".\n4. Федеральний Закон від 03.11.2006 №174-ФЗ «Про автономних установах»,\n5. Порядок ведення касових операцій - Порядок ведення касових операцій в Російській Федерації, затверджений Рішенням Ради директорів ЦБ РФ від 22.09.1993 N 40.\n6. Правила надання платних освітніх послуг, постановою Уряду РФ від 5 липня 2001 року № 50.\n7. Закон про державні закупівлі - Федеральний закон від 21.07.2005 N 94-ФЗ "Про розміщення замовлень на поставки товарів, виконання робіт, надання послуг для державних і муніципальних потреб".


Росія озброїться п'ятьма комплексами С-500 до 2020 року - Військова панорама\nРосія озброїться п’ятьма…\nРосія озброїться п’ятьма комплексами С-500 до 2020 року\nМіністерство оборони Росії в рамках держпрограми озброєнь до 2020 року візьме на озброєння п’ять комплектів нових зенітних ракетних комплексів. Про це в інтерв’ю РІА Новости заявив командувач Військами повітряно-космічної оборони Росії генерал-майор Олександр Головко. За його словами, на даний час концерн ППО «Алмаз-Антей» проводить випробування окремих систем перспективного комплексу С-500.\nРаніше генеральний директор головного системного конструкторського бюро «Алмаз-Антей» Віталій Нескородов заявляв, що зенітний ракетний комплекс С-500 почне надходити у війська в 2017-2018 році. При цьому розробка комплексу завершиться у 2015 році, після чого він буде проходити військові випробування. За словами головкому ВПС Росії Віктора Бондарева, С-500 надійде на озброєння не пізніше 2018 року.\nС-500 буде компактнішим і мобільнішим за існуючий комплекс С-400. Перспективний комплекс отримає більш потужний радар, здатний виявляти цілі на дальності до 800-900 кілометрів. Він зможе одночасно вражати до десяти балістичних цілей, включаючи і бойові блоки гіперзвукових крилатих ракет. При цьому швидкість перехоплюваних цілей може досягати 7000 метрів в секунду. За непідтвердженими даними, С-500 буде уніфікований з системою протиракетної оборони Москви А-135.


Валерій Файст з квартирно-експлуатаційного управління Міноборони «купив» будівлю і гектар землі в це: nacburo — LiveJournal\nВалерій Файст з квартирно-експлуатаційного управління Міноборони «купив» будівлю і гектар землі в це\nПро це пишуть журналісти програми «Наші гроші» (телеканал ЗІК).\nНа цій землі компанія «Фагот-2000», засновником якої чинний державний службовець є до сьогодні, планує звести торгівельно-офісний центр.\nЯк з’ясувала журналіст програми, у 2006 році «Фагот-2000» викупила із майна оборони будівлю за адресою Червоноармійська, 16, площею 415 кв.м. Після цього фірма взяла у користування ділянку навколо площею 0,7 га.\nТаким чином, фірма Файста отримала ділянку землі за ціною складського приміщення площею 400 кв.м.\nОкрім цього серед бізнесу чинного держслужбовця, який відповідає за матеріальне забезпечення збройних сил, торгівля військовою технікою. Валерій Файст є засновником компаній «Трембіта», «Поні Фентезі» та «Поні Восток», сказано у сюжеті.\nУсі фірми займаються постачанням запчастин до автомобілей, а «Трембіта» спеціалізується на військовому обладнанні.\nПредставник компанії Оксана Коцюба запевняє, що «Трембіта» ніколи не займалась постачанням військових автомобілів. Натомість місцевий мешканець розповів журналістам, що донедавна на території підприємства розміщувались БТР, ЗІЛи, танки та інша спеціалізована військова техніка. Оголошення про продаж військового обладнання цією компанією і досі можна знайти в інтернеті.\nВалерій Файст є засновником «Трембіти» з 1997 року. Згідно із відповіддю Міністерства оборони, стаж держслужби заступника очільника ГоловКЕУ ЗСУ складає 21 рік, повідомляє Національне бюро розслідувань України.


Вчені Російського хіміко-технологічного університету ім. Менделєєва придумали дешевий спосіб для отримання керамічний лез для скальпелів | Медицина , лікування, традиційна медицина\nВчені Російського хіміко-технологічного університету ім. Менделєєва придумали дешевий спосіб для отримання керамічний лез для скальпелів\nРоків тридцять тому хірургічний світ вразила сенсація - атравматичного скальпелі з кераміки. Нові інструменти вражали своєю гостротою, а післяопераційні шви гоїлися куди швидше, оскільки леза розсікали тканину, не травмуючи її. Але в ужиток такі скальпелі не увійшли - виявилося, що традиційними металевими (навіть одноразовими) користуватися дешевше.\nМожливо, проблему вдасться вирішити за допомогою вчених з Російського хіміко-технологічного університету ім. Менделєєва. Дотепний метод, який оні придумали, дозволяє отримувати порівняно дешевий нанопорошок діоксиду цірконія з усіма необхідними добавками. З цього порошку можна зробити кераміку, скальпелі з якої служать довше, а ріжуть краще і рівніше, ніж обичние металеві.\nСделать ріжучу кромку звичайного скальпеля тонше 0,7 мкм не вдається - така прірода металу. Його мікроструктура являє собою зерна, і лезо получается ніяк не тонше розміру цього зерна. Технологія, яку реалізував коллектів вчених під керівництвом Євгена Лукіна, дозволяє отримувати дуже мелкіе і гладкі кульки з діоксиду цирконію. У воді розчиняють солі декількох металлов - в основному цирконію з добавками алюмінію та ітрію. Отриманий розчин нагревают і розпилюють через фільєри з дуже дрібними дірочками. На повітрі капелькі кристалізуються, і в ємність з холодним розчином аміаку, яка стоіт внизу, потрапляють вже малюсінькі тверді кульки солей. Вони реагують з амміаком, і виходять кульки того ж розміру, але трохи іншого складу. Потім іх висушують, прожарюють і отримують вихідний порошок, кожна крупинка якого -це гладкий кульку оксиду діаметром 200 - 300 нм.\nЯкщо з цього порошку спресувати заготівлю, потім нагріти і здавити її, то получітся виключно міцний і твердий матеріал. По міцності він не поступається сталі, а заточити його можна в кілька разів краще - так, що ріжуча кромка Буде товщиною в 0,1 - 0,2 мкм. За відгуками зазнали новинку хірургів, гояться шви після керамічного скальпеля в 2 - 3 рази швидше.


Вчені лікуватимуть серця 200 пацієнтів штучним вірусом - Korrespondent.net\nВчені лікуватимуть серця 200 пацієнтів штучним вірусом\nBBC Україна, 30 квітня 2013, 10:55\nВірус вводитимуть до м'язів пошкодженого серця\nПацієнти у Великій Британії взяли участь у медичному дослідженні, яке допоможе науковцям з'ясувати, чи може штучний вірус допомогти вилікувати хворе серце.\nПід час експерименту вчені за допомогою вірусу введуть генетичний матеріал до серцевих м'язів, щоб дати зворотний хід хворобі органа.\nУ Британському фонді серця заявили, що ідея має "великий потенціал", проте має бути доведена під час клінічних досліджень.\nПроблеми з серцем мають понад 750 тисяч людей у Великій Британії, деякі з них настільки слабшають, що їм важко підніматись сходами.\nСерцева недостатність виникає тоді, коли орган пошкоджений, наприклад через нестачу кисню внаслідок серцевого нападу, і серце стає занадто слабким, щоб ефективно качати кров по організму людини.\nЛікарям все частіше вдається врятувати пацієнта під час серцевих нападів, проте наслідком є різке зростання кількості людей, що живуть із серцевою недостатністю.\nДослідники Імперського коледжу Лондона з'ясували, що рівень протеїну SERCA2a у пацієнтів із серцевою недостатністю нижчий. Тому вони розробили генетично модифікований вірус, спрямований на вироблення більшої кількості протеїну, який вражає серце.\nВірус вводитимуть до м'язів пошкодженого серця 200 пацієнтів.\n"Це поверне серце до стану, коли пацієнти почувались доволі добре, одразу після того, як сталось початкове ушкодження, - заявив професор Сіан Хардінг з Імперського коледжу Лондона. - Ми думаємо, це лікування зможе покращити якість життя багатьох людей".\nЗа словами кардіолога Александра Ліона з лікарні Royal Brompton, де проходитиме частина клінічного дослідження, це перше випробування генної терапії для людей із серцевою недостатністю.


