Що таке "кромлех": визначення, значення слова, фото\nУрок » Наука » Що таке "кромлех": визначення, значення слова, фото\nЩо таке «кромлех»? Це одна з різновидів мегалітичних будівель, що відносяться до неоліту та бронзового віку. Вони зустрічаються в Європі, Азії та Америці. Складаються з величезних окремо стоячих каменів, висота яких сягає 6-7 метрів. Іноді кромлехи, фото представлені нижче, мають несучі перекриття у вигляді балки з каменю. Вони можуть утворювати концентричні кола – одну або кілька.\nЩо таке "кромлехи": визначення\nЦе стародавня споруда, яка, як зазначено вище, найчастіше відноситься або до пізнього неоліту, або до раннього бронзового віку. Воно являє собою групу каменів довгастої форми і стоять в землі вертикально. Валуни утворюють одну або кілька кіл, які є концентричними (мають різний радіус і описані з єдиного центру).\nНайчастіше подібні конструкції відносять до мегалітичних. Під мегалитами розуміють тесані камені великих розмірів, в тому числі і ті, які не використовувалися для спорудження пам'ятників і поховань. З валлійського мови термін перекладається наступним чином: crom – це «кривий», «вигин», а llech – «кам'яна плита», «вимостка». На бретонський мовою crom – це «коло», а lech – «камінь». Зрозуміти значення слова «кромлех» допоможе опис супутніх йому конструкцій.\nІноді в центрі споруди розташовується інший об'єкт, наприклад:\nМенгір (в бретонський мовою men – «камінь» і хір – «довгий»). Найпростіший з мегалітів, має вигляд дикого, грубо обробленого каменю або ж кам'яної брили, встановлений людиною. Його вертикальні розміри набагато більше горизонтальних.\nКаирн (від англійського cairn – «піраміда»). Штучна споруда, що виглядає як купа каміння, часто має конічну форму.\nДольмен (від бретонського taol maen – «кам'яний стіл»). Це стародавні культові споруди, що носять характер ритуалів. Вони відносяться до категорії мегалітів. Їх назва пов'язана з зовнішнім виглядом конструкцій, звичайних для Європейського континенту. Це плита, піднесена на кам'яних опорах, що нагадує стіл.\nРозглядаючи, що таке «кромлех», потрібно сказати і про те, для чого вони зводилися.\nНе завжди мета побудови є до кінця ясною. Одне з відомих застосувань - ритуальне, це міг бути «храм під відкритим небом», коли стародавні люди захищали священне для них простір. Деякі з кромлехів фіксують астрономічно значущі напрямки. Це наводить на думку про те, що їх використовували як обсерваторії. З їх допомогою спостерігали і фіксували положення Сонця і Місяця, переслідуючи при цьому як календарні, так і ритуальні заходи. Існують і кромлехи, призначення яких суто технологічне. Так, наприклад, деякі кургани обкладали скелями і каменями, щоб запобігти розповзання штучних пагорбів. Багато з об'єктів несли в собі одночасно кілька функцій. Продовжуючи розгляд питання про те, що таке «кромлех», слід розібратися, як їх зводили.\nКамені, що входять до складу кромлеха, бувають довгастими, подібно менгірам, або валунами, абсолютно позбавленими форми. Для технологічних цілей, як правило, використовували плоскі плити. Найчастіше кромлехи мали круглу або овальну форму, але зустрічалися й інші. Приміром, у Хакасії знайдені прямокутні споруди, а на Мальті – мегалітичні конструкції-храми у вигляді пелюсток. Камінь не був єдиним будівельним матеріалом. Свідченням того є виявлений в сипучих пісках графства в Англії кромлех з дерева.\nРозбираючись, що таке «кромлех», доцільним буде згадати про те, де вони виявлені. Зустрічаються вони практично на всій території Євразії. Найбільша їх концентрація спостерігається на Британських островах і на півострові Бретань. Найбільш вражаючими і широко відомими представниками цієї групи є кромлехи Стоунхендж і Ейвбері.\nНа території Росії вони присутні у всіх місцях. Це об'єкти, пов'язані, наприклад, з культурами Кавказу, Майкопської, Кемі-Обінської. Великий інтерес являє собою відноситься до епохи енеоліту мегалітичний пам'ятник, що знаходиться на заході Алушти.\nАлуштинський кромлех відноситься до культури, що існувала на території Євразії в четвертому–третьому тисячоліттях до н. е. Її носіями були бореалы, від яких пізніше відбулися індоєвропейці. У XIX столітті при розкопках кургану був знайдений кромлех, в центрі якого знаходився кам'яний могильний ящик. Як припускають науковці, це поховання жерця, що відноситься до шостого - п'ятого століття до н. е. Тут виявлені залишки кераміки, поминальної трапези, кісток.\nКромлех має вигляд невисокого кургану, діаметр якого – приблизно шість з половиною метрів. Він укріплений на підставі допомогою абсолютно правильного кільця, що складається з величезних каменів, поставлених на ребро. Це 29 валунів, висота яких знаходиться в діапазоні півтора-двох метрів. Усередині кільця – безліч невеликих каменів, що нагадує бруківку. Всередині навалена купа великих екземплярів. Серед них – двометровий стовп, піднятий на східній стороні в двох метрах від краю. Навколишній пам'ятник простір усіяний камінням. Два великих утворюють вхід, що знаходиться на західній стороні. На думку дослідників, форма кургану – це не що інше, як відображення уявлення стародавніх народів, що мешкали в Європі, про загробне життя та відродження з мертвих. Це одвічна таємниця, волновавшая людей у всі часи. Опуклий пагорб символізує жіноче черево – черево Матері-Землі. Всередині нього похований немовля, якому судилося народитися ще раз.\nЩо таке менгір? Вертикально поставлені кам'яні брили. Вік менгірів


Зеленський підписав закон про закупівлі для спортивних змагань\nПрезидент Володимир Зеленський підписав закон щодо закупівель при підготовці та участі українських збірних у міжнародних спортивних змаганнях.\n“Президент України Володимир Зеленський підписав Закон «Про внесення зміни до статті 3 Закону України «Про публічні закупівлі» щодо ефективної реалізації державної політики у сфері фізичної культури та спорту» № 1026-IX, який Верховна Рада підтримала 2 грудня 2020 року”, - йдеться у повідомленні.\nЗа даними Офісу Президента, цей документ дасть змогу своєчасно, у повному обсязі та ефективно забезпечувати проведення навчально-тренувальних зборів і змагань, а також участь національних збірних команд України з видів спорту у змаганнях міжнародного значення.\nЯк повідомляв Укрінформ, Верховна Рада 2 грудня ухвалила закон «Про внесення зміни до статті 3 Закону України «Про публічні закупівлі» щодо ефективної реалізації державної політики у сфері фізичної культури та спорту». За це рішення проголосував 291 народний депутат.\nСпорт Закон Держзакупівлі Зеленський


Адвокати Небесної сотні розкритикували нового голову Департаменту справ Майдану - портал новин LB.ua\nГоловна — Політика — 30 жовтня 2019, 09:11\nПризначення Мисяка - "знак, що мети досягти результатів керівництво ГПУ не має".\nПредставники Адвокатської дорадчої групи, яка об'єднує адвокатів сімей Небесної сотні, розкритикували вибір Генеральної прокуратури на посаду начальника Департаменту процесуального керівництва у справах Майдану.\nПро це йдеться у фейсбуці групи.\n29 жовтня стало відомо, що цю посаду зайняв прокурор Віктор Мисяк.\nАдвокати стверджують, що Мисяк - протеже Сергія Кізя (колишнього заступника генпрокурора Юрія Луценка).\nВін уже очолював управління процесуального керівництва у справах Майдану, створене Юрієм Луценком у серпні замість ліквідованого відділу прокурорів. "За цей час запам'ятався тільки як права рука Кізя, повноцінно брав участь у саботажі справ", - сказано в заяві.\nНа думку адвокатської групи, призначення Мисяка - "знак для слідчих і прокурорів, що реальної мети досягти результатів у розслідуваннях справ Майдану керівництво ГПУ не має".\nНагадаємо, департамент процесуального керівництва у справах Майдану створили 21 жовтня 2019 у зв'язку з тим, що з 20 листопада Генеральна прокуратура втрачає функцію слідства. Раніше "майданівські" справи розслідувало Управління спеціальних розслідувань, тепер справи підуть у Державне бюро розслідувань і інші правоохоронні органи.\nВіктор Мисяк, судячи з поданих раніше декларацій, працював заступником начальника департаменту у справах, підслідних Державному бюро розслідувань.\nТемы: Офіс генпрокурора, Майдан, Віктор Мисяк


Яке взуття модне у 2022 – фото моделей, які зіпсують ваш стиль\n19 сiчня 2022 | 19:45\nКожна модниця знає, що взуття є важливим елементом гардеробу, за допомогою якого можна підкреслити свій образ і зробити його більш гармонійним. Але багато дівчат роблять при виборі взуття помилки. Які саме розповіла на своїй сторінці у Instagram стиліст Катерина Соколовська.\nЕксперт зазначила, що від взуття залежить те, якою буде хода дівчини та наскільки гарним буде її силует. Ось на що варто звернути увагу:\nДівчатам з повними ногами слід відмовитися від взуття, яке облягає, а також босоніжок/туфель з мініатюрними деталями або взуття з тонкою підошвою і підборами, тому що вона робить ноги візуально ще повніше.\nВідмовтеся від взуття з різними елементами декору, тому що воно підходитиме лише під певні образи і швидко набридає.\nЧитай також: Будь у тренді: яке взуття буде в моді навесні-літом 2022 року\nВажливо також стежити за висотою взуття, щоб воно візуально не викривляло ноги.\nПри формуванні образу вибирайте взуття, яке підходитиме до кольору штанів або колготок, але, щоб воно не вкорочувало ноги.\nЩоб образ виглядав гармонійніше, потрібно підбирати взуття у відтінках, які підтримуються в одязі.\nРаніше на Realist.online повідомлялося, яке взуття вийшло з моди у 2022 році.\nвзуття помилки вибір стиліст


Учасники 5-го тижня фотоконкурсу чекають на ваші голоси!\n1 вересня редакція сайту Mynizhyn.com та наш партнер ЗооМаркет оголосили про фотоконкурс "Мій домашній улюбленець". Прийом фотографій вже закінчено. Маємо понад 200 учасників!\n1 вересня редакція сайту Mynizhyn.com та наш партнер ЗооМаркет оголосили про фотоконкурс "Мій домашній улюбленець".\nПрийом фотографій вже закінчено. Маємо понад 200 учасників!\nНагадаємо, що головний переможець отримає сертифікат на 1000 грн для придбання товарів для своїх домашніх улюбленців у ЗооМаркеті на вулиці Шевченка 120/6 (зліва від супермаркету АТБ).\nВже з 12 жовтня розпочнемо фінальну боротьбу за головний приз серед 25 фіналістів.\nТож зустрічайте учасників п'ятого тижня! Проголосувати, а точніше лайкнути фотографію, яка сподобалася можна на нашій сторінці Mynizhyn.com у Facebook (ЩОБ ПРОГОЛОСУВАТИ НАТИСНІТЬ НА ФОТО УЧАСНИКА І ПОСТАВТЕ ЛАЙК ПІД ДОПИСОМ, ЩО ВІДКРИЄТЬСЯ):\nМАСЯ. Підпис до фото: "Мася, поцілуй мене всюди, я вже дорослий 😘😘😘".\nНімецька вівчарка - ГРОМ, 1,5 року. Ольга пише: "Сусіди називають Громобой, бо його "роскати грому" чує вся околиця. Надійна охорона".\nДомашній улюбленець Анни.\nАЛІСА - домашня улюблениця Валентини.\nАЛЬОШЕНЬКА - домашній улюбленець Ірини.\nАЛІША - домашня улюблениця Катерини.\nКотики-братики СЕМЕН і АРЧІ - домашні улюбленці Оксани і Лєри.\nТЕСА - мисливська собака, що більше полюбляє диван, ніж ліс)\nТВІКС, 2 місяці. "Улюбленець донечки", - пише Світлана.\nКішечка МИШКА, 5 місяців. "Хороша мисливиця за мишами", - пише Іра.\nХлопчик Ельф вірний друг всієї родини. Радісний та непосидючий. Вірний друг та надійний охоронець!\nКішечка МАЛЬВІНА - домашня улюблениця Юлії.\nМорська свинка МІЛКА та малесенький ЛАККІ! Олександр пише: "Лаккі дуже грайливий та кумедний, полюбляє пригати боком перед дзеркалом! А свинка Мілка увесь свій вільний час їсть і точе зуби. Разом тваринки гарно товаришують і граються!"\nКотик ЮЛІК. Ілона пише: "Юлік еталон спокою і терпіння в нашій родині)".\nЛУНА, 4 місяці. Аліна пише: "Розумненьких і тямущих в родині має бути багато☝ Навіть менші брати наші".\nБАРС. Вікторія пише: "Наш БАРС, Борюсік, Бориска... Безумовно - невід'ємна частина нашої родини...\nВ нашій сім'ї кожен відчував те почуття вдячності, відданості, тепла й любові, яке випромінювали його очі, приділи йому просто хвилину свого часу.\nВін не може висловити свою вдячність словами чи якимись матеріальними благами, але він віддячує так, що це торкається нашого серця".\nВівчарка БАГІРА (2 роки) та кішка АНФІСА (дама поважного віку). Дарія пише: "Дуже норовливі та примхливі, але незважаючи на це, наша родина їх обожнює! Анфіса допомагає мені вчасно приходити на роботу: працює будильником. Наша кішка знається на якісній рибі та ковбасах вищого ґатунку, любить похрумтіти кукурудзяними паличками. Мишей не ловить, адже ця справа досить ризикована, та й несолідно такій кішці ганятися за якимись гризунами… Незвичне гастрономічне вподобання Багіри – любов до полуниці. Багіра – надійний охоронець та гіперактивна дівчинка. Вона практикує паркур, вправи відпрацьовує на хвіртці. Наші красуні полюбляють позувати для фото, тому обрати кілька світлин було непросто".\nТакса ТОМАС, кішка АЛІСКА та маленький котик МУРЧИК - домашні улюбленці Ольги.\nКіт РИЖИК, собака АКСЕЛЬ, і козочки БІЛКА, СТРІЛКА І ЖАННА - домашні улюбленці Анни.\nХОРОС - домашній улюбленець Тані.\nЗЕФІР - домашній улюбленець Інни.\nБУСІНКА - домашня улюблениця Тамари.\nБУБІЧОК - домашній улюбленець Валентини.\nфотоконкурс , Зоомаркет , домашні улюбленці


