Music meets Art в Україні | neformat\nЗараз же оформлення релізу можуть запросто обмежити обкладинкою, адже це все, що потрібно для цифрового релізу. Але оскільки в останні роки інтерес до фізичних носіїв знову повертається і все більшій кількості людей хочеться поставити улюблений реліз на полицю чи помацати руками, практика оформлення дисків, платівок і касет наполегливо продовжує жити та розвиватися.\nУ цьому матеріалі ми зробили невеликий зріз по нашій країні, взявши, в основному, більш альтернативні масовій сцені релізи. У цій історії поки немає початку, оскільки артефакти епохи витоків українського album art досі розшукуються. І немає кінця, бо історію продовжує писати кожен з нас, навіть у момент прочитання цих рядків.\nОтже, нехай точкою відліку стане ...\nНаприкінці 2016 року лейбл Aby Sho Music видав платівку, присвячену київському андеграунду - Kiev Underground. Це перша частина збірника, яка присвячена періоду з 1986 по 1995 роки. До нього увійшли В.В., Раббота Хо, Коллежский Асессор, Перрон, Эр.Джаз, Банита Байда, Затерянный Мир, Adem, Квартира 50, Иванов Даун и Дети Майора Телятникова. Передмови до цього видання писав відомий київський рок-журналіст Олександр Євтушенко. Крім того на збірнику відзначився головний редактор Muzmapa зі своїм вступом і поглядом на музику тих років з точки зору нового покоління.\nНайбільш примітна деталь в оформленні цього вінілу - це, мабуть, карта київського андеграунду. Вона стилізована під схему ліній столичного метрополітену, тільки замість станцій проставлені назви гуртів. Також на схемі є, наприклад, лук'янівсько-мезозойська лінія і присутня символіка тоталітарної епохи.\nНа передню частину конверта помістили колаж зі старих чорно-білих вирізок газет. У буклеті також є фотографії всіх гуртів того часу і під кожною написані автори пісень і склад музикантів.\nАндрій Смірнов, лейбл AbyShoMusic:\n"Автор ідеї - я. Я також вигадав символ випуску: перевернутий контур пам'ятника засновників Києва біля назви збірки. Усі матеріали надав колекціонер і знавець київської музики того періоду Сергій Сподобаєв. Він же - укладач альбому. Матеріалами для оформлення послужили вирізки з музичної сторінки (додатку) "Фонограф" до київської газети того періоду "Молода Гвардія".\nБралися матеріали так чи інакше пов'язані з учасниками збірки. Візуальне виконання - Євген Володько, дизайнер AbyShoMusic. Карта на вкладці взята з того ж Фонографу, і склав її музичний журналіст Олександр Євтушенко. Ідея була реалізована під тон вицвілих газет і поєднувалася із загальним колірним рішенням обкладинки.\nГурти на гілках - як розвиток різних музичних стилів. Чим далі від центру, тим молодший гурт і стиль. Але спрямованість музики на кожній окремій гілці схожа. Дизайн яблука обігрує "пропуск" у київський "андерграунд" - метро. У той час це були 5 копійок, і ми вирішили так і зобразити його у вигляді радянських 5 копійок. Цей п'ятак обігрує і сленгову назву центральної етикетки платівки у той час - п'ятак".\nПоки ми не поговорили з усіма коментаторами статті, описи обраного нами альбомного арту будувалися на здогадах і припущеннях. Тож перша частина опису - це передача відчуттів і асоціацій одного з авторів матеріалу. Але, навіть отримавши всю інформацію, ми вирішили нічого не змінювати. Навпаки, стало цікаво порівняти, наскільки власна думка збігається із задумом самих гуртів і художників..\nТусовщики кінця 1990-х - початку 2000-х і клієнти Moon Records 100% пам'ятають таку команду, як Contrabanda та її альбом про ненависть. Про колектив відомо небагато: вони зі Львова, до складу входить чотири людини (Алекс Зайцев - вокал, Вадим Тарасевич - гітара, Ігор Прийма - бас, і Мищишин - ударні), а реліз вийшов у 1999 році. Після цієї платівки у гурту виходив ще один LP під назвою "Zoom", і на цьому їх дискографія закінчується. За версією одних пабліків, колектив грає hardcore, за версією інших - hatecore.\nНа оформленні "100% Hate" зображено щось у дусі гуро і страшної мультиплікації. Для кінця минулого століття та України - категорично нехарактерна манера оформлення дисків. Цим він і западає в душу. Зміст всередині відповідає зовнішній оболонці. Судячи по самому диску, обкладинка авторська і не має відношення до будь-яких кіно- або арт-продуктів.\nМи довго встановлювали, хто робив обкладинку, і ніяк не могли залишити її без уваги. У підсумку знайшли вокаліста гурту.\nОлександр Зайцев, вокаліст Contrabanda:\n"Автор обкладинки Андрій Давидовський... Наразі престижний фотограф художник і кліпмейкер у Москві.\nОбкладинка створена з 9 окремих малюнків. Кожен малюнок відноситься до окремої пісні альбому "100% Hate". Розроблялися також зображення на диск з розворотом, текстами і т.д., але до цього так і не дійшло. Все закінчилося касетою на Moon Records і тільки потім переїхало на CD".\nІ раз пішла така тема, панк-хардкор сцену оминути не вдасться. Та й навіщо, коли є чудові приклади обкладинок з оригінальним і філософським підтекстом. Наприклад, Dan Stark - s / t зразка 2012 року. На обкладинці CD грубими штрихами намальований шестикутник з трьома скобами зліва та однією справа. Правий нижній кут його роздроблений. Внизу три краплі й назва чи то гурту, то чи альбому.\nСуцільний символізм і підтексти. Зверху на гексагоні зображені якісь дрібні шипи та чотири точки, теж, мабуть, неспроста. По суті вся ця сцена не є випадковістю зі своїми законами жанрів, специфікою поведінки, DIY і поглядами на світ.\nСкладність і серйозність підходу створюють ореол, зрозумілий лише вузькому колу людей, адже арт рясніє як прямими посиланнями так і масою зашифрованих меседжів. Художник не захотів коментувати свій твір, пояснивши це тим, що йому складно дати відповіді на поставлені запитання.\nСвітло на картину трохи пролив Дрон, вокаліст Dan Stark:\n"Питання складне, бо все, що ми бачимо на обкладинці – плід роботи Ярослава Гроба, тому просто його процитую: "Життя – складна конструкція. Доленосні повороти замкнуті у соматичне коло. Руйнація замкнутості – шлях до утопічної свободи. Свідомої саморуйнації".\nДивлячись на оформлення гурту Bomg до їх релізу "Polynseeds" одразу виникає відчуття перебування у горах під час міжсезоння. Дія відбувається чи то восени, чи то навесні. Тони на арті блідих відтінків, можливо, через те, що сонце сідає і наближаються сутінки.\nСтворював зображення для LP київський художник-ілюстратор Viktor Absurdo. Сама картина зроблена у вертикальному форматі, тому можна відразу припустити, що створювався універсальний формат під CD і касету.\nЗдається, що київський колектив випустив концептуальну працю про подорожі. Тільки з нього вийшов не туристичний путівник, а гайд для психонавтів. На передньому фоні обкладинки альбому - гриби, на задньому - кущі полину. Обидві субстанції годяться до вживання у якості їжі та відварів. Ефект від декількох способів їх приготування може бути несподіваним. А якщо на фоні грає гурт Bomg ...\n"Є чіткий взаємозв'язок обкладинки зі вмістом релізу і назвою альбому (polynseeds), оскільки у центрі росте полин. Ілюстрація малювалася безпосередньо для LP, пару сирих записів дали послухати заздалегідь. Коли я малював цей арт, надихався музикою Bomg і кадрами з радянських фільмів про подорожі. Зокрема, фільмом "Земля Санникова". Про це було окреме прохання Миколи Темченка (фронтмен гурту - ред.).\nСтрокате забарвлення картини - це спроба передати мої враження від грибного тріпу в горах. Вийшло, звичайно, блякло у порівнянні, але це приблизно та строката гамма, яку я запам'ятав. Малював я її тоді як просту ілюстрацію, не думаючи про формат обкладинки. Так вийшло, що формат вийшов вертикальний".\nЕкспериментальна і дарк-ембієнт сцена України дуже добре відома закордонному слухачеві. Частково, саме завдяки композиторам звукових ландшафтів, польових записів і потойбічних звуків стало можливим просувати національний колорит за межі країни. Багато з авторів експериментала використовують звукові та візуальні етнічні українські вставки.\nУ цьому сенсі добре відомі Gamardah Fungus. Жоден їх реліз не залишається без уваги, причому навіть гольфстрімові видання наших широт приділяють їм увагу. У плані робіт альбомного арту в список цієї статті ми хочемо внести "Herbs And Potions", випущений у 2016 році.\nНа обкладинці зображені Artemisia, Bryophyta, Belladonna, Mandragora & Hypericum - п'ять різних видів трав, які ростуть в українських лісах. Всі вони можуть нашкодити людині або принести користь, залежно від мети та процесу їх приготування. Автор обкладинки Андрій Хір зобразив трави мінімалістично, але з характерними для рослин деталями.\nУ записі альбому використані гітарні сесії, які писалися в українських лісах. Як пишуть самі музиканти: "Ідея народилася сама по собі - трави прошепотіли це нам, коли шаруділи під ніжною рукою вітру".\nІгор Ялівець, саунд-дизайнер Gamardah Fungus:\n"На обкладинці обіграна тема природи та міфології. Наче трави мають душу. Там зображені радше не коріння, а самі трави. У міфологічному сенсі, звичайно.\nШрифт, зображений на обкладинці, розробляв сам художник конкретно під цей реліз. У нас уже вийшов новий альбом з іншим шрифтом і з обкладинкою від іншого художника.\nВзагалі ж у нас є три альбоми в такому стилі. Свого роду трилогія. Обкладинка з грубого переробленого картону і тиснення тушшю на них векторного зображення. Наступні альбоми будуть відрізнятися і за звуком, і дизайном.\nОстанній альбом на сьогодні - робив художник Kol_Belov, попередній робив Андрій Хір, а до цього над обкладинкою працював дизайнер з Лондона".\nУ тому ж 2016 році deathcore команда Crucify Me Gently з Ужгорода випустила альбом "Circles". Його оформлення являє собою чорний фон, на якому по колу зображені людські тіла - двоє оголених чоловіків і двоє оголених жінок.\nЦе не зовсім альбомний арт, оскільки художниця Юлія Ковач спершу намалювала картину розмірами метр на метр, із якої згодом вийшла ілюстрація до релізу. Самі музиканти під час написання альбому надихалися творами Г.Ф. Лавкрафта та Едгара Алана По. Їх LP - це "це трагічна, екзистенційна ода людській істоті, котра стикається з неймовірним болем - до і після смерті. Трансцендентальний жах, який може наздогнати будь-кого з нас".\nЮлія Ковач, художниця:\n"Картина виконана тушшю перами та чорним акрилом на папері для малювання пастеллю. За останніми даними полотно перебуває в Олексія Руснака (вокаліст гурту - ред.). Вирішила малювати на великому форматі, бо я завжди так роблю: маленький формат не дозволяє розігнатися, скажімо так.\nДля цієї роботи ми спеціально шукали худих людей, викладали їх у коло (тобто вони позували наживо так, як розташовані на обкладинці), далі робили фото, і вже з нього я малювала. Тож, по суті, змальовувала з натури. Процес зайняв один місяць".\n"Друга поїздка з нашої сутності та свідомості до зірок і галактик через пустелі та камені нашого існування. Завжди є сходинки на шляху пізнання життя та смерті, у роздумах про кінець і початок і того, хто стежить за нами на цьому шляху. Незалежно від того лінія це або цикл, пройдіть його у компанії з Risin Sabotage", - пише гурт про свій альбом "Planet Dies".\nА на його обкладинці відбувається якийсь апокаліпсис, виконаний у яскравих тонах. І чи то передвісник бурі, чи то останній космічний корабель покинув вмираючу планету. Виконаний він у кращих традиціях стилю, все за канонами та формулами stoner-гуртів: шрифти, картинка, концепт і колірна гама. Арт для альбому київського гурту малював бразильський художник Cristiano Suarez.\nІгор Nedd, ударник Risin Sabotage:\n"Ми натрапили на нього на просторах Інстаграму. Попереписувалися, скорешилися, пізніше почали обговорювати роботу. Він забив нам ціну в 500 у.о., але після того, як послухав альбом, запропонував знижку і погодився зробити обкладинку на розворот вінілу безкоштовно.\nІдея оформлення повністю належить Крістіано. Це його бачення нашої музики, як концепту у цілому. Далі по можливості будемо працювати з ним іще. Він чудовий художник і знає, що робить. Завжди відстоює свою точку зору.\nА взагалі обкладинка релізу не зовсім пов'язана з його назвою "Planet Dies". Це корабель з нами, який пролітає через планету і мало не потрапляє в лапи інопланетного монстра. Також на розвороті альбому під треклистом указані астрономічні позначення планет і світил".\nДарк-кантрі та фолк неспроста з'явилися на території нашої країни. Можна припустити, що це польські віяння (згадаємо минулорічний реліз Me And That Man). Але є й інший варіант - просто Sasha Boole за допомогою акустичної гітари та віршів може говорити з народом без допомоги багаття, светра, кухні та розладнаного звукоряду. Він може писати красиву поезію без акцентів на державу та постійне "проти" й успішно доносити ідеї, що хвилюють усіх.\nПро його альбоми, тексти та музику вже було багато сказано. Давайте тепер поговоримо про оформлення конкретного релізу - "Survival Folk".\nЙого робив художник Антон Аршинін, котрий, як і сам виконавець, також родом з Чернівців. На обкладинці ми бачимо кисть руки, хрест на ній і змію. Можливо, її душать. Малюнок на чорному тлі виконаний у традиціях жанру. На те він і дарк-фолк з не менш темним кантрі.\nГоворить Sasha Boole:\n"Для мене ця обкладинка багатошарова. У багатьох духовних практиках змія символізує страх, і зображення таким чином говорить нам про опановування цього страху. Також змія часто зображує мудрість. Кожний бачить цей образ по-своєму. Для когось – рука стискає змію і не дає їй вирватися, а для когось – змія готується вкусити руку, обвившись довкола неї".\nКоментар до наступного album art повністю пояснює головні ідеї релізу. Нам додати до опису LP "Aeonian" просто нічого. Фронтмен гурту все сказав і за нас, у тому числі.\nВал Корнєв, фронтмен Ethereal Riffian:\n"Оформлення альбому робила Міла Кисельова - художник і графічний ілюстратор з Москви. У неї також є студія живопису "ФактураЦвета". Вона малювала для нас "Aeonian", "I AM. Deathless" і ще один арт, який ми використовували для друку на футболках: ми чимало говорили з нею про духовні практики та ділилися досвідом, коли працювали над цими релізами.\nРобота над створенням арвторка зайняла чимало часу з різних причин. Спершу нам зовсім не вдавалося прийти до спільної думки, нічого не вдавалося зробити з першого разу, але коли включалася інтуїція, все відразу починало виходити. Я точно вже не пам'ятаю, але, по-моєму, робота зайняла не менше 9 місяців.\nНа головному зображенні "Aeonian" присутня еннеаграма, і використовувати її запропонувала саме Міла, оскільки вона тоді активно займалася в Гурджієвській групі. Еннеаграма Гурджієва - це священний універсальний символ, у якому зашифровані великі космічні закони, що керують всесвітом.\nЯкщо подивитися на голову людини, то можна побачити два основні елементи:\n1) Механізми та схеми - це символ інтелекту й его, того, з чим людина себе найчастіше ототожнює, тим самим відмовляючись від безпосереднього / інтуїтивного пізнання реальності. Схеми мають мало спільного з істинною картиною реальності та самим життям, це просто наш обмежений спосіб опису реальності, який ми, через власне невігластво, починаємо вважати єдино вірним.\n2) Дитя - це символ того, як бачить світ дитина - відкрито, без схем і обмежень. Для дитини все чудово. Наша проблема в тому, що дорослішаючи, ми вбиваємо це метафоричне дитя і нерідко на все життя залишаємося під впливом обмежень і схем, сформованих нашим оточенням і часом в, якому ми живемо.\nТепер про назву. "Aeonian" означає вічний. Вічний пошук людиною своєї істинної природи. У корені цього слова поняття "еон". Невизначено тривалий відрізок часу - може бути 100 000 років, може бути 1 000 000 000 або більше. Час не має значення. Не має значення, коли поклик до такого пошуку знаходить людину, сьогодні або сто тисяч років тому, бо цей поклик дочасний стосовно людської природи. Людині відпущено дуже мало часу у цьому світі, і він так само малий щодо всесвіту, як малий атом щодо розмірів людського тіла. Попри всі ці обмеження найбільший дар людини в тому, що вона може досягти повної реалізації свого потенціалу і розкрити свою справжню сутність. Інакше кажучи - перестати бути ідіотом, якими багато хто з нас є. Якщо ви не згодні з цим твердженням, подивіться навколо. Якби ми не були ідіотами, у світі не було б стільки страждань - починаючи від наших відносин у сім'ї та завершуючи глобальними конфліктами та війнами. Це не хтось з нами творить - це все наших рук справа. Кожна наша думка, кожна емоція, кожна вчинена або незвершена справа - це і є навколишній світ".\nЯкщо цього недостатньо, то вас, можливо, зацікавить книга, яку написали учасники гурту спеціально для цього релізу.\nНа початку року вийшла нова платівка Somali Yacht Club. Їх довгоочікуваний альбом отримав назву "The Sea" і ми вже встигли трохи про нього поговорити. У рецензії на LP львів'ян уже згадувалася художниця Даша Пліска, котра повністю створила арт для релізу. Оформлення вийшло концептуальним і філософським. На монохромній обкладинці зображений старець з рукою, у якій на воді стоїть корабель зі спущеними вітрилами.\nУ музичному плані новий Somali Yacht Club вийшов досить спокійним. Тому, мабуть, на обкладинці стоїть судно під час штилю. Але сам старець і його профіль ... Очевидно, у зображенні приховані символи, які вимагають певної розшифровки.\nАльбом випускав лейбл Robustfellow Prods., тому без унікального підходу до фізичних носіїв не обійшлося. Реліз вийшов на CD, вінілі, а також у вигляді лімітованого видання у коробці. У буклеті, серед іншого, зображені птахи, які летять прямо у хмари, скупчені перед бурею. Коментар до арту дала сама його творкиня.\nДаша Пліска, художниця:\nN: Що зображено на оформленні - затишшя перед бурею? Старець символізує шторм, а корабель зі спущеними вітрилами - штиль? Або щось інше?\nD: В обкладинці використано багато символів, думаю, кожен побачить у них щось своє.\nN: Хто розробляв ідею і тони оформлення?\nD: Хлопці відправили мені треки, тексти та загальну тематику альбому, а в роботі надали повну свободу, отож вся образотворча частина - моя.\nN: Скільки витратили часу на роботу і чи плануєте ще співпрацювати з музикантами?\nD: На роботу над обкладинкою і всіма ілюстраціями пішло близько місяця. Це не перша наша спільна робота, тому, можливо, будуть і наступні.\nТри релізи у цьому огляді об'єднані одним лейблом, навіть якоюсь саунд-системою з художниками, музикантами, письменниками, менеджерами та звукоінженерами. Упередженості щодо андеграунду й інших його представників ми не маємо - просто переглянули дуже багато картинок українських гуртів і зачепилися за співпрацю музикантів, художників та фірм, які їх випускають.\nГоворить Філ Добров, засновник Robustfellow Prods.:\n"Завжди приємно працювати з гуртами, які заздалегідь ретельно продумують візуальне оформлення, що супроводжує реліз. Що стосується Somali Yacht Club "The Sea", зі старту на руках вже був готовий, пророблений арт для кожної пісні. Це дало можливість лейблу повноцінно доопрацювати та реалізувати деталі, на які зазвичай не вистачає часу. Радий, що вийшло переконати групу закріпити новий логотип для компанії "The Sea", який розробив Вадим Кулінченко. Парусне лого відмінно вписалося на різноманітному мерчі (футболки, сумки, кепки, шапки). Окремої похвали заслуговують нашивки, які запропонував Ярослав Прокопчук (Robustcrew), мабуть, той випадок, коли хороший дизайн сам себе продає. А Олена Ушакова створила приголомшливе анімоване лірик-відео на композицію "Blood Leaves a Trail", по своєму інтерпретуючи текст за допомогою образів з колоди карт таро.\nНадихнувшись прекрасними круглими малюнками від Даши Пліски та потужним альбомом Сомалійців на СД, за кілька безсонних тижнів, перелопативши десяток прототипів, вдалося створити лімітований бокс, який, сподіваюся, передає і в чомусь навіть підкреслює і доповнює загальну концепцію релізу.\nРельєфний білосніжний пляж з акрилу, міні-компас, скельця з узбережжя Чорного моря, набір круглих карток з артами \_ текстами пісень, ексклюзивна чорна мітка (вона ж даунлоад кард), наклейка і нашивка. Володіння цим виданням дає розуміння того, що ти - один з 75-ти щасливих володарів ексклюзиву, і напевно, таке більше не повториться".\nЯкби у нас відкривався письменницький гурток, обов'язково потрібно було б влаштувати конкурс з опису обкладинок українських андеграундних виконавців. І заодно дати молодим гештальтистам (це такі психологи) ґрунт для дисертацій. А потім влаштувати конкурс на краще літературне есе, перемішавши надіслані нам тексти з науковими роботами.\nА якщо без жартів, то рік тому, коли з'явився проект Music meets Art, виникла ідея зробити коли-небудь виставку постерів, альбомного арту, картин і всього того, що пов'язує образотворче мистецтво і музику у нас в Україні.\nҐрунт для колаборацій художників і музикантів дуже благодатний, і це можна побачити навіть по десятці робіт, описаних вище. Хто знає, може, магія букв цього тексту наблизить масову демонстрацію штрихів і тонів одних творців зі звуковим супроводом інших...\nNB: з того, що не умістилося в основну частину матеріалу, - без коментарів учасників процесу.\nОбкладинка касет і компакт-дисків "Було не любити", випущена у 1994 році, являє собою зображення шматка мішковини, на який зверху поміщений портрет панночки топлес з українським вінком на голові. Зверху написано назву гурту із позначкою анархії замість "А", все, як годиться справжнім панкам. Щоправда, Брати Гадюкіни його ніколи не грали, але були завжди бунтарями і в поведінці, й у піснях.\nДля першої половини 1990-х подібне оформлення не викликає питань, оскільки від загальної вседозволеності після падіння "Імперії зла" у людей їхав дах. Оформлення до релізу зробив львівський художник Орест Макота, котрий стояв біля витоків тусовки хіпі західної культурної столиці України та був одним з першопрохідців сучасного мистецтва в наших широтах.\nПізніше, на наступних тиражах і перевиданнях альбому, оголені груди панночки на фотографії прикриють написом "дозволено цензурою". Альбом видавався кількома лейблами, у які на диво не входив Moon Rec. Спочатку його випустив Караван, потім Lavina Music, продовжили МО Гарба і завершили перевидання вже RG Music.\nПро хардкорний гурт із Сімферополя відомо небагато, як і про більшість команд подібного стилю. Частина з них покинула півострів і перебралася на материкову Україну. Вокаліст Memorials живе у Львові та видає збірки своїх віршів. Офіційного розпаду колектив не оголошував.\nЗате на них можна поглянути у ракурсі їх релізу "Кулуар". У центрі конверта зображений листок дерева. В оформленні релізу гурт використав гербарій рослини гінкго, воно ж "срібний абрикос". Зазвичай кримські гурти люблять інші засушені рослини, однак цей колектив, швидше за все, вирішив зашифрувати якийсь меседж в альбомному арті.\nGinkgo Biloba - одна з найстаріших рослин на Землі. Іноді її ще називають кам'яним деревом. Її вік понад 300 мільйонів років. У Японії та Китаї їх висаджують біля поховань і храмів. Ми ризикнемо припустити, що через вік рослини та її унікальність гурт вирішив передати глибинний і, можливо, навіть таємний сенс свого релізу. Сказати про дещо більш важливе за самі "кулуари". Вокаліст від коментарів відмовився.\nА от оформлення диску вражає не тільки засушеним гінкго. Це, по суті, повноцінна книга віршів Memorials. Є в ньому і тверда обкладинка, і тексти, й ілюстрації. Від звичайної книги видання відрізняється хіба що наявністю диска і деталями релізу.\nДо слова, альбом присвячений пам'яті Миколи Закалдаєва, який загинув у 2011 році в Кримських горах.\nУ створенні матеріалу взяла участь Neformat Family: Ярина Денисюк, Олександр Масовець, Філіп Добров, Валерій і Юлія Корнєви. А також, музиканти, художники, власники лейблів у якості коментаторів. За що всім величезне спасибі!