Від 1 квітня почне діяти Програма медичних гарантій-2021 » Бучанський міський сайт Новини міста Буча. Бучанські новини\nЩо змінюється у наданні амбулаторної допомоги.\nМедичний пакет з амбулаторної допомоги має назву "Профілактика, діагностика, спостереження, лікування та реабілітація пацієнтів в амбулаторних умовах".\nЗ цього напряму виокремили стоматологічну допомогу та ведення вагітності в амбулаторних умовах.\nТепер ці медичні послуги надаватимуться в межах інших пакетів.\nУ межах пакету "Профілактика, діагностика, спостереження, лікування та реабілітація пацієнтів в амбулаторних умовах" пацієнт може отримати безоплатно наступні послуги:\n➡ консультації лікарів вузької спеціалізації. В тому числі - встановлення або зняття діагнозу, призначення або корекція медикаментозного лікування, динамічне спостереження за пацієнтами із хронічними захворюваннями;\n➡ необхідні лабораторні дослідження відповідно до того медичного напряму, в якому працює заклад;\n➡ інструментальні дослідження - також за умови, що у закладі є необхідне обладнання та фахівці;\n➡ медичну допомогу в умовах денного стаціонару та при зверненні до травмпунктів;\n➡ хірургічні операції в амбулаторних умовах;\n➡ ведення вагітності;\n➡ медико-генетичне консультування та лабораторне генетичне обстеження пацієнтів з підозрою на спадкову або вроджену патології (відповідно до напряму надання медичної допомоги закладом);\n➡ діагностику і лікування латентної туберкульозної інфекції;\n➡ обов’язкові профілактичні огляди учнів загальноосвітніх навчальних закладів, а також дітей до 6 років;\n➡ довідки, листки непрацездатності та направлення для проходження медико-соціальної експертизи та ін.\nПовний обсяг послуг в межах амбулаторного пакету можна подивитись на сайті НСЗУ >>\n► Пацієнт має право безоплатно отримати всі необхідні йому лабораторні чи інструментальні дослідження, на які його направляє лікар. Пацієнт самостійно не обирає, які саме аналізи чи обстеження йому потрібно робити.\n► Лікарня, яка має контракт з НСЗУ на амбулаторну допомогу, надає той обсяг медичних послуг, який властивий закладу відповідно до напряму надання медичної допомоги. Наприклад, у жіночій консультації пацієнтка має безоплатно здати усі аналізи та пройти всі призначені лікарем-гінекологом відповідні обстеження. Але такий заклад не надає медичні послуги за напрямом офтальмології. Всі ці послуги також гарантовані пацієнтам, отримати їх можна в іншому закладі, який уклад договір з НСЗУ і має відповідні потужності.\n► Амбулаторна допомога є безоплатною для пацієнта, якщо він або вона має електронне направлення від сімейного чи лікуючого лікаря. До деяких лікарів-спеціалістів пацієнт може потрапити без направлення. Це педіатр, гінеколог, психіатр, стоматолог, нарколог та фтизіатр. Також без направлення пацієнт може звернутись до лікаря, у якого він перебуває під медичним наглядом.\nВід 1 квітня на ведення вагітності в амбулаторних умовах передбачено окремий пакет.\nЗа яким медичний заклад та НСЗУ укладатимуть контракт, а вагітні зможуть отримувати певний обсяг медичної допомоги безоплатно.\n► Спостереження вагітності від взяття під нагляд, розробки індивідуального плану ведення вагітності відповідно групи ризику та його виконання.\n► Проходження необхідних лабораторних аналізів та інструментальних обстежень, зокрема:\n➡ загально-клінічних, біохімічних та імунохімічних: розгорнутий клінічний аналіз крові, визначення групи крові і резус фактору, біохімічний аналіз крові, коагуляційний гемостаз, глюкоза в цільній крові або сироватці крові, загальний аналіз сечі, експрес-тест на наявність білка та ін;\n➡ на інфекції та віруси: гепатит, тестування на ВІЛ, серологічне дослідження на сифіліс, мікробіологічне дослідження матеріалу з перианальної області з метою виявлення носійства стрептокока групи В тощо;\n➡ мікроскопічних та цитологічних тощо;\n➡ інструментальних обстежень, зокрема: УЗД з використанням доплерографії, кольпоскопія, кардіотокографія, електрокардіографія та ін.\n► Профілактика, спрямована на запобігання ускладнень вагітності, післяпологового періоду, екстрагенітальних захворювань.\n► Направлення вагітної до перинатального консиліуму за участю лікаря-генетика, профільних дитячих спеціалістів при виявленні у плода ознак вродженої, спадкової патології.\n► Своєчасне направлення вагітних у стаціонар при необхідності.\n► Заняття у «Школі відповідального батьківства» із залученням членів сім’ї до навчання.\n► Надання повної інформації вагітним щодо перебігу їх вагітності, особливостей індивідуального плану ведення вагітності та пологів.\nПереглянути весь обсяг медичної допомоги вагітним можна на сайті НСЗУ, відкривши документ специфікації до пакету “Ведення вагітності в амбулаторних умовах” ➡ https://nszu.gov.ua/vimogi-pmg-2021.\nДо яких лікарів Е-направлення не потрібно?\nПравила доступу пацієнтів до безоплатних послуг не змінюються. Потрібна декларація з сімейним лікарем, електронне направлення від сімейного або лікуючого лікаря та вибір лікарні, яка має відповідний контракт з НСЗУ.\n➡ гінеколога, в тому числі дитячого та підліткового віку;\n➡ психіатра, в тому числі дитячого та підліткового;\n➡ стоматолога (ургентна допомога для всіх та планова для дітей)\n➡ фтизіатра, зокрема і дитячого;\n➡ лікаря, у якого під наглядом перебуває пацієнт із хронічними захворюваннями.\nТакож наголошуємо, що екстрена медична допомога надається безоплатно усім без винятку без направлення й декларації.


Політична організація суспільства.: Політика є концентроване вираження економіки, іншими словами -\nПолітика є концентроване вираження економіки, іншими словами - це сфера діяльності, пов'язана з відносинами між державами, класами, націями та іншими соціальними групами. Ядром такої діяльності, як показує історичний досвід, є проблема завоювання і використання державного-кої влади. Політична організація суспільства - це система інститутів, установ та організацій, що регулюють тим чи іншим шляхом всю сукупність соціально-політичних відносин даного суспільства. Елементами політичної системи (організації) товариства є: держави, політичні партії, профспілки та інші громадські організації.\nПолітична система виникла внаслідок соціального руху суспільства і появи класів, держав, народностей. Певною мірою вона залежить від класової та національної структури суспільства.\nГоловним інститутом політичної системи суспільства є держава. Це організація економічно пануючого соціального шару або, в ідеалі всього народу, що має на меті охороняти існуючий порядок і придушувати опір соціальних супротивників цього порядку. Основні ознаки держави:\nа) публічна влада - влада не збігається з масою населення і що здійснюється особливим загоном осіб; б) податки з населення для утримання апарату і соціальних потреб; в) територіальний поділ, натомість поділу за кровно-родинними ознаками. Історичні типи держави відповідають тим чи іншим періодам у житті суспільства і типам соціальних відносин. За формою правління держави поділяються на монархії (деспотії) і республіки. При цьому суть влади не змінюється. Змінюється її форма. За національно-державного устрою держави поділяються на унітарні (єдині) і федеративні (союзні). У більшості випадків форми державного пристрою залежать від політичного режиму і від співвідношення соціальних сил.\nДержава виконує свої функції за допомогою права. Право - це воля панівного шару або всього народу, зведена в закон, або іншими словами, сукупність норм поведінки громадян і соціальних груп, інститутів, закріплена в законах, які санкціонуються відповідними органами держави. Держава керується правовими нормами і забезпечує їх виконання. Відповідно державні органи діляться на органи влади та органи управління. Органи влади визначають правові норми, а органи управління забезпечують їх виконання.\nВажливим елементом політичної системи суспільства є політичні партії. Політична партія - це передові загони класів і верств. У міру розвитку суспільства роль політичних партій в його житті зростала. Кількість політичних партій та їх спрямованість відображає соціальну структуру суспільства. Одні партії представляють інтереси панівних соціальних верств, інші - інтереси опозиційних.\nІсторія знає багатопартійні і однопартійні соціальні системи. Досвід показує, що однопартійні системи в сучасному суспільстві бувають в умовах тоталітарних режимів, бо в наш час соціально однорідного суспільства в цивілізованому світі поки немає і, отже, з умовами однопартійної системи можливості відображення інтересів низки соціальних верств виключаються.