Легенди полонського підземелля - Шепетівський вісник\nГОЛОВНА СТОРІНКА\tІсторія\tЛегенди полонського підземелля\nвід Алла Захарець 13.12.2021\n13.12.2021 77 переглядів\nПолонне — місто з більш ніж тисячолітньою історією входить до переліку історичних місць України, хоча сьогодні про нього мало що відомо широкому загалу. У той же час ще у XVII ст. полонська фортеця вважалася неприступною та була наймогутнішою твердинею Волині. Полонне приховує у собі безліч таємниць своєї багатої на визначні події історії, які поступово відкриваються для мешканців міста і нашого краю.\nЗа попередніми висновками археологічних експедицій місто Полонне має велику і розгалужену систему підземель, залів, що датуються XVII-XVIIІ cт.\nЩе у серпні 2008 року дослідницька група археологів у складі професора Б.Т.Рідуша та кандидата наук П.А.Нечитайло провела рекогнаційні дослідницькі роботи підземних споруд на території Полонного. У результаті проведених заходів дослідницькою групою було встановлено, що підземні ходи міста датовані орієнтовно XVII-XVIII ст., мають виняткове значення в усвідомленні його містобудівельних історичних процесів міста Полонне та потребують проведення у повному обсязі археологічних та архітектурних досліджень на всю глибину культурного шару, оскільки було виявлено об’єкти культурної спадщини з ознаками об’єктів національного значення.\nА кілька років тому проєкт міської ОТГ “Культурний стартап “Історичні підземні комунікації міста Полонного як новий туристичний об’єкт” увійшов до фінального етапу конкурсу Міністерства культури України “Малі міста – великі враження”.\nТоді відділ культури та туризму виконавчого комітету Полонської міської ради виграв грант у сумі 250 тисяч гривень для реалізації проєкту, а також методичну допомогу у розробці ексклюзивної ідеї та концепції стартапу, супровід під час реалізації та маркетингову підтримку проєкту.\nУ свою чергу археологи знайшли скляний посуд, рештки керамічного та вироби із заліза кінця 18, 19 та 20-го століть.\nІ цього року археологічні дослідження, які розпочалися в Полонному наприкінці вересня, називають наймасштабнішими в історії міста. Експедиція науковців Кам’янець-Подільської архітектурно-археологічної експедиції Державного підприємства «Науково-дослідний центр «Охоронна археологічна служба України» досліджує ділянку в історичній частині міста неподалік костелу Святої Анни. Саме тут планується будівництво готелю, тож згідно із законом «Про охорону культурної спадщини», перед будівництвом підприємство, яке планує його тут звести, замовило археолого-архітектурні дослідження. І, як з’ясувалося, територія виявилася багатою на унікальні знахідки та відкриття.\nСвітильники, люльки, монети, безліч фрагментів глиняного та скляного посуду, підківки для взуття, кулі і навіть окуття для дерев’яної лопати – далеко не повний перелік знахідок науковців, які працюють на розкопках.\nЗокрема, серед найраніших знахідок, на які натрапили тут археологи, – ліпна кераміка та крем’яні знаряддя, що відносяться ще до доби палеометалу (охоплює період з кінця IV до початку I віку до нової ери).\nУтім, як вважають археологи, головна інтрига розкопок ще попереду.\nАдже багато легенд і переказів ходить про полонські підземні ходи. І це не вигадка, такі ходи справді існують. Вони розходяться у різні сторони від того місця, де стояла давня фортеця.\nЛюбителі старовини і ентузіасти пробували досліджувати ці підземелля, окремі ходи були розкопані. Але пройти ними далеко не вдалося через нестачу кисню і обвали. Так, ще перед Другою світовою війною, активісти товариства «Авіахім» у районі Новополонного спустилися у підземелля. Там вони знайшли залізні ковані двері. Коли ж пробили ломом стіну, побачили цементовану кімнату і велику кількість скелетів. Очевидно, це місце було в’язницею часів польського панування, з якої полонені вже більше не повернулися.\nКоли ж і для чого були споруджені підземні артерії під полонською фортецею? Вважать, що їх збудували місцеві мешканці ще в ті часи, коли почалися спустошливі набіги татар та інших ворогів на нашу землю. А це – більше шести століть тому. Завдяки підземеллям, захисники міста не раз боронилися і переховувалися від ворожих нападів, які повторювалися майже з рік у рік.\nр. Хомора влітку\nЗ покоління у покоління передаються розповіді про те, що ці підземні ходи тягнуться аж до Лабуня, а звідти – до Грицева. Через певні дистанції у ходах були зроблені спеціальні глибокі пастки, на дні яких стояла вода, а звідти стирчали гострі металеві штирі. Перекази оповідають, що татари попадали у ці пастки і далі підземним ходом не наважувалися просуватися.\nПід час реконструкції полонського замку і фортеці у XVII ст. князями Любомирськими було змінено міські мури, а заодно й підземні ходи. На випадок довгої облоги польська шляхта мала змогу покинути фортецю непомітно. У ту пору Полонне вважалось неприступним, воно стало наймогутнішою твердинею Волині. Однак саме підземні ходи допомогли козацькому полковнику Максиму Кривоносу здобути Полонне.\nКостел Святої Анни (м. Полонне)\nЛегенда про це дійшла до нас з давніх-давен: “Коли козацьке військо влітку 1648 р. підійшло до стін грізної фортеці, Кривоніс зрозумів, що у нього замало сил для штурму. Взявши місто в облогу, полководець з частиною козацького війська вирушив у Лабунь і захопив місцевий замок. Там Кривоносу показали підземний хід до Полонного. Було прийняте сміливе рішення – провести цим ходом невеликий загін козаків на територію полонського замку. Несподівано мужні месники з’явилися поза спинами охоронців замку, котрі не сподівалися нападу. Так вдалося перебити найманців, що охороняли полонську фортецю і відкрити південно-західні ворота, які вели у бік Новополонного. Сюди були підтягнуті основні сили козацько-селянського війська, під натиском якого поляки відступили”.\nПідземні ходи під сивочолим містом нашого краю зберігають ще багато таємниць.\nНа знімках: за переказами підземні ходи від костелу Святої Анни проходять під Хоморою;\nзнайдена археологами козацька люлька-черепулька.\n"Культурний стартап "Історичні підземні комунікації міста Полонного як новий туристичний об'єкт"Полонне


Трасування гірських доріг по ділянках осипів - 18 Августа 2019 - Блог - Реконструкція та будівництво\nГоловна » 2019 » Август » 18 » Трасування гірських доріг по ділянках осипів\nЯкщо осип діюча і відбувається активний процес накопичення відкладень, то в якості захисних заходів влаштовують уловлює стінку. Висота стінки 1,5-2 м. Ширина 0,8-1м по верху. Глибина закладення від 0,5 м.\nЯкщо обсяг осипи незначний, то доцільніше прибрати (розробити) осип, ніж влаштовувати підпірні стінки. Матеріал використовується при влаштуванні дорожнього одягу. (Щебінь) Якщо шлейф осипи опускається в річку, то трасу переносять на інший берег і будують 2 косих моста. Якщо осип потужна, то при відповідних розрахунках можлива прокладка тунелю.\nзсуви одна з причин руйнування доріг, що проходять по косогору. Невідповідність крутизни схилу або утворюють його нашарувань властивостями і станом складають гірських порід. Зсувні процеси виникають в наступних умовах:\n- в результаті впливу грунтових або поверхневих вод;\n- в результаті споруди дороги при Подрєзов схилів, при влаштуванні виїмок, при розробці кар'єрів і від навантаження на схил від ваги насипу.\nДля зсувних ділянок характерні:\n1) поверхню ковзання, по якій відбувається зміщення грунтового масиву;\n2) підошва зсуву - лінія виходу поверхні ковзання (внизу);\n3) тріщина відриву, утворюється у верхній частині схилу перед зрушенням грунтового масиву;\n4) тіло зсуву - сам ґрунтовий масив.\nДля зсувів характерні періодично повторювані зрушення, після чого настає період стабілізації, в якому відбувається накопичення деформацій повзучості і зниження зчеплення. Тривалість такого циклу може досягати від 5 до20 років.\nЗона прокладання траси на зсувних ділянках ретельно вивчається. Збираються дані по площі поширення зсуву, дані по будові косогору. Встановлюються рівні водоносних горизонтів і напрямок стоку. Найбільша складність при визначенні розрахункової поверхні зсуву гірської породи. У зв'язку з цим при неможливості уникнути перетинання зсувної ділянки, дорогу слід розташовувати в нижній частині зсувного схилу, з урахуванням захисних заходів.\nОсновна ідея проектування заходів щодо захисту з.п. це запобігання надходження води до зсувним ділянкам, а саме:\n1) засипка западин на схилах;\n2) пристрій нагірних канав зі зміцненням проти просочування води;\n3) перехоплення дренажами грунтових вод;\n4) осушення тіла зсуву дренажами при наявності в ньому водоносних прошарків.\nсіли - короткочасні грязьові або грязекаменние потоки, які утворюються в результаті інтенсивного зволоження великих мас, зруйнованих, пухких, малосвязних гірських порід.\nСелевий потік складається з суміші води, грунту і каменів щільністю 1,2-1,9т / м3. Швидкістю до 5-6 м / с. Загальний обсяг грязекаменной матеріалу, змивається за 1 прохід може досягати 20000м3 / км2.\nЗалежно від вмісту води, селевий потік може рухатися, як однорідна в'язка маса або як турбулентний потік, що більш руйнівно. Дуже важливо враховувати особливості вибору прокладання траси:\n1) перетинає селеві потоки в межах транзитного русла. Водотік перетинають одним прольотом моста з піднесенням над горизонтом селевого потоку не менше 1м;\n2) можливо прокласти трасу між конусом виносу селевого потоку та водотоками, за умови, що в період паводку з.п. НЕ буде затоплюватись.\nОсновні заходи щодо захисту а / д від селевих виносів:\n1) з обох сторін з.п. влаштовують зміцнення проти розмиву;\n2) влаштовують нанососодержащіе дамби, що уповільнюють селевий потік і сприяють відкладенню наносів. По конструкції застосовують суцільні і переривчасті дамби;\n3) Для доріг нижчих категорій допускається пропуск селевого потоку по лотку. Геометричні параметри і зміцнення лотка з розрахунку, в залежності від швидкості потоку і об'єму селевих виносів;\n4) Якщо русло селевого потоку з великим ухилом підходить до дороги, то в даному випадку влаштовують селедукі або селеспуски. Дана конструкція пропускає селеві потоки над дорогою по лотках ширина лотка 4-6м висота бічних стінок 3-4м.


