У період стабілізації, коли економіка країни була на піднесенні, посилилась експансія американського імперіалізму. Завоювання нових ринків збуту товарів, встановлення контролю над сировинними ресурсами в Латинській Америці, в Азії. Це досягалось, перш за все, шляхом надання позик. З 1914 по 1929 рік експорт капіталу з США досяг 27 млрд. доларів. Позики надавались вибірково. Одержувачем американських позик були фашистська Італія , Німеччина. Категорично було заборонено надавати позики Радянському Союзу. США стали світовим кредитором. Їх боржники: Англія і Франція – 4 млрд. доларів, Італія – 2 млрд. Доларів. Монополії США скупляли контрольні пакети акцій підприємств, відкривали філії своїх підприємств в Європі, Латинській Америці, Азії. Це вело до одержання ними там надприбутків.\nСША брали участь у роботі міжнародних конференцій. Найбільш продуктивною для них була конференція по морських озброєннях (Лондон, 1930 р.). Участь у роботі Женевської конференції по роззброєнню (1932 р.) не була продуктивною. Мабуть, тема переговорів їх не влаштовувала, адже їх воєнний бюджет зріс на 27%. Єдине, на що вони були готові піти, так це на обмеження виробництва танків і артилерії, але були проти обмеження морських озброєнь.\nДруга половина 30-х років – це час підготовки провідними державами світу до нової війни. США вирішили, не послаблюючи зусиль по нарощуванню своїх озброєнь, заявити про свій нейтралітет. Вперше це зробив Конгрес у серпні 1935 р. Закон про нейтралітет забороняв експорт зброї воюючим сторонам, означав відмову від колективних дій проти агресора. Вперше США використали закон про нейтралітет під час італо-ефіопської війни в 1935 р., а потім і громадянської війни в Іспанії у 1936-1939 рр. У першому випадку вони співпрацювали з Італією, розширили торгівлю нестратегічними матеріалами. У другому випадку вони співпрацювали з Франко. Спільним для обох випадків було те, що жертви агресії були позбавлені будь-якої можливості отримання підтримки з боку США. Лише громадські організації та окремі особи виступили на підтримку Ефіопії і республіканської Іспанії. Вони надсилали жертвам агресії медикаменти, тисячі американських добровольців воювали в інтербригадах на боці республіканців Іспанії.\nРазом з тим, розвиток воєнної промисловості США здійснювався такими темпами, що вона “могла витримати будь-яку тривалу війну”. Додатковими воєнно-технічними засобами в цьому відношенні служив “План промислової мобілізації” на випадок надзвичайних обставин (1938 р.) і “Акт про стратегічні сировинні матеріали” (1939 р.) США суттєво збільшили витрати на зміцнення ВМФ (додатково 1 млрд. доларів). Було вжито заходів щодо укріплення стратегічних островів у Тихому океані, Панамського каналу. Політична стратегія США базувалась на принципі створення можливості Сполученим Штатам залишатися поза війною і збагатитися на поставках озброєнь, якщо війна почнеться.\nДізнавшись про Пакт Молотова-Ріббентропа, Ф. Рузвельт поставив ряд запитань, відповіді на які на той час, схоже у нього не було: СРСР хоче виграти час; СРСР ображений за Мюнхен; СРСР йде на союз з “Віссю”? Таким чином, США явно не використали свої можливості світового лідера для попередження Другої світової війни. Це дорого обійдеться народам світу. США будуть змушені зайняти більш активну позицію щодо агресивних держав тогочасного світу.\n1. Відсутність конкуренції з боку інших держав; 2. Ефективна організація виробництва та високопродуктивна праця американців; 3. Широке застосування здобутків науково-технічного прогресу; 4. Накопичений за роки війни споживацький попит на товари широкого вжитку; 5. Сприятлива податкова політика, стимулювання експорту та послуг; 6. Ефективна інвестиційна політика.\nУ слід за «доктриною Ніксона» та замиренням у В'єтнамі відбулося корегування військово-політичної стратегії США: на зміну «гнучкому реагуванню» прийшло «реалістичне стримування». Барометром політичної розрядки були американо-радянські відносини. В грудні 1969 року США зняли деяке обмеження у торговельній сфері з СРСР, через місяць конгрес ратифікував підписаний 1968 року Сполученими Штатами, Великобританією та Радянським Союзом Договір про непоширення ядерної зброї, згодом розпочалися американо-радянські попередні переговори в Гельсінкі, а потім у Відні про обмеження систем протиракетної оборони та стратегічних озброєнь. 