\nУ політичну систему сучасного суспільства входять профспілкові, молодіжні, кооперативні та інші громадські організації, а також особистості.\nРозвиток суспільства, якщо ретроспективно кинути погляд в історію, супроводжується ускладненням його політичної організації і розростанням апарату, насамперед державної. Сучасна держава бере на себе ряд економічних функцій, що невластиво було йому раніше. Серед цих функцій економічне планування, контроль, елементи перерозподілу частини великих доходів. Воно також відіграє все більшу роль у створенні та вирішенні економічних програм. У побутовій свідомості можна нерідко зустріти твердження про те, що держава не є політичною організацією. На це можна заперечити, що держава у всій сукупності його інститутів займається внутрішньою і зовнішньою політикою у всьому їх різноманітті. Як же воно може при цьому бути не політичним органом? Мабуть, навіть з позицій формальної логіки це виключено.\nЯкщо вже йдеться про політичну організацію суспільства, не можна обійти мовчанням і питання про соціальної та політичної революції. Соціальна революція - це перехід того чи іншого народу чи народів до нової якості на шляху соціально-економічного прогресу. Відповідно контрреволюція - це зворотний рух суспільства. Політична революція - це частина соціальної революції. Головне завдання її - це перехід державної влади з рук одного класу або соціального шару в руки іншого, більш прогресивного.\nСоціальна революція триває певний, більш-менш тривалий період. Так перехід від феодалізму до капіталізму в ряді країн Західної Європи охопив період до 200 і більше років. Початок розвитку капіталізму в Росії історія відносить до середини XVII століття, і завершення, в основному - до початку XX століття. В основному тому, що капіталізм у Росії і до 1917 року був військово-феодальним. Соціалістична революція, як показав досвід, теж не може пройти дуже швидко, а спроби її штучного прискорення, згідно нашого досвіду, ставлять революцію на межу поразки. З політичної революції соціальна революція може починатися, а може нею завершуватися. Так соціалістична революція в нашій країні почалася політичною революцією 1917 року. А французька буржуазна революція завершилася захопленням влади буржуазією.\nПеремога революції забезпечується сукупністю об'єктивних економічних, соціальних і суб'єктивних факторів (свідомість мас, готовність служити справі революції і наявність керівного ядра, здатного привести революцію до перемоги). Революцію, в тому числі і політичну, не слід змішувати з державними переворотами, путчами і т.п., які відбуваються порівняно невеликими групами осіб (останні зазвичай мають корисливі особисті цілі і завершуються простими перестановками в правлячих групах). Вони, як правило, не носять прогресивного характеру. Головним у соціальній революції є суспільні чинники. У полі-тичної революції більш, ніж в соціальній, сильна роль суб'єктивного фактора. Іноді він може навіть зіграти вирішальну роль у політичній революції.\nХарактер революції визначається тим, які завдання вона вирішує. Рушійними силами завжди є широкі народні маси. А ось визначає завдання і керує клас, по імені якого названа революція.\nПолітична революція може проходити різними шляхами: збройним і мирним. В обох випадках це насильство. Але форми такого насильства можуть бути різними: правове насильство, чиниться мирним шляхом, і насильство збройне. Той чи інший шлях насильства залежить від ряду конкретних умов і, перш за все, зрілості революційних перетворень, від сили опору супротивників революції і т. д. Так англійська буржуазна революція 1642-1649 років, Велика Жовтнева соціалістична революція 1917 року проходили збройним шляхом. Буржуазні революції в Німеччині та Росії - мирним. Соціальна революція в цілому повинна проходити шляхом проведення економічних, соціальних і культурних перетворень. Переважні методи її проведення: науково-технічні, організаційні та виховні. Насильство, як показує історичний досвід, має бути зведено до мінімуму. Надмірне використання насильницьких заходів, як показав наш досвід, призводить до дуже згубним для революції результатами.\nСуспільна свідомість можна визначити як процес активного діяльного духовного відображення суспільством суспільного буття. Воно включає в себе весь колосальний обсяг духовної культури людства.\nТаким чином, по-перше, суспільна свідомість - це процес. Воно безперервно розвивається, вдосконалюється, збагачується новими знаннями, новою ментальністю. У розвитку його існує спадкоємність, забезпечує певну самостійність суспільної свідомості, взаємовплив і взаємодію його рівнів і форм.\nПо-друге, суспільна свідомість активно. Активність його проявляється 'не тільки в безперервному, зростаючому прагненні до розвитку і збагачення новими знаннями.\nСуспільна свідомість робить величезний зворотний вплив на буття суспільства, на все суспільне життя. Воно служить найважливішим і необхідним чинником вирішення постають перед суспільством проблем. Без суспільної свідомості не було б суспільства як такого.\nПо-третє, суспільна свідомість діяльно. Сила його впливу на суспільство залежить від повноти і точності відображення у суспільній свідомості реальних закономірностей і потреб суспільства, від конкретних умов і об'єктивних можливостей зміни суспільного буття, від зв'язку свідомості з практичною діяльністю. При цьому слід зауважити, що в міру прогресивного розвитку суспільства роль суспільної свідомості все більше зростає.\nДалі, суспільну свідомість ментально. Воно визначає громадську думку, яка також є частиною суспільної свідомості. У свою чергу суспільну свідомість в цілому реагує на громадську думку, відчуває його вплив.\nІ останнє, суспільну свідомість історично. Суспільна свідомість різних історичних епох істотно відрізняється від інших епох не тільки за своїм рівнем розвитку, а й за якісними показниками. Досить зіставити свідомість людей рабовласницького і ринкового суспільства. Або ближчий приклад: свідомість людей дореформеної епохи в Росії і сучасну свідомість.\nСтруктура суспільної свідомості досить складна. Воно має сфери, типи, види, рівні та форми. Всі ці елементи суспільної свідомості взаємопов'язані і взаємозумовлені.\nУ суспільної свідомості дві сфери: індивідуальне і соціальне свідомість. Суспільна свідомість невіддільне від індивідуального, хоча індивідуальна свідомість дуже специфічно. Свідомість кожної людини в певній мірі обумовлено його особливостями, вихованням, умовами життя, ментальністю. Разом з тим всяке індивідуальне свідомість формується і розвивається під певним впливом тих матеріальних і духовних умов, в яких живе людина. Саме цим визначається історичний характер і діяльнісної вплив суспільної свідомості. Вступаючи в життя, кожен індивід застає сформовану матеріальну і духовну культуру суспільства. Він у міру своїх здібностей засвоює її. Під її впливом формується його менталітет. І все ж визначальний вплив суспільної свідомості не знижує індивідуальності особистості, специфічності її свідомості.\nЗ іншого боку, суспільна свідомість не може розвиватися без свого носія - без людей, без індивідів. А мозок індивідів не міг би функціонувати поза всього історичної та культурної спадщини суспільства. Викладаючи все це, слід підкреслити, що суспільна свідомість не арифметична сума індивідуальних свідомостей, а якісно нове явище - своєрідна об'єктивна дійсність. Кожна людина, прийшовши в цей світ, успадковує створену поколіннями систему суспільної свідомості. Він вносить у неї свій посильний вклад. Але кожна людина смертна. І, проживши якийсь відрізок часу, він йде у небуття. А суспільна свідомість залишається і сприймається, і розвивається все новими і новими поколіннями.\nДо типами суспільної свідомості відносяться рівні розвитку та особливості суспільної свідомості різних епох у розвитку людства: суспільна свідомість первісно-общинного ладу, рабовласницького суспільства, феодального, ринкового суспільства. Зараз формується свідомість суспільства нової інформаційної цивілізації, яка гряде в XXI столітті.\nДо видів суспільної свідомості належать: громадські погляди, громадська думка, суспільний настрій. Вважаємо за доцільне особливо зупинитися на громадській думці. У цивілізованих демократичних державах сучасності громадську думку має великий вплив на політичну і правову систему, і через них на все життя суспільства. Громадська думка - це стан масової свідомості, укладає в собі відношення (приховане або явне) людства, населення, різних соціальних груп до подій і фактів соціальної дійсності. Громадська думка виступає в експресивній, контрольної, консультативної та директивної функціях. Іншими словами, воно займає певну позицію, дає пораду або виносить рішення. і виражається відповідно в оціночних, аналітичних та конструктивних судженнях.