Trump International Hotel & Tower New York, Нью-Йорк, NY, США – порівняйте ціни\nВигідні пропозиції готелю Trump International Hotel & Tower New York\nВідгуки про Trump International Hotel & Tower New York\nПро готель Trump International Hotel & Tower New York\nПослуги Trump International Hotel & Tower New York\nВікно, Келихи для вина, Електрочайник, Сімейні номери, Пухова подушка, Вогнегасник, Пральня із самообслуговуванням, Послуги з прасування одягу, Телевізор з плоским екраном, Безкоштовні туалетні приналежності, Чистка взуття, Басейн із підігрівом, Обслуговування в номерах, Пожежна сигналізація, Опален...\nІгрова приставка, Фітнес-центр, Канали з оплатою за перегляд, Масаж\nПослуги няньки або догляд за дітьми, Бізнес-центр, Будильник, Щоденне прибирання, Факс/ксерокопіювання, Послуги консьєржа, Власний обмін валют, Доставка продуктів, Послуги пральні, Зручності для проведення зустрічей/банкетів, Багатомовний персонал, Дієтичне меню (на запит), Екскурсійне бюро, Наявні ...\nФото готелю Trump International Hotel & Tower New York\nДе розташований Trump International Hotel & Tower New York\nCentral Park2,1 км\nMadison Square Garden2,3 км\nНью-Йорк 1st Avenue1,9 км\nБронювання готелю Trump International Hotel & Tower New York: поширені запитання\nЯкі ціни в готелі Trump International Hotel & Tower New York, якщо порівняти його з іншими 5-зірковими готелями м. Нью-Йорк?\nСередня ціна за ніч у готелі Trump International Hotel & Tower New York зазвичай на 3% нижча, ніж в інших 5-зіркових готелях м. Нью-Йорк. У готелі Trump International Hotel & Tower New York можна зупинитися лише за ₴17 006 за ніч. Для міста Нью-Йорк це досить вигідна пропозиція.\nЧи швидко можна дістатися з готелю Trump International Hotel & Tower New York в Нью-Йорк Ла гвардія?\nНайближчий до Trump International Hotel & Tower New York аеропорт – це Нью-Йорк Ла гвардія, розташований на відстані 9,2 км. Приблизний час у дорозі від Trump International Hotel & Tower New York до Нью-Йорк Ла гвардія зазвичай становить 11min. Але щоб точно не запізнитися, краще перевірити дорожню ситуацію заздалегідь.\nЯк найкраще дістатися до готелю Trump International Hotel & Tower New York з аеропорту Нью-Йорк Ла гвардія?\nЩоб мати свободу пересування під час подорожі до м. Нью-Йорк, розгляньте можливість орендувати авто приблизно за ₴5 741/день і припаркувати його в Trump International Hotel & Tower New York, де є місця для гостей готелю. Один з найпопулярніших варіантів на сьогодні — це таксі або каршерінговий сервіс, яким можна скористатися після прильоту в Нью-Йорк Ла гвардія. Це недорого, але ми рекомендуємо звернути увагу на тарифи в години пік.\nЧи можна зупинятися у готелі Trump International Hotel & Tower New York з тваринами?\nГості готелю Trump International Hotel & Tower New York можуть зупинятися разом із більшістю домашніх тварин, як-от котами та собаками. Якщо у вас є інша домашня тварина, рекомендуємо перепитати у готелі заздалегідь.\nЧи є в готелі Trump International Hotel & Tower New York басейн?\nТак. Багато користувачів, котрі подорожують до міста Нью-Йорк, спеціально шукають готелі з басейном. В готелі Trump International Hotel & Tower New York є басейн, але обов'язково уточніть правила та рекомендації щодо його використання на стійці реєстрації.\nЧи далеко з Trump International Hotel & Tower New York до центру міста Нью-Йорк?\nЯкщо ви мешкатимете в Trump International Hotel & Tower New York, то до центра міста Manhattan, Нью-Йорк буде лише 0,5 км. Серед туристів тут популярні такі місця, як Таймс-сквер, куди ви зможете дістатися з Trump International Hotel & Tower New York будь-яким видом транспорту.\nЗа яким номером я можу зателефонувати у Trump International Hotel & Tower New York?\nВи можете зателефонувати у готель Trump International Hotel & Tower New York за номером +1 212 299 1000.\nЧи є у готелі Trump International Hotel & Tower New York Wi-Fi?\nТак, гості готелю Trump International Hotel & Tower New York мають доступ до Wi-Fi.\nЧи є у готелі Trump International Hotel & Tower New York тренажерний зал або фітнес-центр?\nТак, на час проживання у розпорядженні гостей Trump International Hotel & Tower New York є фітнес-центр.\nГотелі, схожі на Trump International Hotel & Tower New York\nTrump International Hotel & Tower New York – готелі поруч


Упродовж 25 років математик рятує історичну пам’ятку в центрі Києва. Влада міста каже, що він заважає - Заборона\nУпродовж 25 років математик рятує історичну пам’ятку в центрі Києва. Влада міста каже, що він заважає\nУ будинку 12а на Малій Житомирській, за хвилину від Майдану, ввечері горить світло лише в одному вікні на другому поверсі. На балкон ніхто не виходить — там вже проросли дерева, сиплеться каміння і половина лоджії надщерблена. Двері інколи відчинені — з вулиці видно полиці, вазони з квітами та стоси книжок. У цьому будинку останні 30 років живе математик і викладач Олександр Глухов. 25 із них він судиться з місцевою владою та забудовниками. Його, на відміну від інших мешканців, після десятків спроб чиновники так і не змогли виселити звідси. І це головна причина, чому цей будинок ще живий. Журналістка Заборони Альона Вишницька розповідає його історію.\nЖиття в центрі\nБудинок 12а на Малій Житомирській — це частина пам’ятки архітектури, садиби українського художника Олександра Мурашка та його родини. Наприкінці XIX століття тут була його майстерня. Зараз вікна садиби подекуди забиті дошками, даху немає, а всередині ночують бездомні. Будинки поруч теж стоять без вікон та даху. За останнє десятиліття їх неодноразово підпалювали — за тією ж схемою, що й інші культурні пам’ятки в центрі, на місці яких планували побудувати щось комерційне.\nБудинок на Малій Житомирській — ще не руїни, але він стрімко наближається до цього стану. Олександр відчиняє забиті дошками двері у свій під’їзд — зі стелі стирчить електропроводка, стіни оббиті до цегли, на підлозі — звалища будівельного сміття. Перше, що він просить — не питати, як він ночує без опалення взимку. Каже, якось у нього поцікавились, скільки вовняних шкарпеток він одягає, коли надворі -20 °C. Він тоді нічого не відповів — мовляв, це все дурниці. Головне — зберегти будинки. Якщо заради цього доведеться померзнути, він це переживе.\nОлександр Глухов народився та виріс у Києві. Його батько викладав у Київському політехнічному інституті, і родина жила в тому ж районі. Батько помер — і у 1992 році квартиру розміняли. З малою донькою та дружиною Олександр опинився тут, у комуналці на Малій Житомирській. У їхньому будинку було вісім квартир, у кожній жило по дві чи три родини. Дім був повністю заселений — не пустувало жодної кімнати. У одноповерховій садибі Мурашка поруч вже не жив ніхто, але там був дах, вікна, навіть висіли пам’ятна дошка та бронзовий барельєф. Про те, що раніше тут жив відомий художник, знали всі.\nСпокійне життя в новій квартирі тривало недовго. Ще не встигли обжитися, згадує Олександр, як у 1995-му міська влада повідомила, що цей, а також три будинки поруч, потрібно негайно реконструювати, а мешканців виселити.\n«Я математик — це мене, мабуть, і підбило. Я хотів розібратися, де логіка в тому, що відбувається: на якій підставі людей виселяють, що буде з цими історичними будівлями, де проєкт реставрації», — каже Олександр. Перш ніж когось кудись відселяти, пояснює чоловік, треба чітко вирішити, що буде з будинком: чи будуть людей заселяти назад, чи там буде щось геть інше. Мав бути затверджений проєкт, а виявилося, що такого не було. На словах, згадує Глухов, розповідали, що будинок хочуть перепланувати з комунальних квартир на окремі. Але підписаних документів, що це підтверджували б, не показували, як і не казали, чи буде в цьому оновленому домі місце для його старих мешканців.\nЛюдей почали виселяти. Переважно кудись у спальні райони, але кому як щастило: «Були такі сусіди, що жили вшістьох в одній кімнаті — їм запропонували трикімнатну квартиру. Звісно, вони на таке погодились. Дехто навіть розлучався, щоб отримати дві квартири», — згадує Олександр.\nІз незгодними судилися. Таких було кілька. Олександру з родиною, наприклад, запропонували трикімнатну квартиру на Троєщині. Але, каже, річ була не лише в районі — він просто не розумів, на яких підставах його змушують з’їжджати з цілком житлового будинку.\n«Я ходив у всі департаменти, допитувався, просив показати проєкт із печатками. А мені тоді казали: за законом чи не за законом — це справа наша і нашого начальства. Ваше діло — виконувати розпорядження», — каже чоловік. Йому такий сценарій не сподобався, тож він пішов по судах. Компанію Олександру склав сусід («Теж інтелігент», — сміється чоловік). Той працював в архіві, мав велику бібліотеку. Протягом кількох років вони лишалися тими єдиними незручними мешканцями будинку, з якими жодним чином не вдавалося домовитися.\nІз судами, згадує Олександр, була своя історія: «Коли люди програвали, їм пропонували кращі варіанти житла, щоб далі не судилися». Так сталось із сусідом — після програшу йому дали квартиру на Подолі. Він погодився, адже житло було непогане й неподалік від станції метро.\nА Олександр суд виграв. «І зламав їм матрицю. Схема була така: запресувати людину, а потім, коли вона плакатиме і йтиме на поклон, дати їй щось трошки краще. А зі мною так не вийшло», — згадує математик. Будинок порожнів, але оскільки відселення — процес тривалий, в порожні квартири тимчасом селили комунальників, щоб ресурс не втрачався. «Незрозуміло, чи це взагалі законно було, але добре, що хоч хтось жив. Поки мешкали люди, і будинок тримався», — каже чоловік. Врешті він відстояв право жити в своїй квартирі у судах — і його більше не намагалися виселити.\nЩоправда, вимкнули опалення. І після виграних судів щось регулярно ставалося з водою чи електрикою. «Це була така собі асиметрична відповідь. Я виграю суд — і тут ні з того ні з сього «прориває трубу», згори донизу тече окріп» — розповідає Глухов.\nУ 2007 році вимкнули опалення. Тоді Олександр купив електричний обігрівач — взимку він дає змогу нагріти квартиру хоча б до 10–15°C.\nЧужа історична власність\nЗгодом виявилося, що цей, а також прилеглі будинки, у 2008 році передали разом з його нинішніми мешканцями якимось приватним фірмам із невідомим власником. За каденції міського голови Леоніда Черновецького таке трапилося не з однією історичною пам’яткою, розповідає Глухов. Виявилося, що новими власниками чотирьох будинків — і території в пів гектара у самому центрі міста — стала компанія «Пантеон-Інвест». Вона нібито мала провести «ремонтно-будівельні роботи з реконструкції, надбудови і прибудови під адміністративно-готельно-житловий комплекс».\n«Це була така собі матрьошка — компанія продала ці будинки іншій фірмі, 99% якої належить ще одній британській, а та майже повністю належить ірландській, і фінального власника виявити фактично нереально», — каже Олександр (кінцевий бенефіціарний власник фірми досі невідомий). Нові власники дали про себе знати, розповідає Глухов: «приватна охоронна фірма» в особі кількох кремезних хлопців зі зброєю приїхала «охороняти» будинок та вкотре виселяти родину математика. Бо ж він, мовляв, живе в чужому приватному будинку. Кілька сімей двірників вигнали одразу — просто викинули їхні речі з вікон. А Олександра попередили: «Ви ще самі захочете звідси виїхати».\nПогроза була більш ніж реальна — чоловіки, згадує Глухов, постійно розмахували перед ним зброєю, нагадували типових бандитів та щоразу доймали гостей та родину викладача. Передбачити їхні дії було складно — і від того страшно, каже Олександр. Особливо він хвилювався за дружину та доньку, коли ті лишалися в квартирі самі.\nІз новими власниками Олександр теж почав судитися. За кілька років набігло понад 40 судових засідань, тисячі сторінок апеляцій та рішень. В усіх паперах і документах Олександр розбирався сам — каже, це теж через те, що математик. Йому важливо було докопатися до всього самотужки. Врешті садибу Мурашка й прилеглі будинки повернули місту.\nУ 2017 році на реконструкцію будівель з бюджету виділили майже 6 млн грн, але розробник проєкту реконструкції наполягав на тому, щоб Глухов таки виїхав. Той відмовився, бо затвердженого проєкту, що саме планують на цьому місці, знову не було, як і впевненості в тому, що тут під виглядом реконструкції не виросте черговий торговельний центр. Наступного року будівлю визнали аварійною.\n«Це типова схема: коли будинок ще можна відремонтувати, цим ніхто не займається. А потім зручніше дочекатися, поки він розсиплеться, пришвидшити це — і отримати землю, де можна зводити будь-що», — каже Глухов.\nУ центрі, в радіусі кількасот метрів від Малої Житомирської, архітектурні пам’ятки горять систематично та регулярно. Так, наприклад, на Софіївській 20/21 — на місці двоповерхової кам’яниці, де ще Михайло Грушевський проголошував Універсал про незалежність — хочуть звести 10-поверховий готельно-офісно-будівельний комплекс. Будинок на Ярославому Валу 15б, де народився авіаконструктор Ігор Сікорський, давно стоїть без вікон, даху та з прогнилими стінами. За незалежності він належав спершу Міністерству оборони, потім приватному фонду, потім знову Міноборони. Його планували відреставрувати, але досі цього так і не сталося.\nВласником садиби Фрідріха Міхельсона на Пушкінській, яку збудували ще наприкінці XIX століття, є приватна фірма «Будинок на Пушкінській», яка мала його відреставрувати. Проте цього не сталося, у будівлі подекуди немає підлоги, стіни в тріщинах, а балкони розсипаються. Місту ці будівлі все ще не повернули.\nІнші будинки в центрі, зокрема на Подолі та Печерську, розвалюються за однаковою схемою: їх обіцяють реставрувати, цього не відбувається, у процесі вони неодноразово «випадково» горять, а потім на згарищах будують щось на кшталт готелів, високоповерхівок чи торговельних центрів.\nДиректорка Департаменту культури КМДА Діна Попова історію з замороженою реставрацією будинків на Малій Житомирській прокоментувала так: «Проєкту реставрації немає і не може бути, поки будівля не захищена від подальшого руйнування. Процес протиаварійних робіт зупинили, тому що там [не в самій садибі, а поруч] проживає людина. І кран завезти неможливо. А питання з переселенням пана Глухова постійно заходить у глухий кут, бо він не збирається звідти переїжджати».\nЩо буде на місці будинку, коли там проведуть «першочергові аварійні роботи», КМДА не знає — за словами директорки департаменту, таких документів просто не існує. Про це думатимуть після протиаварійних робіт — і, відповідно, після того як Глухов з родиною звідти з’їдуть.\nЩо було в його силах, Олександр робив самотужки — точніше, разом із бездомними, які оселилися в садибі. Вони гуртом розчищали сніг та прибирали сміття. «Люди, які мешкають там, не будуть нічого ламати на місці, де живуть», — уточнює Глухов. Із місцевими бездомними він дружить — ті його поважають, допомагають та пильнують, щоб «чужі» не зруйнували залишки архітектурної пам’ятки — те, що ще можна врятувати.\nУ свою квартиру Глухов не запрошує — дружина хворіє на рак та відпочиває між курсами хіміотерапії, краще її не турбувати. Та й наголошувати на стані квартири, каже, теж не варто — це не головне, важливо врятувати будинок, а надії на це він не втрачає.\n«Я просто не можу зрозуміти, — додає насамкінець. — Як ми дійшли до такого життя, коли всі погані речі мають системний характер, а всі хороші — унікальний? Який би мер не був, завжди постає питання про руйнування пам’яток і незаконні забудови. А коли кажуть про мене, що я йду проти системи — то це не так, я йду проти порушень. Але виходить, що порушення — це система».\nОлександру 66 років, і майже половину свого життя він бореться за будинки на Малій Житомирській. Каже, не було часу думати, чи втомився — альтернативні сценарії свого життя розглядати не любить. Навіщо фантазувати про те, що змінити вже не можна?\nПовторює — як математику йому завжди було важливо зрозуміти логіку речей, що відбуваються навколо: «Ну я і зрозумів — логіки немає».\nAliona Vyshnytska 27 Липня, 2020