Правова абетка: політичні біженці в Україні на Громадському радіо | Громадське радіо\nПравова абетка: політичні біженці в Україні\nNovember 20, 2017, 8:00 AM 2020-07-07T17:24:19\nДо України прямують політичні біженці із тоталітарних країн. Але врятуватися їм вдається не завжди, бо наша влада депортує їх назад. Як врятуватися, на Громадському радіо розповідають правозахисники.\n61 випуск подкасту Олега Шинкаренка та Олени Сапожнікової «Правова абетка» виходить за підтримки мережі громадських приймалень та Центру стратегічних справ Української Гельсінської спілки з прав людини. Цей випуск із керівником громадської приймальні Гельсінської спілки у Києві Олегом Левицьким присвячений політичним біженцям в Україні.\nОлег Левицький: Термін політичний біженець – це можливо не зовсім коректний з юридичної точки зору, швидше такий політологічний, суспільний термін. Можна і слід, напевне, говорити про біженців, оскільки законодавство говорить про біженців, а якщо ми говоримо про іноземців, ми повинні мати на увазі щодо цієї категорії осіб, які можуть бути прохачами відповідного статусу біженця. Серед цієї категорії осіб перебувають також особи без громадянства.\nОлег Шинкаренко: Прекрасно. Зовсім нещодавно до мене через Facebook звернувся Алекс Хатібі або Алі Хатібі, очевидно це його справжнє ім’я. Він взагалі то громадянин Ірану, він уже в Україні проживає близько 10 років. Він сказав, що він був змушений втекти зі своєї країни бо там йому загрожував арешт, оскільки він брав участь у антиурядових заворушеннях. І от вже 10 років він мешкає в Україні, практично в напівлегальному стані. Він має документи, надані йому імміграційною службою, і може мешкати в Україні, але ці документи не надають йому можливості користуватися навіть елементарними правами громадянина України. Тут не йдеться про участь у виборах чи компенсаціях, пенсії, Алекс не може навіть відкрити рахунок у банку, і це надзвичайно ускладнює його роботу. А не працювати він не може, оскільки живе разом із дружиною та двома дітьми. Цікаво, що за ці десять років він навіть встиг вивчити російську мову, а необхідних документів так і не отримав. Навіть гірше, Алекс скаржиться на те, що нібито працівники правоохоронних органів України вимагають від нього хабар за виготовлення всіх необхідних документів. А що там насправді? Я наскільки знаю, Олеже, ви добре розібралися в цій історії і знаєте про неї набагато більше ніж я.\nОлег Левицький: Алекс був в громадській приймальні Української Гельсінської спілки декілька місяців тому, я спілкувався з ним. Про цю проблему він також побіжно зауважив, що справді перебуває в Україні з посвідкою, здається, з посвідкою на постійне проживання, має, здається, маленьку дитину, яка народжена в Україні і зареєстрована в Україні як громадянин України, і не має можливості реалізувати своє право на свободу. Власне, про це йшлося, начебто в Україні в нього все нормально, але він істотним чином обмежений у праві на свободу. Він не може покинути територію України і для того, щоб отримати документи і йому надали можливість подорожувати, працювати за кордоном, він повинен виїхати з України, залишити свою дитину, декілька місяців чи до року, немовля зовсім малого віку, і потім в дипломатичних установах України, в країні свого походження Ірані, а туди він не може виїхати, оскільки він є втікачем. Він повинен там належним чином оформити своє право на повернення в Україну на тій підставі, що він хоче об’єднатися зі своєю сім’єю в особі малолітньої доньки, яка повинна залишитися в Україні.\nГромадянин Ірану Алі Хатібі вже близько 10 років проживає в Україні. Він сказав, що був змушений втекти зі своєї країни, бо там йому загрожував арешт, оскільки він брав участь у антиурядових заворушеннях. І от вже 10 років він мешкає в Україні в напівлегальному стані.\nОлег Шинкаренко: Якесь замкнене коло.\nОлег Левицький: Так, таке якесь парадоксальне..\nОлена Сапожнікова: І що ви йому порадили, якщо не секрет?\nОлег Левицький: Нездорова ситуація. Насправді, коли до нас звертаються заявники, які мають проблеми і претензії до Державної міграційної служби України, то завжди це складні випадки. Що я порадив Алі з Ірану? Я би хотів згадати про дуже багато випадків, їх десятки, звернень втікачів із Росії, із Республіки Білорусь, які перебувають на території України, які не можуть дістати заслужений, законний статус біженця або додатковий захист від країни походження, в яку вони не можуть повернутися: ні в Росію, ні в Білорусь, оскільки брали участь у бойових діях по захисту суверенітету нашої країни від лютого агресора або надавали активну волонтерську допомогу в зв’язку з тими драматичними подіями, які переживає наша країна. І от ці випадки, вони обурюють до глибини душі, коли держава в особі виконавчого органу, виконавчої влади в особі Державної міграційної служби України відмовляє у захисті людям, які із своїх політичних переконань, бо не погоджуються з агресивною політикою країни власного походження проти сусіда, братньої України, вони приїхали на цю землю, щоб зі зброєю в руках боронити нашу з вами незалежність, і ці чиновники відмовляють їм у захисті. Ці випадки мене глибоко обурюють. Є такі випадки коли люди з Росії, з Білорусі, яким відмовила Україна, моя рідна країна. Є вже випадки, коли ці люди отримавши відмову, були змушені під загрозою депортації видворення в країні свого походження в Росію, Білорусь де їх неминуче очікувало кримінальне переслідування, засудження на багато років ув’язнення, перетнути нелегально український західний кордон і отримали статус біженця в країнах західної Європи, які ніяким чином не були зобов’язані конкретно цим людям. Ці випадки дають мені підстави стверджувати, що це є частина державної політики – не надавати статуси біженця нікому чи майже нікому.\nОлег Шинкаренко: Я чув таку конспірологічну теорію від правозахисника Максима Буткевича, і от він впевнений, що нібито є на міждержавному рівні між Україною і Росією взаємна домовленість видавати всіх біженців з Росії назад, щоб Україна їх видавала. Невже так справді може бути?\nОлег Левицький: Неймовірно, на перший погляд, недостовірно, але виходячи із фактів, виходячи із того, що я бачив, десятки громадян Росії і Білорусі, які воювали, боронили наш із вами суверенітет і територіальну цілісність, і яким відмовила держава в захисті, у визнанні за ними статусу біженця. Тому нічого іншого на думку розсудливій людині не спадає, як зробити висновок про те, що це частина державної політики.\nРечник Державної міграційної служби України Сергій Гунько сказав, що статус біженців в 2015 році зокрема просило 86 осіб, із них отримало тільки 7 осіб статус біженця, 4 особи статус особи, що потребує особливого захисту.\nОлена Сапожнікова: Речник Державної міграційної служби України Сергій Гунько сказав, що статус біженців в 2015 році зокрема просило 86 осіб, із них отримало тільки 7 осіб статус біженця, 4 особи статус особи, що потребує особливого захисту. Цифри такі говорять самі за себе, так. А що з іншими? Чому тільки семеро? Що такого унікального було в їхніх випадках? І так як ви вважаєте і українські правозахисники, також і росіяни яким відмовляють, зокрема Олексій Вєтров: він зазначає, що має підозри, що міграційна служба просто виконує політичну волю керівництва країни – не пускати росіян в Україну. Зокрема, йому також відмовили у статусі біженця. Чи відома вам ось ця історія Олексія Вєтрова, російського підприємця з Нижнього Новгорода?\nОлег Левицький: Я чув і в засобах масової інформації, особисто з ним не спілкувався. До нас в приймальню він не звертався, деталі його історії я не знаю. Але я хотів би в доповнення розказати, що ситуація парадоксальна з іншого боку. Проблема відома, проблему знають десятки і, можливо, до сотні народних депутатів України. Були неодноразові парламентські слухання, були заяви, були нарікання на бездіяльність державної міграційної служби України, були, більше того, з уст самого Президента Петра Порошенка заяви спростити процедуру отримання громадянам іноземних держав, які відзначилися своєю особистою участю у захисті нашої країни. Але ситуація не зрушилася ні на один метр. Більше того, держава Україна, відмовлячи цим людям у законному статусі біженця чи додаткового захисту, порушує не тільки власний закон, але й міжнародне законодавство. Оскільки, коли ми говоримо про право на притулок, коли ми говоримо про статус біженця, ми повинні пам’ятати, знати, що ці речі були унормовані Конвенцією Організації Об’єднаних Націй у 1951 році, і це міжнародне законодавство, і Україна зобов’язана його виконувати.\nОлена Сапожнікова: І ми ратифікували у 2002 році цю Конвенцію і також протокол до неї, і Україна з 2002 року мала би доволі активно просувати ці постулати, але на жаль на практиці ми бачимо протилежне.\nОлег Шинкаренко: Мене особливо обурюють підстави, за яких відмовляють біженцям з Росії. Кажуть, що Росія демократична держава, там заборонені тортури, і є свобода зібрань, свобода виборів, свобода преси і тому біженцям там немає чого боятися.\nОлена Сапожнікова: То Олеже, свобода виборів, от я почитала історію, яку дають масмедіа про цього підприємця Олексія Вєтрова. Він почав займатися опозиційною діяльністю в Росії, організовував там мітинги одночасно з протестами в Москві і Санкт-Петербурзі. В Москві також виходив на «Марш Майданів», неодноразово правоохоронні органи складали на нього адміністративні протоколи. Він фактично підтримував ці дії, які ми тут підтримували в Україні. Чому Україна не хоче його визнати біженцем? Йому не надали такий статус і мені детально не відомо, але от такі відмовки щось на кшталт як ти вже називав і не лише йому. Зокрема, ще така історія, Павла Шехтмана, його затримали правоохоронні органи через публікацію в соціальних мережах дописів на підтримку України, йому відмовили у наданні статусу біженця. Апеляційний суд повернув справу міграційним органам, оскільки він її оскаржив. От цікаві такі випадки, зокрема, Олеже, чи звертаються до вас в громадську приймальню, коли відмовляють, але люди не зупиняються, оскаржують, апеляційний суд скасовує, і вони все ж таки перемагають?\nОлег Левицький: Звичайно, звертаються, звичайно ми допомагаємо цим людям оскаржувати відмову Державної міграційної служби України у визнані за цими людьми відповідного статусу, надання їм відповідного захисту з боку нашої країни. Ми готуємо, допомагаємо в підготовці до суду і в деяких випадках навіть супроводжуємо ці справи в адміністративних судах. І тут я хочу сказати наступне, що особи, біженці, особи, які мають серйозні побоювання у зв’язку зі своїми політичними поглядами, мають переконливі причини не повертатися у країни свого походження, вони знову ж таки фактично позбавлені можливості на повноцінний судовий захист. Що відбувається? Коли така особа оскаржує рішення Державної міграційної служби України про відмову, особа йде до адміністративного суду. Адміністративний суд розглядає справу, і максимум на що може розраховувати позивач у цьому випадку це на те, що суди адміністративні скасують відповідне рішення органу виконавчої влади, і повернуть цьому самому органу виконавчої влади, тій самій Державній міграційній службі України, справу конкретного заявника, біженця на новий розгляд. Суди уникають, не хочуть, усуваються здійснювати власне свої суддівські функції, тому що в переважній більшості заявники просять суд, щоб суд зобов’язав надати цей статус і в переважній більшості випадків, у 99 із 100 випадків може навіть більше, суди скасовують рішення, повертають право заявника на новий розгляд і відмовляють саме задовольнити вимогу заявника, який просив зобов’язати державну міграційну службу України надати відповідний статус чи відповідний захист. І люди по цьому колу, мені відомі випадки, до 10 років можуть ходити між Державною міграційною службою і судами, до 10 років чекаючи на милість з боку чиновників в той момент, коли суди усуваються від виконання своїх суддівських повноважень.\nОлена Сапожнікова: Можна на прикладі сказати, Сергій Анісіфоров, він займався акторською діяльністю в Росії, знімався у невеликих ролях, в телесеріалах, але в часи «Євромайдану» приїхав до України, був активістом, учасником самооборони в Одесі. Він уже по цьому колу п’ятий раз рухається: з міграційної служби відмова веде в суд, і зараз знову апеляційний суд він виграв. Невідомо, яка доля буде далі. Чи як можна обірвати от це коло? Може щось, новелу якусь придумати?\nОлег Левицький: Я не знаю, як можна обірвати це коло, я розумію, що заявнику самому якось непросто сказати в суді «ваша честь, шановний суд, я захищаю вашу країну, захищаю вас особисто, всіх присутніх, дайте вказівку Державній міграційній службі України, щоб вони визнали мене біженцем. Я не можу повернутися в Росію, мене засудять за державну зраду, засудять в кращому разі за участь в військовому конфлікті на території іноземної держави, мене спаплюжать, затопчуть, дадуть вказівку злочинцям і у мене, як фактично, у зрадника є мало шансів відбути якесь строкове 5-ти річне покарання позбавлення волі і повернутися живим, здоровим». І коли я це говорю в інтересах клієнта, я іду спеціально, щоб сказати це «Ваша честь, шановні судді, ця людина вас захищає, захищає чиновників з органу, який є відповідачем у цій справі, ви не можете так просто не зважати на ці обставини». Судді опускають голови, в кращому разі скасовують незаконне рішення ДМСУ і відправляють справу на новий судовий розгляд. І я кожного разу йду, щоб подивитися цим людям в очі, і кожного разу я бачу смуток, розгубленість, нездатність, неспроможність щось зробити. Знову ж таки, підказуючи, підводить мене до думки, що, можливо, за цим всім стоїть, що вони не самостійні наші судді, реалізується якась державна політика, спрямована на те, щоб ні за яких обставин, ні за які заслуги біженці з Росії, Білорусії, з інших країн СНД, також і з усього іншого світу не отримували захист і притулок в нашій країні.\nОлег Шинкаренко: Якщо розслідувати, розглянути успішні випадки отримування притулку, то що було таким переломним моментом, що їм таки притулок надали?\nОлег Левицький: Звернення до Європейського суду за правилом 39, коли особі відмовляють у статусі, суди теж не бачать порушень, і коли вже йде справа до екстрадиції, до видворення, до депортації, до виселення за будь-яких законних підстав, це може називатися самими різними юридичними термінами, юристи звертаються до Європейського суду з прав людини по порядку 39 Регламенту Європейського суду. Європейський суд дає вказівку державі призупинити видачу, депортацію, екстрадицію, тільки після цього, коли запахло смаженим, коли держава може бути звинувачена у тому, що вона потурає неблагополучним, агресивним, недемократичним, неліберальним, авторитарним, тоталітарним режимам у катуваннях і тільки під загрозою цього держава може змилостивитися як виняток. Так було двічі у випадку чеченця Льоми Сусарова: у 2007 році йому надали притулок і ще в одному випадку, не буду називати прізвище, бо не маю повноважень від клієнта.\nОлег Шинкаренко: Фактично, це такий хід вабанк.\nОлег Левицький: Без втручання міжнародних правових інституцій, зокрема Європейського суду з прав людини, добитися статусу біженця фактично неможливо.\nОлена Сапожнікова: А як же ж УВКБ ООН?\nОлег Левицький: УВКБ, важливо, ми забули про них…\nОлена Сапожнікова: Що це за організація? І чи можна до них звертатися з такою вимогою?\nОлег Левицький: Звичайно, можна і потрібно, вони цього теж бояться.\nОлена Сапожнікова: Розтлумачимо, що це за організація?\nОлег Левицький: Як ви вже згадали, міжнародна Конвенція про статус біженців від 2001 року і у приблизно той самий період часу ООН створили такий спеціальний підрозділ, який опікується правами біженців на міжнародному рівні і називається «Управління Верховного комісара ООН у справах біженців» – використовують абревіатуру УВКБ. Представництво УВКБ працює в Києві і працює досить успішно і саме завдяки присутності УВКБ ООН представництва в Києві нам в Україні вдалося хоча б змінити законодавство, тому що законодавство, пов’язане з біженцями, у нас чудове. Не закон, не відсутність якихось унормувань, ні прогалини в законодавстві є причиною того, що «біженське» законодавство, право на притулок так занедбано в нашій країні, а власне якийсь особистий фактор, якісь бездумні, якісь некомпетентні, непорядні чиновники, які…\nОлена Сапожнікова: А як же громадський сектор, Олеже, експерти? Там по цій процедурі залучають громадських експертів під час розгляду справи про надання чи не надання статусу біженців. Чи були ви таким може експертом у справах або чули, чи працює цей інститут?\nОлег Левицький: Ви, напевне, маєте на увазі процедуру залучення щодо оцінки становища в країні походження.\nОлена Сапожнікова: Так.\nОлена Сапожнікова: Громадські експерти ще їх називають.\nОлег Левицький: Так, це висока теорія в реаліях вітчизняного правосуддя.\nОлена Сапожнікова: Вона не працює, так?\nОлег Левицький: Не працює, це висока теорія. Є достатньо багато компетентних і переконливих джерел про країну походження того чи іншого заявника, є загальновідома інформація про те, що Україна в стані війни.\nОлена Сапожнікова: Може, суд чекає, коли хтось прийде і скаже?\nОлег Левицький: Якийсь громадський експерт повинен сказати суддям, адвокат: я не вважаю, що мені треба вести зі мною друзів правосуддя, які будуть в кількості 3-5…\nОлена Сапожнікова: Може, це б на суд якось би вплинуло?\nОлег Левицький: Говорити суддям: дайте захист людині, яка вас захищає?!\nОлег Шинкаренко: А до речі, якщо людині потрібен захист, то як їй можна до вас звернутися? Яка адреса вашої приймальні? Де вас можна знайти?\nОлег Левицький: Знайти нас можна в Києві за адресою вулиця Фролівська 3/34, на 4 поверсі, кімната 70, там є вказівники, є таблички. Громадська приймальня УГСПЛ знаходиться на 4 поверсі, і працює за наступним графіком: понеділок-четвер з 10 до 18 год. (прийом без попереднього запису). В п’ятницю прийом за попереднім записом. Телефон юриста: (044) 383 95 19, (094) 928 65 19. Електронна пошла громадської приймальні: [email protected] (тільки з питань надання правової допомоги).\nОлег Шинкаренко: Після розгляду справ, пов’язаних із політичними біженцями в Україні, складається враження, що наші правоохоронці просто співпрацюють із каральними органами тоталітарних держав. Як каже правозахисник Гельсінської спілки Борис Захаров: «КГБ досі живий». І я дуже сподіваюся, що його слова – це тільки перебільшення.