30 вересня 1971 року у Вашингтоні підписано угоду про зменшення небезпеки виникнення ядерної війни та вдосконалення прямого телефонного зв'язку між США і СРСР. Нарешті, відбулося декілька зустрічей на найвищому рівні: у травні 1972 року — візит президента США Р.Ніксона до СРСР; у червні 1973 року — візит-відповідь Л.Брежнєва до Сполучених Штатів; у червні 1974 року - зустріч Р.Ніксона і Л.Брежнєва в Криму: в листопаді цього ж року — зустріч Дж.Форда та Л.Брежнєва у Владивостоці. В результаті було підписано кілька десятків різного роду угод, більше ніж за всю попередню історію американо-радянських стосунків. Серед них найважливіші: про основи взаємовідносин між СРСР та США; про обмеження стратегічних озброєнь; про обмеження систем протиракетної оборони (ПРО); торговельна угода (у жовтні 1972 (74?) року конгрес прийняв до неї поправку Джексона-Веніка, яка обумовлювала надання СРСР у торгівлі режиму найбільшого сприяння за умови демократизації радянського законодавства щодо еміграції); про співпрацю у мирних цілях у космосі, охорону навколишнього середовища, у сфері охорони здоров'я, в галузі науки й техніки.\nАдміністрація Р.Ніксона скористалася погіршенням, а згодом розривом радянсько-китайських відносин. 8 січня 1970 року в американському посольстві у Варшаві почалися переговори між США та КНР на рівні послів. Тоді ж США стосовно Китаю вдалися до тактики «малих кроків»: скасували ембарго на торгівлю з Китаєм та деякі обмеження на американський експорт до цієї країни, відбулися дві поїздки. Г.Кіссінджер двічі їздив до Пекіна з метою підготовки офіційного візиту президента США, який відбувся в лютому 1972 року. Сполучені Штати і КНР визнали одне одного, хоча дипломатичними службами обмінялися лише 1979 року. США зняли вето на вступ КНР до ООН і надання йому місця постійного члена Ради Безпеки. При цьому Білий дім продовжував дотримуватися політики "двох Китаїв", тобто визнання Республіки Тайвань та її членства в ООН. 3. Українсько-американські відносини\nНульовою, якщо не мінусовою точкою відліку українсько-американських відносин можна вважати промову Президента США Джорджа Буша, виголошену 1 серпня 1991 у Києві, в якій він однозначно висловився за збереження СРСР і підтримку М. Горбачова. Безпрецедентним для США було те, що відправляючись з Москви до Києва, Джордж Буш показав текст цієї промови радянському керівникові. Для США це був період болісної переоцінки зовнішньополітичних пріоритетів. Державний департамент дотримувався «московоцентричної тенденції», демонстрував фатальне нерозуміння глибинних процесів, що відбувалися на пострадянському просторі. З іншого боку, тверезомислячі політики, зокрема Дик Чейні, Збігнєв Бжезінський, Генрі Кісінджер та інші усвідомлювали необхідність визнання державної незалежності України, встановлення з нею повномасштабних міждержавних відносин. Однак протягом майже всього періоду 1991 - 1993 рр. ці політики були в меншості. Визнавши Росію єдиною правонаступницею СРСР, США фактично блокували політичні й економічні контакти з Україною.\nДержавний візит до США Президента Л. Кучми 19 - 23 листопада 1994 р. започаткував якісно новий етап міжнародного співробітництва. Основоположним політичним документом нової ери наших взаємин із США стала «Хартія українсько-американського партнерства, дружби і співробітництва», підписана у Білому домі 22 листопада 1994 р. Президентами Л.Кучмою та Б. Клінтоном. Сторони визнали, що існування вільної, незалежної і суверенної Української держави, її безпека й процвітання мають велике значення для США. Увага до пост'ядерної України з боку президенської адміністрації Білла Клінтона вилилася у створення 19 вересня 1996 року США та Україною міждержавної комісії на чолі з відповідно Альбертом Гором та Леонідом Кучмою. Комісія включала в себе чотири комітети, які займалися питаннями зовнішньої політики, безпеки, торгівлі та інвестицій, стабільного економічного співробітництва. У спільній заяві за підсумками Першого пленарного засідання УАМК (Українсько-американської міждержавної комісії) 16 травня 1997 року США визнали Україну як центральноєвропейську державу та підтвердили надані Україні гарантії безпеки.\n20-22 липня 2009 Віце-президент США Джозеф Байден відвідав Україну з робочим візитом. У ході переговорів Президента України Віктора Ющенка та Віце-президента США Джозефа Байдена досягнуто домовленості про створення Українсько-Американської Комісії зі стратегічного партнерства, перше засідання якої відбудеться восени 2009. За станом на 1 травня 2009 р. існує майже 120 підписаних і готових до підписання угод та інших спільних документів.