Продукти, що містять кальцій (таблиця) | Як лікувати\nПродукти, що містять кальцій (таблиця)\nНеобхідний для міцності кісток і зубів, для нормальної роботи серцево-судинної системи і організму в цілому, кальцій є хімічним елементом, в якому гостро потребує людина.\nЦей будівельний матеріал стимулює роботу гормонів, посилює імунітет, дозволяє утримувати рівновагу між кислотою і лугом.\nОсобливо необхідний кальцій:\nЛюдям, які важко працюють фізично.\nУ своєму складі має не тільки описуваний мікроелемент, але і калій, залізо, магній, вітаміни. При зловживанні здатний викликати запор.\nДо 1500 (насіння)\nМістить багато мікроелементів, зміцнює кістки, а також фосфор, магній, залізо, цинк, натрій, фтор, жирні кислоти, вітаміни. Корисний для зору, шкіри. Сир необхідно зберігати в холодильнику в емальованому посуді з кришкою, на дно поклавши шматочок цукру.\n500-1100 (залежно від сорту)\nОдин з найбагатших – пармезан (1109)\nВін здатний зняти стрес, напругу, зміцнити імунітет. А також є одним з рекордсменів за вмістом кальцію разом з маком.\nКорисніше вживати свіжий, а не порошковий продукт.\nЗнежирене – 125\nСухе – 912\nКропива, селера, петрушка, кріп, подорожник не є джерелом кальцію, сприяють його засвоєнню інших продуктів.\nБазилік – 177\nУ свіжої зелені:\nШавлія лікарський – 1652\nЧебрець – 405\nУ великих кількостях здатна гнітюче діяти на ендокринну систему, прискорювати процес старіння. Призводить до підвищення рівня фітоестрогенів в організмі. Вся є ГМО – містить ген скорпіона.Але все ж багата кальцієм.\nЄ джерелом всіх корисних мікроелементів та вітамінів. Допомагають при депресії, анемії, обмінних порушеннях. При раціональному застосуванні не дозволяють поправитися. Вони здатні поліпшити пам’ять, увагу, слух, позбавити від безсоння.\nМигдаль – 260\nБразильський – 160\nФісташки – 105\nВолоський горіх – 98\nБагата необхідними мікроелементами і вітамінами. Легко засвоюється, сприяє запобіганню серцево-судинних захворювань, покращує кровотік капілярів.\nЄ продуктом, в якому найбільше міститься калію і фосфору. Однак, кальцій займає в рибі не останнє місце. Крім мікроелементів, продукт багатий вітамінами, поліненасиченими кислотами. Слід вживати 2 рази в тиждень.Але щоб отримати максимум кальцію з риби, потрібно вживати її у в’яленому вигляді (так його більше зберігається) або разом з кістками (подрібненими або консерви). В іншому випадку, крім сардини, м’ясо не принесе особливої користі в цьому плані.\nСкумбрія – 240\nБагата калієм (його найбільше в продукті), кальцієм, магнієм, натрієм, залізом, фосфором, а також різними амінокислотами. Рекомендовано вживати 1-2 рази в тиждень.\nЧервона квасоля – 150\nМістить набагато більше кальцію, ніж гіркий. Стимулює роботу мозку, пам’ять, тренує серцевий м’яз, добре впливає на жіночу збудливість.\nВ своєму складі містить найбільше елемента для кісток, а також вітаміни та інші корисні речовини для організму людини.\n136-200 (у простому більше, ніж у фруктовому)\nКисломолочний продукт багатий кальцієм та іншими корисними мікроелементами, вітамінами. Чинить сприятливий вплив на формування кісток, на роботу ШЛУНКОВО-кишкового тракту, серцево-судинної системи. Вживати слід тільки свіжим.\n150-176 (більше в нежирному)\nМістить і багато інші корисні мікроелементи, жиророзчинні вітаміни, рослинні жири. Корисні в розумних межах.\nЄ продуктом, у складі якого, крім описуваного елемента, багато натрію, калію, магнію, фосфору, міді, цинку, селену, вітамінів групи B і ін. Потужний антиоксидант, запобігає розвитку раку.\nМістить багато корисних мікроелементів, вітамінів. Має протиракову, імуностимулюючою дією. Протипоказаний при виразці, анемії, хворобах сечостатевих.\nЄ корисним продуктом, завдяки поєднанню фосфору, кальцію і вітаміну D.\nПечінка тріски – 50\nВважається продуктом, який є основним для нас джерелом кальцію, так як ми вживаємо багато хлібобулочних виробів.2-3 шматочки на день здатні принести користь організму, не викликаючи надлишку калорій для шанувальників дієт.\n15 – 83 (найменше в білому, більше у житньому і піті)\nПродукт з низькою кількістю калорій, з високими поживними властивостями. Крім елемента для кісток містить фосфор, магній, натрій, протеїн, цукор, вітаміни.\nУ шкаралупі яєць міститься не лише 93% легкозасвоюваних кальцію, але і 13 інших хімічних елементів і амінокислот. З шкаралупи можна самостійно приготувати найкращий засіб для поповнення запасів кальцію. Яйце має в своєму складі фосфор, йод, мідь, залізо, кобальт, а також 12 вітамінів і різних кислот.\n55 мг / середнє куряче яйце\nКрім кальцію містить солі магнію, калію, фосфору, заліза. Вживання невеликої жмені цих фруктів на день дозволяє поліпшити роботу ШЛУНКОВО-кишкового тракту, поліпшити обмінні процеси.\nСвіжі – 16\nСушені – до 70\nПовний корисних мікроелементів, серед яких кальцій займає не останнє місце. Має ранозагоювальну, протизапальну дію. Є відмінним стимулятором імунної системи.\nПродукт, в якому багато калію, кальцію, магнію, фосфору, сірки, цинку, заліза, марганцю. Здатна стимулювати обмінні процеси, виводить зайвий холестерин, зміцнювати судини, перешкоджати утворенню бляшок.\nБілокачанна – 48\nКольорова – 26\nКольрабі – 46\nЧервонокачанна – 53\nКвашена – 48\nБрюссельська – 34\nЦитрус здатний заспокоїти нерви. Він чинить протимікробну і протизапальну дію. Завдяки багатому складу мікроелементів, серед яких багато кальцію, а також вітамінів корисний при авітамінозі, занепаді сил, лихоманці.\nКорисна ягода є рекордсменом за вмістом кальцію. Здатна вилікувати деякі хвороби. При приготуванні настоїв, компотів, варення необхідно видалити кісточку.\nСвіжа – 37\nМає високу концентрацію кальцію, заліза, магнію, марганцю, фосфору, калію. Здатна очищати судини, виводити токсини з організму.\nМістить органічний мікроелемент, який не дозволяє розвиватися рахіту у дитини, в т. ч. кальцій.\nБагатий кальцієм, мікро і макроелементами, вітамінами, незамінними кислотами. Продукт слід вживати між прийомами їжі.\nРодзинки без кісточок – 50\nБагата калієм, магнієм, фосфором, залізом, вітамінами A, З, Р. Дієтичний продукт, вживання якого підтримує серце, зменшує крихкість судин, заспокоює нерви.\nПовно корисними поліненасиченими жирними кислотами, кальцієм, залізом, магнієм, калієм, фосфором. Корисніше вживати у вареному або тушкованому вигляді.\nКачка – 11\nЯловичина – 18 (з 15% вмістом жиру)\nПродукти, які заважають накопиченню кальцію\nЯгода, містить величезну кількість корисних мікроелементів і вітамінів. Рекомендується вживати з обережністю маленьким дітям, вагітним, людям з підвищеним виділенням шлункового соку.\nХоча вона серед ягід вважається однією з найбільш багатих на кальцій, але також містить щавлеву кислоту, яка заважає накопиченню цього елемента в організмі. Це також одна з причин, по якій полуницю не рекомендують при вагітності.\n25 – 35 (сильно залежить від ґрунту)\nТакож містить будівельний матеріал для костей, корисні вітаміни та мікроелементи, цукор, кофеїн, жири, азотисті речовини. Кожен сорт кави має свою власну комбінацію цих речовин.\nАле цей продукт швидше вимиває кальцій, ніж поповнює.\nПродукти, що містять кальцій дозволяють не тільки зміцнити кісткову тканину, але і підвищити витривалість, нормалізувати тиск, позбутися від дратівливості, безсоння, посилити загальну опірність організму різним інфекціям.\nКальцій в продуктах харчування підтримує міцність кісток, оберігає від переломів, від остеопорозу. Цей життєво необхідний елемент забезпечує нормальне функціонування всього організму.\nЩе він нам надходить з таки продуктів (в дужках вміст кальцію в мг/100 г):\nзгущеному молоці (284);\nморозиві (100 – 160);\nцукерках (від 0 до 160, залежно від начинки);\nхалві (від 90 до соняшникового до 424 в кунжутною);\nморепродуктах (від 90 в креветках до 1380 у водоростях wakame);\nгречці (21), ячке (80), вівсянку (64);\nімбир (16 – в корені);\nЛюдині необхідно стільки кальцію, щоб у разі його втрати в організмі зберігався баланс цього важливого мікроелемента. Вживаючи продукти, багаті кальцієм, можна поправити своє здоров’я і позбавитися від багатьох хвороб.