Кафе Фаворит в Новомосковську вул. Гетьманська 31а: меню, ціни та відгуки, адреса і телефон | Tomato.ua\nГоловна / Ресторани / Фаворит\nНовомосковськ, вул. Гетьманська 31а\nУ самому центрі Новомосковська розмістилося затишне кафе «Фаворит».\nДо послуг гостей просторий основний зал з обідніми зонами, бенкетний зал, а також літній майданчик. Інтер'єр закладу виконаний дизайнерами в класичному стилі – теплі пісочні відтінки, шкіряні дивани, різьблені меблі на витончених ніжках й оздоба з темних порід дерев, картини й дзеркала в позолочених рамах, цегляне муровання, м'яке світло торшерів і абажурів.\nГості кафе можуть замовити популярні страви європейс...\nГості кафе можуть замовити популярні страви європейської, італійської та японської кухонь. Меню містить асортимент салатів, закусок, перших страв, пасти, піцу на тонкому тісті, основні страви з м'яса, птиці, риби й морепродуктів, гарніри, суші, роли, сети, випічку, десерти.\nДо фірмових страв кафе відносяться:\nпаста з сьомгою, креветками та червоною ікрою,\nфрикадельки з кролика,\nтирамісу з полуничним соусом,\nтеплий яблучний пиріг з морозивом.\nВ обідню пору відвідувачі можуть замовити комплексні бізнес-ланчі.\nБарна карата містить асортимент міцного алкоголю, пива, вина, коктейлів.\nЄвропейська, Суші, Японська\nДень народження, Ділова зустріч, Романтична вечеря, Сімейна вечеря, Банкети, Корпоративи\nНовомосковськ, вул. Гетьманська 31\nVoodoo Hookah & Grill house\nНовомосковськ, вул. Гетьманська 30\nНовомосковськ, вул. Сучкова 7\nНовомосковськ, вул. Гетьманська 32/2\nНовомосковськ, вул. Гетьманська 34 (ТЦ "Сіті-центр")\nНовомосковськ, вул. Острівна 9а, с. Орлівщина (База відпочинку "ДУБКИ")\nНовомосковськ, вул. Сучкова 41д


МАГАТЕ: Повторні рентгенологічні процедури накопичують небезпечні сукупні дози в пацієнтів | Uatom.org\n30.04.2020 /in Інформація для медперсоналу, Інформація для пацієнтів, Новини /by Тетяна Арсеньєва\nМіжнародна агенція з атомної енергії (МАГАТЕ) запустила сторінку «Повторна променева діагностика», присвячену радіаційному захисту пацієнтів.\nМільйони пацієнтів у світі щодня користуються променевою діагностикою та інтервенційними процедурами під рентгенівськими променями. Зростання знань про дози радіації та ризики, пов’язані з цими медичними процедурами призвело до заходів зі провадження двох ключових принципів радіаційного захисту в індивідуальних дослідженнях: виправданості й оптимізації.\nПісля підрахунків, проведених в Загальній лікарні штату Массачуссеттс (MGH, м. Бостон, США), де було зафіксовано кількасот пацієнтів із сукупними ефективними дозами (СЕД) ≥100 мЗв, МАГАТЕ і MGH запустили спільний проект для оцінки ситуації в інших куточках світу. Цей проект охопив 3,2 мільйона пацієнтів, які кілька разів пройшли комп’ютерну томографію (КТ) у різних лікарнях за періоди від 1 до 5 років. У результаті виявилося: кількість пацієнтів, чия СЕД досягає 100 мЗВ, значно більша, ніж раніше вважалося, — їх може бути майже мільйон пацієнтів на рік у світі.\nПацієнти, які одержують такі сукупні дози опромінення, зазвичай, потребують рентгенологічних досліджень через численні медичні показання, а не тільки для спостереження злоякісних захворювань або хронічних станів.\nПеревірки, здійснені Науковим комітетом з дії атомної радіації (НКДАР) ООН і Національною радою з питань вимірювання радіації та радіаційного захисту США (NCRP), показали зростання шкідливих наслідків, пов’язаних із радіацією (зокрема, раку), при поглиненій дозі біля 100 мГр або більше.\nЗа матеріалами Технічної зустрічі з питань радіаційного опромінення пацієнтів від повторних рентгенологічних процедур (березень 2019) було опубліковано кілька наукових публікацій в журналі European Radiology («Європейська радіологія»):\n«Пацієнти, які проходять повторні дослідження КТ: оцінка обсягів» (2019)\nПублікація наголошує, що в теперішній час пацієнтам нерідко доводиться проходити повторні КТ-дослідження у короткостроковій перспективі 1-5 років, і серед них суттєву частину складають особи до 50 років. Це призводить до накопичення в пацієнтів сукупних доз опромінення (≥ 100 мЗв), при яких слід серйозно непокоїтися про наслідки впливу радіації. Відповідно, є нагальна потреба у розробках апаратів КТ, чия доза радіації становитиме менше за 1 мЗв.\n«Пацієнти, які проходять повторні КТ-дослідження: оцінка кількості пацієнтів з незлоякісними захворюваннями, показання для променевих досліджень та їх обґрунтованість» (2019)\nСтаття доводить, що зараз спостерігається ситуація, коли пацієнти віком до 40 років потребують (або вважається, що вони потребують) численні дослідження КТ впродовж 5 років. Проте ризик радіаційного впливу, якого вони зазнають, викликає занепокоєння. Понад половина досліджень КТ не стосувалися спостереженням за хронічними захворюваннями. Є чимала кількість станів, для яких не доступні критерії відповідного застосування. У статті пропонують такі рішення, як розробка апаратів КТ з меншою дозою опромінення та дальші розробки критеріїв відповідності.\n«Міжнародні дані щодо сукупного опромінення пацієнтів повторними рентгенологічними процедурами: заклик до дій» (2019)\nЗі статті випливає, що кількість пацієнтів із СЕД ≥ 100 мЗв значно більша, ніж раніше вважалося. Презентовані дані свідчать про біля 3,2 млн пацієнтів, які проходили рентгенівські процедури за періоди 1-5 років у різних лікарнях. Є ймовірність, що додатково 0,9 млн пацієнтів щороку отримують СЕД ≥ 100 мЗв.\nВідповідно, виникає гостра потреба для всіх учасників галузі приділити більше уваги проблемі високих сукупних доз опромінення пацієнтів. Пропоновані заходи включають: розробку професійними товариствами критеріїв відповідності лікарських процедур / орієнтувань для направлень на процедури для пацієнтів, які потребують періодичних рентгенівських процедур, розробку виробниками КТ-апаратів з нижчими дозами радіації, ніж зараз, і розробку політик організаціями, які керують ризиками, для збільшення радіаційної безпеки пацієнтів. Потрібно встановити тривожні значення сукупних доз опромінення для пацієнтів і впровадити їх у системи дозового контролю.\nБільше інформації по цій темі можна знайти на новій сторінці «Повторна променева діагностика» сайту МАГАТЕ. Зокрема, на сторінці публікуються оголошення про вебінари, які проводить агенція спільно з Європейською федерацією рентгенологічних товариств (EFRS).\nПерший вебінар із серії променевої терапії відбудеться 30 квітня p 21:00 по 22:00 за київським часом. Записи попередніх вебінарів доступні на тій же сторінці.\nДСНС повідомила про локалізацію пожежі в... Пожежа в зоні відчуження: вогонь знищив безлюдні...


НАШІ ГРОШІ. ЛЬВІВ » На дорогу до Тернополя дали 28 мільйонів\nНа дорогу до Тернополя дали 28 мільйонів\nСлужба автомобільних доріг у Львівській області за результатами трьох відкритих торгів замовила капітальний та поточний ремонт доріг на майже 46 млн грн. Про це повідомляється у Віснику державних закупівель.\nРоботи виконуватимуть протягом 2014-2015 років. Джерелом фінансування вказано кошти державного та місцевих бюджетів України, державні кредитні ресурси.\nЗокрема, ТОВ “Техно-Буд-Центр” за 27,78 млн грн здійснить поточний ремонт дороги Львів-Тернопіль (на ділянці км 18+000 – км 24+000). Як повідомляли “Наші гроші”, власником “Техно-Буд-Центр” значиться Григорій Процик. Раніше співвласником фірми разом із Проциком був Любомир Грегоращук, чий син Андрій Грегоращук є депутатом Тернопільської міськради від партії ВО “Свобода”. Крім того, депутат Грегоращук є зятем керівника Служби автодоріг у Рівненській області Юрія Проника, який раніше обіймав аналогічну посаду в Тернопільській області.\nЩе майже 14,4 млн грн отримає ТОВ “Автомагістраль-Південь” за поточний ремонт автомобільної дороги Миколаїв-Жидачів-Калуш (на ділянках км 7+500 – км 9+000, км 12+300 – км 16+800). Цю фірму заснували жителі Одеської області Валерій Коротков і Олег Наливанний.\nПП “Виробниче об’єднання Габіони захід Україна” за майже 3,7 млн грн здійснить капітальний ремонт дороги місцевого значення С141507 Хітар-Тухля – (село Плав’є, Сколівського району). Це чернівецьке підприємство належить Роману Білоросюку, кандидату у народні депутати в окрузі N53 від партії Відродження.\nНагадаємо, нещодавно Служба автомобільних доріг у Львівській області уклала угоди на поточний ремонт доріг на суму 115,4 млн грн.\nТеги:Автомагістраль-Південь Габіони захід Україна ремонт Служба автомобільних доріг Техно-Буд-Центр\nЗатриманому поліцейському призначили майже 182 тис. грн застави\nСлідчий суддя Личаківського районного суду Львова призначив старшому дільничному офіцеру відділу поліції № 1 Львівського...\nПов’язані учасники Наталія Бендріт та Олександр Бодачевський розіграли 460 тис. грн на постачання меблів для...\nЛКП перемогло свого постачальника в обслуговуванні інтернету для міськради\nЛьвівське комунальне підприємство «Міський центр інформаційних технологій» отримає 216 тис. грн від департаменту розвитку Львівської...\nВ «Малому Карпатському колі» відремонтують два мости за 22 млн грн\nСлужба автомобільних доріг у Львівській області спрямує 22,5 млн грн на капітальні ремонти двох мостів...\nУ Львові поліцейські розпочнуть оновлення своїх відділень за кошти ЄС\nГоловне управління Національної поліції у Львівській області замовило реконструкцію відділу поліції №3 на вул. Генерала...\nСуд дав рік умовно директорові фірми, яка завдала майже 1 млн грн збитків Політехніці\nСуд призначив один рік іспитового терміну директорові ТОВ «Сомиг ЛТД» Володимиру Мястковському, який завдав збитків...\n6 фактів про нову сесійну залу Львівської міськради\nУ вівторок, 24 листопада, відбулося перше засідання новообраних депутатів Львівської міськради. На ньому були присутні...\nКомпанія керівника «Буковелю» Шевченка освоїть майже третину коштів на ремонти доріг в Закарпатті за «ковідні» гроші\nФірма «ПБС», яку контролює екс- народний депутат та керівник курорту «Буковель» Олександр Шевченко, освоїть 2,37...\nПонад два мільярди «ковідних» коштів на ремонт доріг в Тернопільській області освоять місцеві бізнесмени\nЗа кошти так званого «ковідного» фонду, які держава раніше акумулювала для боротьби з епідемією, в...\nКиянин привів фірму своєї дружини на тендер з ремонту алеї в центрі Львова\nДві київські компанії «Термобуд-Київ» та «Мюревв» імітували конкуренцію на тендері з ремонту центральної пішохідної алеї...\nЦьогорічний капремонт двох вулиць у Винниках коштуватиме понад 30 млн грн\nВиконавчий комітет Винниківської міськради 3 листопада підписав два договори з ТОВ «Шляхове ремонтно-будівельне управління №...\n«Автомагістраль-Південь» закатає ще 400 млн грн у 23 кілометри між Жовквою та Великими Мостами\nСлужба автомобільних доріг у Львівській області за результатом відкритих торгів підписала договір із ТОВ «Автомагістраль-Південь»...