Сили АТО і сепаратисти ведуть бої за контроль над Новоазовськом - BBC News Україна\nСили АТО і сепаратисти ведуть бої за контроль над Новоазовськом\nImage caption Біля Новоазовська тривають бої\nСитуація у районі прибережного міста Новоазовськ на півдні Донецької області залишається напруженою. В РНБО заявляють, що сили АТО контролюють місто. В свою чергу бойовики повідомляють, що вже увійшли до населеного пункту.\nІнформацію про те, що сепаратисти увійшли до Новоазовська підтвердив мер міста. Представники "ДНР" повідомляють, що ведуть бої у цьому районі, але говорять, що "ще рано говорити" про контроль над Новоазовськом.\nЦей населений пункт - за 15 км від кордону з Росією і за 44 км на схід від Маріуполя, який українські війська взяли під контроль в червні. Ця частина Донецької області раніше була відносно спокійною та віддаленою від основних бойових дій у зоні АТО.\nНаселений пункт Новоазовськ взяли під повний контроль об’єднані сили АТО та добровольчі батальйони - так на вечірньому брифінгу у середу у Києві повідомив речник РНБО Андрій Лисенко.\nЗа його словами, це сталося після того, як до українських військових надійшло підкріплення.\n"З боку кордону (з РФ- ред.) ведуться обстріли в 10-кілометровій зоні навколо міста. Цей напрям вже посилений додатковими силами та засобами", - додав пан Лисенко.\nЗа даними українських військових, ситуація в Маріуполі залишається спокійною. "Змішаними мобільними групами військових, правоохоронців та гвардійців організовано пости на найбільш небезпечних напрямках ймовірного руху противника в район Маріуполя", - повідомили у РНБО.\nПредставники самопроголошеної "ДНР" стверджують, щоб закрити всю територію на "новому південному фронті" в української армії не вистачить сил.\nБойовики у місті\nЗ іншого боку повідомляється, що проросійські сепаратисти просунулися до Новоазовська. Мер міста Олег Сидоркін в розмові з агентством АР підтвердив, що бойовики у місті.\nПрихильники сепаратистів діляться в соцмережах фотографіями, як стверджується, з танками бойовиків у цьому районі.\nПредставники так званої "Донецької народної республіки", яких цитує російська агенція "РИА Новости", повідомили, що бойовики взяли під контроль КПП "Новоазовськ". Проте, за їх словами, бої біля КПП і на інших ділянках кордону ще тривають.\n"Рано говорити і про те, що ми взяли саме місто Новоазовськ", - повідомив представник "ДНР".\nПізніше російська агенція "РИА Новости" з посиланням на бойовиків повідомила, що танки сепаратистів увійшли до західної частини міста.\nУкраїнські військові раніше визнали, що сепаратисти контролюють кілька населених пунктів навколо Новоазовська.