У США виявили кілька десятків кинутих Tesla\nГлавная » У США виявили кілька десятків кинутих Tesla\nОпубликованно 10.03.2018 03:14\nКористувач соціальної мережі Reddit з ніком blfire виявив в Південній Каліфорнії паркування, заставлену новенькими електрокарами Tesla Model 3, Model S і Model X. На деяких з них були відмітки про те, що машини не пройшли перевірку якості або пошкоджені.\nРаніше повідомлялося, що Tesla не змогла виконати зобов'язання з постачання Model 3 першим клієнтам — замість запланованих півтори тисяч електрокарів в третьому кварталі поточного року компанія змогла выпуститьтолько 260 автомобілів. Відставання від плану автовиробник пояснив складнощами на виробництві.\nЗа підсумками третього кварталу поточного року компанія показала чистий збиток у розмірі 671,16 мільйона доларів, за останні дев'ять місяців — 1,28 мільярда. Таким чином, квартал став найбільш збитковим в історії Tesla.\nНагадаємо, раніше експерти назвали найнадійніші іномарки року, що минає.


Картопляний рулет з грибами – рецепт приготування покроковий з фото | VersaL\nКартопляний рулет з грибами – рецепт приготування покроковий з фото\nТим, хто ніколи не готував рулети, може здатися, що ця страва складна, і требує кулінарного досвіду. Насправді все дуже навіть просто, а в підсумку виходить майже ресторанна їжа з абсолютно звичайних продуктів. Кому смачної гарячої закуски? Налітайте на рулет з картоплі з грибами!\nГриби, морква, цибуля – поєднання продуктів в начинці зрозуміле і улюблене. Додайте шматочки обсмаженої курки, якщо хочете, щоб страва була ще більш ситною. Ваші діти оцінять!\n1) Картоплю відваріть в підсоленій воді, рідину злийте. Розімніть картоплю в пюре, додайте борошно і крохмаль, перемішайте і залиште остуджувати.\n2) Лук наріжте кубиками, моркву натріть. Пасеруйте овочі протягом 3 хвилин. Додайте до цибулі і моркви нарізані гриби, посоліть, поперчіть за смаком і смажте на середньому вогні до готовності грибів.\n3) Викладіть картопляну масу шаром на вистелений пергаментом деко. Випікайте 15-20 хвилин при температурі 200 градусів.\n4) На підрум’янені пласті розкладіть грибну начинку. Пласт акуратно згорніть у рулет, обережно відокремлюючи папір. Поверхню рулету змастіть рослинною олією і поставте доготовлятися в духовку ще на 15 хвилин.\nСтрава цінна ще й тим, що вона пісна! Погодьтеся, від такого частування важко відмовитися. Щоб вийшла апетитна рум’яна кірочка, перед запіканням рулет можна змастити збитим яйцем, але це вже не в пост, звичайно.\nКартопляний рулет з грибами — рецепт покроковий з фото дивіться у відео нижче:\nГотуйте і даруйте прекрасний настрій оточуючим, а також не забувайте ділитися нашими рецептами з друзями!\nКоли в Ісландії з’явилися перші міста?\nДомашній зефір — Рецепт приготування


Гідна зарплатня в Україні: Презентація-обговорення дослідження - | Афіша - Афіша в Житомирі - 0412.ua\nГідна зарплатня в Україні\nЯкою має бути мінімальна гідна зарплатня, щоб не порушувати права людини?\nНаскільки близькі наші соціальні стандарти до цієї орієнтовної величини?\nЯк відсутність гідної оплати праці впливає на якість життя громадян_ок, на міграційні та демографічні процеси в країні?\nВсі ці питання обговорюватимуться на заході, який відбудеться 13 червня у Житомирі о 16-30 у приміщенні прес-центру Житомирської міської ради за участі дослідниць Anna Okśutovyč i Oksana Dutchak.\nПраво на мінімальну гідну зарплатню – це універсальне право людини, про яке надто часто забувають. Однак, воно також має і гендерний вимір.\nАдже відсутність мінімальної гідної зарплатні часто призводить до залежності між партнерами у шлюбі, до критично низького рівня добробуту самотніх матерів, до неможливості забезпечити дітей.\nБільше того, в умовах гендерної нерівності і низьких зарплат часто знецінюються потреби (переважно) жінок, які виконують неоплачувану репродуктивну працю.\nУ рамках діяльності міжнародної кампанії «За чистий одяг» та за підтримки Фонду ім. Рози Люксембург, Анна Оксютович та Оксана Дутчак провели дослідження орієнтовної величини мінімальної гідної зарплатні у швейному секторі, який виробляє одяг для відомих західних брендів.\nІ хоч це дослідження проводилося на прикладі швейного сектору України, його результати стосуються оплати праці та якості життя всіх громадян, адже мова іде про фундаментальне право людини на гідну оплату праці.