Нам треба дотримуватися правил і виховувати повагу до правосуддя, − дискусія\n07 Березня 2014 LvBS\nЛьвівська бізнес-школа спільно з компанією pro.mova презентувала підсумки соціального проекту «Україна післязавтра» за результатами опитування, яке відбувалось з 4 по 10 лютого 2014 року на Майдані у Києві, а також за результатами онлайн опитування, що відбувалось з 7 по 14 лютого.\n· Загалом респонденти погоджуються з більшістю європейських принципів, однак, з показниками, що стосуються сфери «Верховенство права / Правосуддя» респонденти погоджувалися найменше та були найменше готові їх дотримуватися\n· Загалом, рівень декларативного погодження із європейськими принципами є вищим, у порівнянні з готовністю їхнього дотримання у власних діях\n· Респонденти демонструють схильність до патерналізму. Вищий рівень патерналізму спостерігається у питаннях, що стосуються державного забезпечення добробуту громадян (опіки з боку держави), менший – у питаннях, що стосуються готовності до непопулярних реформ та орієнтації на одного сильного лідера.\nЗа підсумками дослідження у Львові відбулась дискусія. Подаємо коротке резюме обговорення.\nНам треба дотримуватися правил і виховувати повагу до правосуддя. Це те, чого в українському суспільстві немає зовсім. В українців побутує уявлення, що судова система − найбільш корупційна. Хоча це не так, на мій погляд.\nВерховенство права не можливе без сильної незалежної судової влади, таку систему важко збудувати через корупцію. Відтак треба провести очищення судової системи. Так, є судді, яких слід звільняти. Але є інші судді, які у своїй роботі керувалися совістю. Таких ніколи не запрошували на замовні справи, бо знали, що їх не зламати. Судова система знає цих людей, тому саме на них треба опиратися тепер. Необхідно, щоб систему будували авторитетні люди. Якщо проводити очищення судової системи за участі таких людей і віддати їм самоврядування (без тиску виконавчої влади), цей процес відбуватиметься сам по собі. Також треба анцентувати увагу на освіті суддів і підвищенню їхнього професійного рівня. Таким чином, поступово можна очищувати систему. І лише тоді можна буде говорити про верховенство права.\nПитання притягнення до відповідальністі і люстрацію суддів варто віддати на судівське самоврядування. Однак перед тим як віддати на суд самих суддів треба змінити склад Верховного суду і переобрати органи суддівського самоврядування на користь тих, чия репутація бездоганна.\nІгор Коліушко, експерт з публічного права, засновник та голова правління Центру політико-правових реформ\nВпровадження верховенства права в Україні не може бути одномоментним, а буде відбуватись кількома етапами. Є, як мінімум, 4 позиції, які потрібно виконати, щоб якісно впроваджувати верховенство права.\n1. Вибрати і прописати чіткі правила, яких треба дотримуватись. Наприклад, не переходити вулицю на червоне світло. Правила не повинні бути нелогічними чи абсурдними, інакше люди їх свідомо будуть порушувати.\n2. Відповідне тематичне навчання − на чітких прикладах продемонстувати як ці правила працюють.\n3. Впровадження якісних адміністативних методів громадського і медіаконтролю за виконанням цих правил.\n4. Невідворотність покарання.\nМирослав Маринович, правозахисник, проректор УКУ\nНа Майдані немало значення, якою мовою ти говориш. Коли людина, поряд з тобою готова вмерти за тіж самі ідеали, що й ти, мова перестає бути носієм імперських ознак. Майдан дуже сильно перевиховує. В Україні майдани стали тим місцем, де формується нова модель української ідентичності.\nДослідження, яке проводила pro.mova та LvBS, показують, що прагнення українців бути в Європі не обов’язково збігаються з її принципами. Я вивів з нашої готовності іти в Європу певний момент патерналізму в дещо іншому контексті. Один об’єкт нашого патерналізму − це Росія, на яку ми покладалися, і яка нас розчарувала. Тепер ми хочемо в Європу, але також пасивними споживачами: від Європи ми очікуємо благ, проте неготові через особисту відповідальність долучатися до творення цих благ. Звісно я кажу лише про частину людей, є велика нова реальність, поява молодого покоління, які готові брати відповідальність і за себе, і за країну.\nПочинали ми з кульмінації патерналізму за часів СРСР, яку найкраще характеризує фраза “прошла зима, началось лето, спасибо партии за это”. Потім, у 90-их роках, ми рванули до квінтисенції демократії, а тоді почали розходитись у різні боки. У Росії ішлося про одного царя, а у нас відбулось зміщення до персональної відповідальності за себе, свою родину, своє “коло”. У якись момент ми зупинились у посередньому становищі. У нас немає ідеї яскраво вираженого царя, з одного боку, але з іншого − нам ще далеко до усвідомлення того, що чиновники, влада − це слуги, які діють відповідно до соціальних потреб. Оце посередині дуже часто мені нагадує феномен отаманщини: ми очікуємо лідера, який візьме відповідальність за нас, і, водночас, персональна відповідальність є розкиданою.\nЯк співвідноситься патерналізм і християнська теза про милосердя “турбуватися про ближнього свого”? Чи христиняство підсилює патерналізм? Для мене важливо розуміти, як ми уявляємо відсутність патерналізму: чи це сліпа, жорстка боротьба індивідів за те, що сильний виживає, а слабкий вмирає? Є законні функції держави, які передбачають служіння або певним категоріям населення, або просто покликані служити у найкращому розумінні цього слова. Християнство накладає на усіх обов’язок бути відповідальним. Милосердя, допомога іншим не несе загрози патерналізму, бо вони не роблять людину рабом.\nУкраїнцям слід починати зміни з себе. Леся Оробець виділяє кілька ключових моментів цього процесу.\n1. Політична пам’ять. Політики минулої політичної культури могли використовувати прийом, коли від Шустера до Шустера міняли на 180 градусів свою позицію, і отримували уже наступної п’ятниці шквал людської підтримки. Так не може бути. Політики повинні розуміти, що ви прекрасно пам’ятаєте, що вони заявляли, обіцяли, підписували.\n2. Нам потрібно в собі почати виховувати господарів. Радянська влада винагороджувала пролетаріїв, які особливо ні за що не несли відповідальності, виконували низькоорганізовану працю. Господарі, які здатні бути організувати працю, прораховувати наперед, брати відповідальність, виявились або знищеним класом, або людьми яких відверто не терпіли у суспільстві. Господар не поведетьсяся на дешеву обіцянку гречки, так можна поводитися із недосвідченими людьми. Чим більше ми працюємо, аби у нас було більше людей середнього класу (господарів), які здатні до самостійного тверезого мислення, відповідальної поведінки, тим відповідальніше будуть змушені поводитися наші політики.\n3. Перестати думати телевізорами.\nСеред європейських цінностей я назву три ключові, які, як на мене, насправді здатні змінити нас як націю.\nЦінність номер один − працювати на результат і на совість. Якщо ми погоджуємося, що кожен з нас буде на своєму місці (у бізнесі, чи служінні) совісно і якісно виконувати роботу, ми побачимо швидко результат.\nДруга цінність − винагороджувати результат. В українській традиції ми зазвичай винагороджуємо страждання і старання. А іноді людина, яка навчилась робити свою роботу швидко і якісно, сприймається іншими з остархом. натомість ті, хто симулює важку титанічну працю користується захватом і статусом жертви. То ми винагороджуємо старання чи результат?\nТретя чеснота − здатність планувати наперед. Це одна із ключових здатностей. Коли люди планують навчання, кар’єру, долю на майбутнє, тоді у них виникає з початку добробут, а потім і багатсво.


На ОМКФ 2021 відбулася презентація нових проєктів FILM.UA Group - Телеканал Україна\nКіно на мільйон: відбулася презентація проєктів FILM.UA Group на ОМКФ\nЗа традицією, кіноринок завершили яскравою “Вечіркою на мільйон”, хедлайнером якої стала запальна реперка Alyona Alyona.\n17:33, 2 вересня 2021\n16-18 серпня відбувся Літній кіноринок у межах Одеського міжнародного кінофестивалю. FILM.UA Group знову готові дивувати вибагливого українського глядача якісним контентом, цьогоріч — у партнерстві з лідером українського прокату — Kinomania.\n“FILM.UA Distribution спільно з продюсерами працює над стратегією просування проєктів ще на етапі їх створення, задовго до кінотеатрального релізу: створює позиціонування, обирає комунікаційні канали та інструменти. Це, безпосередньо, впливає на фінальну версію фільму — у цьому є і своя унікальність, і складнощі, і виклики. У рамках кіноринку ми представили різножанрові проєкти, які, на нашу думку, мають усі шанси та потенціал стати доларовими мільйонерами в прокаті та отримати статус “міжнародних хітів”, — Надія Коротушка, керівниця напрямку кінотеатральної дистрибуції FILM.UA Group.\nЗірки за обміном (#першакомедіяроку)\nНайкращі Вихідні (#якїхнелюбити)\nНа Природу (#шампуридогори)\nКоza Ностра (#мамаїде)\nЯ, “Побєда” і Берлін (#япобєдаіберлін)\nОсь таким яскравим та насиченим був ХІІ Літній кіноринок у межах Одеського міжнародного кінофестивалю для FILM.UA Group. 2022 рік має всі шанси отримати звання року “прем’єр на мільйон”.\nУчасть компанії в кіноринку — можливість показати профільній аудиторії, наскільки кардинально змінився її підхід та амбіції за якихось 365 днів:\nмасштабні промо кампанії стають ще більш вражаючими, у тому числі за рахунок потужних колаборацій з промо-партнерами — лідерами українського ринку: мережами АЗС, супермаркетами, спортивними клубами, книгарнями, метро, залізницею та іншими;\nзалучених проєктів по промо та дистрибуції стає ще більше: найочікуваніший екшн, що стане найдорожчим фільмом Незалежної України та пригодницький роуд-муві з безпрецедентною кількістю зіркових музикантів;\nколаборації стають ще більш неочікуваними: Україна та Італія об’єдналися для того, аби створити новий в історії українського кіно жанр — сімейну гангстерську комедію.


З початку року в Україні запустили нові біогазові установки загальною потужністю 24 МВт : EcoTown\nЗ початку року в Україні запустили нові біогазові установки загальною потужністю 24 МВт\nУ січні-вересні 2019 року в Україні ввели в експлуатацію 12 біогазових установок загальною потужністю 24 МВт.\nЯк зазначають у Держенергоефективності України, виробництво біогазу дозволяє утилізувати відходи агропідприємств, зменшувати обсяги сміттєзвалищ, генерувати електроенергію, виробляти органічні добрива для сільського господарства та скорочувати шкідливі викиди.\nЗокрема, за 9 місяців були встановлені 7 установок загальною потужністю 19МВт для переробки у біогаз органічних відходів, 5 установок загальною потужністю 5 МВт для збору біогазу і виробництва з нього електроенергії на полігонах твердих побутових відходів.\nСтаном на01 жовтня 2019 в Україні працюють біогазові установки загальною потужністю 70 МВт, з яких 47 МВт - на оргаганічних відходах, а 23 МВт - на звалищному газі.\nВ Україні запроваджено "зелений" тариф на електроенергію із біогазу на рівні 12,39 євроценти/кВт*год. Законом від 25.04.2019 No 2712-VIII, передбачено збереження діючого "зеленого" тарифу на електроенергію з біогазу до 2030 року, добровільну участь девелоперів таких проектів в аукціонах, можливість реалізації електроенергії із біогазу за аукціонною ціною впродовж 20 років.


Я дуже щаслива, бо маю сестру. Між мною і моєю сестрою-близнючки завжди був особливий зв’язок. Я думала, що ніщо не здатне його зpуйнувати. І все ж одного разу це ледь не сталося … – Лайк Україна\nNext PostМи з чоловіком разом вже 15 років, дружби з свекрухою так і не з’явилося. Вона нам нічим не допомагала, хоча і могла. Думаю, буде справедливо, якщо і ми їй в старості теж не допомагатимемо.


ᐉ Автомайстер Глеваха - БОШ АВТО СЕРВІС Е95\nАвтомайстер в Глевасі\nСправність і безвідмовна робота транспортного засобу безпосередньо залежить від того, наскільки серйозно до цього питання підходити його власник. Адже всім відома приказка: «Краще запобігати, ніж виправляти», і з цим важко не погодитися. Адже плановий технічний огляд коштує набагато менше, ніж усунення серйозної поломки, після якої потрібен капітальний ремонт. Якщо ви згодні з цією думкою і вам потрібен автомайстер Глеваха, то в БОШ АВТО СЕРВІС ви знайдете тільки кращих фахівців з великим досвідом роботи і вичерпної базою знань.\nНе варто довіряти свій автомобіль неперевіреними сервісам, мало того, що це ніяк не допоможе заощадити, так плюс до всього такі необдумані рішення можуть спричинити собою додаткові витрати.\nБОШ АВТО СЕРВІС Глеваха, що ми пропонуємо?\nНа нашому СТО ви можете здійснити як плановий огляд авто, так і повноцінний ремонт однієї або декількох систем. Ми спеціалізуємося на:\nкомплексній діагностиці та ремонті ходової;\nкомп’ютерному розвалі сходження;\nультразвуковому очищенні бензинових форсунок;\nрегулюванні світла фар;\nвстановленні автосигналізації, центральних замків та іншого;\nдіагностиці і ремонті електроніки;\nпідборі і продажу автозапчастин;\nпроточці гальмівних дисків;\nремонті стартера і генератора;\nперевірці і повній заміні гальмівної рідини.\nВузькопрофільні фахівці та новітнє обладнання дозволяє здійснювати якісну діагностику і швидкий ремонт всіх систем автомобіля. Автомайстер (Глеваха) в БОШ АВТО СЕРВІС – це найкраще, що ви можете запропонувати своєму транспортному засобу, щоб він вірно служив протягом тривалого часу.\nЧому варто вибрати саме БОШ АВТО СЕРВІС Е95?\nПравильно вибране СТО – це, в першу чергу гарантія безпеки для власника автомобіля. Ретельний ремонт і тільки кращі комплектуючі – те, що ми пропонуємо кожному клієнту. По закінченню ремонту надається не тільки вся документація на замінені деталі, але і тривала гарантія від сервісу.\nДо того ж на кожен автомобіль ми заводимо індивідуальну базу, яка дозволяє простежувати всі етапи ремонту. На підставі такої бази можна легко приймати рішення щодо подальшого ремонту і рекомендацій для власника авто. Звертайтеся, і переконайтеся в усіх перевагах нашого СТО особисто!