\nГромадська думка регулює поведінку індивідів, соціальних груп та інститутів у суспільстві, виробляючи і насаджуючи певні норми суспільних відносин. Громадська думка практично діє в усіх сферах життя суспільства. У Росії це яскраво проявлялося в процесі виборів органів державної влади і державного управління в 1996 р.\nЗа рівнем відображення дійсності у суспільній свідомості виділяються два рівня: буденна свідомість і теоретичне свідомість (ідеологія). Буденна свідомість - це безпосереднє відображення буття людей, що виникає в процесі безпосереднього спілкування людини з навколишнім світом. Його походження - емпірія. У процесі формування буденної свідомості люди пізнають головним чином явища. У сутність предметів і процесів це свідомість проникає рідко.\nТеоретичне свідомість - це наукове, систематизоване, понятійне знання, система концепцій і теорій. На цьому рівні буття відбивається не відчуттями і уявленнями, а поняттями. Теоретичне свідомість проникає в сутність явищ, пізнає закономірності. Ідеологія висловлює корінні інтереси соціальних груп, їх партій, націй, держав. Теоретичне свідомість на відміну від повсякденної вимагає спеціальної підготовки.\nІдеологія має величезний вплив на життя людей. Планування, прогнозування, реформування суспільства завжди спирається на ту чи іншу ідеологію. Конкретним практичним вираженням ідеології є наука. Останні роки за кордоном і в Росії широко пропагувалася теорія деідеологізації З. Бжезинського. Ця теорія антинаукова і регресивним. Що значить деідеологізовувати сучасне суспільство? Це означає повернути його в первісний стан. Що, до речі кажучи, відбувається зараз у нашій багатостраждальній країні. Але практичне завершення цього процесу так само неможливо, як і відродження звероящеров і людиноподібних гоменоідов. Не випадково тому теорія деідеологізації не отримала широкого суспільного визнання.\nОбидва рівні суспільної свідомості органічно взаємопов'язані. Ідеологія спирається на буденна свідомість. Останнє є одним із джерел і засобів розвитку ідеології. У свою чергу ідеологія, прони- кая в маси, справляє визначальний вплив на повсякденне свідомість. Нарешті, суспільну свідомість, як уже зазначалося вище, різноманітне і багатопланово. Воно включає в себе ряд форм, що представляють собою різні способи духовного освоєння дійсності. Кожна форма має свій особливий спосіб відображення дійсності, за своїм впливаючи на суспільне буття. У міру суспільного прогресу і розвитку суспільної свідомості кількість його форм, природно, зростає. У первісному суспільстві існувало тільки буденна свідомість. Воно виявлялося в трьох формах: мораль, естетичне і релігійне свідомість. В даний час функціонує 6 форм суспільної свідомості: політичне, правове, моральне, естетичне, філософське і релігійне. Ряд форм суспільної свідомості формується. У тому числі екологічний, економічний та інші. Всі сучасні форми суспільної свідомості проявляються і в повсякденному, і в теоретичному свідомості, зрозуміло, на різних рівнях і в різній якості.\nЗа своїм характером і спрямованістю форми суспільної свідомості діляться на суб'єктно-суб'єктні і суб'єктно-об'єктні. Кожна форма свідомості має свій суб'єкт і об'єкт. Суб'єктно-суб'єктні форми суспільної свідомості мають своїм об'єктом інший суб'єкт. А об'єкт суб'єктів незалежно ектно-об'єктних форм свідомості, як правило, неодушевлен і не може бути суб'єктом. До суб'єктно-суб'єктним форм відносяться: політична свідомість, правова свідомість і моральну свідомість.\nПолітична свідомість - це систематизоване, теоретичне вираження поглядів суспільних груп і особистостей на політичну організацію суспільства, на зміст і форми держави, її діяльність, на відносини між соціальними верствами, націями, державами, політичними партіями та іншими політичними групами.\nСистема політичної свідомості: елементи - громадська думка, громадські почуття, погляди, ідеали, інтереси, теорії, програми; структура - політичні відносини. Велику роль у політичній свідомості має політична культура - специфічне ставлення людей до політичного життя, рівень розуміння політичних цілей і свого ставлення до них. На жаль, рівень культури взагалі і політичної культури, зокрема, в нашій країні дуже низький. І цим пояснюються багато негативні явища в сучасному російському суспільстві.\nПравова свідомість - систематизоване ставлення соціальних груп чи народу за наявності його єдності в цьому відношенні до права. Право - воля панівного в суспільстві шару (народу), зведена в закон. Правова свідомість взаємопов'язане, більше того визначається політикою і політичною свідомістю. Воно відображає соціальне становище суспільних груп. Рівень правової свідомості в нашій країні ще нижче, ніж рівень політичної свідомості. Має місце масова правова безграмотність, а звідси і правове беззаконня, порушення правових норм. Життя, розвиток демократії вимагають посилення правової освіти та виховання в країні.\nДо суб'єктно-суб'єктним формам свідомості відноситься також моральну свідомість. В основі її лежать мораль і моральність. Мораль - один з основних способів регуляції поведінки людини в суспільстві, закріплений і підтримуваний силою усталеного громадського порядку, владою традиції, звичаю, громадської думки. Моральність - моральний вигляд людини, розуміння громадського обов'язку, добра і зла, честі, гідності, совісті, щастя. Етика - це моральна ідеологія, наука про мораль.\nМораль тісно пов'язана з правом. Власне, право - це мінімум моралі, закріплений в законах. В даний час поряд із соціальною та національною мораллю швидко йде процес розвитку, вдосконалення загальнолюдської моралі. У ній все більше місце займають проблеми екології, свободи людини, демократії, детермінізму. Швидко йде також процес інтернаціоналізації моралі.\nДо суб'єктно-об'єктним форм відносяться естетичну свідомість, релігія, філософія, екологічна свідомість і економічна свідомість.\nЕстетична свідомість - це ставлення людини до прекрасного і потворного. Тісно пов'язане з естетикою - наукою про закономірності чуттєвого освоєння людиною світу, про сутність і форми творчості за законами краси. Прекрасне - категорія естетики, що характеризує явища з точки зору досконалості, володіння вищої естетичної цінністю. Потворне - протилежність прекрасного, вираз негативної естетичної цінності. Естетична свідомість більш суб'єктивно і індивідуально, ніж інші форми суспільної свідомості. Воно носить яскраво виражений соціальний і національний характер. Розуміння прекрасного у жителів міста і села не адекватно. Істотні особливості, пов'язані з характером території проживання націй, їх історичними традиціями, має національну свідомість. Сприйняття прекрасного узбеком відрізняється від сприйняття латиша.\nЕстетична свідомість має велике значення в житті людей. Воно справляє позитивний вплив на мораль та інші форми суспільної свідомості. Величезну роль у формуванні та розвитку естетичного свідомості відіграє мистецтво. Мистецтво - це форма художньої творчості, що виражається в художніх образах, що відображають дійсність і втілюють ставлення до неї людини.\nМистецтво носить пізнавальний і виховний характер. На відміну від філософії, мистецтво оперує не категоріями, а образами. Художній образ - специфічна, естетична форма відображення дійсності. Якщо за допомогою філософії людина, оперуючи філософськими категоріями, пізнає одиничне через загальне, то за допомогою художніх образів пізнається загальне через одиничне. Прикладом цього є образи ревізора в комедії Н. В. Гоголя, Анни Кареніної в романі Л.Н. Толстого, Василя Тьоркіна в поемі А.Т. Твардовського. Так в образі Василя Тьоркіна яскраво узагальнено герой-визволитель, рядовий солдат багатомільйонної Рада- ської армії періоду Великої Вітчизняної війни.\nНа жаль, естетичне виховання в нашій країні також поставлено з рук геть погано. Навіть значна частина інтелігенції страждає естетичної малограмотністю.\nЕкологічна свідомість - ставлення соціальних груп і особистостей до навколишнього природного середовища і випливає звідси діяльність. Ця форма свідомості, як зазначалося вище, форміруется.