Микола Глущенко і «Альбом Гітлера» | Народний Оглядач\n7 Липень 2020 р., Вівторок, Київський час 14:37\n19.08.2017 - 23:09\n«Якби Гітлер не зайнявся політикою, світ мав би прекрасного архітектора і художника» (Микола Глущенко, народний художник СРСР, радянський розвідник).\nПолітичне і військове зближення СРСР і Німеччини в 1939 році (Пакт Молотова-Ріббентропа, спільна війна проти Польщі) не оминуло своєю увагою і культурне життя обох країн. На початку 1940 року Миколі Глущенко було доручено налагодити контакти з головним референтом з культурних зв'язків штабу Ріббентропа – Клейстом і запропонувати йому обмін виставками художників в Москві і Берліні. Під час перебування Клейста в Москві Глущенко був дуже люб'язно їм прийнятий. У бесіді Клейст показав свою обізнаність з творчістю художника, а також виявив серйозну зацікавленість в налагодженні культурних зв'язків з Радянським Союзом. Задум вдалося реалізувати досить швидко. Виставка німецького образотворчого мистецтва в Москві пройшла успішно. У посольстві Німеччини відбувся обід, куди Клейст запросив Глущенко та інших радянських діячів культури. Тут же він познайомив Миколу Петровича зі своїм заступником Шутте і вони обговорили деталі організації в Берліні виставки «Народна творчість СРСР».\nВже 17 квітня Глущенко виїхав до Берліна на відкриття радянської виставки. Експозиція мала великий успіх. В останній день в виставковий зал завітало вище керівництво Третього Райху. Очолював делегацію міністр закордонних справ Йоахім фон Ріббентроп. Після короткої промови про зміцнення і розширення культурних зв'язків між Німеччиною і Радянським Союзом Ріббентроп, звернувшись до Миколи Петровича, подякував за активну роботу в організації радянської експозиції та сприяння в популяризації робіт німецьких художників в СРСР. Потім Ріббентроп сказав, що Фюрер, як живописець, високо цінує талант Глущенко і вважає його одним з кращих пейзажистів Європи. А на згадку про перебування в Берліні і в знак подяки за внесок у розвиток дружніх відносин між Німеччиною і Радянським Союзом дарує альбом з факсимільними репродукціями своїх акварелей. Від свого імені Ріббентроп вручив Глущенко Почесну грамоту.\nВ останні роки навколо цього альбому, і взагалі навколо стосунків Глущенко і Гітлера, накручено дуже багато домислів і фантазій. Деякі журналісти дописалися до того, що "Гітлер брав уроки малювання у Глущенко"... що є повною нісенітніцею, тому вважаю своїм обов'язком розповісти читачам все, що мені стало відомо в ті далекі-далекі 70-ті...\nНавесні 1975 року автору цих рядків подзвонив Володимир Павлович Цельтнер, відповідальний працівник апарату Спілки художників УРСР, і повідомив, що до 75-річчя М. П. Глущенко готується ювілейна виставка. Мені і художнику Борису Харику доручається зробити каталог робіт Майстра.\nСонячним ранком ми прогулювалися біля висотної будівлі на Хрещатику в очікуванні Майстра. Хоча я і був знайомий з Миколою Петровичем десь з 1971 року, але в його майстерню ще жодного разу не був запрошений, зустрічалися, в основному, в Спілці художників на Львівській площі або на виставках.\nМикола Петрович підійшов до нас з величезним букетом квітів, явно призначеним для написання чергового етюду. Привіталися і на ходу розмовляючи, рушили в майстерню, яка розташовувалася на дванадцятому поверсі, в горищному приміщенні будівлі (сам Майстер називав її мансардою).\nМайстерня була невеликою, але дуже високою, метрів вісім до стелі. Екзотичне переплетення труб опалення, що навівало асоціації з лабораторією алхіміка... Антресолі в кілька поверхів, забиті завершеними полотнами в рамах. На двох стінах – почорнілі полотна фламандських і нідерландських живописців, а також німецьких і французьких імпресіоністів; пожовклі від часу гравюри, виконані в традиціях Клода Лоррена і Джованні Тьєполо. Старовинний малюнок оголеної натурниці, кілька керамічних плиток українського народного майстра Бахматюка. Біля вікна столик і два досить обдертих крісла. Біля стіни, в кілька рядів – картини, більшість на підрамниках, без рам. Всі повернені живописом до стіни. Колекція писанок на полиці, і дуже багато зарубіжних книг та журналів з мистецтва. В центрі кімнати старий мольберт, на який під час сеансу перегляду робіт кріпилася прекрасна французька рама XVIII століття.\nПоки ми оглядалися, Микола Петрович зварив міцну каву, відкрив коробку шоколадних цукерок та гарний коньяк. За кавою ми з Борисом розповіли про поставлене нам завдання по створенню каталогу робіт Майстра, я підготував фотоапаратуру для зйомки.\nГлущенко писав етюд, енергійно і впевнено кидаючи на полотно широкі яскраві мазки, а я фотографував його за роботою з різних точок, щоб потім вибрати найкращі знімки, що найбільш повно відображають Майстра, який творить…\nМикола Петрович Глущенко (17 вересня 1901, Новомосковськ, Катеринославська губернія, Російська імперія — 31 жовтня, 1977, Київ, Українська РСР, СРСР) — український радянський художник, радянський розвідник (псевдо «Ярема»).\nТак минуло кілька годин, протягом яких ми неодноразово смакували кавою з коньяком і вели розмови про мистецтво. У бесіді я згадав, що завершую роботу над каталогом одного відомого художника-графіка, який, перебуваючи в похилому віці і знесилений хворобами, знаходився в цей час на лікуванні у Феофанії. Кожного дня, виходячи на прогулянку, він малював на стіні одного з лікарняних об'єктів відверто порнографічні малюнки. Після того, як графік повертався у палату охорона ці малюнки замазувала, а художник під час наступної прогулянки малював нові... Оскільки цей художник-графік був дуже іменитий, то ніяких виховних заходів до нього застосувати було неможливо. Прізвище цього художника я не називаю з етичних причин, але той, хто знайомий з художнім світом Києва середини 70-х років, без особливих зусиль зрозуміє, про кого я говорю.\nІ тут Микола Петрович несподівано сказав, що ім'ярек був прекрасним художником до тих пір, поки не зайнявся політикою, а зайнявшись політикою – помер як художник. Помовчавши з пів-хвилини, Глущенко продовжив: «Якби Гітлер не зайнявся політикою, світ мав би прекрасного архітектора і художника». Це було настільки несподівано, що ці слова Майстра врізалися в мою пам'ять, і я дослівно пам'ятаю їх до сих пір. У той час мої пізнання про Гітлера обмежувалися коментарями замполіта про період Великої Вітчизняної війни під час служби в армії і фільмом «Звичайний фашизм» Михайла Ромма. Побачивши здивування на наших обличчях Глущенко розповів про акварелі і архітектурні проекти Гітлера, які він бачив на виставці в Кремлі, а на завершення приголомшив визнанням, що Гітлер подарував йому альбом факсимільних репродукцій своїх акварелей. Продовжуючи свою розповідь, Микола Петрович розповів, що в 1940 році він відповідав за радянську художню виставку, що експонувалася в Берліні. Під час церемонії закриття виставки до нього підійшов Ріббентроп і сказав, що Фюреру дуже подобаються роботи Глущенко, і Гітлер вважає його найкращим пейзажистом Європи. Тому Гітлер вирішив подарувати Глущенко альбом з репродукціями своїх робіт і своїм автографом. Після цього Ріббентроп вручив Глущенко альбом, на першій сторінці якого була дарчий напис: «Ніколасу Глущенко Адольф Гітлер» і дата. А від імені Міністерства закордонних справ його нагородили Почесною грамотою.\nЧерез деякий час після повернення в СРСР до Глущенко з'явився високопоставлений співробітник держбезпеки, який передав прохання Сталіна: дати альбом для ознайомлення членам Політбюро. Через деякий час альбом через того ж співробітника НКВД (прізвище Глущенко не назвав) повернули. Вдруге альбом зажадали після початку війни, нібито для ознайомлення з ним Кукриніксів. Через тривалий час альбом повернувся до власника. Про це Глущенко розповідав так:\n«Ніч... Гучний і вимогливий стукіт у двері... Відкриваю... Біля дверей полковник НКВС і два автоматники... Перша думка – все, арешт! Ноги ватяні, очі застилає туман... Полковник простягає пакет і каже: «Наказано повернути! Розпишіться!»... Беру пакет, розписуюся, полковник козиряє, повертається і йде... За ним слідують автоматники».\nБільше альбомом, за словами Глущенка, ніхто ніколи не цікавився.\nПри нашій наступній зустрічі Микола Петрович показав нам цей альбом! Ми були вражені!..\nГлущенко вважав подарунок дуже цінним і зберігав альбом все життя. Після смерті Майстра альбом зник!\nЗнати все про життя видатних людей ХХ століття.\nАдольф Гітлер і жінки: юність… перше кохання (ч.I)Адольф Гітлер і жінки: рекомендація до професора Роллера (ч.II)


Як намалювати веснянки |ЯкПросто\nНайпростішим способом отримання веснянок є нанесення їх спеціальним олівцем, причому колір його повинен бути якомога ближче до тону вашого обличчя. Так конопушкі виглядатимуть природніше. Натуральний вид намальованим цятками можна надати, нанісши на них невеликий шар тональної пудри. Мінусом такого способу є те, що такі веснянки дуже легко і швидко змиваються, і щоранку їх вам доведеться малювати заново.\nЗамість олівця вручну намалювати веснянки можна і за допомогою крему-автозагара. На обличчі такі весняні висипання протримаються трохи довше, щоправда, з кожним днем яскравість їх буде спадати.\nДля цього вам необхідно придбати в найближчій аптеці пакетик з хною (якщо ж ви купуєте її в магазині східних товарів, не забудьте уточнити продавцю, що вам потрібна хна дрібного помелу, оскільки тільки така суміш не утворює грудочок). Потім змішайте вміст купленого пакетика з теплою або злегка гарячою водою до отримання однорідної маси. Після цього накрийте хну поліетиленом і поставте в тепле місце не менш ніж на 12 годин (це потрібно для того, щоб суміш настоялася і придбала насичений відтінок).\nЩоб змінити колір хни і, відповідно, веснянок на світліший чи темніший відтінок, додайте в суміш мелену каву, чай або сік лимона. Вміст у хні цукру, ефірного масла або лимонного соку дозволяє веснянкам триматися на шкірі максимальну кількість часу.\nНайрадикальніший і найбільш довговічний спосіб — це намалювати веселі руді цятки в тату-салоні. Суть цієї процедури полягає в наступному: під колір шкіри підбирається певного кольору фарба (як правило, це золотистий відтінок), яка згодом тонкими голками наноситься під шкіру. Так, процедура ця не дуже приємна, та й коштує вона чималих грошей, зате кінцевий результат, будьте впевнені, перевершить всі ваші очікування. Веснянки, зроблені в салоні, виглядають дуже природно і красиво. Тримаються вони, як правило, від року до декількох років, після чого безболісно вигоряють на сонці.


Журнальні столи • купити журнальний столик в ЦЕХ5™ ціна, відгуки, доставка: Київ, Одеса, Дніпро, Україна\nСтоли журнальні від ЦЕХ5\nНедорого купити журнальні столи від виробника можна в нашій компанії. Ми надаємо оперативну доставку в Київ, Харків, Львів та інші міста України поштовими міськими службами. Постачальник предметів меблів ЦЕХ5 - це гарантована якість і довгий термін експлуатації. У нас демократична ціна на товари, постійно проходять акції. Зайшовши в онлайн-каталог, можна подивитися фото, ознайомитися з характеристиками і іншими параметрами виробів.\nЖурнальний столик V-105\nЖурнальний столик SONI\nЖурнальний стіл NS1 01\nЖурнальний стіл D3 01\nЖурнальний стіл D2 01\nЖурнальний стіл 4G 01\nЖурнальний стіл 4G 02\nЖурнальний стіл 4G 03\nЖурнальний стіл D1 01\nНатуральний шпон дуба7\nНатуральний шпон (горіх)2\nШпон (малайзійський дуб)0


Підприємці святкували. Кращим присуджували номінації | Кам’янця-Подільський\nPosted On : 20 Лютого, 2012 Published By : HaronDef\n2 вересня Україна відзначила ще одне професійне свято – День підприємця.\nХоча, напевно, підприємництво – це не професія, а спосіб життя, який поєднується з постійним ризиком, витривалістю та бажанням самостійно заробляти на себе.\nСтаном на початок вересня у Кам’янці-Подільському та Кам’янець-Подільському районі офіційно зареєстровано понад 8 тисяч підприємців, які вже цього року сплатили до бюджетів різного рівня 225 млн. грн., з них 125 млн. грн. – заплатили безпосередньо суб’єкти підприємницької діяльності нашого міста.\nНапередодні представників цього прошарку нашого суспільства вітали представники міської влади, фондів, податкової адміністрації тощо.\nУ вітальному слові міський голова Кам’янця-Подільського Михайло Сімашкевич подякував підприємцям за їхню роботу, за те, що вони дбають не лише про свій власний добробут та добробут людей, які в них працюють, а й роблять значний вклад у розвиток нашої держави.\nПід час урочистостей було оголошено підсумки міського конкурсу на визначення кращих суб’єктів підприємницької діяльності м. Кам’янець-Подільського. Визначено 9 номінацій, у яких переможцями стали:\n1. «Кращий суб’єкт господарської діяльності у сфері промислового виробництва» – ТОВ «Преттль Кабель Україна» – голова правління Андреас Цінн.\n2. «Кращий суб’єкт у сфері туристичного бізнесу» – Кам’янець-Подільська філія ТОВ «7 днів» –директор Українець Сергій Глібович.\n3. «Кращий молодий підприємець року» – комерційний директор ТзОВ «Поділбудсервіс» Мастикаш Андрій Ігорович.\n4. «Кращий платник податків»– директор ПП «Медобори Фарм» Андрушко Стелла Іванівна.\n5. «Кращий роботодавець року»– власник торгової марки «Вікна плюс» Ведерніков Сергій Леонідович.\n6. «Кращий меценат року» – приватний підприємець, депутат обласної ради Мельниченко Володимир Володимирович.\n7. «Успішна бізнес леді» – приватний підприємець, засновник мережі готелів «Клеопатра» Дарчук Оксана Олександрівна.\n8. «Кращий суб’єкт зовнішнього ринку» –директор ТОВ «Барс» Гамалій Андрій В’ячеславович.\n9. «Краща фінансово-кредитна установа з підтримки малого бізнесу» –ПАК КБ «ПриватБанк» – керуючий відділенням Тимченко Віктор Іванович.\nУсім домінантам міський голова вручив грамоти та цінні подарунки.\nКращим платником до Пенсійного фонду визнано директора КП «Міськтепловоденергія» Валерія Гордійчука.