За один день у Мексиці було вбито 33 людини | Українські Новини\nЗа один день у Мексиці було вбито 33 людини\n17 червня 2011, пʼятниця, 11:46 1682\n2011-06-17T11:46:00+03:00 Події 2020-02-15T10:33:29+02:00\n10 людей було застрелено внаслідок сутичок наркокартелів, а п'ятеро - під час бою бандитів з мексиканськими військами.\nУ мексиканському місті Монтеррей і його околицях було вбито 33 людини за один день, 15 червня.\nЗа даними поліції, більшість з убитих мали безпосереднє відношення до злочинних угрупувань, які займаються розповсюдженням наркотиків. Відомо, що десять людей було застрелено внаслідок сутичок наркокартелів, а п'ятеро - під час бою бандитів з мексиканськими військами.\nКрім того, 2 людини загинули з охорони губернатора штату Нуево-Леон Родріго Медіни. Повідомляється, що поліція знайшла поруч із їх тілами повідомлення з погрозами на адресу губернатора. Сам губернатор Медіна вже заявив, що незважаючи на погрози продовжить боротьбу з організованою злочинністю.\nЯк повідомлялося в середині квітня, в Мексиці поліція знайшла 32 трупи на місці масового поховання, виявленого в околицях міста Сан-Фернандо, що в штаті Тамауліпас.\nБільше новин про: Мексика Наркотики Криминал Наркокартели


Усвідомлена ефективність: які нові завдання постали перед HR-директорами під час пандемії? — Delo.ua\nОльга Шилова, HRD компанії Servier, про те, які результати бізнесу після запуску лінії психологічної допомоги співробітникам, чому сьогодні на піку уваги побудова правильного mindset і що дає компанії сертифікат Best Places to Work\nДо ковіду серед пріоритетних HR-завдань називали залучення та утримання. Під час пандемії бізнес багатьох сфер постраждав, безробіття зросло, ринок праці став ринком роботодавців. Що сьогодні у фокусі HR-відділу компанії?\nОкрім змін, які приніс коронавірус, на глобальному рівні групи компаній Servier уже почалася трансформація щодо стратегічних планів та цілей на 2025 рік. Досягнення стратегічних цілей потребує зміни корпоративної культури. Пандемія була зовнішнім чинником, який пришвидшив наш розвиток, гнучкість, цифровізацію. Ключовим моментом змін було впровадження лідерської моделі компетенцій в усіх країнах. У 2020-2021 роках з’явилися нові акценти у компетенціях, які допомагають створювати середовище для інновацій: змінювати узвичаєний порядок, впроваджувати нове, застосовувати найкращі практики.\nЯкщо раніше керівники напрямів займалися управлінням face to face, то сьогодні важливо навчитися працювати з командами у віддаленому або гібридному форматі так само ефективно. Керувати командами та підтримувати високий рівень залученості співробітників за нових умов виявилося непростим завданням.\nТакож справжнім викликом був перехід від живого формату роботи з партнерами у віртуальне спілкування. Це стосувалося насамперед медичних представників. З формату особистих зустрічей їм потрібно було швидко перейти у телефонний та онлайн, що потребувало нових навичок. Ми максимально швидко створювали тренінгові програми з ведення дистанційних візитів. Потрібно було адаптуватися до змін, зберігши при цьому високий рівень спілкування і залученості до процесу, адже від цього залежала ефективність бізнесу. Перед HRD постали нові завдання: стати внутрішнім консультантом, швидко реагувати на нові запити менеджменту та пропонувати рішення для ефективної роботи. Тож новим фокусом була побудова гнучкого мислення у команди та розвиток лідерства.\nЯкщо раніше керівники напрямів займалися управлінням face to face, то сьогодні важливо навчитися працювати з командами у віддаленому або гібридному форматі так само ефективно\nРозвиток лідерства — завдання, пов’язане зі зміною мислення. Які підходи ви застосовували?\nПеред компанією стоять амбітні стратегічні завдання до 2025 року. Їхнє втілення потребує зміни звичних настанов та управлінської культури, а це тривалий процес. У побудові нового mindset зашито кілька ключових принципів, які засновані на цінностях компанії і включають зміни на рівні щоденної поведінки. У новій програмі лідерських компетенцій є 24 поведінкові індикатори, за якими оцінюють ефективність співробітника і планують розвиток.\nОдин із них — засвоення співробітниками всіх рівнів принципу постійного пошуку шляхів розвитку компанії. Ми самі собі ставили питання: ті підходи, які ще вчора були дієвими, сьогодні мають таку саму силу? Завдання кожного менеджера — пропонувати нехай невеликі зміни, але ті, що допоможуть компанії зростати, а завдання компанії — не ігнорувати їх, а протестувати і впровадити найуспішніші. Щоб бути швидшими та гнучкішими на всіх рівнях, треба реагувати на нові ідеї.\nЯк органічно запустити зміни у компанії?\nПотрібно надати співробітникам паузу в робочій рутині і дати час на осмислення нових важливих меседжів і сенсів, щоб вони усвідомили та прийняли нову концепцію. Другий момент — зрозуміла комунікація. Пояснити співробітникам, чому "як було раніше" більше не працює. Презентувати, куди ми хочемо прийти, які наші стратегічні цілі та як певні компетенції допоможуть їх досягти. А далі — чіткий план і запуск.\nМи сформували принципи роботи у новій реальності та запустили модель лідерства: провели кілька форумів і зустрічей з різними підрозділами. Опісля нововведення застосовували у щоденній роботі, вони стали частиною оцінювання особистої ефективності.\nМи сформували принципи роботи у новій реальності\nУ квітні цього року компанія отримала сертифікат Best Places to Work. Що це вам дає?\nМи довгий час інвестували увагу та ресурси у розвиток бренда роботодавця і на певному етапі вирішили пройти зовнішнє оцінювання. Ми обрали сертифікаційну компанію Best Places to Work, аби пройти аудит усіх HR-практик компанії та зрозуміти, що думають співробітники про організацію. За результатами аудиту, який провела Best Places to Work, у нас є сильні сторони та зони, розвитку яких слід приділити увагу.\nСертифікація Best Places to Work — це привід для гордості усіх, хто працює у "Серв'є Україна". Звісно, сертифікація впливає на вибір нашої компанії потенційними кандидатами: як професіоналами з досвідом роботи, так і молодими фахівцями.\nМи довгий час інвестували увагу та ресурси у розвиток бренда роботодавця і на певному етапі вирішили пройти зовнішнє оцінювання.\nЯкими проєктами пишаєтеся?\nСоціальними ініціативами компанії. На КСВ-проєкти звертають увагу як потенційні кандидати, так і співробітники. Для персоналу це один із напрямів для розвитку лідерських якостей. Ще до пандемії ми проводили для студентів фармацевтичних та медичних факультетів хакатони, а цього року запустили п’ять онлайн-програм із залученням до процесу експертів нашої компанії. Незадовго до проходження сертифікації ми запустили проєкт підтримки викладачів вишів з роботи зі студентами у межах дистанційного навчання, і саме його запам’ятали і назвали під час оцінювання наші співробітники.\nА для співробітників впроваджували програми, пов’язані з ковідом?\nУ 2020 році Servier у партнерстві з провайдером запустив лінію психологічної підтримки співробітників. Завдяки цьому сервісу колеги можуть записатися у кол-центрі на особисту консультацію з психологом або коучем та розібратися з тим, що їх турбує.\nУ 2020 році Servier у партнерстві з провайдером запустив лінію психологічної підтримки співробітників.\nНавіщо бізнесу такі програми? За якими індикаторами визначаєте їхню ефективність для компанії?\nМи бачимо у щомісячних звітах, якими є топові теми співробітників. Якщо спочатку це були тривожність і занепокоєння про своє здоров’я, здоров’я батьків і дітей, то згодом на перший план вийшли теми, що стосуються професійних завдань, власного розвитку та кар’єри. Це доводить, що благополуччя співробітників безпосередньо впливає на їхню ефективність. Якість сервісу ми оцінюємо за кількістю звернень від співробітників та їхньої оцінки після консультацій.\nЩо буде на піку уваги найближчим часом?\nНасамперед це безпека та здоров’я співробітників. Пріоритетом залишається впровадження лідерських компетенцій та побудова культури зворотного зв’язку на всіх рівнях. Продовжуємо працювати над брендом роботодавця і наступного року подаватимемося на ресертифікацію для підтвердження нашого статусу Best Places to Work. За оцінкою наших співробітників, КСВ-проєкти потрібні суспільству, тому їх також не залишимо поза увагою.


Японський мільярдер шукає жінку для подорожі на Місяць\nJanuary 13, 2020, 3:10 PM 2020-01-13T15:10:37\nМаедзава недавно розійшовся з 27-річною актрисою Аяме Горікі.\n«Самотність і порожнеча насуваються на мене, але все ж хочу одного: любити одну жінку постійно», — написав він.\nУ переліку вимог до кандидаток: вік понад 20 років, незаміжня, кандидатка має бути «завжди позитивною» і погодитися на космічну подорож.\nМаедзава відомий пристрастю до мистецьких творів та «атракціонами щедрості»: наприклад, кілька днів тому він пообіцяв роздати 100 млн єн (925 тисяч доларів) сотні випадково обраних фанів у Twitter. Для участі достатньо було підписатися на Маедзаву і перепостити його допис у Twitter з оголошенням лотереї.\nСума, яку Маедзава заплатив компанії Ілона Маска за подорож навколо Місяця, не розголошується — власник SpaceX лише натякнув, що вона дуже велика.


Новий Nissan Qashqai покажуть через два роки | Car.News - автомобільні новини\nОпубліковано: 21.06.2018 Розділ: Тест-драйви\nКросовер Nissan Qashqai — основа благополуччя компанії, тому й до його оновлення японці підходять акуратно.\nНове покоління представлять до 2020 року і, за словами джерел видання Auto Express, це буде високотехнологічна модель. У компанії вирішили не робити повністю електричний варіант. Nissan Qashqai буде мати у своєму активі відразу дві гібридні силові установки і бензиновий двигун. А ось дизеля не буде – в компанії відмовилися від їх використання з 2020 року.\nКросовер побудують на наступному поколінні модульної архітектури CMF альянсу Renault-Nissan. Вона передбачає використання гібридних технологій. Віце-президент Nissan Europe Понц Падикутира заявив, що у випадку з новим Qasqai в компанії будуть орієнтуватися на нову платформу як раз із-за можливості використовувати гібридні силові установки.\nПри цьому, найімовірніше, наступне покоління кросовера отримає силові установки як від Nissan (ePower), так і від Mitsubishi (Hybrid Power). Перша найбільш ефективна на швидкостях до 105 км/год і використовується на Nissan Note для внутрішнього ринку. В Європі ж швидкості вище, тому кросоверу і потрібна більш ефективна силова установка.