В минулому і на початку нашого століття, гострої необхідності в такій формі свідомості не було. Хоча, ще Ф. Енгельс писав, що людство здобуває одну перемогу над природою за одною, але настане час, коли людству доведеться дорого розплачуватися за ці перемоги. На наш погляд цей час уже настав. Природа вже не може сама заліковувати рани, які завдає їй людина. Над нами нависла загроза екологічної кризи і, мабуть, ця загроза не менш небезпечна для людства, ніж атомна війна. Запобігти цю кризу набагато важче і дорожче. Поки ще досить ефективних дій у цьому напрямку не робиться. А рани природі наносяться із зростаючою ефективністю.\nЕкономічна свідомість - ставлення людини до економіки, розуміння її проблем і дії по її вирішенню. Економічна свідомість почало формуватися давно. Вже в XVII-XVIII століттях Адам Сміт і Давид Рікардо внесли великий внесок в економічну теорію. Але досі ряд найгостріших економічних проблем не знаходять свого позитивного рішення, а велика частина населення нашої планети попросту неграмотні в галузі економіки.\nДуже цікава і широко поширена релігійна форма свідомості. Релігія - це форма свідомості, світовідчуття і поведінку, що визначаються вірою в існування бога або божества, почуття повинності до його сили, що дає опору і гідною поклоніння. Згідно з Кантом, релігія є пізнанням наших обов'язків у вигляді божественних заповідей, але не у вигляді санкцій, а як прояв вільної волі. Головний елемент будь-якої релігії - віра. Без віри немає релігії. Елементами релігії є релігійні уявлення, релігійні почуття, культ і обрядовість. Релігія, як і філософія, є найбільш віддаленій від буття формою суспільної свідомості.\nРелігія виникла в глибоку давнину. Вона пройшла великий і складний шлях розвитку. У сучасному світі функціонують чотири світових релігії: буддизм, іудаїзм, мусульманство, християнство і ряд порівняно невеликих релігійних культів і сект. Довгі десятиліття у нас в країні підтримувалося вельми негативне ставлення до релігії. Це неправильно. Правда, релігія мала ряд темних і похмурих сторін в історії: релігійні війни, інквізиція, боротьба проти науки і т. д. І зараз у різних точках планети Земля мають місце релігійна нетерпимість, а в ряді випадків і війни (Пакистан, Кіпр, Північна Ірландія , Афганістан і т. д.). Але разом з тим релігія - це важлива форма культури. Вона сприяла возникнове- нію і розвитку писемності, в ряді випадків підтримувала і фінансувала прояви художньої культури.\nПротягом свого існування релігія ввібрала в себе багато позицій загальнолюдської моралі (Не убий, не вкради, Не пожадай жінки ближнього і т. д.). На сучасному етапі розвитку суспільства, коли більшу частину людства, і особливо постсоціалістичні країни турбує падіння моральних устоїв, пропаганда проповідниками релігії цих підвалин має важливе значення.\nСвітоглядної та методологічної формою пізнання є філософія. Розкриттю її присвячений курс філософії в кожному вузі, та й даний посібник в цілому.\nСпецифічним фактором, що акумулює теоретичну частину всіх форм суспільної свідомості, є наука: сфера людської діяльності, функція якої - вироблення і теоретична сістематізція знань про дійсність.\nНа завершення відзначимо, що всі форми суспільної свідомості взаємопов'язані, вони взаємно доповнюють одна іншу, забезпечують розвиток і дієвість кожної форми.\nІнформація, релевантна "Політична організація суспільства."\nполітичної організації суспільства (тобто більшість населення підтримує існуючу систему за основними питан-сам). У цих умовах демократія діє як механізм досягнення угод, компроміс-сов. 2. Реалістичний напрямок зародилося ще до першої світової війни. Прихильники цього напрямку не приховують вад реальної демократії. Вони відкрито говорять про концентрацію державної\nполітичну організацію суспільства, як механізм забезпечення суспільної злагоди. Це відповідає тій корисної ролі, яку відіграє держава в житті суспільства. Разом з тим, не можна заперечувати і класовості влади: суспільство так чи інакше розділене на класи та інші соціальні групи, кожна з яких бореться за політичний вплив. Теорія соціального компромісу, як нам здається, не\nполітичного, естетичного свідомості. Так, поки «пити» вважалося моральним, в правовій свідомості цю обставину при вчиненні побутового злочину фігурувало як пом'якшує провину обставина - «по п'яні», «в нетверезому стані» і т.д. Але кримінальне законодавство розцінює це як обтяжуюча обставина. Правосвідомість знаходилося в конфлікті з правом. Правосвідомість у своїх\nполітична організація суспільства, забезпечує його єдність і цілісність, здійснює за допомогою державного апарату управління справами суспільства, суверенну публічну владу, що надає праву загальнообов'язкове значення, гарантує права, свободи громадян, законність і правопорядок. Держава - ця організація політичної влади в громадянському суспільстві, здійснюваної\nполітичною системою країни. Владні відносини зачіпають права і свободи людини і стикаються з колективними діями людей, об'єднаних в партії та рухи, які шляхом виборів впливають на ці відносини. Звідси величезний інтерес до вивчення інститутів конституційного права, боротьба думок навколо політичних основ цієї галузі та її інститутів. Як будь-яка галузь права,


Індивідуальна екскурсія "Античний Емпоріон" - EVENTOMASTER\nІндивідуальна екскурсія "Античний Емпоріон"\nЕмпоріон (кат. Еmpories) – сама древня древньогрецька колонія на Піринейському півострові. Залишки міста розміщені на території муніципалітету Сан-Марті-д’Ампуріас в Каталонії.\nМісто було засноване приблизно у 575 році до нашої ери грецькими колоністами. Спочатку греки облаштувалися на острові, але потім перебралися на берег, неподалік від туземного міста, яке там знаходилось. Коли відносини між колонізаторами і місцевими жителями стали більш близькими, утворилося подвійне місто, в якому грецька та іберійська половини були відділені один від одного стіною з воротами.\nГреки часто проникали вглиб півострова, стараючись налагодити як можна більше торгівельних зв’язків з місцевими жителями. Вони сприяли поширенню культури винограду і оливкових дерев. Введення театру, виникнення шкіл і академій, подібних до Академії Аскеліпада в Андалусії, також на рахунку грецького впливу.\nДо 500 року до нашої ери Емпоріон входив в зону впливу колонії Массалія (сучасний Марсель), пізніше став незалежним містом-державою.\nГоловними богами колонії були Зевс і Асклепій. Емпоріон – перше місто в Каталонії, де почали чеканити місцеві монети –драхми. Монета Емпоріона являє собою голову німфи на аверсі, а на реверсі – пегас (символ міста).\nКоли головні вулиці римського табору, cardo i decumanus, втрачають своє військове значення, на їх місце приходять міські проспекти, забудовані міськими віллами заможних римлян,подібні до тих, які ми бачимо в Помпеях або Геркуланумі. Розкопки форуму Верхнього Міста, проведені в 1983 і 1984 роках, відкрили руїни храму, виконаного за традиційним італійським стандартом і сліди культів Юпітера, Юнони і Мінерви, беручих початок від капітолійської тріади.\nЗавоювання Іспанії Римом у 218 році до нашої ери почалось з Емпоріону. Під час другої пунічної війни тут висадився римський десант під командуванням генерала Публія Корнелія Сципіона.\nРимляни розбивають добре укріплений табір на стратегічній висоті, розміщеній над містом, яке все більше обростає міськими будівлями, перетворюючись в так зване Верхнє Місто.


У малечі на Херсонщині також діагностують пневмонію — Новый день\nПневмонія на Херсонщині вражає не тільки дорослих. До обласної дитячої клінічної лікарні також шпиталізували двох юних пацієнтів із таким діагнозом. Їх одразу ж протестували на коронавірус, який також може викликати пневмонію. Але тест, на превелике загальне полегшення, дав негативний результат. Однак із такою загрозою доводиться рахуватися, тому у прийомному відділенні стаціонару виділили окремий сектор, де приймають хворих із підвищеною температурою та ознаками ГРВІ – фактично за тим самим протоколом безпеки, що і заражених COVID-19. Для їх перебування також виділили окремі ізольовані бокси. Є в тутешніх медиків і комплекти захисного екіпірування.\n— Серед наших пацієнтів є малеча із різноманітними хронічними хворобами. До них, підхопити ще й коронавірус – неабияке випробування, і проходити його в епідемію не хотілося б, — наголошує головний лікар ДОКЛ Інна Холодняк. – Тому хотілося б звернутися до батьків із проханням: якщо ваша дитина «температурить» і кашляє, зверніться спочатку до вашого сімейного лікаря. І вже він визначить, де і як саме її доцільніше лікувати.