З архіву ПУ. Королівський тролінг: Туристи з США не впізнали Єлизавету II, але та не розгубилася\nвівторок, 15 вересень 2020, 21:00\nСхоже, поки це кращий пранк королеви.\nСвітові ЗМІ знову гудуть про жартівницю-Єлизавету II, захоплюються її винахідливістю та почуттям гумору, передають Патріоти України 2 вересня 2019 року з посиланням на Daily Mail.\nВся справа в тому, що в минулими вихідними королева відзначилася новим пранком - розіграла туристів з США, які зустріли її, але не впізнали без традиційних яскравих нарядів.\nГрупа туристів натрапила на Єлизавету II у супроводі лише одного поліцейського біля шотландського замку Балморал і вирішили довідатися про те, чи можна в цих краях зустріти когось з королівської родини. Тут монарша особа і включила свій фірмовий тролінг.\nЄлизавета вислухала допитливих туристів і ствердно відповіла на питання, чи місцева вона. Коли ж її запитали, чи доводилося колись зустріти королеву, монарша особа в простому повсякденному одязі на повному серйозі сказала, що ні разу: "Мені - ні. Не зустрічала. А ось цей полісмен зустрічав".\nПримітно, що королева не вперше відрізняється почуттям гумору. Так, під час візиту до Північної Ірландії Єлизавета II на питання заступника першого міністра країни про її здоров'я відповіла: "У всякому разі, я ще жива".


Ромни - офіційний сайт міста :: Відбулася чергова оперативна нарада при міському голові\nВідбулася чергова оперативна нарада при міському голові\nЧергова оперативна нарада при міському голові, яка відбулася 11 серпня, розпочалася із приємного.\n9 серпня 2015 року у м. Леон (Франція) відбувся Чемпіонат світу з легкої атлетики серед ветеранів. Серед 38 спортсменів – учасників чемпіонату, був і наш земляк Сергій Гаврась - майстер спорту міжнародного класу з метання спису, неодноразовий чемпіон і призер чемпіонатів Світу, Європи, Олімпійських ігор серед ветеранів.\nПеред змаганнями Сергій Петрович наполегливо тренувався, щоб досягти ще кращих результатів. І результат не примусив себе чекати. Метнувши спис на 58 м., наш спортсмен переміг двох своїх головних суперників - рекордсмена світу, іспанця Луїса Нігеру та олімпійського чемпіона, лідера сезону 2015 року, латвійця Дайніса Кулу, та здобув при цьому золоту медаль.\nМіський голова Сергій Салатун привітав чемпіона та зазначив, що місто гордиться людьми, завдяки яким на світовій арені майоріє прапор України.\nПісля такої приємної нотки перейшли до наболілого – житлово-комунального господарства. Після звіту комунальників про роботу інспекторів з благоустрою, заступник міського голови Тетяна Головко зауважила, що дієвих результатів від їхньої роботи вона не бачить, адже центр міста, а особливо вулицю Руденка, завалено сміттям. Договорів на прибирання території у більшості підприємців немає. Тож потрібно терміново зайнятися цією справою.\nУ свою чергу міський голова Сергій Салатун зазначив, що усно попереджати більше нікого не потрібно, а треба починати масово складати на порушників протоколи.\nДо того ж Сергій Андрійович повідомив, що він звільнив керівника КП «Шляховик», тож підприємство наразі знаходиться без очільника.\nТа були і приємні слова на адресу комунальних підприємств. Зокрема міський голова відзначив роботу КП «Іллінський ярмарок» під керівництвом Олега Малія, який наразі проводить ямковий ремонт на вул. Пушкіна та збирається зробити на території ярмарку розмітку.\nПісля справ комунальних перейшли до інформацій керівників відділів та управлінь щодо стану справ у очолюваних ними сферах.


Поштова скринька, що страждала від зубного болю | Художні твори | Гоголівська академія\nПоштова скринька, що страждала від зубного болю\n© Карина Лукашенко, 26-05-2011\nОх, і впертою була інколи ця поштова скринька!\nОсобливо, коли їй докучав зубний біль.\nЩонайгірше, вилікувати від цього скриньку для листів не візьметься жоден лікар, навіть найдосвідченіший. Більше того, поважні лікарі щиро здивуються: звідки у скриньки візьмуться зуби?! А як нема зубів, то чому тоді боліти і що лікувати?..\nАле нашій скриньці від таких запевнень легше не ставало. А як їй було погано то й усім довкола не легше. Бо треба бути дуже мужнім і добрим, аби не псувати настрій тим, хто поруч, як тобі щось дуже болить чи просто погано на душі.\nА поштова скринька, на жаль, була не дуже смілива. Інколи, коли їй здавалося, що зубний біль дошкуляв надто сильно, вона навіть тихенько скімлила.\nНавіть заклопотані перехожі інколи стишували ходу й похитували головою: це ж треба, як жалібно підвиває вітер!\nА сам вітер дуже ображався на таке співчуття. Бо він ніколи не плаче від болю, навіть коли наштрихується з розгону на гострий шпичак якоїсь антени.\nА як хто скаже, що сам чув: вітер вчора стиха скаржився на щось, протискаючись між двома високими будинками. Так-от, він помиляється: то вітер не плаче, він так співає. Не всі ж вміють співати гарно.\nОтак ображено бурмочучи щось собі під ніс, вітер сердито зривав із найближчих дерев найгарніші квіти чи найзеленіше листя і кидав його просто під ноги перехожим. От хай знають, якщо кажуть таі дурниці!\nЗвісно, за мить він щиро розкаювався: хіба дерева у чомусь винні? Нащо ж позбавляти їх краси? Але навіть найсильнішому вітру не до снаги повісти найменший листочок назад на гілку.\nІ вітер, присоромлений, забирався на іншу вулицю, де нема поштових скриньок або ж, принаймні, вони не скаржаться на здоров’я. Ще й кидав наостанок, що у його поганій поведінці винна саме поштова скринька, що надокучала усім зі своїм зубним болем.\nВітер, певно, і сам добре знав: скринька, звісно, не найкраща сусідка, але й він теж чинить негарно. Просто не любив це визнавати.\nА там, де сердитий вітер, то й на вулиці більше сміття, і на небі негарні кострубаті хмарки, і сама вулиця видається більш похмурою…\nБудинок, чуючи буркотіння вітриська, починає соромитися, що саме на його розі прикріплена дратівлива скринька для листів. Він аж ніби сутулиться, нишкне і блякне. Двері починають жалібно рипіти, а у його мешканців псується настрій.\nІ уявіть тільки, усі ці неприємності – через те, що ніхто не вірить, що у поштової скриньки можуть боліти зуби! Ніхто їй не співчуває і всі лише кепкують!\nАле яких лише див не трапляється у цьому світі!\nОдного разу до нашої скриньки втрапив зовсім незвичайний лист. Найчастіше, листи досить соромливі і ставлять до скриньки з певною осторогою. Звісно, що вони бачили у своєму житті, поки не втрапили до її металевої середини?\nПисьмовий стіл і ручку, якою старанно чи, може, й сяк-так виводять рядки на папері в лінійку? Скільки він живе на цьому світі – день чи два? А скринька для пошти – ого, наскільки його старша!\nЗвісно, кожен лист знає, що він – дуже важливий. Попереду в нього – мандрівка, інколи далека-далека. А вже як зрадіє той, для кого, власне, його і писали! Звідки це відомо листам, що тільки-но втрапили до поштової скриньки? Хтозна. Вони про це знають – та й по всьому.\nСаме тому деякі листи ледь зневажливо ставляться до листівок. Мовляв, вони не серйозні, надто пістряві і з коротенькими не дуже складними текстами. То чи варто з ними товаришувати?\nЗвісно, то дурниця. То – не надто мудрі листи. Саме так деякі хлопчаки, зазвичай, хвальки і забіяки, не хочуть товаришувати з дівчатками, бо ті носять у кісках яскраві стрічки чи люблять бавитися ляльками. І хіба з такої поведінки може вийти щось гарне?\nТож досвідчена поштова скринька миттю розтлумачила б листам-задавакам, що листівки роблять важливу справу, звеселяючи людей на свята. А ще, від сварок листи псуються і доходять до адресатів якимись збляклими й пожмаканими. Де вже тут радувати кого своєю з’явою?..\nНаша скринька навіть не намагалася робити таким-от задиркуватим листам зауваженням. Не те, що їй було байдуже, ні! Та вона розуміла, що, псуючи всім на вулиці настрій, чинить погано. А як й інші поводяться не краще, то, ніби, й вона не так винна.\nЩо й казати, наша скринька помилялася, та не було кому розтлумачити їй це.\nАж поки не втрапив до неї той самий, геть незвичайний лист.\nСправа в тому, що його написали давно-давно, більше сотні років тому. І йшлося на давно зжовклому папері, змереженому блідими від часу чорнилами, про далекі мандри. А ще - про тугу за рідним домом і сподівання, що скоро уся сім’я збереться разом і з цікавістю буде слухати розповіді про неймовірні пригоди.\nОх, і помандрував він світом, поки дістався до адресатів! Скільки дивних марок та печаток прикрашало його конверт! Над ним сміялися від утіхи, мріяли, навіть покрадьки втирали сльози, бо чекати кого із далеких мандрів – завжди важко… Спершу його читали дружина і діти того мандрівника, потім, через роки, його онуки, а потім – правнуки.\nІ зараз він, зодягнений у новісінький конверт поверх старого, немов у святкове вбрання, не випадково опинився в дорозі.\nОдин із правнуків задумав написати книгу про мандрівку прадідуся. Аж раптом посеред роботи він відчув, що робить щось не так: книга виходила ніби й пригодницька, але якась неправильна. Ніби він усе те вигадав, і ніколи у далекому порту його прадід не згадував про далеку родину, дивлячись на незнайомі сузір’я на такому гарному, але чужому небі…\nОтоді, порадившись між собою, інші родичі відрядили поважного листа у дорогу – допомогти невдасі. Адже інколи дуже важливо потримати в руках не копію, а справді старовинну річ.\nПро все це і розповів своїм сусідам по поштовій скриньці цей поважний лист. Вони змовкли, припинили сваритися і слухали старого уважно-уважно. І навіть ті з них, у яких йшлося про звичайні справи, дійшовши за призначенням, ледь пахли морем і далекими подорожами…\nСкринька теж слухала уважно, хоч і трохи нашорошено. У неї був невдалий день, вона знову скаржилася на зубний біль і зовсім не займалася вихованням галасливих листів. Тож боялася, що їй зараз почнуть докоряти.\nАле то й справді був дивний лист. Він не здивувався, почувши про недугу скриньки. Мовляв, йому доводилося чути і про таке. Тільки й мовив співчутливо, що хвору обов’язково треба лікувати, аби вона не страждала.\nСкринька відразу засяяла, ніби її тільки-но пофарбували. Однак їй стало трохи лячно: а чи не боляче воно, оте лікування?!\nТа лист-порадник її заспокоїв: аніскілечки не боляче! Лікування дуже просте: треба усім бажати доброго здоров’я: і тим, хто кидає лист досередини скриньки, і перехожим, і метеликам, що пурхають поруч, і навіть набридливому вітрові.\n- То й усе?! – аж не повірила у таку чудасію поштова скринька.\nТоді поважний лист нагадав їй, що вона завжди ображається, коли хтось клацає спеціальною заслінкою, протискаючи в її отвір лист. Мовляв, тут і так непереливки, а від цього ще болісніше стає!\nА найулюбленіші ласощі для будь-якої хвороби – то роздратування. Що більше вона, ота хвороба, смакує усякими сварками, то швидше росте. Нащо ж біль підгодовувати?\nСкринька чесно спробувала подякувати, коли в неї кинули наступного листа. Спершу вийшло не дуже. Вона ж більше звикла сваритися чи скиглити.\nАле її підбадьорили, що ото хвороба їй заважає, сама ж вона – розумниця! Тож із перехожим скринька привіталася більш впевнено. Той, звісно, не почув, але раптом настрій у нього покращився, він усміхнувся. Скринька наша аж трохи запишалася.\nІ майже зовсім голосно кинула добридень вітру. Тож ґречно вклонився, та й майнув собі далі, дивуючись: чи він переплутав вулиці, чи замість капосної скриньки тут причепили іншу, більш ввічливу?\nЗвісно, зубний біль зник у цієї скриньки не відразу. Однак вона була впертою, куди там якійсь хворобі! І так захопилася своїм лікуванням, що час, доки з неї вечором витягли листи, минув швидко-швидко.\nІ аж тоді вона похопилася: не встигла подякувати отому листу за пораду! Ще він подумає, що ніколи-ніколи, за всі свої мандри, не зустрічав такої неввічливої поштової скриньки!\nВона аж почала хлипати.\n- Знову рюмсаєш?! – це, звісно, був вітерець. Але почувши, що трапилося, він обіцяв розповісти про все своїм родичам: вітри віють скрізь. Тож вони обов’язково зможуть розшукати лист мандрівника і розповісти йому все-все. І звісно, тоді старий не вважатиме скриньку невдячною.\nСкринька аж здивувалася: чого вона вважала вітер нестерпним?! Він – непоганий хлопець… І в ту ж мить її зубний біль забрався геть.\nБуде не зовсім чесним сказати, що з того дня вона зовсім-зовсім не скімлила. Таких дивних перетворень не буває навіть у казках. Та все одно, усі на вулиці вважали, що скринька стала поводитися куди краще, тож вибачають їй невеличке капризування.\nІ вітер більше не зривав намарне квіти з дерев. І її будинок підбадьорився, аж скидалося, що його підремонтували. Тож і вулиця тепер стала виглядати кращою.\nОт обов’язково, як будеш опускати колись лист у поштову скриньку, прислухайся. Раптом почуєш: «Добридень! Дякую за лист!». І зовсім пошепки: «У мене сьогодні майже зовсім не болить нічого! Та й взагалі, щастить: усі перехожі привітні і ніхто не хряцає моєю защібкою. То, може, я зовсім видужаю?»\nОтже, саме ти втрапив на нашу скриньку. Тож привітайся із нею пошепки і побажай їй міцного здоров’я, добре? Тільки тихенько, аби не почули перехожі. Вони ж бо не повірять у те, що скринька для пошти може захворіти та ще й страждати на зубний біль.\n© Зоряна Львів, 26-05-2011\nЗгенеровано за 2.4979619979858 сек.