Комп'ютер Vinga Hawk A2060 (I5M8G1050T.A2060) :: Vinga - Покликана часом!\nІгрові, Класичний, Intel Core i5, 9-th generation, 6 ядер, 9400F, 2.9, Intel H310, GPU - дискретна, GeForce GTX 1050Ti, 8 ГБ, DDR4, HDD - 1 TB, SSD - 240 GB, без DVD, Інтерфейси - 3 х Audio, 1 x PS/2, 1 x Нeadphone, 6 x USB 2.0, 1 х Microphone, 2 x USB 3.1 Gen1 Type A, 1 x DVI, 1 х Display port, 1 х HDMI, 1 x USB 3.0, 1 x RJ45, без ОС, немає, PSU - 500 Вт\nСтильний дизайн, комплектуючі від топових виробників, продумана система охолодження — ключові переваги комп'ютера Vinga Hawk A2060. Ця збалансована платформа забезпечує високу продуктивність в комп'ютерних іграх з низькими «апетитом», а також дозволяє легко виконувати повсякденні завдання.\nЗвикли вирішувати кілька завдань одночасно й не готові йти на компроміс, коли мова стосується комп'ютерних ігор і розваг? Комп'ютер Vinga Hawk A2060 впорається з завданнями майже будь-якої складності! На борту — 6-потоковий процесор Intel Core i5-9500F мікроархітектури Coffee Lake. Шість ядер чипа працюють на базовій тактовій частоті 3,0 ГГц. При пікових навантаженнях технологія Turbo Boost 2.0 підвищує частоту до 4,4 ГГц.\nКомп'ютер Vinga Hawk A2060 оснащений відеокартою GeForce GTX 1050 Ti. Графічний процесор GP107, на якому базується модель, виготовлений за 14-нм техпроцесом. Ядро потребує небагато енергії (споживає всього 75) і виділяє мало тепла. Для порівняння: GeForce GTX 960 споживає 120 Вт, хоча продуктивність обох моделей знаходиться практично на одному рівні.\n«Фундамент» комп'ютера Vinga Hawk A2060 — материнська плата на чипсеті Intel H310. Набір системної логіки виготовлено за 14-нанометровим техпроцесом. Підтримка оверклокінгу не передбачена, а отже розігнати процесор, графічну підсистему та пам'ять не вийде.\nЯкщо шукаєте пристрій для геймінгу, розваг і роботи за розумною ціною, то вибирайте цю модель від Vinga Hawk A2060. Комп'ютер відповідає вимогам користувачів, які люблять пограти, але не хочуть переплачувати за надлишкову потужність.


Курси для підвищення кваліфікації: Колумбія,, Медельїн 2018\nКурси для підвищення кваліфікації: Колумбія,, Медельїн\nЦе добре побудований місто є домом для ряду коледжів і університетів. Студенти з усієї країни стікалися це місто і вступив до вищих навчальних закладів доступні. Це місце, де можна швидко адаптуватися перебування, отже, чому багато студентів воліють приєднатися до установ в цьому місті.\nКурси і навчання: Колумбія,, Медельїн. Знайди всю інформацію про школу і зв'яжись з приймальною комісією в 3 кліки!\nІспанська мова для іноземців\nНавчання в університеті / на кампусі Стаціонарна форма навчання Заочна та вечірня форма 2 - 4 тижнів Відкритий конкурс Колумбія Медельїн + 1 більше\nТеплий прийом чекає іноземних студентів в університеті EAFIT в Медельїні. Люди приїжджають з усього світу шукає [+]\nЛаскаво просимо! ¡Bienvenido!\nТеплий прийом чекає іноземних студентів в університеті EAFIT в Медельїні. Люди приїжджають з усього світу шукає місце для вивчення іспанської мови за доступною ціною і в комфортних умовах; місце, де краса і досконалість зібратися разом.\nЦе приватний університет добре відомий в Колумбії за його факультетів менеджменту, інженерія, природничих і гуманітарних наук. З більш ніж 12 000 студентів, кампус пропонує різні умови для навчання та відпочинку. Університет має інфраструктуру, яка підтримує дослідження, а також освітні та культурні заходи. Засновники Аудиторія, Лабораторія центр і "Луїс Ечаваррі Вільєгас" сучасна бібліотека, значно відображають рішучість EAFIT про створення себе як центр знань і культури в місті. Насправді, симфонічний оркестр EAFIT та художні виставки показати, як це вносить свій внесок у розвиток мистецтва в Колумбії в цілому.... [-]\nLink to and share "Курси для підвищення кваліфікації: Колумбія,, Медельїн 2018"