Ніжинський університет чи не щодня приймає дуже цікавих гостей. Від міжнародних послів європейських держав і до відомих українських журналістів. Тут для всіх гостинно відкривають\nНіжинський університет чи не щодня приймає дуже цікавих гостей. Від міжнародних послів європейських держав і до відомих українських журналістів. Тут для всіх гостинно відкривають двері, і кожен може пройти старим гоголівським коридором, пройнятися енергетикою величі та відчути під собою рипіння підлоги, на яку ступала нога великого Миколи Васильовича.\nОт і 20-го лютого в нашому виші можна було побачити два незнайомих обличчя. До НДУ завітали докторка філологічних наук, професорка, керівниця Наукового центру дослідження проблематики українського шістдесятництва в Інституті літератури імені Т. Г. Шевченка НАН України – Людмила Тарнашинська та директор видавництва «Смолоскип», літературознавець, доцент НУ «Києво-Могилянська академія» Ростислав Семків.\nЛюдмила Броніславівна мала милість в в музеї-лабораторії «Homo sovieticus» презентувати свою монографію «Українське шістдесятництво: профілі на тлі покоління».\nНа правду, цей захід видався дуже цікавим, а головне патріотичним. Адже він був пройнятий пізнавальною та творчою бесідою про борців за національну єдність. Саме такими і були українські шістдесятники. Із ними асоціюється опозиція до радянського тоталітарного режиму. Чи не всі учасники літературного дійства згадували, що Бог справді поміг цим талановитим людям, коли прибрав звіра Сталіна.\nНаші викладачі кафедри української літератури та журналістики, а, зокрема доцентка Оксана Капленко, професорка Алла Бондаренко та завідувач кафедри Юрій Бондаренко, з неймовірною цікавістю й високим професіоналізмом взяли участь в такій собі літературознавчій дискусії на тему шістдесятництва в українській літературі. Ніжинські науковці підкреслили позитивний вплив літературного руху на пробудження національної ідеї української держави. І звісно ж, університетська громада нагадала, що Євген Гуцало та Іван Кошелівець письменники-шістдесятники, які вийшли зі стін Ніжинського вишу.\nПочесні гості, прослухавши виступи своїх колег з Ніжина також тримали слово. Людмила Тарнашинська зазначила, що її спонукою для створення монографії стали знайомства з видатними представниками отої соціально-літературної епохи. Іван Кошелівець, Іван Драч, Володимир Дрозд, Євгеном Сверстюк,- з усима Людмилі Броніславівні вдалося поспілкуватися на тему тих років. В кінці виступу від пані Людмили пролунали досить щемливі, однак разом з тим і правдиві слова: «Якщо би не було шістдесятників, то не було би майдану, і щоб тоді було зараз».\nІнший наш гість, Ростислав Семків, як видавець даної монографії та професійний літературознавець підбив підсумок усього сказаного. Трішки розповів про його видавництво «Смолоскип» та про співпрацю з шанованою докторкою. І звісно ж кілька слів про шістдесятників. Науковець зазначив, що в монографії лише певна частина будителів українського духу та культури, адже цей літературний рух був значно масовішим. Також пан Ростислав окреслив майбутні плани видавництва в руслі шістдесятництва.\nВсі зійшлися на тому, що покоління, народжне в 25-их 35-их роках минулого століття вклало свою неймовірну лепту в Незалежність нашої держави. Думати українською, писати українською, а головне вірити в світле майбутнє українське було для них сенсом життя, який вони реалізовували у письмі. То було слово, яке розбуджувало приспаних мурах, і змущувало їх бігати по всьому тілу патріотичного читача.\nОтож, ті, хто не дуже вірить у вічну силу українського слова, мають частіше відвідувати патріотичні літературні заходи. А може тоді й повірять…\nНДУ , Людмила Тарнашинська , монографія , шістидесятники , Ростислав Семків


У Нетішині визначили контактних осіб хворого працівника ХАЕС | Поділля News\n» АКТУАЛЬНО » У Нетішині визначили контактних осіб хворого працівника ХАЕС\nУ Нетішині визначили контактних осіб хворого працівника ХАЕС\nВідомі також результати тестування двох студентів з Кам’янця-Подільського.\nСтаном на вечір 26 квітня кількість підтверджених випадків COVID-19 на Хмельниччині не змінилася – 73 особи.\nЩодо ситуації в Нетішині, де коронавірусну інфекцію підтвердили у двох мешканців міста, один з яких – працівник Хмельницької атомної електростанції, то вчора медики мобільних бригад відбирали зразки біоматеріалів для аналізів у 60 осіб (серед яких 40 – працівники ХАЕС). Про це повідомили у виконавчому комітеті Нетішинської міської ради.\nМіський голова Нетішина Олександр Супрунюк на своїй сторінці у Фейсбук повідомив, що станом на вчора у місті було виявлено 8 осіб з ознаками хвороби. На Хмельницькій атомній станції – 77 контактних осіб. Всі вони під наглядом сімейних лікарів та поліції підуть на самоізоляцію.\nОбох хворих нетішинців госпіталізували до Хмельницької інфекційної лікарні.\nМіський голова Кам’янця-Подільського Михайло Сімашкевич учора повідомив результати перевірки двох студентів, в яких була підозра на COVID-19. Нагадаємо, молоді люди повернулися з-за кордону і перебували на самоізоляції. Позитивний результат на коронавірус показали експрес-тести. Додаткові аналізи, які відправили на перевірку у Хмельницький лабораторний центр, підозру не підтвердили, написав міський голова.


Підгортання картоплі: коли, навіщо і як правильно - berloga.zt.ua\nдодому Овощеводство Уход и выращивание Підгортання картоплі: коли, навіщо і як правильно\n1. До числа обов’язкових процедур по догляду за картоплею відноситься підгортання. Без виконання цього агротехнічного прийому складно розраховувати на максимальний урожай коренеплодів. Вкрай важливо робити це грамотно і в найбільш підходящий час.\nПідгортанням називають сільськогосподарські маніпуляції, що полягають в підгрібанні деякої кількості пухкої вологого грунту до підстав стебел з метою створення купи землі (звідки, власне, і походить сама назва процедури).\nПри підгортання картоплі землю згрібають до підстав стебел\n1 підгортання картоплі дозволяє домогтися наступних результатів:\nу підсипаному шарі землі коренева система активніше розростається. Утворюється додаткова кількість столонів (бічних кореневих пагонів), на яких формуються бульби.\nкущі розростаються, стаючи сильними і потужними. Велика листова маса поставляє в нижні відділи більше поживних речовин, що безпосередньо позначається на збільшенні врожайності.\nзахистити молоді паростків від можливих поворотних пізніх заморозків. Це особливо актуально при ранній посадці і в районах з суворими кліматичними умовами.\nпопередження вилягання стебел від поривів вітру.\nполіпшення структури грунту. При підгортанні розбиваються тверді грудки. У щільній злежалася землі бульби виростають дрібними і деформованими.\nгрунт, що стала більш пухкої і водопроникної, пропускає більше кількість вологи до підземних органів.\nпозбавлення від бур’яну, яка заважає нормально розвиватися молодим рослинам.\nзнищення твердої ґрунтової кірки. Грунт розпушується і до коріння краще надходить кисень. На важких глинистих ґрунтах це особливо важливо.\nполегшення подальшого збирання врожаю. Чи не буде потрібно викопувати глибокі ямки, весь урожай буде знаходитися близько до поверхні землі.\nпідгортані картопляні посадки набагато простіше обробляти механізованим способом (мотокультиватори, комбайни та ін.), а також проводити обприскування від комах-шкідників (колорадський жук).\nзапобігання позеленіння дрібно розташованих коренеплодів.\nВ результаті підгортання картоплі врожайність значно підвищується\nВ результаті багаторічних спостережень встановлено, що правильно і своєчасно виконане підгортання дозволяє збільшити врожайність не менше, ніж на 25-30%. Є думка, що поліпшуються і смакові якості коренеплодів.\nВідео: що відбувається з кущем картоплі, коли його підгортають\nЧим і як підгортати картоплю\nПри проведенні підгортання картопляного поля використовують такі пристосування:\nсапка (сапка, мотика);\nНайпростішим ручним інструментом для підгортання картоплі є сапка\nРучним підгортачем обробляти картоплю швидше і легше\nМотокультиватор використовують на порівняно невеликих картопляних полях\nДисковий підгортач можна придбати в магазині або зробити своїми руками\nПідгортання картоплі плугом зараз застосовується рідко\nМіні-трактори зручні для обробки картопляних полів у фермерських господарствах\nВідео: підгортання картоплі ручним і механічним способом\nДо робіт приступають в похмурий день після дощу або хорошого поливу, тому як підгортають тільки по вологій землі. У жарку погоду найкраще це робити рано вранці до обіду або ввечері, коли спаде спеку.\nКартоплю підгортають тільки по вологій землі\nРозігріта земля негативно впливає на картопляні пагони і затримує їх розвиток, можливий навіть опік.\nКартоплю не можна підгортати сухою землею, тому як посуху вона погано переносить\nЗвичайне і віялове підгортання\nІснує два принципово різних способи обробки картопляних посадок:\nтрадиційний. Підгрібання землі рівномірно з усіх боків. При цьому формується виражений горбок з пучком стебел посередині.\nПри традиційному підгортанні земля до куща підгрібається з усіх боків\nвіяловий. Пагорб роблять в центрі куща, розсовуючи пагони в різні боки.\nВідео: технологія звичайного і віялового підгортання картоплі\nКоли і скільки разів підгортати кущі\nКонкретний час проведення робіт визначається за станом рослин і стадії їх розвитку:\nперший раз землю підгрібають після появи паростків і досягнення ними 5-10 см.\nПерший раз картоплю підгортають, коли паростки досягають 5-10 см\nповторно процедуру проводять через 2-3 тижні, коли стебла виростуть до 20-30 см.\nКоли стебла картоплі виростають до 20-30 см, його підгортають повторно\nтретій раз картопля підгортають перед цвітінням.\nОстанній раз картопля підгортають перед цвітінням\nЯкщо кущі великі і стебла постійно падають, то підгрібати землю під них можна частіше. Мінімальним вважається дворазове підгортання.\nКартопля підгортають мінімум двічі\nПідгортання проводити недоцільно в районах з жарким посушливим кліматом, де атмосферні опади випадають рідко і немає можливості поливу. У пересохлої землі коренеплоди не ростуть. Подібна процедура не потрібно і при вирощуванні культури під нетканим чорним агроматеріалом, оскільки там і так створені всі необхідні умови для нормального розвитку бульб.