ТОП-50 заборонених книг. Частина 1 | Факти | Цікаві факти про книжки | Світ книги\nВер 30, 2012 - Факти 1 коментар\nТОП-50 заборонених книг. Частина 1\nЗагальновизнано, що книги корисні для людини. Але для декого занадто багато знань небезпечно. Те, що для одного читача яскраво, зворушливо і хвилююче, для іншого – жорстоко, викривлено і політично неоднозначно. Отже, заборона книг існувала з моменту їх появи, і, роблячи короткий екскурс своєю напханою книгами полицею, ви, безсумнівно, виявите твори, які з тієї або іншої причини зазнавали цензури.\nУ нашій галереї представлені п’ятьдесят книжок, які були заборонені: томи, заборонені з цілком зрозумілої причини з точки зору цензури (наприклад, «Американський психопат»), і книги, заборонені незаслуговано через окремі фрази («Чорна красуня» – це погана назва ? Ймовірно, так).\nЕрнест Хемінгуей, «Прощавай, зброя!».\nНаполовину автобіографічний роман про події Першої світової війни в Італії був опублікований в 1929 році, відразу ж викликавши неоднозначні вігуки: в Бостоні його вилучили з кіосків за сексуальний, «вульгарний» зміст, а в Італії – за опис відступу армії в битві при Капоретто.\n«А коли жінка каже чоловікові про те, скільки це коштує?»\nМожливо, викликає подив, але «Аліса в країні чудес» була заборонена в Китаї в 1931 році, так як правитель провінції Хунань встановив правило, згідно з яким тваринам заборонено користуватися людською мовою і смерть загрожувала тому, хто наважиться зрівняти тварин і людей.\n«Але я не хочу знаходитися серед божевільних», – заперечила Аліса. «Нічого не вдієш, – відповів Кіт. – Тут всі божевільні. Я божевільний. Ти божевільна».\nЗахоплююче і суворе зображення життя на Німецькому фронті під час Першої світової війни в романі «На Західному фронті без змін» бачиться багатоьм критикам як головний антивоєнний роман. Він був заборонений, і в 1933 – 1945 роках в нацистській Німеччині його спалювали.\n«Війна знищила в нас все».\nБрет Істон Елліс, «Американський психопат»\nЧерез сцени витонченого насильства роман «Американський психопат» став явною мішенню для цензури. Він в принципі заборонений в австралійському штаті Квінсленд. Він упакований і запечатаний з грифом «R18» (категорія обмеження, застосовувана Австралійським управлінням з класифікації фільмів і літератури), на решті території Австралії і в Новій Зеландії, і його продаж був також суворо обмежений в Німеччині в 1990 році.\n«Я повертаюся з Центрального парку, де неподалік від дитячого зоопарку майже під ліхтарем вбив синка Маккафрі і згодував залишки мозку Урсули собакам».\nПітер Парнелл і Джастін Річардсон, «З Танго їх троє»\nЗаснована на реальних подіях історія про пінгвінів-геїв з Нью-Йоркського зоопарку, ця безневинна дитяча книга викликала гнів безлічі організацій, бібліотек та окремих громадян США. Вона часто з’являється в списках самих заборонених книг з різних міркувань цензури: від «антисистемних» і «антисімейних» до «невідповідних для вікової групи».\n«Танго був найпершим пінгвіном у зоопарку, у якого було два тата».\nДжордж Оруелл, «Скотний двір»\nАлегорична розповідь Джорджа Оруелла про корупцію в Радянській Росії була заборонена в СРСР до 1980 року. Розповідь у ній ведеться від імені тварин з фермерського подвір’я. Побачивши в свинях протиріччя ісламським цінностям, його також заборонили в школах Об’єднаних Арабських Еміратів у 2002 році.\n«Всі тварини рівні, але деякі тварини рівніші за інших».\nАнна Франк, «Щоденник дівчинки»\n«Щоденник дівчинки» – реальний щоденник Анни Франк, єврейської дівчини-підлітка, яка з родиною ховалася від нацистів під час Другої світової війни. Вона померла в концтаборі, а її щоденник був опублікований посмертно. Над ним сперечалися різні організації в США, включаючи членів комісії з підручників штату Алабама, які стверджували, що він був «справжнім депресантом».\nВперше російською мовою записи були опубліковані з деякими скороченнями під назвою «Щоденник Анни Франк».\n«Я дійшла до того, що мені було все одно, живу я чи вмираю. Земля так і буде обертатися без мене, а я нічого не можу зробити, щоб якось вплинути на події ».\nСер Артур Конан Дойл, «Етюд у багряних тонах»\n«Етюд у багряних тонах», перша книга сера Артура Конан Дойла, яка була вилучена із списків рекомендованої літератури, принаймні, однією шкільною радою в штаті Вірджинія, через негативне зображення мормонів.\n«Скритність і таємниця, додані до неї (релігії мормонів), робили цю організацію подвійно страхітливою».\nТоні Моррісон, «Кохана»\nРоман «Кохана», що отримав Пулітцерівську премію – жалісливі оповідання про рабство і расизм в Америці дев’ятнадцятого століття. Його опротестували численні шкільні ради та батьківські комітети в США через сцени насильства і згадки про секс.\n«Я весь час боюся, що обставини, що призвели мою матір до вбивства моєї сестри, можуть повторитися знову. Я не знаю, що це, і не знаю, хто це, але можливо, є ще щось таке, досить жахливе, що змусить її зробити це знову ».\nГанна Сьюелл, «Чорна красуня»\nЗворушлива історія про пригоди коня в Англії дев’ятнадцятого століття була заборонена режимом південноафриканського апартеїду з тієї простої причини, що в назві книги були слова «чорна» і «красуня».\n«Мої проблеми закінчилися, і я вдома; та часто, перед тим, як я повністю прокинусь, я уявляю, що я все ще в саду в Біртуіке, стою зі своїми друзями під яблунями».\nЦікаві факти про письменників: Михайло Єлізаров як музикант\nКатя 21.10.2012 о 13:20\nсьогодні натрапила на Ваш блог. він фантастичний(!)