як знайти продукти, які дають довідку для в’ялої шкіри\nЯкщо ви шукаєте продукти, які дають довідку для в’ялої шкіри, ви повинні знати, що існує цілий ряд ефективних продуктів на ринку. Багато жінок найбільше турбує більше видимих ділянках в’ялої шкіри, наприклад, на обличчі і шиї. Але не хвилюйтеся. Є продукти на ринку, які надають допомогу для провисання шкіри, що цільова обличчя і шиї зокрема.\nПерше, що ви повинні дивитися на це області тіла, що продукт призначений для. Це відбувається тому, провисання шкіри шиї часто буде тонше і більш тонким, ніж шкіра на інших ділянках тіла. Шукайте продукти, які також перераховані як продукти, декольте так як вони будуть спеціально розроблені для шиї і грудей.\nДруге, що потрібно звертати увагу при пошуку допомоги для в’ялої шкіри є продуктом, який називається “зміцнюючий” або “колагену будівлю”. Ці продукти мають інгредієнти, які допоможуть створити колагену і еластину облігацій в шкірі, які тримають шари разом, і, щоб вона виглядала гладкою і пружною. Якщо ви подивитеся на інгредієнти, такі як мідь, екстракт бурих водоростей і коензим Q-10 це допоможе замінити облігації і навіть може допомогти організму починають формуватися нові облігації, а також.\nДля запобігання подальшого руйнування цих зв’язків, подумайте для продуктів, які багаті антиоксидантами. Це сполуки, які є відмінним ремонтом на пошкодження шкіри, яке вже мало місце і запобігання шкоди від нового відбувається. Одне з джерел, які можуть викликати більшість пошкодження шкіри від сонячної радіації сонячного світла.\nНд пошкодження особливо погано в області шиї і грудей, так як шкіра набагато тонше і також розташований на отримання більшої кількості сонячних променів, ніж інші ділянки тіла. Антиоксиданти зв’язок з вільними радикалами в клітинах і не допустити їх подальшого пошкодження клітин. При виборі продуктів, які містять антиоксиданти, а також є більше з них, як частина вашої дієти ви побачите, що загальна якість вашої шкіри набагато краще і здоровіше.\nЄ багато продуктів, які призначені для надання допомоги для в’ялої шкіри і можуть бути вельми ефективні при використанні відповідно з інструкцією. Хоча багато хірурги можуть стверджувати, що операція є єдиним варіантом, щоб ущільнити шкіру, це не той випадок. При використанні відповідного крему може дати вам результати, які вражають вас і допоможе вам виглядати молодше в цілому.\nPrevious Previous post: Як позбутися від зморшок на лобі – виглядати молодше без пластичної хірургії\nNext Next post: дізнатися способи для запобігання зморшок


В гостях у нашій школі побувала Лариса Лісовська (Горліс-Горська) - 12 Жовтня 2016 - Персональный сайт\nГоловна » 2016 » Жовтень » 12 » В гостях у нашій школі побувала Лариса Лісовська (Горліс-Горська)\nВ гостях у нашій школі побувала Лариса Лісовська (Горліс-Горська)\nСьогодні в нашій школі побувала в гостях Лариса Лісовська (Горліс-Горська) - дочка Юрія Горліс-Горського – автора знаменитого історико-документального роману "Холодний Яр". Разом з нею завітала і її старша дочка Ляля Горська (Lyalya Horsky) і львів’янин, заступник голови наукового Товариства ім. Петра Могили, координатор проекту "Збережемо літературну спадщину Юрія Горліса-Горського", упорядник і перекладач Богдан Горбовий. Супроводжували гостей Марія Усцова – голова ГО «ПРОСВІТА» м.Кременчука і Сергій Ситник – директор міського палацу культури. Гості були ознайомлені з основними напрямами діяльності навчального закладу, експозиціями в шкільних коридорах « І повіяв огонь новий з Холодного Яру», «Прометеї українського духу», «Повернення додому», «Я український художник і моя творчість повинна бути національною»…\nВІДЕО: Зустріч з Ларисою Лісовською (Горліс-Горська) ...завантажити для перегляду\nВчитель англійської мови Тетяна Горяна перекладала для Лялі Горської, адже вона не володіє українською мовою, а вчитель історії Оксана Рогозна розповіла про становлення української державності шляхом проведення екскурсії коридорами школи. ФОТОРЕПОРТАЖ…завантажити\nДочка автора знаменитого роману "Холодний Яр" – Юрія Горліс-Горського – успадкувала від нього жагу до пригод і авантюр.\n"Лариса Лісовська – дочка старшини Армії УНР Юрія Городянина-Лісовського, більше відомого як Юрій Горліс-Горський – автор знаменитого історико-документального роману "Холодний Яр" – віднедавна живе у Львові. Пані Лариса усе життя прожила в США та Англії, подорожувала багатьма країнами, а в Україні вперше побувала 1994 року. Дочка письменника настільки полюбила свою Батьківщину, що через деякий час повернулася і залишилась мешкати тут назавжди. Сьогодні Лариса Лісовська або як її іще називають Леся – пише художню книгу про Юрія Горліс-Горського, активно працює над тим, аби перевидати роман "Холодний Яр" та перекласти його на англійську. Пані Лариса також планує створити товариство та музей Юрія Горліс-Горського... Наші журналісти завітали в українське помешкання пані Лесі, аби трохи розпитати про батька, про те, як вплинула ця велична постать і на її особисту долю.\nЙому тричі являлося кохання\n"Батько мій зник через два дні після мого народження, – розповідає Лариса Лісовська. – Я з чотирьох років жила в Німеччині у таборі Ді-Пі – мама усе вірила, що тато живий, але жодних звісток від нього не було. Потім мамин приятель Василь Гришко запросив її до Нью-Йорка. Тож ми туди переїхали, і вони з мамою одружилися. Він також був письменником і політичним діячем. Коли мені виповнилося дванадцять, мама розповіла, хто мій справжній батько, показала численні фотографії, на яких він зображений, а також ті світлини, які він зробив особисто, адже був хорошим фотографом.\nТато був дуже цікавим чоловіком. Мати розповідала, що він завжди знав, як заробити гроші. Мої батьки часто тікали, переїжджали з місця на місце, нерідко залишались без копійки, однак татові вдавалося знаходити вихід із скрутної ситуації і здобувати необхідне. Він був дуже здібним і кмітливим, не раз втікав з тюрми, часто в останній момент вислизав із лап смерті. Ота риса передалась від батька і мені. Я увесь час їздила світом, часто подорожувала сама, багато ризикувала, потрапляла у всілякі небезпечні ситуації, однак в останню хвилину лихо проходило повз і все закінчувалося добре. Навіть зі смертельною хворобою мені волею випадку пощастило вижити. Про це розповім трішки пізніше.\nВарто згадати і те, що батько був справжнім ловеласом – на фотографіях він увесь час з дівчатами. Зберегла навіть листа, де мати пише, що розриває з татом усі стосунки, палить всі його листи, бо той поводиться як справжнісінький Дон Жуан. Маю і листа від батька, де він перепрошує у матері за все і каже, що хоче бути тільки з нею. В підсумку, вони таки одружилися.\nТато мав за своє життя три справжніх кохання – три Галі. Історія із першою Галею закінчилася трагічно. Він мусив її застрелити, захистивши таким чином від більш жорстокої розправи. Про це можна почитати у його спогадах, а також частково в романі "Холодний Яр". Наступного дня в нього навіть з'явилося сиве пасмо на волоссі. Друга Галя була із Києва. Батько навіть хотів з нею одружитися, але вона відмовила. Маю багато її фотографій, які він робив особисто. І третя Галя – це моя мама. Її він знав ще 8-річною дівчинкою. Батько мав дуже добрі стосунки з батьком моєї матері, що був власником друкарні. Мама тоді називала батька "дядя Юра". Маю фотографію із написом "Галі від дяді Юри", яку він подарував колись мамі. Потім мати поїхала вчитися до Києва і там потрапила в тюрму; всіх її однокурсників убили, а тато за гроші материного батька викупив її. Отак він врятував маму від смерті. Одружилися у Львові, а потім втекли до Австрії та Німеччини і були в таборі до 1946 року".\nВдома мусила спілкуватися виключно українською\n"Звістка про те, що батько був письменником, – продовжує пані Леся, – справила величезний вплив на мене. Я почала цікавитись усім, чим він захоплювався. Через деякий час взялася читати його твір "Ave dictator!". Це книжка про ті знущання, яких зазнав наш народ від Сталіна. Тоді твір видався мені надто жорстоким, я навіть обурювалася, що батько міг описувати такі відверті і жахливі речі.\nБатьки мої навіть в США були політично активними, у нас часто збиралися українські патріоти, тож я змалку багато чула про свій народ. Я відвідувала недільну школу, де навчилася читати й писати українською. Вдома мусила спілкуватися виключно українською. Наслухалась багатенько і про Голодомор, і про інші біди, яких довелося пережити українцям. Тоді радикальні патріотичні погляди були мені не дуже симпатичні. Я бажала, так би мовити, добра, миру і спокою для усіх. Пізніше вступила до університету, здобула освіту… Потім поїхала жити до Англії і роками не мала з українцями жодних зв'язків. Я маю три дочки і жодна з них не розмовляє українською. Лишень старша Ляля тепер старається, хоче вивчити мову. Середня дочка мешкає в Лос-Анджелесі, а найменша в Англії. Склалося так, що вдома я була українкою, а поза домом – англійкою. Я завжди пам'ятала, якого я роду, однак надто довго прожила в неукраїнському середовищі, через що навіть мову призабула.\nМоя мати жива і досі, мешкає у Флориді. На щастя, вона завжди тримала зв'язок з ріднею тут в Україні. Батьки матері мешкали в Рівному, брат мав дочку – мою двоюрідну сестру. Він помер, і вона приїхала нас провідати. Я тоді багато спілкувалася з нею. Вперше побувала в Україні 1994 року. Мала в Рівному та у Києві родичів по маминій лінії. Шукала і батькову рідню. Була на Полтавщині, зокрема у тому селі, де він народився. Там був чоловік на прізвисько Городянин. Всі казали, що це наш родич – тож я навідалась до нього. Мама розповідала, що в 1942-ому році відвідала в Києві батькову сестру і її доньку. Тож нині моя двоюрідна сестра має бути трохи старшою за мене. Я дуже хотіла б її знайти, проте навіть не знаю, як її звати. Я бувала і в Холодному Яру, хотіла власними очима побачити те місце. Якийсь час навіть жила там – в селі Медведівці. Там неперевершене повітря, чудова атмосфера. Проте, найбільше мені сподобався, усе-таки, Львів. Це місто мені близьке, таким воно було і для батька, адже він тут багато творив.\nКілька років тому я серйозно захворіла – лікарі повідомили, що приречена на смерть. Неначе у якомусь фільмі, я продала усе майно й пустилася в мандри, бо наостанок хотіла побачити світ. Давала приватні уроки англійської мови в Таїланді, Кореї, Непалі, а тоді приїхала до України. Тут мала померти. Моя старша дочка Ляля вперше приїхала до України і доглядала за мною. Їй тоді настільки сподобалася Україна, що вона й сама захотіла сюди переїхати жити, саме тут Ляля по-справжньому відчула, що є українкою, вирішила вивчати українську мову. Ляля сказала, що не дозволить мені піти з життя. Вона повезла мене до Лос-Анджелеса й віддала половину своєї печінки. Ми чекали близько 9 місяців на пересадку. Всі американські лікарі заявляли, що операцію робити запізно. І тут трапилося чудо – за операцію взявся український хірург. Він навчався в Івано-Франківську, а нині працює в Лос-Анджелесі. Таким чином земляк мене і врятував. Після операції я ще жила в Америці близько року, а минулої осені повернулася до Львова.\nПеревидати книжку, перекласти на англійську і відкрити музей\nПані Лариса сьогодні основним своїм завданням і місією називає перевидання оригінальної книжки Юрія Горліса-Горського "Холодний Яр" – без зайвих змін і доповнень. "Коли мама побачила останнє видання книги, то дуже розчарувалася. Вона близько 10 років контактувала з упорядником Романом Ковалем, багато йому писала, надіслала всі оригінали фотографій. Ми дуже вдячні панові Романові за ту величезну роботу, яку він здійснив, однак в його виданні надто багато змін. До прикладу, замінено слова "жид" і "москаль", які були у батьковому тексті. На моє переконання, цього робити не варто. Щось подібне трапилося в Штатах із книгою Марка Твена "Пригоди Гекльбері Фінна". Видавці вирішили видалити із його текстів слово "негр", яке вони вважали неполіткоректним. Після цього з'явилися гори листів до видавців, у яких навіть темношкірі читачі обурювалася такою зміною. Думаю, не варто втручатися в творіння людини, яка жила в інший час, за інших обставин…\nМи вирішили видати оригінальну книжку – таку, якою її бачив і написав мій батько. Книга складається з двох частин. Нам уже вдалося знайти у Львові другу частину, зараз шукаємо першу. В Нью-Йорку 1961 року видали дві частини книги – такий же текст, як в оригіналі. Є також видана книга 1967 року в Лондоні – там помилки виправлені. Загалом книгу перевидавали близько 13 разів. Отож, ми будемо зіставляти різні тексти, аби, по-перше, всі написані слова були збережені і, по-друге, аби не було друкарських помилок та неточностей. Для усього цього звісно ж потрібні кошти. Було б чудово, якби після випуску цю книгу поширювали безкоштовно – дарували школам та бібліотекам. Планую також заснувати товариство, яке вивчало б і досліджувало спадщину і постать Юрія Горліса-Горського. У будинку на площі Ринок у Львові, де він мешкав, добре було б зробити музей, а на саму будівлю почепити меморіальну таблицю.\nВзялись ми також до перекладу роману "Холодний Яр" з української на англійську – аби якомога ширше коло читачів могло ознайомитися із цими героїчними сторінками нашої історії. Наша перекладачка у Львові уже переклала перші 16 розділів, але зараз немає грошей, аби заплатити їй за переклад наступних. Я також пишу історію про те, як шукала батька. Книга називатиметься "Козак із зірок". Люблю фантазувати, а тому пишу про те, що Юрій Горліс-Горський прийшов із зірок, аби врятувати Україну".\nРозмовляли Святослав Костюк та Юлія Дембовська\nПереглядів: 405 | Додав: Kremenschool-16 | Рейтинг: 0.0/0