Главная → Сидяча робота\nПрактично на кожному сайті про здоров'я і здоровому харчуванні фахівці говорять про те, що рух — це життя. Кожна людина повинна щодня здійснювати певний ряд фізичних вправ для підтримки у формі свого організму. Якщо у вас фізично активна робота, то проблема відпаде сама собою.\nА скільки людей мають сидячу роботу, яка просто не залишає вибору?\nБагато в наш час захоплюються роботою на різних біржах. Наприклад, ви є трейдером. Вас зацікавила пропозиція форекс депозит. Воно вимагає не тільки отримання інформації, а так само займе час для ознайомлення, підрахунків, простежування операції різного характеру.\nВи будете змушені проводити певний час за комп'ютером.\nУявімо, що це ваше хобі, а основна робота проходить в офісі. Про який рух може йти мова?\nВихід із ситуації завжди є. По-перше, необхідно підібрати ряд вправ, які ви зможете робити вдома сутра і в перерві на роботі. Ці вправи займуть у вас в середньому 10 хвилин і принесуть користь організму.\nПо-друге, при такому ритмі життя вам необхідно підібрати харчування з низьким вмістом калорій. Запасіться фруктами і в моменти, коли хочеться перекусити, з'їжте яблуко або апельсин. Не забувайте про кількість рідини, що необхідно вживати щодня.\nПо-третє, ваш шлях з роботи додому обов'язково повинен включати прогулянку. Якщо ви користуєтесь громадським транспортом, а ваша зупинка знаходиться поряд з будинком, вставайте на одну зупинку раніше і проходите цей шлях пішки.\nНе забувайте, що сидяча робота може викликати варикоз, тромбоз, серцево-судинні захворювання, гастрит, скалеоз, інфаркт, інсульт і інші побічні ефекти. Дотримуючись три золотих правила руху і дотримуючись здорового харчування, ви завжди будете у формі.


Провели профілактично-виховний захід на тему: Знай свої права\nРаніше люди й гадки не мали про права дітей. Дорослі мали повну владу над дітьми, а дітям нічого не залишилося як сприймати все це, як належне, бо необізнаність населення про права та обов’язки дітей, необізнаність самих дітей залишалася і завжди залишається актуальною проблемою нашого суспільства.\nНа початку 20 ст. права дитини розглядалися, в основному, як захист від рабства, дитячої праці, торгівлі дітьми, їхньої експлуатації.\nУ зв’язку з цим Ліга Нації у 1924 році прийняла Женевську декларацію прав дитини. А у 1945 році ООН прийняла декларацію прав дитини.20 листопада 1989 року була прийнята Конвенція ООН про права дитини. 27 вересня 1991 року Конвенція ООН про права дитини була ратифікована Україною.\nЗа роки незалежності в Україні ухвалено значну кількість нормативно-¬правових актів у сфері захисту прав дитини, зокрема Сімейний кодекс України, закони України «Про охорону дитинства», «Про забезпечення організаційно-¬правових умов соціального захисту дітей-¬сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», «Про основні засади державної молодіжної політики», «Про молодіжні та дитячі громадські організації», Указ Президента України № 811/2011 від 11 серпня 2011 року «Питання Уповноваженого Президента України з прав дитини» тощо.\nЗрозуміло, що дитина, її права, свободи та законні інтереси повинні бути предметом постійної уваги держави, суспільства, науковців, педагогічних працівників і, передовсім, батьків. В зв’язку з чим 18.01.2016 року у селі Гнатків, у приміщенні сільської бібліотеки було проведено профілактично-виховний захід на тему: “Знай свої права”. В ході заходу з присутніми було проведено бесіду про права дитини, під час якої кожен міг висловити свою думку, задати запитання та отримати на нього відповідь, показано науково - пізнавальні відеофільми про права та обов’язки дітей, представлено виставку із буклетів та книг.\nУ галузі захисту прав дітей потрібно ще провести велику роботу. Законодавчі реформи і просвітні кампанії вкрай необхідні адже, на жаль, цій проблематиці досі не приділялося належної системної уваги. І не можна не погодитися з висловом, що з безправного не виросте вільний.\nТомашпільського РЦСССДМ Н.Іванова