Етнонаціональні й етнополітичні процеси у сучасному світі реферат - UA-BOOKS.com.ua\nНа думку Дж. Ротшильда, політизувати етнічність — це: 1) переконувати нацменшини, що політика є корисною справою для їхніх культурних цінностей; 2) стимулювати зацікавленість і стурбованість етнічних спільнот зв'язком політики з розвитком їхніх культурних цінностей; 3) активізувати процес перетворення їх на самосвідомі етнічні групи; 4) спрямовувати діяльність етнічних спільнот у політичне русло. Таким чином політизація етнічності прискорює або гальмує політичний розвиток держав. Внаслідок чого на політичній арені світу зникають старі та з'являються нові суб'єкти міжнародних відносин. Політизація перетворює особисті пошуки людини свого місця і ролі, тобто приналежності й призначення, на групові вимоги поваги і влади. Водночас політизація вказує людині напрями виходу психологічно культурної енергії етнічних спільнот.\nОдразу ж відзначимо, що назва процесу глобалізації походить від англійських слів "globe" — земна куля, "global" — світовий, всесвітній та "to globalize", "globalization" — поширюватись по всій планеті, набувати всесвітнього характеру. В широкий науковий обіг всю цю термінологію ще у 60-х роках XX ст. ввели такі відомі теоретики Римського клубу, як Е.Ласло, Д.Медоуз, М.Месарович, А.Печчеї та ін. Отже, є всі підстави вважати їх і засновниками концепції глобалізму, яка, на погляд автора, вже перетворилась на метатеорію. Проте, завершеного, загальновизнаного визначення терміну "глобалізація" до цього часу ще не вироблено.\nОднак, існує достатня кількість загалом прийнятних визначень. "Глобалізація, — пише американський політолог Ентоні Гіденс, — це розширення світових соціальних зв'язків, котрі з'єднують віддалені регіони таким чином, що місцеві події розвиваються під впливом подій, які відбуваються за багато миль від них"[3, c. 62-64].\n"Глобалізація, — також слушно зауважує інший американський політолог і соціолог Девід Гелд, — означає щонайменше два різних феномени. По-перше, вона передбачає, що політична, економічна і соціальна діяльність стає всесвітньою за своїми наслідками. 1, по-друге, вона означає, що відбулося посилення взаємодії та взаємозв'язків всередині держав і суспільств та між ними самими".\nНа думку одного з найбільш відомих фахівців з проблем глобалізації Рональда Робертсона, яку варто взяти до уваги, глобалізація — це історичний процес посилення контактів між різними частинами світу, який призводить до зростаючої схожості й однаковості в житті народів планети.4 Звичайно, є й інші точки зору.\n— політизація етносоціального життя народів-етносів на пострадянському просторі, і в Україні зокрема, часто поєднана, або іде паралельно з процесом формування сутнісних компонент політичної суб’єктності цих спільнот;\n— різнорівнева соціоцивілізаційна зрілість пострадянських народів-етносів значною мірою обумовлює їх фактичну готовність/не готовність та консолідовану здатність/нездатність до реалізації своїх політико-творчих ролей в сучасних політичних реаліях;\n— політичні та системні особливості державного будівництва сучасних пострадянських країн, зокрема України, часто утруднюють, або й не відповідають формальним потребам реалізації політико-творчих ролей народів-етносів цих суспільств;\n— на пострадянському просторі, не минаючи й Україну, відсутній змістовний діалог між „соціальною та політичною системами” якраз на етносоціальному ґрунті.\nЩодо етнополітичного ренесансу у середовищі національних меншин, то тут варто звернути увагу на два моменти: 1) інтенсивне „пробудження“ етнічної самосвідомості і прагнення до відродження етнічної самобутності; 2) пошуки шляхів до ефективної участі у суспільно-політичних процесах, до самоутвердження як дійових чинників державотворення з зайняттям відповідних ніш в економічному і політичному житті нової держави. Серед типових і найхарактерніших рис етнічного відродження національних меншин можна назвати наступні: 1) утворення організацій з переважаючим членством однієї етнічності. Таких організацій на всеукраїнському, регіональних та місцевих рівнях нараховується понад 400; 2) діяльність художньо-мистецьких колективів, які збирають, відтворюють і пропагують фольклор, традиції, звичаї своїх етносів (за попередніми підрахунками нині таких в Україні налічується близько 2000); 3) функціонування державних шкіл з повним, частковим або епізодичним навчанням етнічними мовами; недержавних учбових закладів (як правило, недільні школи); наявність середніх спеціальних та вищих навчальних закладів, які готують фахівців мовами етнічних меншин, або ж у яких викладаються спеціальні дисципліни (переважно філологічного циклу та народознавчого характеру); 4) видання преси етнічними мовами або ж для етнічних меншин — вони виходять з різною періодичністю і різними накладами (на кінець минулого століття їхня кількість сягала 105, а з’являлися вони 23 мовами); 5) радіомовлення (угорською, румунською, єврейською, болгарською), телемовлення (тими ж мовами); 6) видання літератури (не лише підручників) мовами національних меншин (з цією метою у 1992 році була утворена Головна редакція літератури мовами національних меншин)[4, c. 592-594].\n— сьогоднішня кримськотатарська спільнота складається переважно з репатріантів — депортованих та їхніх нащадків, які поступово повертаються до Криму, в основному із Узбекистану. Високий ступінь етнічної солідарності та опанування ареалом попереднього розселення (звісно, не завжди у окремих випадках тотожного до того, який був до депортації) — два визначальні фактори темпів етнополітичного ренесансу кримських татар. Наявність етнічного ареалу, практично всього переліку індикаторів „конституційної наповненості“ (етнічні організації, релігія, середні та вищі навчальні заклади, преса, художні колективи, література кримськотатарською мовою тощо), координуючого політико-адміністративного органу (Меджліс кримськотатарського народу), представництво у органах місцевого управління сприяють формуванню нового типу етнічного самоврядування. Тут поєднуються риси територіальної і національно-культурної автономії.\n— гагаузи чи не єдина етнічна спільнота України, яка практично на сто відсотків розселена компактно (Одеська область, на кордоні з Молдовою). Маючи свій етнічний ареал, досить високу ступінь етнічної солідарності, тісні контакти з гагаузькою спільнотою Молдови, ця спільнота за умов сприятливої офіційної етнополітики зберігає добрі шанси для підтримання і розвою своєї етнічної самобутності. Разом з тим, на мою думку, гагаузи України, володіючи багатьма ознаками для реалізації своїх прав за територіальним принципом, повністю схильні до вирішення проблеми свого розвитку у рамках всеукраїнського контексту. Підстави для такого висновку дає той факт, що лідери гагаузів не піднімають питання про якесь спеціальне етнічне територіальне утворення (типу ЕСО).\n— основні зусилля кримчаків та караїмів у процесі етнічного ренесансу зосереджуються на відродженні і підтриманні символів та знакових рис своєї самобутності: мови, пам’яток історії та культури. У випадку з цими етнічними спільнотами очевидно йдеться не про відтворення, репродукування себе як спільноти (принаймні цей мотив не є превалюючим), а скоріше про збереження історичної пам’яті через збереження пам’яток історії і культури про дуже специфічні етнічні групи населення України й інтегрування своєї історичної пам’яті в історичну пам’ять всього українського народу. Останній термін вжито тут у політичному контексті — всі громадяни України.\nОцінюючи стан етнополітичного ренесансу в Україні та його вислідив на етнонаціональний розвиток українського суспільства, варто врахувати також ще дві категорії населення неукраїнського походження, які, власне, не є усталеним компонентом його етнонаціональної структури — біженців та іммігрантів, котрі тимчасово перебувають на території нашої країни. Річ у тім, що етнополітичний ренесанс українського етносу, національних меншин стимулююче діє на посилення їхньої етнічної солідарності й збереження їхньої самобутності у нових умовах проживання[5, c. 159-161].\nнайбільш відчутно й інтенсивно етнічне відродження відбувається у середовищі українського етносу, болгар, греків, німців, поляків, рома, румунів, угорців та деяких інших. Це виявляється передовсім у відродженні занедбаних (до чого спричинилася офіційна політика тодішньої держави) етнічних мов, традицій, інших ознак етнічності, а для української спільноти ще й у прагненні вибудувати й зміцнити державу, у якій вона складає основу державотворення. Щодо росіян, то етнонополітичний ренесанс у їхньому середовищі має дещо своєрідну форму — дискусії, особливо останніх років, про становище російської етнічної спільноти в Україні засвідчує, що лідери їхніх організацій, за поодинокими винятками, обертають свою діяльність проти втрати позицій, і російське населення займало у межах усього колишнього Радянського Союзу, у тому числі й в Україні. До речі, з новою ситуацією зіткнулися росіяни у всіх країнах колишнього СРСР;\nНа основі викладеного вище можна зробити наступний висновок: у ході етнополітичного ренесансу в Україні виявляються дві чіткі тенденції. Перша із них — це прагнення побудови національної держави. Найбільш концентровано його уособлюють представники українського етносу, преважна частина членів національних меншин. Дискусія точиться в основному навколо того, яким чином втілювати це прагнення. Очевидним є той факт, що згідно Конституції України — наша держава є унітарною8.\nДруга тенденція — відродження етнічної самобутності інших компонентів етнонаціональної структури супроводжується зростанням етнічної солідарності, внутрішньої групової згуртованості і активізацією етнічних рухів за реалізацію прав меншин. Останнє, за певних обставин, може породжувати конфліктогенні ситуації й якщо не сепаратистські, то, принаймні, обособленські настрої у середовищі національних меншин. Наявність двох зафіксованих тенденцій навіть без оцінки їхньої взаємодії (про це йтиметься далі) не дає підстав робити однозначний висновок про те, що в Україні вибудовується жорстка етнічна гомогенізація суспільства, не дивлячись на сильний пасіонарний, за М.Гумільовим, вплив українського етнічного компоненту на етнонаціональний розвиток країни. Для того, щоб визначити закономірності дії двох тенденцій, про які йшлося вище, та їхніх можливих наслідків, варто мати на увазі кілька обставин: 1) історичну тяглість безконфліктного (за поодинокими винятками) співіснування представників багатьох етносів на території нинішньої України; 2) фактор підлеглості, а до певної міри і національного пригнічення, але, безумовно, обмеження можливостей розвитку як етносоціальної спільноти українців, а також представників інших етносів; 3) перспективу розвитку самобутності усіх компонентів етнонаціональної структури українського суспільства, яка відкрилася з отриманням Україною незалежності; 4) засади етнонаціональної політики української держави та механізми її реалізації; 5) позиції держав етнічних батьківщин щодо частин своїх етносів, які знаходяться у рамках українського етнополітичного організму; 6) можливості взаємодії різних частин етносів, у тому числі і українського; 7) зовнішньополітичні пріоритети й орієнтації України.


Перший гучний хабар у Слузі народу. Чи посадять свого? Факти тижня, 20.09\nVideo: Перший гучний хабар у Слузі народу. Чи посадять свого? Факти тижня, 20.09\nЦього тижня рейтинг президентської партії сколихнув черговий скандал. САП запідозрила нардепа Олександра Юрченка у вимаганні хабара — у 200 тисяч доларів. За проведення потрібного закону. Частину, у 13 тисяч, ніби навіть отримав помічник Слуги народу. За що і був затриманий. Фракція оперативно викинула нерадивого нардепа зі своїх лав. Але далі розгорнувся справжній детектив. За гарячим парламентським тижнем спостерігав Валерій Літонінський.\nЦього тижня рейтинг президентської партії сколихнув черговий скандал. САП запідозрила нардепа Олександра Юрченка у вимаганні хабара — у 200 тисяч доларів. За проведення потрібного закону. Частину, у 13 тисяч, ніби навіть отримав помічник Слуги народу. За що і був затриманий.\nФракція оперативно викинула нерадивого нардепа зі своїх лав. Але далі розгорнувся справжній детектив. За гарячим парламентським тижнем спостерігав Валерій Літонінський.\nICTV / Факти тижня. 100 хвилин / Перший гучний хабар у Слузі народу. Чи посадять свого? Факти тижня, 20.09 / 20.09.2020 19:27