Не всі українці зможуть вийти на пенсію в 2022 році: що для цього потрібно — УНІАН\nФінанси 2 хв. 3058\nВ Україні поступово збільшують пенсійний вік.\nДля виходу на пенсію потрібно мінімум 15 років страхового стажу / фото ua.depositphotos.com\nЧерез плавне підвищення пенсійного віку в Україні, передбаченого законодавством, не всі громадяни в 60 років зможуть вийти на пенсію в наступному році.\nЯк пише "На пенсії", з початку поточного року в Україні діють нові вимоги щодо страхового стажу. Для виходу на пенсію потрібно мати 28 років такого стажу. Для того, щоб вийти на пенсію в 2022 році, українцю потрібно мати:\nу 60 років - стаж від 29 років;\nу 63 роки - стаж від 19 до 29 років;\nу 65 років - стаж від 15 до 19 років.\nУ тому випадку, якщо немає навіть 15 років стажу, отримувати звичайну пенсію до 65 років не вийде. У такому випадку буде виплачуватися соціальна пенсія в розмірі 1854 гривень.\nЧитайте такожВ Україні будуть проіндексовані пенсії "не так, як раніше": для кого й коли збільшаться виплати\nПримітно, що до 2028 року поки що лише половині українців "світить" пенсія в 60 років. "5% будуть змушені працювати до 65 років, а 40% – до 63 років. Тепер на перший план виходить не пенсійний вік, а наявність певного трудового стажу", - зазначили журналісти.\nМайбутнє пенсій в Україні\nРаніше глава Мінфіну Сергій Марченко заявив, що через старіння населення в Україні існує ризик, що скоро один працюючий українець утримуватиме кількох пенсіонерів, тому вже зараз людям варто задуматися про пенсійні накопичення.\nПотім Марченко сказав, що його слова перекрутили і пояснив, що українці, яким зараз до 40 років, будуть змушені відкладати самостійно пенсійні кошти.


Ще раз про гріх проти Святого Духа | CREDO\n«Вогонь миру» з Хіросіми — у Ватикані\nЄпископ Леон Дубравський запрошує на День захисту життя у Кам’янці-Подільському\nЩе раз про гріх проти Святого Духа\n16 Серпня 2018, 14:20 6785\nЄдиний гріх, який неможливо простити, — це гріх проти Святого Духа. У чому його суть?\nВідповідає архієпископ Ґжегож Рись:\n— Він полягає у відмові навернутися. Я спробую сказати це простіше: відмова навернутися полягає в тому, що я знаю, що добре, вже переконаний у цьому, але не хочу змінити своє життя. Тобто я знаю, що роблю неправильно, і хочу залишатися в цьому по вуха й не бажаю змін.\nТаким чином, я стаю прямо проти Духа Святого, який діє в мені і переконує мене змінити своє життя. Оскільки я проти, то немає в мені схильності до відпущення гріхів, немає у мене такої можливості, тому що я наполягаю на злі, яке роблю. Цей гріх не можна пробачити не тому, що Бог не хоче відпустити його, а тому, що я не хочу просити про прощення.\nгріх Святий Дух


Ф'ючерси на нафту в четвер подешевшали в очікуванні виступу Обами | УНІАН\nФ'ючерси на нафту в четвер подешевшали в очікуванні виступу Обами\n10:22, 09 вересня 2011\nНафтові ф'ючерси дещо подешевшали за підсумками торгів у четвер. Протягом більшої частини сесії вони коливалися між позитивною і негативною територією в очікуванні виступу президента США Барака ОБАМИ з промовою, присвяченою економіці країни, передає ПРАЙМ.\nЗа підсумками торгів на Нью-Йоркській товарній біржі (New York Mercantile Exchange, NYMEX) котирування жовтневих ф'ючерсів на легку малосірчисту нафту знизилися на 29 центів, або на 0,3%, до 89,05 долара за барель.\nФ'ючерси на нафту марки Brent на ICE завершили торги зі зниженням на 1,76 долара, на рівні 114,56 долара за барель.\nЦіни на нафту на NYMEX зупинилися на шляху до позначки 90 доларів у зв'язку з падінням котирувань на фондовому ринку напередодні виступу Б.ОБАМИ у Конгресі США з новим планом щодо збільшення числа робочих місць у США, які є найбільшим споживачем нафти в світі.\nДоля економіки в цілому стала головною рушійною силою для цін на нафту. Трейдери побоюються, що європейська боргова криза може знову ввергнути в рецесію найбільші економіки, що зашкодить попиту на нафту.\nВиступаючи раніше у четвер, голова Федеральної резервної системи США Бен Бернанке заявив, що у центрального банку є інструменти для надання подальшої підтримки економіці, але не став обіцяти будь-яких дій у вересні.\nПісля виступу глави ФРС індекс Dow Jones Industrial Average впав до сесійних мінімумів. Котирування нафтових ф'ючерсів слідують за котируваннями акцій, які вважаються індикатором очікувань щодо економічного зростання.\nПобоювання щодо ситуації в економіці в цілому не дозволили цінам на нафту зрости на тлі більш значного, ніж очікувалося, скорочення запасів нафти у США.\nЗа даними, представленими у четвер Міністерством енергетики США, комерційні запаси нафти минулого тижня скоротилися на 4 млн барелів. Аналітики пояснюють це скорочення тим, що ураган і тропічний шторм обмежили імпорт.\nПадіння запасів нафти зазвичай має підвищувальний тиск на ціни, і котирування нафтових ф'ючерсів на NYMEX ненадовго підскочили до 90,23 долара. Тим не менш, запаси палива несподівано збільшилися у зв'язку зі зниженням попиту після штормів.\nЗапаси бензину зросли минулого тижня на 200 тис. барелів, а запаси дистилятів збільшилися на 700 тис. барелів.\nПопит на бензин минулого тижня скоротився на 3% до 9 млн барелів на день, і це був найнижчий рівень для першого тижня вересня з 2003 року.\nЖовтневі ф'ючерси на бензин RBOB за підсумками торгів знизилися в ціні на 0,78 цента до 2,8852 долара за галон. Жовтневі ф'ючерси на топковий мазут подешевшали на 3,13 цента, або на 1%, до 3,0443 долара за галон.


Ювілейний 20 випуск професіоналів в галузі інформаційної безпеки | НУК ім. адм. Макарова\nЮвілейний 20 випуск професіоналів в галузі інформаційної безпеки\nОпубліковано 20 Березень 2017 - 12:12 користувачем iryna.marushchak\nБез використання IT-технологій та телекомунікаційних мереж сьогодні не можлива робота будь якого сучасного підприємства.\nПідключення до Інтернету, організація телекомунікаційних систем, локальні мережі та мобільний зв'язок допомагають не тільки у бізнесі. Однак відразу виникає ризик витоку інформації. А значить, з'являється потреба у фахівцях з інформаційної безпеки.\nЦя посада виникла на стику двох напрямків інформаційних технологій та технологій забезпечення безпеки. Без співробітників з інформаційної безпеки сьогодні не можуть обійтися ні комерційні структури, ні відомчі організації, такі як СБУ, ДССЗЗІ, поліція.\nУ першому випадку фахівці створюють системи захисту для конкретних підприємств, захищають локальні комп'ютерні мережі від вірусних атак або злому хакерів. Вони запобігають витоку важливої інформації, підробці даних і некомпетентності аба злому умислу власних співробітників.\nУ другому розробляють системи захисту стратегічної інформації по обороноздатності країни, формують секретні бази даних, зберігають державну таємницю.\nКафедра електрообладнання суден та інформаційної безпеки проводить підготовку спеціалістів з технічного захисту інформації з 1996 року і за ці роки всі викладачі та співробітники кафедри звикли рахувати своїм головним досягненням рівень підготовки випускників. У цьому році відбувся ювілейний 20 випуск. Перший випуск спеціалістів із захисту інформації відбувся у лютому 2003 року, а з 2004 року протягом декількох років було по два випуску спеціалістів. Більшість випускників почали роботу за фахом в Державній службі охорони, Службі безпеки України, в банківських установах, на підприємствах та в організаціях Миколаєва. Успішно працюють на підприємстві ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» Матаков Володимир та Жепало Андрій, в ДССЗЗІ - Майданюк Павло, в НУК – Блінцов Олександр, Гайша Олександр, Діданов Сергій, Козирев Сергій, Рижков Сергій.\n16-17 лютого пройшов ще один захист дипломних проектів. В цілому захист дипломних проектів спеціалістами із захисту інформації можна вважати успішним – 11 з 20 дипломників отримали відмінні оцінки, а інноваційний фонд кафедри поповнився новими розробками. З цікавістю заслухали члени державної екзаменаційної комісії ґрунтовні доповіді і відповіді на питання дипломників Табакова Є., Тищенко В., Кабачека О., Кривди А. та інших.\nРезультати деяких дипломних проектів вже впроваджені, а інші планується використовувати ДССЗЗІ та кафедрою ЕОС та ІБ в дослідницьких роботах та навчальному процесі.\nТак пройшов ще один захист дипломних проектів і для двадцяти професіоналів в галузі інформаційної безпеки настав час вирішувати питання працевлаштування. Деякі з випускників вже працюють - Олександр Кабачек - в поліції, Євген Табаков та Владислав Тищенко - на кафедрі.\nВітаючи молодих колег з успішним захистом дипломних проектів голова ДЕК начальник Управління державної служби спеціального зв’язку та захисту інформації у Миколаївській області полковник Дмитриченко С.В. запросив випускників на роботу в ДССЗЗІ.\nОтримали випускники запрошення на роботу і від завідувача кафедри ЕОС та ІБ професора Блінцова В.С. Чекають наших молодих фахівців також і в підрозділах технічного захисту інформації обласних управлінь Служби безпеки України, Національної поліції, поліції охорони і державної фіскальної служби.


Перебудова банківської системи передбачає її очищення, перезавантаження та стали… - спостереження, новини, інтерв’ю, події\nПеребудова банківської системи передбачає її очищення, перезавантаження та стали…\nТакож вчора під час традиційної наради з банкірами в Національному банку України, обговорюючи стратегію перебудови банківської системи, Голова Національного банку Валерія Гонтарева зазначила, що цей процес передбачає три етапи – очищення, перезавантаження та сталий розвиток.\n“Наше завдання, – продовжила Голова Національного банку, – створити на банківському ринку і всередині самого Національного банку такі умови, при яких всі проведені нами реформи будуть безповоротними. На перезавантаження нам знадобиться не менше року. Почнемо з поступового зняття обмежень, спочатку на ринку депозитів фізичних осіб, а згодом і на валютному ринку. Почнемо знижувати ставку рефінансування, як тільки приборкаємо інфляцію. Посилимо рівень корпоративного управління в банках та рівень управління ризиками. Таким чином будемо повертати довіру вкладників до банківської системи України”.\nІ найголовніший третій етап – це сталий розвиток банківської системи за всіма її напрямами. “Ми, як регулятор, повинні бути до цього готові. Національний банк буде не лише декларувати показники інфляції і писати принципи монетарної політики, а і реалізувати ці принципи через механізми інфляційного таргетування та гнучкого обмінного курсу. Наша мета – це досягнення 5% інфляції на горизонті в 3-5 років, та сприяння економічному зростанню країни через забезпечення економіки доступними по ціні ресурсами,” – підкреслила вона.\nЯк додав перший заступник Голови Олександр Писарук, під час перебування у Вашингтоні на щорічних Весняних зборах з МВФ і Світовим банком було приємним почути від наших іноземних кредиторів позитивну оцінку процесу очищення банківської системи України. “Це не просто слова похвали, це те, що в майбутньому впливає на прийняття рішень про виділення нових траншів, надання фінансової допомоги та загалом на співпрацю”, – підкреслив він.