\nПри вирощуванні під агроплівкою картоплю не підгортають\nСкільки себе пам’ятаю, ми завжди підгортали картоплю двічі. Перший раз це робили на початку червня, при цьому зрубували бур’яни і трохи підгрібали землю до кущика. Іноді паростки навіть повністю засипали грунтом, але їм це зовсім не шкодило. Другий раз на картопляне поле приходили на початку липня і проводили вже повноцінне підгортання, намагаючись нагребти пагорб якомога вище.\nВідео: скільки разів і як правильно підгортати картоплю\nЯк часто поливати помідорні грядки\nВсі ми, городники, поливали томати і не раз. Але чи правильно ми це робимо? у достатній кількості даємо води? ніякі схеми і норми перевірити це не допоможуть, їх просто немає. Кожна ділянка землі, як і кожен сорт і навіть кущ томатів унікальні. Скільки і коли лити води, доведеться з’ясовувати досвідченим шляхом. Є тільки загальні ознаки, за якими можна зрозуміти, що рослини потребують поливу.\nЯк часто поливати томати у відкритому грунті\nЧасто в статтях або відеороликах даються рекомендації: поливати томати один, два або три рази на тиждень, але ці поради не можна назвати корисними. На частоту поливів впливають два фактори, а вони в кожному місті і на кожному городі різні:\nклімат (погода). У спеку і під суховіями листя випаровують багато вологи, коріння посилено її витягають із землі, значить, поливати потрібно частіше, а то і кожен день. У похмуру погоду, коли вологість повітря висока, навіть при слабких дощах, які землю ледь змочують, томатам багато води не потрібно — поливати доведеться рідше.\nструктура грунту. Піщані і супіщані грунти швидко пропускають крізь себе воду. Рослини її беруть, скільки встигнуть, і знову відчувають дефіцит вологи. На суглинках і чорноземах вода затримується краще, тут часті поливи тільки шкодять.\nНавіть в одному і тому ж населеному пункті погода змінюється з року в рік. А склад грунту і зовсім унікальний на будь-якому городі. Адже все удобрюють землю за своїм розумінням (тирсою, торфом, гноєм, піском, сидератами). Тому і немає універсальних таблиць і схем поливів томатів.\nВідео: як поливають томати на україні\nОднак вчені виявили оптимальні показники вологості повітря і грунту для цієї культури в залежності від фази розвитку:\nз моменту висадки розсади до початку плодоношення (наливу плодів): вологість повітря — 60-65%, грунту — 75-80%.\nв період плодоношення, коли з’являються і ростуть зав’язі: вологість повітря — 50-60%, грунту — 80-85%.\nАле це все вірно при оптимальній для томатів температурі — близько +25 °c. На особистій ділянці у відкритому грунті стежити за вологістю повітря, і вже тим більше регулювати її, неможливо, а вимірювати вологість грунту проблематично, та й мало хто буде. Тому вирішити питання: поливати томати чи ні, допоможуть вони самі, а, точніше, їх зовнішній вигляд, а також стан грунту під кусами.\nЯк зрозуміти, що томатам потрібен полив\nОтже, вологість грунту під томатами повинна бути в межах 70-85%, тобто землю потрібно утримувати постійно вологою! щоб не підсихав верхній шар, укладіть під кущі мульчу шаром від 5 см.\nПросохла земля настільки, що пора поливати, можна зрозуміти по тургору листя. Коли помідорам вистачає води, їх листя жорсткі, пружні, добре тримають звичне положення. Для кожного сорту воно своє, наприклад, стирчать в сторони або під кутом, впираються в землю і один одного. Такими томати бувають після дощу або поливу. Запам’ятайте цю картину, а також відчуття, коли ви чіпаєте їх листя.\nПри достатній вологості листя томатів жорсткі, добре тримають форму, можуть розташовуватися горизонтально або під кутом\nпопередня статтяТомати люблять равлика: оригінальний спосіб вирощування розсади\nСайт rmnt показав і розповів вам, що таке контейнерні сади і як вони можуть виглядати. Це відмінний спосіб прикрасити ділянку, в тому числі дуже...


апелляционный суд - Юридическая консультация г.Харькова\nЗарегистрирован: Сб мар 12, 2011 4:22 pm\nСообщение Киса1 » Пт июн 03, 2011 12:51 pm\nСкажите пожалуйста как проходит дело в апелляционном суде.У нас спор по квартире мы выграли дело, а они подали на апелляцию. Мы в ответ подали жалобу. Скажите как будет проходить сам процесс? Будут опять опрашивать ответчика и исца? Все как и в обычном суде? Слушание обязательно будет или могут рассмотреть жалобу и оставить без рассмотрения дело?\nСообщение ОльгаК » Вт июл 05, 2011 1:31 pm\nРозділ V. ПЕРЕГЛЯД СУДОВИХ РІШЕНЬ\n1. Апеляційною інстанцією у цивільних справах є судові палати у цивільних справах апеляційних загальних судів, у межах територіальної юрисдикції яких знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.\n1. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.\n2. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 293 цього Кодексу.\n1. Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо:\n1) відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасуванні судового наказу;\n2) забезпечення позову, а також щодо скасування забезпечення позову;\n3) повернення заяви позивачеві (заявникові);\n4) відмови у відкритті провадження у справі;\n5) відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності;\n6) передачі справи на розгляд іншому суду;\n7) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк;\nвизнання мирової угоди за клопотанням сторін;\n9) визначення розміру судових витрат;\n10) внесення виправлень у рішення;\n11) відмови ухвалити додаткове рішення;\n12) роз'яснення рішення;\n13) зупинення провадження у справі;\n14) закриття провадження у справі;\n15) залишення заяви без розгляду;\n16) залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду;\n17) відхилення заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами;\n18) видачі дубліката виконавчого листа;\n19) поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання;\n20) відстрочки і розстрочки, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення;\n21) тимчасового влаштування дитини до дитячого або лікувального закладу;\n22) оголошення розшуку відповідача (боржника) або дитини;\n23) примусового проникнення до житла;\n24) звернення стягнення на грошові кошти, що знаходяться на рахунках;\n241) тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України;\n25) заміни сторони виконавчого провадження;\n26) визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами;\n27) рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби;\n28) повороту виконання рішення суду;\n281) виправлення помилки у виконавчому листі або визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню;\n29) відмови в поновленні втраченого судового провадження;\n30) звільнення (призначення) опікуна чи піклувальника;\n31) відмови у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду;\n32) повернення заяви про скасування рішення третейського суду;\n33) повернення заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.\n2. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.\n3. У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 2, 7, 9, 18 - 30 частини першої цієї статті, до апеляційного суду передаються лише копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності апеляційний суд може витребувати також копії інших матеріалів справи.\n4. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.\nзаконами України від 15.03.2006 р. N 3538-IV,\nвід 16.03.2006 р. N 3551-IV,\nвід 07.07.2010 р. N 2453-VI,\nщодо здійснення повноважень Верховного Суду України та Вищого\nспеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,\nвводяться в дію після початку діяльності Вищого спеціалізованого суду\nУкраїни з розгляду цивільних і кримінальних справ - 1 листопада 2010 року)\n(положенню пункту 2 частини першої статті 293 дано офіційне тлумачення Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2010 р. N 12-рп/2010)\n(положенню пункту 12 частини першої статті 293 дано офіційне тлумачення Рішенням Конституційного Суду України від 08.07.2010 р. N 18-рп/2010)\nзаконами України від 03.02.2011 р. N 2979-VI,\nвід 04.11.2010 р. N 2677-VI)\n2. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.\nСтаття 295. Форма і зміст апеляційної скарги\n2) ім'я (найменування) особи, яка подає скаргу, її місце проживання або місцезнаходження;\n3) ім'я (найменування) осіб, які беруть участь у справі, їх місце проживання або місцезнаходження;\n5) в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин);\n4. До апеляційної скарги, поданої представником, має бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо ці документи раніше не подавалися.\n5. До апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.\nСтаття 296. Порядок подання апеляційної скарги\n1. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.\n2. Суд першої інстанції на наступний день після закінчення строку для подання апеляційної скарги надсилає її разом зі справою до апеляційного суду. Апеляційні скарги, що надійшли після цього, не пізніше наступного робочого дня після їхнього надходження направляються до апеляційного суду.\nзаконами України від 16.03.2006 р. N 3570-IV,\n1. Справа реєструється в апеляційному суді у порядку, встановленому частинами другою і третьою статті 111 цього Кодексу, та не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу. Протягом трьох днів після надходження справи суддя-доповідач вирішує питання про прийняття апеляційної скарги до розгляду апеляційним судом.\n2. До апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору чи неоплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.\n3. Про прийняття апеляційної скарги до розгляду або повернення скарги суддя-доповідач постановляє ухвалу. Ухвалу судді про повернення апеляційної скарги може бути оскаржено в касаційному порядку.\n4. При надходженні неналежно оформленої справи, з нерозглянутими зауваженнями на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами або з нерозглянутими письмовими зауваженнями щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, або без вирішення питання про ухвалення додаткового рішення суддя-доповідач повертає справу до суду першої інстанції, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.