The Pirates of Carpathian mountains - 15 Августа 2011 - И чтоб никто не знал.. - И чтоб никто не знал...\nГлавная » 2011 » Нахкуст » 15 » The Pirates of Carpathian mountains\nThe Pirates of Carpathian mountains\nХотів би жити знову в горах,\nДитям безжурним, як колись...\nЛунають строки в моїй голові під стукіт колес потягу. Якого біса? Байрон? Здається так... Гірше ніж якась набридлива пісня на кшталт "чумачєччяя вєсна”.\nЦе буде опис вражень від походу Українськими Карпатами. Можливо буде зовсім трохи ненормативної лексики.\nЧетверо студентських тіл та приблизно стільки-ж студентських душ все щільніше наближаються до міста Івано-Франківськ, де зранку мають спіймати чи то собаку чи то бусик до Лазещини. Двоє з мєхмашу (нє, вадяру в поході ми не жрали), дівчина з ІПСА та ще один мій друг з НАУ (щось там з програмною інженерією, фак не пам'ятаю).\n"Нє мабілки не заряджаємо” - обламує мене сука-провідниця. Тож я вимушений впертися головою в змотаний спальний мішок і спати так аж до самого Львова, поки не змерзну і не закутаюсь в нього.\nБув ранок четвертого серпня. Похабцем наминаючи ковбасно-хлібні сухі бутерброди не маємо часу на розпиття чаю тому допиваємо його вже на платформі. На вокзалі кожен розтусовується по потребам: хтось накидується на розетку, хтось біжить пробивати бусики, хтось біжить за дощовиком...\nЗдобувши достатній заряд акамулятора, квитки на 9-ти (здається) ранковий автобус до Лазещини (точніше до Яблуниць, але нас довезуть декілька кілометрів бонусом) йдемо гуляти по місту Іванів і Франків і цього всього в купі щоб потім галопом нестися назад на автовокзал зі свіжоспеченною здобою в писках і одному роті (з нами дівчина, все таки).\nТуристи ми в бусику єдині. Це, в принципі, добре, бо всю задню частину саме ми заваляли рюкзаками. Всі тихенько матюкаються, пробираючись через ці завали, але нічого в очі не говорять. Мені якось незручно спочатку було, але потім попустило. Нахабність все таки взяла верх. І це є добре.\nТа й зненавидіти нас не встигли. Приперлися до пункту призначення за годинки 2-3 (сорі, я в ліченні часу можу тупити, це в мене постійно і лікарі кажуть що удіяти нічого з тим не здатні). За останні півгодини всі нам активно підказували коли краще вийти і куди краще піти. Першою частиною порад ми скористувалися, а на другі відповідали що вже маємо маршрута.\nЗа планом ми мали пройти дорогу Лазещина – Гора Петрос (ночівля) – Говерла – Хребет Чорногори – Малі Кізли (це хребетик такий) – Великі Кізли (також хребет...) – озеро Беребенескул (ночівля) – озеро Несамовите – Заросляк – Глобус – Ворохта (потяг до Львова).\nМаршрут попсовий і місця попсові. Та й всього 3 дні. Круті хлопці можуть шпикнути за то, що начебто лоховські відстані та трололо. Кажу відразу: для мене це був перший більш-менщ серйозний похід (раніше були 20-ти кіломтрівки по радіусу від табору й по 1000-1500 метрів) а для двох з нас це був взагалі перший похід.\nЄдиною "нєлєвою” людиною в нас була Катя (ІПСА). Катя мала досвід і декілька раз ходити по Карпатах (в тому числі і по цьому маршруту) і навіть закинути курси інструктора, бо вони нецікаві. Тож вона нас постійно повчала що і як треба робити під час походу. Моє его тому дуже противилося. В результаті чого в рюкзаках в нас були бульби та акамулятор від мотоцикла для мого андроїда (відроїда, щоб не пантеличити лайвівців). Наперед скажу що з самим акамулятором виникла непевна ситуація (хз чи воно заряджало мобілу, бо по факту такий процес телефоном не індитифікувався, але при підключенні до зарядного телефонко врубався) і я був вимушений розтягти заряд аж до Глобуса. А бульби недоїли)\nВилізши з автобуса ми купили останній свіжий хліб та води і покрокували по маршруту.\nВідразу за Лазещиною ми вперше побачили ціль першого дня походу – гору Петрос і Говерлу. Ентузіазму не було край, бо здавалися вони вкрай близько. Кайф обламувала Катя, котра казала правду (тоді ми так не думали) що це є оптична іллюзія.\nПерша гірська річка, перші мости, перші кущі малини. Ми на все це окаємо-гакаємо і шалено клацаємо фотіком. Дорогою нам майже весь перший день слугувала доволі полога автомобільна колія. Тож відстань ми долали швидко, що ще більше нарощувало ентузіазм і невіру в розповіді Каті про майбутні складнощі.\nНа першому КПП ми платимо 10 грн з одного студентського тіла (звичайне тіло пускають вдвічі дорожче а душі по акції безкоштовно), розповідаємо маршрут, слухіємо інструктаж про те, що не можна ходити вночі по горах і обіцяємо відправити смс з заросляка з чого Катя буде потім глузувати ("якщо ми не відправимо, то як вони потім нас шукати будуть, в них наші тільки прізвища та імена.. жодних фото...”). Але смс все таки відправимо (так, нема інтриги, ми дійшли до кінця... не писати мені детективи).\nУвірували ми на першому звивистому відрізку. Частіше дихання і привали. Час від часу зустрічали лісовози, а згодом натрапили на самі місця вирубу лісу. Там урали перетворювали зелені трав'янисті галявини на багнюче пекло. Не знаю, на скільки ця вирубка легальна, але вигляд в неї кепський в будь-якому випадку. Ми обережно стрибали по камінця-гілках, щоб не вступити в кала баню, а Ігор (НАУ) мав стіли та покладений статевий орган на наші проблеми.\nПо дорозі багато джерел і в геть у кожне з них Вова (ММІ) лізе куштувати воду. Навіть мінеральне одне було. Вода в ньому справді мінеральна але з специфічним затхлим присмаком.\nВвечері, перед "перемичкою” (підніжжя Петросу, де мав бути наш перший табір) нам лишався ще один звивистий підйом. Він був крутіший, і дався нам важче.\nЗатаборившись під Петросом ми поїли чорниці, котрої в цю пору було більше, ніж вдосталь, попекли бараболі та пили чай. Вава (ММІ) та Ігор (НАУ) першими полізли спати а ми з Катею ще з годинку сиділи гомоніли й спостерігали як люди о півночі сходили на Петрос. На умові що Підемо зустрічати світанок на Петрос лягли спати.\nО четвертій ранку нас збудило пілікання телефону. Час було вставати і йти на гору. Витягнутий зі спальника ніс підказував протилежне — спать ннннада. Бо зимно. Тож так і спали до 10.\nВ ранці лаяв лінивого себе. На Петросі була кльова зруйнована блискавкою капличка, котру ми потім бачили з Говерли.\nВранці їли манна каша з чорницею та згущеним молоком. Манна розварюється в п'ять разів по об'єму, що стало для нас невеликим сюрпризом. Тож залишки від повної каструлі було закопано під кущем. Хто там буде голодний — копайте під кущами)\nМетою другого дня було озеро Беребенескул, де зовсім немає дров. Від ідеї з пальником ми відмовилися, бо якось то тхло цивілізацією. Навантаженість наших рюкзаків і відсутність здорового глузду дозволяло нам тащити дрова з собою аж з самої "перемички”, що ми і зробили.\nПо дорозі на Говерлу зустріли ще одне КПП (нове, за словами Каті) де нам пояснили що студентські тіла мають платити 10 гривень за добу (акція на душі, дякувати великому макаранному чудовиську, діє завше).\nЛюд на говерлі був помітний здалеку. Це не дивно, бо до вершини можна за декілька годин добратися з Заросляка, де є тур бази. Тож більшість туди преться з легкою торбочкою чи взагалі без неї.\nА ми зі своїми 80-літровими рюкзаками поки-що відхекувалися внизу і набиралися сили перед найважчим етапом сьогоднішнього дня — сходом на найвищу гору в Україні. Ну, так казала Катя і її слова поселили в наші голові ілюзії про те, що далі буде легко і просто.\nІ ось ти лізеш, перебираючи каміння ногами, намагаєшся не зупинятися, щоб не збивати дихання... Ось ти майже на вершині і... бачиш до біса люду, котрі там тусуються. Дідько, їх там більше ніж на парах в поточних аудиторіях. Тож святкувати якось цей схід бажання відпало. Просто перепочиваємо, дзвонимо мамі і кажемо що "я на Говерлі”, робимо пару фот, жремо сухпай... (ого скільки ми всього там зробили). І бачемо надпис КПІ, змайстрований декількома людьми (О_о). Швидко розумію що то Глобус і йду вітатися.\nТак, дійсно глобус. Вони питають куди ми, а я взнаю що вони були вчора на Беребенескулі і там було порівняно тепло вранці (це мене дуже цікавить після проведеної ночі, адже ночівля ще вище й біля озера мала бути значно холоднішою за попередню). Сходимо разом з КПІшниками, вони потім звертають до бази, а ми прямуємо хребтом Чорногори.\nНаступна гора після Говерли в сходженні нам здалася також доволі серйозною (у всякому разі енерговитрачаючою), тож було вирішено на загальному обговоренні минати вершини. Я потім бухтів що це якось тупо: "Були в Карпатах, обходили гори”. Але я виявився єдиним прихильником ідеї лізти вверх і тому мав скоритися принципам демократії.\nЯ весь маршрут проходив віртуально на Гугл Іорс, тож йшов по візуальній пам'яті. Але її вистачило до Малих Кізлів, далі йшли по мапі і уточнювали жіпіесом. І цей відрізок якось затягувався і затягувався. Здавалося ось-ось за наступним пагорбом ми побачимо Беребенескул. Йшли години. Декілька різв вмикався жіпіес. І в решті-решт, о 7-ій годині вечора ми побачили завітну водойму. І, дідько б їх брав, купу наметів поряд. Топ попсовий маршрут давався в знаки.\nНу що ж, розбиваємо табір. Катя знаходить там своїх знайомих з ІПСА (тісний світ... мать) в наслідок чого ми маємо подвійний запас дров, котрий вистачає не тілько на приготування супу, і на ранковий запас, але й на чай і базікання біля багаття. Останнє було небаченим нахабством в тих краях з огляду на відсутність дров як таких.\nДесь о дев’ятій годині помічаємо два ліхтарики, що спускаються до Беребенескула з північного сходу, що навпроти гори Гутин-Томнатик. За години вітаємось з їх власниками (до речі, всі туристи в Карпатах вітають одне одного при зустрічі і це круто) поляками і приймаємо їх намет до нас у табір.\nВони трохи балакають на англійській, тож розуміємося на цій мові, перекидаємося декількома словами, допиваємо чай і ліземо спати.\nВночі було значно холодніше, але осінній спальній мішок рятував.\nВранці жеремо рис з овочами та тушнею і ліземо купатися.\nСтрах як холодно. Гребти починаєш не від того, що дна нема (озеро не глибоке, здається максимум три метри), а щоб хоч якось зігрітися. Мене вистачило на два запливи десь по дві-три хвилини.\nЗібравши табір ми вернулися на Малі Кізли і спускаємося до Несамовитого озера, другого в Україні по висоті після Беребенескула.\nЛегенда свідчить що якщо вмитися в ньому то до кінця року знайдеш свою половинку. Я вмиваюся тому, що обгорів учора і все лице пече. Вмиваюся як лох. Ігор приходить і показує як вмиваються справжні” мужчини”. Ми засвоюємо урок, а я ще й даю цьому заняттю ім'я "water-ostriching” і висуваємо його в конкуренцію пленкінгу.\nДалі премося болотами, що перетворюють мої конверси в протікаючі галоші. По попівдні зупиняємося на обід, миємо капці, робимо чай і відпочиваємо.\nПісля обіду надибаємо на дорозі мішечок зі сміттям на котрому висів папірець з проханням занести його "вниз у Заросляк”. Окрім цього папірець інформував, що 7-8 серпня в Карпатах проводиться акція очищення останніх від сміття. Ми з радістю доперли мішечок до місця призначення. На мене такий жест справив вкрай гарне враження і я був рад тягти той мішок (попередньо забравши його в Каті) з думкою, що я вношу свою частку в очищенні Карпат.\nВ Заросляку купа туристів і починається автомобільно-дибільна (бо в ролі покриття каміння) дорога, де ми зустріли багацько люду котрі "панапрієжжалі” з Росії (номера палять).\nЦікавий момент: їде доджик, опускається скло і на мене дивиться дівчатко:\nХм... а я ІПСА...\nІ автівка зникає в куряві.. Не знаю, звідки вона здогадалася що ми є студіками КПІ (можливо тому, що поряд Глобус), але коли вона від'язджала в мене був таке зверхнє ставлення до неї. Бо я все-таки пройшов пішки з Беребенескула сюди, а вона на чортопхайці, хоч і дорогій. Вона, певно, вважала все навпаки: "лахі пєшком, прінцеса на доджикє”. І питання якесь дивне... Чи то вона типу виїбнулася тим що теж з КПІ, або що має пиздату дедукцію, в кепа запозичену. Коротше вона лишила більше питань ніж зрозумілості.\nЧалапати по дорозі після карпатських стежок нудно. Тож дорога до Глобуса тягнеться-тягнеться і тягнеться...\nДійшовши до Глобусу Катя знаходиить знайомих, вони нам надають розетку для зарядки, воду, дрова і місце для вечері. Поки готували вечерю, на багаття збіглося ще декілько КПІ-шників. Деякі з них пили пиво (ргнь,бблнь... фє), дівчина грала на гітарі а хло намагався стукати в такт по дерев’яній дощечці і книжці (моє враження від такого перфомансу я пропущу... люди все-таки старалися).\nСам Глобус виглядає доволі непогано: багато простору, все зелено від трави, прибрано і охайно. Видно що будуються якісь об'єкти, тож життя там не стоїть на місці.\nВід інструкторів дізнаємося що вийшов недобір на третю зміну. Тож, якщо маєте намір відвідати гори наступного року є сенс цікавитися саме останнім заїздом.\nМе... Знову наварили забагато гречки (їв цей делікатес вперше за півроку). Але, хвала Великому Макаронному Чудовиську, що навколо багацьоко вічно голодних студиків, котрі раді розділити трапезу.\nДорога на Ворохту пряма, асфальтована, темна та нецікава. Нам пощастило під'їхати на бусі з якимось "корпоративом”.\n"- ви аткудава?”\n- З Києва\n- Ха, так ета ми радниє души почуяли...\nДякуємо їм на послузі та прямуємо до залізничного вокзалу де в залі очікувань буде багато бомжів та інших виблядків що і змусить декого з нас розкладати спальні мішки на пероні та чекати потяга лежачи.\nВлазимо в потяг, разом зі щойно "спеченим” знайомим зі Львова, котрому ми віддали зайвого квитка. Завтра не дістанемо квитків до Києва і тому отримаємо ще один бонусний день відпочинку у Львові. І це тягне на некепський "хепіенд”. На ньому і закінчимо.\nПросмотров: 574 | Добавил: humy | Рейтинг: 0.0/0 | - Оценить - Отлично Хорошо Неплохо Плохо Ужасно