Естафети на десерт чемпіонату Європи-2016 | Федерація легкої атлетики України\nГоловна Новини Світ Естафети на десерт чемпіонату Європи-2016\nЕстафети на десерт чемпіонату Європи-2016\nЕстафетами 4х400 метрів в Амстердамі завершився чемпіонат Європи з легкої атлетики. У заключний день змагань найкращими виступами українців стали два четверті місця.\nМарія Шаталова фінішувала четвертою з бігу на 3000 метрів з перешкодами. Українка подолала дистанцію з найкращим результатом сезону – 9.38,17 хв. Чемпіонкою Європи стала німкеня Геза-Фелічітас Краузе і очолила європейський топ-лист сезону (9.18,85 хв).\nСлідом за Шаталовою найкращий результат сезону і четверте місце вже залишилося за українською естафетною командою 4х100 метрів у складі Олесі Повх, Наталії Погребняк, Марії Рємєнь і Єлизавети Бризгіної (42,87 с). Збірна Нідерландів перемогла з національним рекордом (42,04 с).\nЧоловіча четвірка у складі Романа Кравцова, Володимира Супруна, Ігоря Бодрова і Віталія Коржа була восьмою (39,46 с). Перемогли британці (38,17 с).\n«Вчора ми зробили диво, коли вийшли до фіналу. А восьме місце у такому складі, вважаю, гідним результатом», – сказав Ігор Бодров журналісту Костянтину Клименку. Нагадаємо, що через проблеми з м’язами задньої поверхні стегна за естафетну команду не зміг виступити Серігй Смелик.\n«Потрапили до фіналу – вже добре. Значить, приїхали не туристами на чемпіонат Європи. У цьому позитив. Що виправити? Воскресити Сергія Смелика і тоді буде краще», – додав Віталій Корж.\nВ естафетах 4х400 метрів обидві наші команди були шостими. Жіноча четвірка у складі Юлії Олішевської, Ольги Бібік, Тетяни Мельник і Ольги Земляк показала результат 3.27,64 хв. Перемогли британки з найкращим результатом сезону у світі (3.25,05 хв).\n«Я рвонула, оскільки розуміла, що на фініші не виграю. Всі команди укріпилися у порівнянні з першим колом. Потрібно було відразу починати швидко. Боролися до кінця, але це наш найгірший результат за останній час. У Гельсінкі було «золото», у Цюриху – «срібло». Потрібно працювати і робити висновки», – сказала Ольга Земляк.\n«Всі виклалися, але маємо те, що маємо. Потрібно поліпшити особисті результати, щоб командний був кращим»,– додала Юлія Олішевська.\nДанило Даниленко, Євген Гоцул, Володимир Бураков і Віталій Бутрим стали шостими з результатом 3.04,45 в. А з найкращим результатом сезону в Європі перемогли бельгійці – 3.01,10 хв.\nОльга Саладуха у найкращій зі спроб приземлилася на позначці 14,23 м і посіла шосте місце з потрійного стрибка. Перемогу з національним рекордом у заключній спробі вирвала португалка Патрісія Мамона (14,58 м). Срібну медаль однією результативною спробою виграла екс-українка, яка нині представляє Ізраїль, Ганна Міненко (14,51 м).\nАндрій Проценко з результатом 2,24 м став дев’ятим зі стрибків у висоту. Їх він подолав з третьої спробі. Нагадаємо, після кваліфікації Андрій говорив про проблеми з ахіллом і про те, що поки що йому не вдається зібрати стрибок. А чемпіоном Європи став італієць Джанмарко Тамбері (2,32 м).\nНеймовірний фініш подарували учасники фіналу з бігу на 5000 метрів. Перша трійка – іспанці Іліас Фіфа, Аделл Мечал і німець Ріхард Рінгер – подолала дистанцію за 13.40,85 хв, а норвежець Генрік Інгебрігтсен фінішував четвертим у одній десятій позаду. Микола Нижник став 19-м (14.28,24 хв).\nПопередня статтяЧоловіча збірна України замкнула вісімку найкращих півмарафонців Європи\nНаступна статтяМарія Шаталова – про фінал з бігу на 3000 метрів з перешкодами


Волокитинська порцелянова мануфактура — Вікіпедія\nВолокитинська порцелянова мануфактура — відома мануфактура середини 19 ст., що діяла в селі Волокитине тодішньої Чернігівської губернії (нині Сумська область).\n2 Мануфактура в Волокитине\nЯк відомо, рецепт порцелянової суміші перевідкрили самостійно в Європі в Дрездені. А трохи згодом заснували неподалік Мейсенську порцелянову мануфактуру.\nНа землях України теж були відкриті поклади каоліну та важливих додатків до рецептури. Саме в цих регіонах (на Волині, в тодішній Чернігівській губернії) і були засновані порцелянові мануфактури . Однією із них і була Волокитинська мануфактура.\nМануфактура в ВолокитинеРедагувати\nМануфактура була заснована в маєтку українського поміщика Андрія Миклашевського (1801—1895). Порцеляновий заклад працював у 1839—1861 роках . Адміністраторами на підприємстві були французи, брати Дарти. Вони ж були і головними художниками. Використовувалась праця кріпаків Миклашевського . Через реформу 1861 року і офіційне скасування кріпацтва царатом, мануфактура опинилася без працівників і була ліквідована.\nГоловною продукцією мануфактури були посуд, свічники, порцелянові люстри, рамки для дзеркал тощо. Але виробництво відрізнялось від інших створенням малої порцелянової пластики.\nТак серед виробів мануфактури опинились порцелянові фігурки на історичні, романтичні та побутові теми (дами і кавалери в історичних костюмах). Особливо популяною була порцелянова пара — «Козак» та «Дівчина-українка». Вироби з волокитинської порцеляни зараз зберігаються в музеях Сум, Харкова, Києва, Москви, Санкт-Петербурга, Варшави, Парижу, Будапешту, також в Фінляндії та Сполучених Штатах .\nВ межаж Волокитина стояла Покровська церква, частка оздоб якої була виконана в порцеляні. За часів СРСР — церква і її порцелянові оздоби були знищені. Знищена й садиба А. Міклашевського. Залишилися рештки пейзажного парку 19 століття.\nВперше за роки незалежної України виставка творів Волокитинської порцелянової мануфактрури відбулася у вересні—жовтні 2011 року. Експозицію готував та показав відвідувачам Національний музей українського народного декоративного мистецтва в місті Київ. Серед експонатів виставки були і рештки колишнього порцелянового іконостаса.\n«Ваза з алегорією річкового бога.»\n«Волокитине.Посуд для чаювання.»\n«Ваза з богинею Церерою.»\n«Марки волокитинської порцеляни.»\nВікісховище має мультимедійні дані за темою: Волокитинська порцелянова мануфактура\nАндрей Миклашевский построил фарфоровую фабрику и прогорел из‑за отмены крепостного права(рос.)\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Волокитинська_порцелянова_мануфактура&oldid=23795597\nОстаннє редагування: 18 листопада 2018, 12:50


Як домогтися авторитету |ЯкПросто\n«Вимагаю, щоб мене поважали», — кричить у гніві новий начальник, чиї розпорядження не виконуються. Без авторитету неможливо керувати людьми та й просто отримати належну увагу до своєї персони. Пропонуємо кілька прийомів, які дозволять підлеглим оцінити вас гідно.\nЯкщо вас призначили начальником, і від ваших рішень залежить доля співробітників, насамперед налагодьте з людьми людський контакт. Визначте дату загальних зборів, де будуть присутні всі — від вашого першого зама до прибиральниці.\nРозкажіть про себе у вільній формі, ненав’язливо згадавши про професійні досягнення. Нехай всі бачать, що ви компетентні і налаштовані миролюбно. Але головне — говоріть про те, якими будуть ваші перші кроки на новому терені, особливо, якщо вам належить прийняти непопулярне рішення про скорочення штату.\nНе дивуйтеся, якщо спочатку вас приймуть в багнети, і не йдіть в глуху оборону. Дозвольте співробітникам відверто висловлювати претензії, тоді вони не будуть шепотітися по кутках, розтрачуючи робочий час даремно.\nЗробіть так, щоб люди не перебували в інформаційному вакуумі, поширюючи чутки про подальшу долю компанії. Важливо, щоб всі були в курсі того, що ваша місія — вести компанію до нових досягнень, а не знищити її, як стверджують недоброзичливці.\nШвидше за все, люди звикли до вашого попередника, яким би слабким керівником він не був. Не критикуйте його публічно, навпаки, всіляко підкреслюйте роль екс-боса в структурі компанії. Але при цьому дайте зрозуміти, що тепер головний — ви.\nЗапросіть до співпраці перевірених часом професіоналів, з якими ви добре знайомі. Разом вам буде простіше освоїтися в новому колективі. Прощаючись зі старими кадрами, дякуйте їм за працю, будьте коректні.\nЗгодом підлеглі звикнуть до вас, і вам не доведеться нічого їм доводити. Але перші кроки в новому для вас як надзвичайно важливі. Саме від того, як ви поведетеся в перші стресові місяці, залежить ваш авторитет.\nПам’ятайте, що авторитет можна тільки заслужити. Його не можна купити або завоювати обманом. Ваші найкращі рекомендації — бездоганна репутація, професіоналізм і добра вдача. Покажіть людям, що ви не підведете їх в складній ситуації, і вони будуть вам довіряти.


У міжнародній лабораторії підтвердили факт використання у Сирії хімічної зброї - Replyua.net\nУ міжнародній лабораторії підтвердили факт використання у Сирії хімічної зброї\nПредставництво Організації з заборони хімзброї після проведення експертизи у власній лабораторії підтвердило, що під час атаки провладної армії однієї з північних провінцій Сирії на початку квітня було застосовано заборонену речовину зарин та низку інших газів, які викликають параліч, інформує replyua.net з посиланням на Новое время.\nУ організації зазначили, що простіше кажучи, було використано бойову хімічну зброю. Такі результати були оприлюднені сьогодні, 19 квітня. Їх отримали в результаті проведення біохімічного аналізів зі зразків, що були взяті у 3 жертв атаки. Також було досліджено зразки семи осіб, які теж постраждали від атаки та на даний момент перебувають в лікарні. У них теж було виявлено вплив зарину або подібних до нього речовин.\nВарто нагадати, що 4 квітня внаслідок атаки на сирійську провінцію Ідліб загинули десятки людей, серед яких були і діти. У відповідь на це Збройні сили Сполучених Штатів Америки за наказом президента Дональда Трампа атакували сирійські авіабази. Також згодом з’явилась інформація, що вищі посадовці Російської Федерації знали і мають причетність до атаки сирійського мирного населення нинішнім режимом Башара Асада.


Є стратегічний злам на користь України, але попереду надзвичайно важкі тижні, – Резніков — Тексти.org.ua\nЩо сталося за останні 78 днів війни, яка почалася понад 8 років тому.\nЩо відбулося на полі бою?\nНаші захисники та захисниці, весь український народ, дали відсіч окупантам і зірвали ці плани.\nРозпочався умовний період «до 9 травня», коли російські війська, що зазнали величезних втрат, отримали поразку під Києвом і не змогли досягти жодної стратегічної цілі, змінили тактику.\nВони втекли з Житомирщини, Київщини, Чернігівщини, Сумщини та визначили собі нові цілі – захоплення півдня та сходу України. Але цього знову не сталося. Завдяки масовому героїзму наших воїнів, згуртованості українців, міжнародній підтримці, Україна вистояла.\nЩо відбулося на міжнародному рівні?\nЩодоби під час спілкування віч-на-віч з міністрами оборони країн-партнерів мені доводилось їм системно пояснювати те, що Україні потрібне важке озброєння – авіація, артилерія, танки та бронетехніка тощо – західних зразків і калібрів, які використовують країни НАТО.\nВідбувся фундаментальний перехід, який було закріплено 26 квітня під час історичної зустрічі очільників оборонних відомств понад 40 країн світу на американській базі Рамштайн у Німеччині. Вільний світ, який був шокований звірствами російських окупантів на нашій землі, визначив нову спільну ціль: не зупинити, а перемогти кремль.\nНа цей момент у США вже ухвалено закон про ленд-ліз – формат допомоги, який під час Другої світової війни допоміг здолати Гітлера. Президент США Джо Байден символічно підписав його саме 9 травня. Дебатується ще один закон про збільшення підтримки України.\nУ різних державах, а також на рівні ЄС ухвалюються політичні рішення, які збільшать підтримку України не тільки в оборонному, а й в економічному, соціальному, гуманітарному плані.\nВсе це стало можливо завдяки мужності, самовідданості та великій жертві українського народу.\nЩо відбулося в секторі оборони самої України?\nЕскалація спровокувала вибухове зростання оборонних потреб. Україна не була готова до цього повністю. Жодна країна у таких умовах (тисячі кілометрів спільного кордону на тлі багаторазової переваги в ресурсах в агресора) не була б повністю готова.\nУ підсумку було запущено процеси, які забезпечать нарощування оборонного потенціалу України. Це стосується і закупівель, і виробництва необхідного. Ми орієнтуємося на потребу забезпечити 1 млн людей, які долатимуть ворога.\nТак само ми активно шукаємо міжнародну технічну допомогу. Наприклад, Міністерство оборони знайшло у Туреччині партію бронежилетів, її як допомогу нашій країні оплатив Уряд Японії. Фахівці Міноборони відпрацювали весь процес, логістику, і наші воїни отримали захист.\nМи інвестуємо в сучасну українську зброю. Ми перебудовуємо усі процеси, щоб збільшувати наші спроможності. Наш пріоритет – забезпечити стабільність і ритмічність постачання, попри всю протидію ворога.\nВодночас я хочу підкреслити наступне: на нас очікують надзвичайно складні тижні.\nСкільки їх буде – точно не скаже ніхто.\nПонад 1,5 тис. українських воїнів вже навчаються чи найближчими днями розпочнуть опановувати техніку наших партнерів, щоб потім повернутися як інструктори. Хтось, як артилеристи, одразу піде в бій.\nПоки важке іноземне озброєння урівноважить сили й забезпечить злам на користь України, мине час. Зараз його присутність точкова, це треба розуміти.\nЧас іде невимовно довго. Адже усі пам’ятають, що наші хлопці та дівчата на передовій уздовж Сіверського Дінця, на «Азовсталі», в полоні в окупантів кладуть свої життя за Україну. Що наші громадяни на тимчасово захоплених ворогом територіях у небезпеці. Людей викрадають, катують, вбивають. Тому ми робимо усе можливе і неможливе, щоб наблизити звільнення нашої землі.