Шлюб за добу у Львові - Express Marriage Lviv\nШлюб за добу у місті Львів дуже швидко перетворився з рідкісної послуги на регулярну. Сьогодні кількість осіб, які бажають офіційно оформити свої відносини з громадянином іншої країни, суттєво збільшилася.\nВтім, у клієнтів з’явилася одна проблема – кількість установ та сервісів, які можуть провести офіційне оформлення шлюбу з дотриманням всіх правил та збереженням необхідної документації досить мала. Зробивши банальний запит у пошуковику, є висока вірогідність знайти багато сервісів, для яких оформлення шлюбу не буде основною послугою. Відтак, пошук необхідної установи може зайняти кілька днів. Однак, якщо Ви вже читаєте цей текст, Вам пощастило, адже тепер Ви можете скористатись послугами компанії «Express Marriage Lviv» для реєстрації шлюбу за добу у місті Львів. Продовжуйте читати цей матеріал, і Ви дізнаєтеся про всі аспекти нашої роботи і етапи проведення процедури, а також отримаєте відповіді на найбільш поширені запитання.\nШлюб за добу у Львові – основна інформація для клієнтів\nОдразу слід відзначити, що процес укладання шлюбу з громадянином іншої країни не є чимось надприродним. Для сторін не передбачено надскладних умов, для створення яких необхідно багато часу, або подання документів, для створення яких необхідно залучити багато ресурсів.\nКлючовий фактор, який буде мати вагу під час подачі заяв до установ – статус іноземця. На момент укладання шлюбу він має бути офіційно розлучений. Про це повинні свідчити такі папери як:\nДокумент, що підтверджує смерть одного з членів подружжя\nДля того, аби провести реєстрацію шлюбу за добу у місті Львів належним чином, подібні документи мають бути затверджені органами, що їх видають, а також перекладені та нотаріально посвідчені в Україні. Через неякісний переклад чи помилки в оформленні документів реєстрація відносин може затягнутися. Тому, якщо Ви хочете переконатися в тому, що все пройде ідеально, радимо скористатися послугами «Express Marriage Lviv». Замовивши пакет послуг «Преміум», Ви отримаєте повний юридичний супровід. Сюди входить перевірка та/або підготовка документів (зокрема, переклад), а також перевірка законності перебування в Україні іноземця. Коли перевірку буде завершено, ми перейдемо безпосередньо до оформлення шлюбу та підготовки святкової частини (більш детально про це ми розкажемо трохи пізніше). в будь-якому разі, якщо Ви бажаєте зафіксувати шлюб за добу у місті Львів, «Express Marriage Lviv» стане найбільш оптимальним варіантом.\nРеєстрація шлюбу за добу у Львові – переваги співпраці з «Express Marriage Lviv»\nМи переконані, що серед бажаючих одружитися з іноземцем є і ті, хто досить скептично ставиться до подібних організацій. Для людей подібний досвід є чимось новим, тому вони не завжди можуть зрозуміти, наскільки зручним та вигідним буде замовлення послуг в подібній установі. І для того, щоб переконатися в цьому, ми більш детально розповімо про всі переваги співпраці з нашою компанією.\nПерш за все, це стосується статусу установи. Ми – офіційно зареєстрована юридична компанія. Всі операції, що їх здійснюють наші спеціалісти, є повністю легальними та мають документальне підтвердження. Тому, коли до нас звертаються, аби зареєструвати шлюб за 24 години, ми запевняємо клієнтів, що все пройде на найвищому рівні.\nКожен з членів команди «Express Marriage Lviv» має досвід роботи в даній сфері, а відтак допоможе клієнтові знайти вихід з ситуації, яка на перший погляд здавалася безвихідною.\nНаступний параметр, який варто відзначити – можливі варіанти послуг для замовлення. Раніше ми згадували про пакет послуг «Преміум», скориставшись яким можна завершити всі процеси у термін від трьох до п’яти робочих днів. Окрім цього, клієнти також можуть скористатися пакетом «Стандартний». До нього не включена організація свята (бронювання житла, зустріч на вокзалі або у аеропорті тощо), а також сам процес триватиме довше.\nТретій, але не менш важливий за всі інші аспект нашої роботи – цілодобова підтримка клієнтів. Крім безпосереднього здійснення реєстрації шлюбу за добу у Львові у 2020 році, ми регулярно консультуємо людей. Якщо для когось ті чи інші питання видаються банальними і непотрібними, ми завжди готові надавати необхідну інформацію в повному обсязі. Для нас це надзвичайно важливо, адже завдяки цій інформації клієнти зможуть правильно подати документи та уникнути суперечливих ситуацій під час оформлення шлюбу. Якщо у Вас також виникли запитання стосовно окремих аспектів процедури, і Ви хочете дізнатися більше, не чекайте. Використовуйте контакти сервісу для реєстрації шлюбу у Львові, аби отримати необхідні дані зручним для вас способом. Але до цього рекомендуємо ознайомитися з найбільш поширеними запитами, які винесено в окремий блок на сторінці компанії. Там ми виклали інформацію стосовно найбільш поширених ситуацій або потенційних проблем, з якими могли стикатися молодята на момент одруження.\nОкрім ключової інформації, яку завжди розміщують на сторінках сервісів, люди також звертають увагу на реакції клієнтів, які вже встигли скористатися послугами. Так, можна побачити альтернативну точку зору та звернути увагу на можливі недоліки, які неможливо помітити під час спілкування зі співробітниками.\nБільшість тих, хто вже встиг оформити шлюб у компанії «Express Marriage Lviv», переважно мали позитивні реакції після співпраці з нами. Більше того, ми опрацьовуємо всі відгуки про реєстрацію шлюбу за добу у Львові і не ігноруємо будь-якого коментаря, а навпаки намагаємося врахувати недоліки, на які вказує клієнт, та вдосконалити нашу роботу. Тому, якщо Ви вже встигли скористатися нашими послугами та бажаєте поділитися думками щодо цього, заходьте на наші сторінки в соціальних мережах та залишайте там відгуки.\nШлюб за добу: ціни у Львові\nМабуть найбільш важливим параметром, який вплине на остаточний вибір клієнтів, є вартість послуги, що нею бажають скористатися. Реєстрація шлюбів за добу не стала виключенням. Бажаючи знайти оптимальний тариф, люди готові витратити один або навіть кілька днів на перегляд всіх можливих варіантів з метою обрати те, що відповідає їхнім запитам. Але якщо Ви вже читаєте цей матеріал, Вам не доведеться думати про те, як знайти той чи інший сервіс. У компанії «Express Marriage Lviv» Вам буде запропонована найкраща ціна на шлюб за добу у місті Львів. Враховуючи оперативність виконання поставленого завдання та рівень підходу до організації святкування (якщо Ви обрали відповідний пакет послуг), така пропозиція точно стане безальтернативною. Тому, якщо Ви бажаєте якомога швидше зафіксувати Ваші стосунки, зв’яжіться з нами та почніть підготовку до свята!


На станції метро "Дніпро" з'явиться медуза в зріст людини - Новини Києва | Big Kyiv\nВеликий Київ Новини На станції метро “Дніпро” з’явиться медуза в зріст людини\nНа станції метро “Дніпро” з’явиться медуза в зріст людини\nНа станції метро “Дніпро” розмістять скульптуру “Медуза LPDE” – це частина проекту “Середовище існування. Маніфест 2020” Всесвітнього фонду природи WWF Україна. Робота заввишки майже в зріст людини створена з пластикових пакетів.\nЯк повідомляє пресслужба столичної підземки, авторами роботи є ZiguraArt (Микита та Егор Зiгура).\nВона змушує осмислити проблематику забруднення водойм, та провокує подумати про те, що залишається після нас для наступних поколінь”, – пояснюють автори.\nПроект триватиме до 30 серпня. Стоятиме скульптура у порталі “Мир” з монументом жінки та голубів нагорі.\nДо неї не можна буде підійти, лише побачити за склом. Бо у житті ми також наче не бачимо, що там під водою, але все більше жахаємося, коли з’являються сюжети про острови пластику та іншого мотлоху у річках, морях та океанах”, – розповідає заступниця начальника столичної підземки Наталка Макогон.\nНагадаємо, у п’ятницю, 3 липня, в рамках Міжнародного дня відмови від поліетиленових пакетів киян та гостей столиці запрошують приєднатися до акції «День без поліетилену».


Нова WIM-система на трасі Н-11 Дніпро-Миколаїв | YuzhBudNews\nГоловна\tНовини\tНова WIM-система на трасі Н-11 Дніпро-Миколаїв\nНова WIM-система на трасі Н-11 Дніпро-Миколаїв\nАвтор Анастасия 22.02.2021 14:18\nНачальник Служби автомобільних доріг у Миколаївській області Владислав Невеселий повідомив на своїй сторінці у Facebook, що на трасі Н-11 Дніпро-Миколаїв в районі Казанки ведуться роботи з установки інтелектуальної системи зважування в русі.\nФото: Facebook В. Невеселий\n“Зараз на трасі Н-11 Дніпро-Миколаїв в районі Казанки ведуться роботи по установці інтелектуальної системи зважування в русі, яка допоможе зберегти дороги області від руйнування через постійні перевантаження фур і вантажівок. Всього таких систем в області буде 5.\nБританські представники компанії, що поставляє устаткування, завжди знаходяться на зв’язку, консультують, допомагають з установкою і діляться закордонним досвідом. На сьогодні вже виконані основні роботи – це монтаж головної конструкції-арки, на якій буде розміщено обладнання з датчиками вимірювання габаритів транспорту. І допоміжна конструкція, де буде 6 камер трьох типів:\n– для загального огляду,\n– визначення номерів,\n– кругового огляду.\nЯким чином працює WIM-система?\nВся інформація, отримана з камер, буде зведена в єдину картку автомобіля: фото, номер, вага, осі, габарити. Далі це передається в ситуаційний центр, а дані злісних порушників направляються в поліцію з конкретною фіксацією перевантаження.\nДо того ж інтелектуальна система зважування буде “фільтрувати” транспортні засоби: на машини нижче 3,5 тонн центр не реагуватиме, щоб не засмічувати базу зайвою інформацією.\nНалаштування самої системи відбувається за наступним алгоритмом: 1 автомобіль, три ваги, три швидкості. 90 раз транспорт з різною завантаженістю і швидкістю буде проїжджати через WIM. Таким чином коригується точність показників комплексу.\nТакож радує, що вже зараз, на моменті монтажу, ми бачимо результативність установки «розумної» системи – спрацьовує психологічний фактор: водій бачить камеру і автоматично пригальмовує. А коли комплекс запрацює на повну, то результат не змусить себе довго чекати, адже мова цифр виключає людський фактор” , -йдеться у повідомленні.\nЧекаємо на нову систему та сподіваємося, що надалі стан автомобільних доріг у Миколаївській області буде покращуватися.