5. Нецінова конкуренція: різноманітність і реклама: При олігополії, як і при монополистическойконкуренции, продавці на\nПри олігополії, як і при монополистическойконкуренции, продавці на одному і тому ж ринкечасто забезпечують різноманітність подібних товарів\nі посилено рекламують ці продукти. Це обставина ставить два важливих питання, що вивчаються ветом параграфі.\nПо-перше, чи забезпечують етіринкі належне різноманітність (в достаточномоб'еме) продукції або прагнення фірм як-тоотлічіть свої товари від товарів конкурентів є-ється надмірним, приводячи до марнотратства. По-друге, Розтрачуючи\nют чи фірми громадські ре-сурси даремно, коли займаються рекламою своіхізделій в цілях їх диференціації і увеліченіяспроса на них, або реклама є еффектівнимспособом забезпечення інформацією?\nІнформація, релевантна " 5. Нецінова конкуренція: різноманітність і реклама "\nнецінову конкуренцію. У цьому випадку боротьба йде на основі технічної переваги, високої якості і надійності виробів, більш ефективних методів збуту, використання маркетингу, розширення видів наданих послуг і гарантій покупцям, умов оплати та інших прийомів. Нецінова конкуренція змінює ринковий механізм регулювання взаємозв'язку цін і вартості. Якщо на ринку\nконкуренцію, створення холдингових компаній та інші угоди. Заборонялися горизонтальні злиття (об'єднання фірм однієї галузі). У 1914 р. була утворена федеральна торговельна комісія, призначена для боротьби з «нечесними» методами конкурентної боротьби і антиконкурентними злиттями компаній. У Західній Європі (Бельгія - 1935 р.; Нідерланди - 1935 р.; Данія - 1937 р.) були спроби\nнецінової конкуренції, пов'язані з ефективністю використання досягнень НТР та організаційно-управлінських заходів. Світове господарство характеризується все більш широкою і глибокою інтеграцією і\nконкуренції ". Це з'явилося викликом традиційній економічній науці, згідно з якою конкуренція і монополія - взаємовиключні поняття, і яка окремі ціни пропонувала пояснювати або в категоріях конкуренції, або в категоріях монополії. Згідно ж погляду Чемберліна, більшість економічних ситуацій являють собою явища, що включають і конкуренцію, і монополію. Чемберліновская\nнецінову область. Існують і інші моделі олігополії, засновані на теорії ігор. Так, при визначенні власної стратегії фірма оцінює ймовірні прибутки і збитки, які залежатимуть від того, яку стратегію обере конкурент. Припустимо, що фірми А і B контролюють основну частку продажів на ринку. Кожна з них прагне збільшити обсяг продажів і тим самим забезпечити собі зростання\n1. Дихотомії Т. Веблена\nнецінової конкуренцією »- ценоувелічівающей рекламою, обкуттям та іншими формами« вміння продавати »(salesmanship); іліямі отримати спеціальні привілеї на всіх рівнях прави-пьства - отримати урядові замовлення, впливати на податки і схід, трудову і зовнішню політику. Як дві провідні тенденції американського капіталізму Веблен-> м були виділені монополізація і нарощування сил\nнецінова конкуренція. Суперництво в цьому випадку ведеться на основі технічної переваги, високої якості і надійності виробів, більш ефективних методів збуту, розширення видів наданих послуг і гарантій покупцям, умов оплати та інших прийомів. При цьому враховується, що зараз посилилося вплив наукових досягнень на характер і якість виробів, що випускаються, а також\nконкуренції. Промислові фірми через контрактні системи виходять на місцеві і віддалені ринки. Дрібні торговельні підприємства служать для великих виробників своєрідними "датчиками" інформації, чуйно реагують на зміни ринкової кон'юнктури. По-третє, великі торгові монополії, що зосередили у своїх руках величезну масу товарообігу, диктують "правила поведінки" не тільки суб'єктам\nГлава 12. Олігополіяп монопо-лістіческаяконкуренція\nнецінової конкуренції. У п. 5 розглядаються ці аспекти предпринимательскогоповедения та їх значення для економічної ефек-тивності. Чи занадто багато виробляється відовзубной пасти або занадто мало? Чи занадто мно-го реклами або, навпаки, занадто\nконкуренцію. 8 Закон проти явного змови являє собою частину так называемогоантитрестовского законодавства, яке ми докладно обговорюємо вгл.14. кожна окрема фірма мала б возможностьзначітельно збільшити свої прибутки, якби онамогла порушити угоду за допомогою обману, трохи знижуючи свою ціну, і відбираючи тим самимсущественную частину бізнесу у своїх соперніков.Однако якщо