Всеукраїнська акція «Збережи ялинку» — Тижневик "Партнер" - газета міста Ізяслав\nВсеукраїнська акція «Збережи ялинку» Зустріч Нового року вже традиційно у багатьох людей пов'язана із зеленою красунею – ялинкою\nЗустріч Нового року вже традиційно у багатьох людей пов'язана із зеленою красунею – ялинкою. Проте, ми рідко замислюємось над тим, що наше бажання прикрасити живим деревом свою домівку, завдає природі величезної шкоди.\nДавайте разом створимо новорічні букети, цікаві ялинки з різних підручних засобів (з природний матеріалів, поліетилену, пластику, паперу, картонних упаковок, жерстяних банок, деталей зламаної техніки, гумових рукавичок тощо…).\nДля участі в конкурсі необхідно: створити до Новорічних свят альтернативну еко-ялинку власними руками або новорічний букет. Сфотографувати виготовлену роботу у кольоровому форматі А-4 та надіслати на адресу НПП «Мале Полісся», на електронну пошту або принести (прислати) до організації готові роботи.\nРоботи подавати за адресою НПП «Мале Полісся»: вул. Михельська, 32, м. Ізяслав (адмінбудівля ДП «Ізяславське лісове господарство») або надсилати на електронну пошту malepolisja@ukr.net.\nПри надсиланні робіт потрібно вказувати: прізвище, ім'я, по батькові автора, місце проживання та/або навчання, зворотну контактну інформацію.\nНа переможця чекає нагорода!\nА ще, кожен з нас може виростити хвойне дерево самостійно. І кожного року його прикрашати, зробивши велику користь для природи і для себе. Хвойні дерева дезінфікують повітря, виділяють фітонциди і тим самим лікують нервові та астматичні захворювання. Зробіть свій внесок в збереження природи – виростіть ялинку самостійно.\nДодаткову інформацію про конкурс можна дізнатися на сайті НПП «Мале Полісся» за посиланням: http://malepolisja.in.ua або із сторінок в соціальних мережах за посиланнями: http://vk.com/public81333590 та https://www.facebook.com/groups/NationalParkMalePolisja/, а також за контактами: (03852) 4-15-36, 0966284375.\nСупер! Чудовий конкурс!!!


Україна відкрила справу проти євродепутата - Korrespondent.net\nУкраїна відкрила справу проти євродепутата\nКорреспондент.net, 9 лютого 2016, 15:34\nЄвродепутат Януш Корвіна-Мікке\nГПУ відкрила справу через візит Януша Корвіна-Мікке в Крим.\nГенеральна прокуратура України розпочала слідство проти польського євродепутата Януша Корвіна-Мікке, який в грудні 2015 роки завітав у анексований РФ Крим, прибувши на острів з боку Росії. Про це повідомляє Польське радіо.\nЗа інформацією видання, політика звинувачують у нелегальному перетині українського державного кордону, а також в заподіянні свідомої шкоди інтересам української держави, оскільки фактом візиту до Криму з території Росії Корвін-Мікке визнав легальність анексії півострова.\nКорвін-Мікке заявляв, що Польща повинна визнати анексію Криму Росією.\nЯк зазначає видання, Януш Корвін-Мікке є відомим в Польщі право-радикальним політиком, який сповідує ідеологію крайнього економічного лібералізму, виступає за демонтаж ЄС. Під час виборів до Європарламенту в 2014 році його партія отримала близько 7% голосів поляків.\nНагадаємо, У Польщі євродепутат від правлячої партії Громадянська платформа, колишній міністр адміністрації і цифрових технологій Міхал Боні отримав ляпас від євродепутата, лідера Нових правих Януша Корвіна-Мікке.\nПольський депутат показав нацистський жест в Європарламенті\nТЕГИ: Украина, Польша, Крым, депутат, ГПУ


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - Як українці ставляться до Росії. Відеосоцопитування в Києві | Korrespondent.net\nЯк українці ставляться до Росії. Відеосоцопитування в Києві\nВ цьому блозі побачите реальне ставлення українців до Росії та чму вони так вважають. Показані всі відповіді людей без виключення та нічого не вирізано.\nЦе опитування з'явилось після того, як було проведено опитування на телеканалі NewsOne з питанням як українці ставляться до Росії - позитивно чи негативно. Їхні результати були - 95% позитивно та 5% негативно. Ці результати активно транслювали по російських центральних федеральних телеканалах. А тепер дивіться реальне ставлення людей в Києві, якщо вийти на вулицю та спитати у них. Підкреслюю, що показані всі відповіді людей без виключення та нічого не вирізано.\nДивіться також з цієї теми з чим у людей асоціюється Росія. Такі опитування проводились в різних містах України. Формат такий самий - показані всі відповіді людей та нічого не було вирізано.\nНе забувайте поділитись цим матеріалом зі своїми друзями та знайомими, а свої враження від побаченого пишіть в коментарях під цим блогом та під відео на ютуб.\n#Protsenko #ІванПроценко #ДумайтеСамостійно\nТЕГИ: Россия,Киев,соцопросы,Украина-Россия,Запорожье,блоггер,Херсон,Одесса,блог,Винница,видео,видеоролики,опрос,Росія,блоги,россияне,Блогосфера,блогер,блоггеры,опросы,видеоблог,Одеса,соцопрос,Київ,блог-платформа,социологический опрос,блогери,Вінниця,Запоріжжя,видео блог,видео youtube


Sport Map \_ Спортивна мапа | Tusovka\nУ Кропивницькому у грудні 2017 року було створено Спортивну мапу. Це онлайновий навігатор, ініціатором створення якого є спортивний журналіст Євген Савранський. Йому допомагала доцентка, викладачка педагогічного університету Ірина Ткаченка та сприяло обласне відділення Національного олімпійського комітету України.\nПроект було втілено у життя за два місяці - за цей час було сформовано велику базу даних дитячо-юнацьких спортивних шкіл, спортивних установ, організацій, клубів. Зібрану інформацію було занесено на гугл-карту в спеціальному додатку Google My Maps.\nКожен бажаючий зможе зайти та отримати вичерпну інформацію про можливість займатися тим чи іншим видом спорту, фізичною культурою, активним відпочинком у місті Кропивницький. Спортивна мапа Кропивницького – пілотний проект з картування міста за спортивною тематикою, що не має аналогів в Україні.\n- Оскільки я понад 12 років працюю в спортивній сфері, до мене часто звертаються знайомі, які хочуть віддати свою дитину в ту чи іншу спортивну секцію, чи самі хочуть тренуватися, але не знають з ким зв’язатися, куди підійти? Ця мапа вирішить цю проблему. Вона стане помічником будь-кому, хто забажає займатися тим чи іншим видом спорту, фізичною культурою, активним відпочинком, - каже Євген Савранський. - Зайшовши на мапу, можна буде подивитися всі позначки і на кожній будуть дані про те яка секція там діє, отримати контактні дані установи, тренера.\nСпортивный клуб получил классное снаряжение в подарок


Обмін Advanced Cash UAH на Matic Network, список найвигідніших курсів\nКурси обміну Advanced Cash UAH на Matic Network\nВ таблиці можна знайти підходящі пропозиції щодо обміну Advanced Cash UAH на Matic Network.\tЯкщо вам потрібно якомога вигідніше здійснити обмін, подивіться на рядки, що знаходяться на самому початку.\tІнформація з описом даних, що містяться в таблиці знаходиться тут.\nFast Change 25.9638 1.0000 43886.3225 1435.6 10/0/0\nCoinstart 29.9600 1.0000 17182.6210 3.1 0/0/0\nPocket-Exchange 34.9100 1.0000 20473.0588 339.8 7/0/2\nОбмін Адвансед кеш гривні на Матік нетворк (MATIC) нескладний сам по собі. Головне – знайти підходящий сайт з курсом, який вас цілком влаштує. Ось кілька порад, які допоможуть вам зорієнтуватися в таблиці:\nСпочатку перейдіть до пунктів "Advanced Cash" та "Matic Network". У них можна дізнатися, який курс обміну в тому чи іншому сайті переказу коштів. Якщо вас влаштовує курс, значить, цей обмінник вам підходить. Але щоб розібратися в деталях, зверніть увагу ще на інші рядки.\nВажливо знати, що у вигідному обміннику достатньо Matic Network, щоб здійснити транзакцію. Ця інформація знаходиться в колонці "Резерв".


Всеукраїнський економічний форум з міжнародною участю (в онлайн форматі) “Розвиток малого та середнього бізнесу в умовах глобалізації світової економіки” — Факультет обліку і фінансів\n27 квітня 2017 року в Житомирському державному технологічному університеті відбувся Всеукраїнський економічний форум з міжнародною участю (в онлайн форматі) “Розвиток малого та середнього бізнесу в умовах глобалізації світової економіки”.\nВ роботі Форуму взяли участь 134 учасника із 43-х ВНЗ з п’яти країн.\nВ межах Форуму розглянуто та висвітлено ряд актуальних та дискусійних напрямів:\nВплив євроінтеграції України на формування можливостей розвитку малого та середнього бізнесу.\nМалий та середній бізнес України: стан, тенденції та перспективи\nрозвитку в умовах глобалізації світової економіки.\nРозвиток малого та середнього бізнесу в економіці окремих країн.\nПроблеми застосування національних та міжнародних стандартів обліку для малого та середнього бізнесу.\nДжерела фінансування малого та середнього бізнесу.\nОсобливості розвитку малого та середнього бізнесу в умовах\nЕкономічна безпека та ризики бізнесу в умовах глобалізації.\nТранспортне забезпечення економічної діяльності у сучасному світі.\nЗ доповідями виступили молоді вчені та студенти із Польщі та України. Учасники Форуму обмінялись досвідом та результатами наукових досліджень, жваво обговорили дискусійні питання.\nКураторами академічних груп МЕ-1, МЕ-2 та ОА-81 проведено активну роботу щодо підготовки та долучення студентів цих груп до проведення наукового заходу, що сприяло формуванню у майбутніх фахівців прагнення до самовдосконалення у полікультурному освітньому та науковому середовищі та підготовці нового покоління проєвропейської української молоді.\nЛекція представника KPMG «Кар’єра: точно в ціль»


Поліцейські Вишгородщини удосконалили свої знання із домедичної допомоги ➢ Погляд ➢ Новини Києва та Київщини онлайн\nГоловна › Новини › Вишгород › Поліцейські Вишгородщини удосконалили свої знання із домедичної допомоги\nАвтор: Косянчук Інна 18.10.2019 | 16:01\nЗаняття проводили співробітники поліції, які мають відповідні сертифікати.\nУ роботі поліцейських нерідко виникають ситуації, коли їм буває необхідно негайно «перевтілюватися» у медиків, аби надавати людям допомогу, поки приїдуть лікарі. Звісно, правоохоронці володіють азами домедичної допомоги, але вміння постійно потрібно вдосконалювати.\nСпівробітники Вишгородського відділу поліції прагнуть постійно поповнювати багаж медичних знань. І на недавніх заняттях із залученням фахівців домедичної підготовки оновили теоретичну й практичну базу з надання першої допомоги.\n«Відпрацювали алгоритми дій за такими темами: серцево-легенева реанімація немовляти та дорослого, обструкція дихальних шляхів у немовляти та дорослого; зупинка кровотечі з використанням турнікету, джгутів та бандаж. Також відпрацювали надання допомоги при судомних та епілептичних нападах», повідомив Вишгородський відділ поліції.\nЗаняття проводили співробітники Вишгородського відділу поліції, які мають відповідні сертифікати.


Як громада на Донеччині відродила життя у селі | Утренний город Донецк\nИсточник: shotam.info / 14:03, 24 Июня 2019\nГоловне, що люди уже відчувають реальні зміни на краще, а це означає, що рухаються іллінівці у правильному напрямку\nУ 2018 році Іллінівська ОТГ отримала від держави 5,6 млн грн інфраструктурної субвенції.\nЗ місцевого бюджету на ці потреби виділили понад 1 млн грн. Також залучали гроші, переміщені з тимчасово окупованої території. За ці кошти реалізували три проекти. Провели реконструкцію насосної та водопровідної мереж у селі Полтавка, капітальний ремонт вулиць у селі Стара Миколаївка, капітальний ремонт переходу між вулицями в селі Плещіївка. Нині ремонтуються водогони, системи освітлення.\n“Наші мешканці вже відчувають позитивні зміни. Більшість адміністративних послуг можна отримати, не виїжджаючи з громади, їх якість поступово, але впевнено покращується. У цьому ми слухаємо наших сільських старост. Приймаємо рішення на виконкомі, виносимо їх на сесію. Все у нас чесно і відкрито”, – каже секретар Іллінівської об’єднаної територіальної громади Валентина Троян.