\nУкраїни з розгляду цивільних і кримінальних справ - 1 листопада 2010 року,\nа щодо запровадження автоматизованої системи\nдокументообігу в судах - з 1 січня 2011 року)\nСтаття 298. Надіслання копій апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів особам, які беруть участь у справі\n1. Апеляційний суд не пізніше наступного дня після постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду надсилає копії, апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів особам, які беруть участь у справі, і встановлює строк, протягом якого можуть бути подані ними заперечення на апеляційну скаргу.\nСтаття 299. Приєднання до апеляційної скарги\n1. Особи, які беруть участь у справі, мають право приєднатися до апеляційної скарги, поданої особою, на стороні якої вони виступали. До апеляційної скарги мають право приєднатися також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.\n2. Заяву про приєднання до апеляційної скарги може бути подано до початку розгляду справи в апеляційному суді.\n3. За подання заяви про приєднання до апеляційної скарги судовий збір не сплачується.\n1. Особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.\n2. Особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відкликати її до початку розгляду справи в апеляційному суді, а друга сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині.\n3. При відкликанні апеляційної скарги суддя, який готував справу до розгляду в апеляційному суді, постановляє ухвалу про повернення скарги.\n4. Особа, яка подала апеляційну скаргу, має право протягом усього часу розгляду справи відмовитися від неї повністю або частково. Питання про прийняття відмови від апеляційної скарги і закриття у зв'язку з цим апеляційного провадження вирішується апеляційним судом, що розглядає справу, в судовому засіданні. Повторне оскарження цього рішення, ухвали з тих самих підстав не допускається.\n5. Визнання апеляційної скарги другою стороною враховується апеляційним судом у частині наявності або відсутності фактів, які мають значення для вирішення справи.\n1. Протягом десяти днів з дня отримання справи суддя-доповідач вчиняє такі дії:\n1) з'ясовує питання про склад осіб, які беруть участь у справі;\n2) визначає характер спірних правовідносин та закон, який їх регулює;\n3) з'ясовує обставини, на які посилаються сторони та інші особи, які беруть участь у справі, як на підставу своїх вимог і заперечень;\n4) з'ясовує, які обставини визнаються чи заперечуються сторонами та іншими особами;\n5) вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції;\n6) за клопотанням сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача;\n7) за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання щодо вжиття заходів забезпечення позову;\nвчиняє інші дії, пов'язані із забезпеченням апеляційного розгляду справи.\n2. Підготовчі дії, визначені пунктами 6 - 8 частини першої цієї статті, здійснюються за правилами, встановленими главою 3 розділу III цього Кодексу.\n1. Після проведення підготовчих дій суддя-доповідач доповідає про них колегії суддів, яка в разі необхідності вирішує питання про проведення додаткових підготовчих дій та призначення справи до розгляду.\n2. Справа має бути призначена до розгляду у розумний строк, але не пізніше семи днів після закінчення дій підготовки справи до розгляду.\nСтаття 303. Межі розгляду справи апеляційним судом\n1. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.\n2. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.\n3. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.\n4. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі.\nСтаття 3031. Строк розгляду апеляційної скарги\n1. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом двох місяців з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду.\n2. У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може подовжити строк розгляду справи, але не більш як на п'ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.\n(Доповненно статтею 3031 згідно із\n1. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.\n5. На початку судового засідання суд може оголосити про час, який відводиться для судових дебатів. Кожній особі, яка бере участь у розгляді справи в апеляційному суді, надається однаковий проміжок часу для виступу.\nСтаття 3041. Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ\n1. Розгляд апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, прийняте за результатами розгляду справ, передбачених пунктом 2 частини першої статті 15 цього Кодексу, здійснюється апеляційним судом за наявними у справі матеріалами та без виклику осіб, які беруть участь у справі.\n2. Рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду справ, передбачених частиною першою цієї статті є остаточним і касаційному оскарженню не підлягає.\n(Доповненно статтею 3041 згідно із\n1. Апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.\n2. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.\n1. В апеляційному суді позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.\n1. За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право:\nСтаття 309. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення\n1. Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:\n2. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.\n3. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.\nСтаття 3091. Підстави для скасування судового наказу\n2. Ухвала апеляційного суду про скасування судового наказу є остаточною і оскарженню не підлягає.\n(Доповненно статтею 3091 згідно із\nСтаття 310. Підстави для скасування рішення із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду\n1. Рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.\n2. Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи чи припинення юридичної особи - сторони у спірних правовідносинах після ухвалення рішення, що не допускає правонаступництва, не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.\nСтаття 311. Підстави для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції\n4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.\nЗаконом України від 15.12.2006 р. N 483-V;\nу редакції Закону України від 07.07.2010 р. N 2453-VI,\nСтаття 313. Порядок ухвалення рішень та постановлення ухвал апеляційним судом\n1. Апеляційний суд ухвалює рішення та постановляє ухвалу за правилами статті 19 і глави 7 розділу III цього Кодексу з винятками і доповненнями, зазначеними у статтях 314 - 316 цього Кодексу.\n2. Рішення апеляційного суду оформлюється суддею-доповідачем і підписується всім складом суду, який розглядав справу.\nчасу і місця її постановлення;\nпрізвищ та ініціалів головуючого і суддів;\nпрізвища та ініціалів секретаря судового засідання;\nнайменування справи та повних імен (найменувань) осіб, які беруть участь у справі;\nузагальнених доводів та заперечень інших осіб, які беруть участь у справі;\nмотивів, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався;\nвисновку апеляційного суду;\n2. У разі відхилення апеляційної скарги в ухвалі зазначаються мотиви її відхилення.\n3. У разі скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в ухвалі має бути зазначено, які порушення закону були допущені судом першої інстанції.\nСтаття 316. Зміст рішення апеляційного суду\n1. Рішення апеляційного суду складається з:\nчасу і місця його ухвалення;\nкороткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;\nмотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення;\nвстановлених судом першої інстанції та не оспорених обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин;\nчи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;\nназви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався;\nвисновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково;\nвисновку апеляційного суду по суті позовних вимог;\nстроку і порядку набрання рішенням законної сили та його оскарження.\n1. Рішення та ухвали апеляційного суду проголошуються за правилами, встановленими статтею 218 цього Кодексу.\n1. Якщо апеляційні скарги на рішення або ухвалу суду першої інстанції були подані в установлені цим Кодексом строки, але надійшли до суду після закінчення апеляційного розгляду справи або коли строки на подання апеляційної скарги у зв'язку з пропущенням їх з поважних причин були поновлені або продовжені і особа, яка подала апеляційну скаргу, не була присутня під час розгляду справи, апеляційний суд розглядає цю скаргу за правилами цієї глави.\n2. Залежно від обґрунтованості скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу відповідно до статті 307 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано рішення або ухвалу апеляційного суду.\nСтаття 319. Законна сила рішення і ухвали апеляційного суду\n1. Рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.\n1. Апеляційний суд у випадках і в порядку, встановлених статтею 211 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу. Суд може також постановити окрему ухвалу, в якій зазначити порушення норм права і помилки, допущені судом першої інстанції, які не є підставою для скасування рішення чи ухвали суду першої інстанції.\n1. Судові рішення апеляційного суду оформлюються, видаються або надсилаються в порядку, встановленому статтею 222 цього Кодексу.\n2. Копії судових рішень апеляційного суду повторно видаються судом першої інстанції, де зберігається справа.\nСтаття 322. Повернення справи\n1. Після закінчення апеляційного провадження справа у семиденний строк направляється до суду першої інстанції, який її розглянув.\n(Кодекс цивільний процесуальний, ВР України, від 18.03.2004, № 1618-IV "Цивільний процесуальний кодекс України")


Дата набрання законної сили: 21.04.2018\nСправа № 757/53518/17-ц\n"05" квітня 2018 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:\nпри секретарі судових засідань Сердюк К.О.\nвідповідачі: Національний банк України, ПАТ КБ «Приватбанк»\nрозглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Національного банку України, ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання відсутнім права вимоги за договором поруки,-\nПредставник позивача подав заяву про залишення позову без розгляду.\nДослідивши матеріали справи, вважає, що заява представника позивача про залишення заяви без розгляду, не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому приймається судом та позовну заяву слід залишити без розгляду.\nпозовну заяву ОСОБА_2 до Національного банку України, ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання відсутнім права вимоги за договором поруки - залишити без розгляду.\nАпеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.