Антикризове управління нерухомістю в Україні - Zagorodna.com\nАнтикризове управління нерухомістю в Україні\nВ умовах економічного спаду в Україні і світової фінансової кризи, комерційні банки змушені проводити реструктуризацію проблемних кредитів, виданих під заставу нерухомості.\nЦе стосується не тільки кредитів для фізичних осіб під купівлю житла, а й багатомільйонних кредитних позик для девелоперів з метою реалізації великих житлових, складських, комерційних та офісних проектів. Аргументи на користь такої реструктуризації зрозумілі. Судитися з неплатоспроможними клієнтами-позичальниками з метою стягнення предмета іпотеки, а саме торгових, офісних та ін будівель на свою користь невигідно. Серед аргументів: додаткові судові витрати і ризики, а в разі переходу об'єкта на баланс банку додаткові витрати - оплата ПДВ та необхідність збільшення резервів у зв'язку збільшенням частки поганих кредитів.\nВсе ж таки реструктуризація є тимчасовим рішенням проблеми або скоріше відстрочкою її вирішення. Вона, на жаль, не дає відповіді на головне запитання: «Чи є фінансова криза і падіння орендних ставок і цін на нерухомість єдиною причиною того, що девелопер не може виплачувати кредит?! Або може бути концепція об'єкта в нових умовах неактуальна або управлінська команда не може ефективно протистояти кризовим викликам. Про ці та інші нюанси управління нерухомістю в умовах кризи ми розмовляємо з керуючим директором компанії 1849 PLC в Україні Робертом Веланом.\nЖурналіст: Що Ви б порадили робити банкам і позичальникам у ситуації, що склалася? Як Ви оцінюєте ймовірність того, що орендні ставки повернутися на докризовий рівень протягом найближчих 1-2 років?\nРВ: Базуючись на власного досвіду, ТЦ «Піраміда» у Києві, ми радимо банкам та власникам об'єктів докласти максимум зусиль з метою стабілізації чистого операційного доходу і його поступового зростання за рахунок внутрішніх резервів. Я впевнений в тому, що такі резерви є на кожному діючому об'єкті, їх просто необхідно задіяти.\nРозраховувати на те, що орендні ставки швидко повернутися на колишній рівень не варто. Необхідно бути реалістом, доходи населення внаслідок кризи і знецінення гривні істотно впали і без їхнього росту орендні ставки рости також не будуть. Поки, на жаль, не видно передумов для відновлення стійкого економічного зростання в Україні.\nЖурналіст: Що Ваша компанія зробила для того, щоб стабілізувати дохід торгового центру, яким Ви керуєте? Які резерви були задіяні Вами?\nРВ: Не секрет, що до кризи не було потрібно значних зусиль для того, щоб здати в оренду всі приміщення і отримувати прогнозований дохід. Падіння орендних ставок і зростання вакантності призводять до того, що девелопери не можуть повертати кредити. Нам вдалося уникнути цієї ситуації за рахунок таких дій. По-перше, ми посилили управлінську команду і скоротили штат «Піраміди». На ключові посади прийшли люди, які здатні діяти рішуче, виважено і швидко. Це дозволило нам у розпал кризи провести переговори і утримати в центрі майже усіх орендарів. По-друге, ми ретельно проаналізували операційні витрати центру і скоротили їх до мінімуму. По-третє, ми поступово поліпшили набір орендарів у центрі шляхом залучення на вигідних умовах «якорів», таких як фуд-корт і магазин краси, здоров'я і зручного побуту та ін По-четверте, ми склали і поступово реалізуємо план заходів щодо поліпшення якості послуг, як для орендарів, так і для покупців торгового центру. В результаті, у нас чистий операційний дохід стабілізувався, а вакантність дорівнює 0.\nЖурналіст: Які переваги наявності на об'єкті професійної управлінської команди? Чи може ця послуга істотно зменшити втрати девелоперів?\nРВ: Управління нерухомістю - це важлива послуга, яку всі професійні інвестори хочуть отримати. Під час кризи наявність кваліфікованої управлінської команди на об'єкті значить прозорість усіх процесів, строгий фінансовий контроль та наявність чіткого плану заходів щодо оптимізації функціонування об'єкта. Крім цього, професійний менеджер нерухомості здатний приймати правильні рішення щодо здійснення інвестицій в об'єкт нерухомості з метою збільшення його вартості.\nЖурналіст: Які першочергові кроки має зробити професійний менеджер, зайшовши на проблемний об'єкт?\nРВ: Я раджу починати з проведення аудиту, який включає аналіз витрат, комерційного потенціалу об'єкта, фізичного стану об'єкта, процедур внутрішнього контролю і правовстановлюючих документів. Його результатом має стати план заходів щодо стабілізації активу і збільшення його чистого операційного доходу, розрахований на 1 рік, а також відповідна фінансова модель і аналіз чутливості. Після проведення аудиту, необхідно вжити заходів щодо скорочення непотрібних витрат, запровадити систему щомісячної фінансової і управлінської звітності, підібрати команду об'єкта, яка буде виконувати розроблений план заходів щодо стабілізації та збільшення чистого операційного доходу торгового центру. Забезпечення повного контролю над рухом грошових коштів, скорочення витрат, швидке заповнення вакантних площ орендарями і проведення комплексу заходів з метою збільшення вартості об'єкта - це основні компетенції професійного менеджера, які забезпечують успішне виконання його функції на проблемному об'єкті.\nТеги до контенту: оренда нерухомості іпотека управління нерухомістю


«Мій брат помилування у Путіна не проситиме…» — Високий Замок\n«Мій брат помилування у Путіна не проситиме…»\n29.10.2018, 18:35 493\nДолями українських політв’язнів переймаються і американські дипломатии\nІгор Котелянець, Євген Панов, війна, Росія, політв'язні\nПрисудження Олегу Сенцову премії Європарламенту ім. Андрія Сахарова ще більше привернуло увагу світу до понад семи десятків українських політв’язнів, яких запроторив за ґрати Кремль. У цьому переліку — і колишній електрик із запорізького Енергодара Євген Панов, якого російські спецслужби безпідставно звинуватили у підготовці диверсій на території окупованого Криму. Хоча українець повністю заперечує свою вину, а доказів у справі немає, російський суд на вісім років запроторив Євгена у колонію суворого режиму. Як складається доля цього бранця? Про це — у розмові кореспондента «Високого Замку» з його братом Ігорем Котелянцем, який разом з багатьма державними і громадськими інституціями України докладає багато сил, щоб визволити Євгена та інших незаконно засуджених із російських тюремних застінків.\n— Ігоре, 25 жовтня у Москві Верховний суд Росії відхилив апеляцію вашого брата. Чи був на цьому засіданні хтось з рідних Євгена? Чи вдалося з ним переговорити?\n— Окрім адвокатів, з нашого боку не було нікого — засідання зробили закритим, сторонніх не впускали. Щоправда, у приміщення суду вдалося потрапити кореспондентові УНІАН у Москві Роману Цимбалюку, який з коридору встиг сфотографувати Євгена у судовій залі. Після суду з його прогнозованим результатом брата помістили у московський слідчий ізолятор «Матросская тишина». Етапувати звідти у будь-яку колонію Російської Федерації його можуть будь-коли. Ми про це дізнаємося лише за фактом.\n— Чи знаєте ви про умови утримання брата у цьому СІЗО? Його помістили між «політичними» чи між кримінальниками?\n— Нічим особливим умови утримання тих й інших не відрізняються. І якихось «преференцій» для представника України там немає.\n— Це правда, що під час апеляції прокурори вимагали для вашого брата більшого терміну покарання?\n— Так. Окупаційний суд Криму постановив дати Євгену вісім років тюрми. У липні, коли адвокати підготували апеляційну скаргу до московського суду з вимогою скасувати цей надуманий вирок, прокурор вимагав збільшити Євгену покарання за неіснуючий злочин до 10,5 року. Мотивував тим, що стаття Кримінального кодексу, де йдеться про диверсії, передбачає ув’язнення до 20 років. У випадку з Євгеном ніякої диверсії не було, російська Феміда судила його за «наміри»…\n— Можливо, від адвоката Дінзе знаєте про самопочуття Євгена?\n— Морально мій брат тримається стійко. Щоправда, не вірить у можливий обмін на когось з росіян, засуджених в Україні за тероризм. Надто довго чекав цього обміну, але, попри обіцянки, він так і не відбувся.\nДо несправедливого, тривалого ув’язнення Євген був готовий. Федеральна служба Росії пресувала його давно, обіцяла «впаяти» 20 років тюрми — за те, що не йде на угоду зі слідством. Євген не почувається винним, тому на цей крок не пішов. Готовий був почути вирок і про максимальний термін ув’язнення…\nТепер, після безуспішної апеляції, ми чекаємо на відповідні документи, щоб готувати позов до Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). Паралельно проходитиме касація. Ми не сумніваємося, що вона підтвердить рішення «найсправедливішого» російського суду. Касаційне рішення ми теж надішлемо в ЄСПЛ на підтвердження того, що для доведення невинуватості Євгена вичерпали всі можливості національного законодавства Росії. Саме такою є умова розгляду позову в ЄСПЛ.\nА фізичному стану Євгена не позаздриш. Через тортури, знущання, якого зазнав за ґратами, у нього загострилися болі у суглобах, спині. Хвороба перейшла у хронічну стадію. Допомоги від лікарів у СІЗО брат не отримував, змушений був переносити ці болі без медикаментів. У нього також проблеми із зубами.\n— Ми чули, що інший український політв’язень, Роман Сущенко, готовий написати заяву до Путіна про помилування. А Євгену подібної ідеї не підказували?..\n— Ні, він навіть не розглядав би таку пропозицію. Не бачить у цьому сенсу. Про це Євген написав в одному з останніх своїх листів додому. Так і зазначив, що «у нього просити нічого не буде». «У нього» — всім зрозуміло, про кого йдеться…\n— Кажуть, що у справі свого брата ви зустрічалися з послом США в Україні Марі Йованович?\n— Так, така зустріч була. Від неї у мене залишилися найкращі враження.\n— Чи може ця ваша розмова допомогти визволенню Євгена? Скажімо, на найближчій зустрічі президента Трампа з Путіним господар Білого дому, за підказкою свого українського посла, може попросити російського президента, аби звільнив Сенцова, Панова та інших політичних в’язнів?\n— Нам залишається лише на це сподіватися. Такі питання вирішуються зазвичай кулуарно. Але я впевнений, що Трамп дасть Путіну відповідний сигнал щодо українських бранців.\nАмериканський посол приділила нам багато часу. Була вражена почутою від нас інформацією. Ми розповідали Марі Йованович, що робимо задля звільнення брата, і про те, як саме зарубіжна дипломатія могла би нам у цьому допомогти. Одне з наших прохань — щоби проти Росії було посилено санкції через порушення нею прав наших рідних. Ми хочемо, щоб до санкційного списку було внесено саме тих осіб, які причетні до фальсифікації справи нашого брата, які катували його, вибиваючи зізнання.\nПроцедура застосування санкцій така, що їх спершу повинна накласти Україна, а вже потім вона має просити інші держави про підтримку. Бо якщо ми самі злочинців не покараємо, а будемо просити про це інших, це виглядатиме дуже дивно — наче ми не самостійні, не впевнені у власних рішеннях.\nПані посол сказала, що ми можемо розраховувати на її підтримку. Ми ж, своєю чергою, розповіли, наскільки важлива для політв’язнів публічна підтримка з боку Сполучених Штатів. Один лише штрих: як тільки з’являлися резолюції США з вимогами припинити знущання над нашими бранцями, російські спецслужби припиняли це робити. Бо знали, що це питання перебуває у центрі уваги міжнародної спільноти. До слова, буквально через кілька годин після нашої зустрічі з американським послом з’явилася офіційна заява про те, що США наполягають на звільненні українських політв’язнів.\n— Минулого четверга Європарламент присудив свою премію українцеві Олегу Сенцову. Як ця подія може позначитися на долі інших його «друзів по нещастю»?\n— Олег Сенцов є таким собі рупором, драйвером, найпотужнішою фігурою серед інших українських політв’язнів. Він очолює їх список, є символом опору. Тож якщо хтось один із цього списку отримує таке високе визнання, його репутація, його образ автоматично поширюється на інших політв’язнів, чиє прізвище менш відоме. Це допоможе нам у розширенні санкцій проти режиму Путіна, посиленні пресингу проти Росії.\nДуже важливо, що Олег нарешті вийшов із голодування. Якби він, не дай Боже, помер, нікому легше від цього не було б — навпаки, всім нам було би набагато гірше. Важливо і те, що Олег вирішив боротися з допомогою публічних інструментів. Світ визнав його боротьбу, його цінності, його волю до життя. І це багато значить для успішної боротьби за наших бранців.


Кременчук потрапив до «Оскара» бюджетної прозорості 2018 | Вісник Кременчука\nКременчук потрапив до «Оскара» бюджетної прозорості 2018\n27 листопада проходитиме церемонія нагородження переможців рейтингу бюджетної прозорості «Кришталь року» серед українських обʼєднаних громад та міст.\nКременчук став одним із претендентів на отримання Премії «Кришталь року».\nЗа інформацією прес-служби міськради, це перша в Україні нагорода міст та громад, які здобули найвищі бали індексу прозорості місцевих бюджетів. Індекс одночасно показує стан речей в бюджетній сфері та слугує дороговказом показників і практик прозорості бюджетного процесу, до яких варто прямувати. «Кришталь року» відзначає найкращі міста та громади, які пройшли оцінювання за міжнародно визнаною методологією. Вони продемонстрували найпрозоріший бюджетний процес, до якого залучені мешканці, і який спирається на інформаційні технології для забезпечення підзвітності публічних коштів.\nКременчук претендує на отримання нагороди у номінації «Найпрозоріші комунальні підприємства». Крім нашого міста, на цю нагороду також претендують Вінниця, Дрогобич, Луцьк, Чернівці.\n27 листопада 2018 року відбудеться церемонія нагородження переможців рейтингу бюджетної прозорості «Кришталь року» серед українських обʼєднаних громад та міст. Подію організовує консорціум проектів міжнародної технічної допомоги за підтримки Агентства США з міжнародного розвитку (USAID), Представництва Європейського Союзу, Уряду Канади, Фонду Східна Європа та Міжнародного фонду «Відродження». Представники Уряду України разом з головами дипломатичних місій країн-партнерок будуть вручати нагороди переможцям.\nВсе по темі: бюджетна прозорість Кременчук Оскар