Української літератури та української мови з методикою навчання - Коростишівський педагогічний фаховий коледж імені І.Я.Франка\nКоростишівський педагогічний фаховий коледж імені І.Я.Франка > Української літератури та української мови з методикою навчання\nЦиклова комісія викладачів української літератури та української мови з методикою навчання об’єднує 9 педагогів, серед яких – педагогічне звання “Викладач-методист” присвоєно Н.А.Антонюк, С.М.Долінговській, І.М.Клименко, О.Л. Сушицькій, І.В. Беседовській; звання “Старший викладач”– Л.В.Голуб, Г.В.Старинець.\nЦиклова комісія викладачів української мови та літератури. 2019 рік. Зліва направо: Харитюк І.В., Радкевич Г.А., Антонюк Н.А., Старинець Г., В, Долінговська С.М., Сушицька О.Л., Клименко І.М., Голуб Л.В.,Єрмак В.І., Беседовська І.В.,Левченко С.В.\nДіяльність викладачів циклової комісії спрямована на вирішення проблеми “Формування мовної компетентності як один із важливих факторів конкурентоспроможності майбутніх учителів.” Основні завдання викладачі-словесники вбачають у вдосконаленні мовної освіти студентів, у реалізації особистісно зорієнтованого навчання, саморозвитку майбутніх учителів, у підвищенні рівня практичної підготовки студентів до професійної діяльності.\nВелику увагу філологи приділяють позааудиторним виховним заходам, плекаючи в студентської юні високу духовність, глибинний патріотизм, прагнення краще пізнати витоки рідної культури. Традиційним стало проведення декади української мови, літературно – мистецьких свят, читацьких конференцій, мовно-літературних конкурсів, які сприяють розвитку творчих талантів молоді. Вихованці коледжу постійно виборюють призові місця в обласних та регіональних турах Міжнародного конкурсу з української мови імені Петра Яцика, Міжнародного мовно-літературного конкурсу імені Тараса Шевченка. На базі комісії працює 2 літературні студії: “Любисток” та “Пролісок” (керівники Долінговська С.М., Клименко І.М.).\nАнтонюк Ніна Анатоліївна закінчила Коростишівське педагогічне училище ім. І.Я.Франка (1979 р.), Вінницький державний педагогічний інститут ім. М.Островського (1985 р.), Житомирський державний педагогічний інститут ім. І.Я. Франка (1996 р.). У коледжі працює з 1986 року. Спеціаліст вищої кваліфікаційної категорії, має педагогічне звання «Викладач-методист», нагороджена знаком “Відмінник освіти України”.\nБеседовська Ірина Василівна закінчила Коростишівське педагогічне училище ім. І.Я.Франка (1993 р.), Національний педагогічний університет імені М.П.Драгоманова (1999 р.), магістратуру Національного педагогічного університету імені М.П.Драгоманова (2008 р.). У коледжі працює з 1999 року. Спеціаліст вищої кваліфікаційної категорії, має педагогічне звання «Викладач-методист», нагороджена знаком “Відмінник освіти України”, методист коледжу.\nГолуб Людмила Володимирівна закінчила Коростишівське педагогічне училище ім. І.Я.Франка (1996 р.), Київський національний університет імені Тараса Шевченка (2002 р.), магістратуру Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини (2003 р.), аспірантуру Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини (2010 р.). У коледжі працює з 1996 року, викладачем – із 2003 року. Спеціаліст вищої кваліфікаційної категорії, має педагогічне звання “Старший викладач”, завідувач відділення “Початкова освіта”.\nРадкевич Галина Анатоліївна закінчила Коростишівське педагогічне училище ім. І.Я.Франка ( 1973 р.), Житомирський державний педагогічний інститут ім. І.Я.Франка ( 1980 р.). У коледжі працює з 1976 року, викладачем – із 1995 року. Спеціаліст вищої кваліфікаційної категорії, має педагогічне звання «Викладач-методист», нагороджена знаком “Відмінник освіти України”.\nСтаринець Галина Володимирівна закінчила Коростишівське педагогічне училище ім. І.Я.Франка (1992 р.), Житомирський державний педагогічний інститут ім. І.Я.Франка (1997 р.). Працює в коледжі з 1997 року. Спеціаліст вищої кваліфікаційної категорії, має педагогічне звання “Старший викладач”, нагороджена знаком “Відмінник освіти України”.\nСушицька Ольга Леонідівна закінчила Кам’янець-Подільський державний педагогічний інститут ім. В.П. Затонського (1982 р.). У коледжі працює з 1982 року. Спеціаліст вищої кваліфікаційної категорії, має педагогічне звання «Викладач-методист», заступник директора з навчально-виробничої роботи, нагороджена знаком “Відмінник освіти України”.\nТиждень української мови та літератури проходив з 3 по 11 березня 2020 року.\nС.Васильченко “Свекор” інсценізація\nСвято “У сузір’ї європейських мов” 1\nСвято “У сузір’ї європейських мов” 2\nСвято “У сузір’ї європейських мов” 3\nСвято “У сузір’ї європейських мов” 4\nСвято “У сузір’ї європейських мов” 5\nТиждень української мови та літератури проходив з 21 лютого по 10 березня.


Держава без грози, що кінь без вуздечки\nСТАН РОСІЇ НА ПОЧАТОК царювання ІВАНА IV\nІнститут Бізнесу і Права м Москви\nЩо ж «дісталося» Іоанну в «спадок» від батька? Хотілося б розглянути окремо кожен напрямок, щоб після простежити, що ж стало конкретним напрямом після Івана IV.\nСкоротилися феодальні усобиці. Великі і удільні князі відмовлялися від прав у своїх володіннях і переходили під заступництво Москви, перетворюючись в службових князів. Удільні князі ставали боярами. Посилилася боярсько-князівська аристократія - Боярська дума.\nРосли посівні площі, поступово переходили до трипілля, підвищувалася врожайність, але зберігався традиційний розмір ренти, росла зацікавленість селян у результатах своєї праці, відповідно, зростали продуктивні сили. Приділялася особлива увага суспільному поділу праці, розвивалися міста і ремесла. Відбувається зростання товарного виробництва, спроби внутріобласний торгівлі та обміну. Починається розвиток товарно-грошових відносин. Селяни поступово втягувалися в товарно-грошові відносини. Зростала питома вага грошової частини ренти. Наростало розшарування суспільства (з'явилася категорія бобирів - вільні селяни повністю відокремлені від засобів виробництва, і не ведуть власного господарства).\nЕкономічна роздробленість, тим не менш, не була подолана. Панувало натуральне господарство, натуральна форма ренти. Перші спроби юридичного закріпачення селян стали з'являтися в другій половині XV століття. Спроби обмеження свободи селян проявилися і в фінансовому закріпачення. Отримавши від поміщика або феодала кредит, селянин вже не міг його покинути до виплати боргу, а це нерідко розтягувалося на багато років і десятиліття.\nУ XV столітті інтенсивно розвивалася економіка Русі. Зміни торкнулися і ремісниче виробництво, і будівництво, і сільське господарство. Підвищення продуктивності праці в сільському господарстві призвело до збільшення міського населення, що посприяло розвитку ремесла і торгівлі. Будь-яких нових технологій на Русі в XV столітті не з'явилося, за винятком виробництва вогнепальної зброї.\nРіс міжнародний авторитет Росії. Були встановлені дипломатичні відносини з Німеччиною, Венецією, Данією, Угорщиною та Туреччиною. Василь III одружився з Софією Палеолог. Після перемоги російських військ на Куликовому полі, з кінця XIV століття, землі Північно-Східної Русі, під впливом Москви, поступово формують зовнішню політику. Крім того, зростання могутності Московської держави дозволяє їм вести політику у відносинах з Литвою. З другої половини XV століття все більш істотне значення набуває боротьба Москви з Ливонським орденом за вихід до Балтійського моря. У XV столітті зростання значущості Московської держави сприяли і значні зміни, які відбулися в результаті розширення Османської імперії. Після падіння Константинополя і розпаду Візантії, до Москви переходить лідерство в православному світі, що послужило основою для формування поняття «Москва - третій Рим». Союзу з Московською державою шукали Священна Римська імперія, Угорщина, Данія, з якою в 1493 був укладений договір про спільні дії проти Швеції.\nІван ріс в обстановці палацових переворотів, боротьби за владу ворогуючих між собою боярських родів. Його оточували вбивства, інтриги і насильство, що не сприяло розвитку м'якості і доброти, а породжувало в дитину підозрілість, мстивість і жорстокість. Не дивно, що нікого не насторожувала, а навіть, навпаки, викликала схвалення, схильність Івана мучити живі істоти.\nОдним із сильних вражень царя в юності були «великий пожежа» і Московське повстання 1 547.\nПравління Олени Глинської за сина, після її смерті змінилося 10-річної смутою. Нестабільність підготувала великий бунт населення Москви в червні одна тисячі п'ятсот сорок сім, причиною якого послужив грандіозний пожежа, що трапилася 21 червня, коли за 6 годин вигоріли Кремль, велика частина посаду, у вогні згоріли 25 тисяч дворів. Чотири тисячі людей загинули, інші залишилися без житла. Москвичі почали стихійне повстання проти Глинських, звинувачених у пожежі, вбили в Успенському соборі князя Глинського, деяких бояр. Після проведення вічового зборів городяни рушили в Воробйова, де сховався цар, і пред'явили вимоги про видачу інших «винуватців» пожежі. В ході цього бунту, пригніченого урядом, будинки багатьох бояр були розграбовані.\nЮний князь марив про безмежну самодержавної влади. Його мрії збулися 16 січня 1547, коли в Успенському соборі Московського Кремля відбулося урочисте вінчання на царство Івана IV. Після прилучення Святих Тайн Іван Васильович був помазаний миром. Царський титул дозволяв зайняти істотну позицію в дипломатичних відносинах із Західною Європою. Великокняжий титул перекладали як "принц" або навіть «великий герцог». Титул ж «цар» або зовсім не перекладали, або перекладали як «імператор». Російський цар тим самим дорівнював з єдиним в Європі імператором Священної Римської імперії.\nЗ 1549, разом з обраною радою, Іван IV провів ряд реформ, спрямованих на централізацію держави: Земську реформу Івана IV, Губну реформу, проведені перетворення в армії, а в 1550 році прийнято новий Судебник Івана IV. У 1549 скликаний перший Земський собор. У 1555-56 роках Іван IV скасував годування і прийняв Ухвала про службу.\nУ 1550-51 роках Іван Грозний особисто брав участь в Казанський походах. У 1552 була підкорена Казань, потім Астраханське ханство (1556 рік). У 1553 встановлюються торговельні відносини з Англією. У 1558 Іван IV почав Ливонську війну за підступи до узбережжя Балтійського моря. Спочатку військові дії розвивалися успішно. До 1560 армія Лівонського ордену була остаточно розгромлена, а сам Орден перестав існувати.\nТим часом у внутрішньому становищі країни відбулися серйозні зміни. Близько 1560 цар порвав з діячами вибраних раді і наклав на них різні опали. У 1563 російські війська оволоділи Полоцьком, в той час великої литовської фортецею. Цар був особливо гордий цією перемогою, здобутої вже після розриву з обраною радою. Однак уже в 1564 Росія зазнала серйозні поразки. Цар став шукати «винних», почалися опали і страти.\nКрім воєн і думок оволодіти новими територіями, в голові Івана IVрождается план удосконалення системи правління і «покращення» життя держави, адже Росія, за час Золотої Орди, значно відстала в розвитку від Європи, а, тим більше, перебувала під владою боярської аристократії. У боротьбі проти бояр царя підтримали дворяни.\nНа початку 1551 року Івана пропонує програму реформ так званого «Стоглавого собору» російської церкви. Про підготовку реформ Іван IV оголосив у декларації, зробленої ним в лютому 1549 року на Червоній площі в Москві. Він просить у народу вибачення, бояр називає причинами всіх бід і обіцяє, що відтепер все буде інакше. Здійсненням реформ займалася Обрана рада - дорадчий орган при царі. Хотілося б розглянути детальніше сферу її діяльності.\nЗемська реформа - розпочато скликання Земських соборів.\nЧисельність Боярської думи збільшена в 3 рази. Це було зроблено для того, щоб послабити боярську аристократію, тормозившую прийняття необхідних для держави рішень.\nФормування "обраної тисячі". У 1550 було прийнято рішення зібрати в Московському повіті тисячі кращих «слуг» з провінційних дворян і бояр. Був складений список, до якого увійшли представники шляхетних родів і верхи царського двору. Ця реформа до кінця не була доведена.\nПалаци і княжа скарбниця остаточно замінені наказами.\nУ 1552 була складена Дворцова зошит - повний список членів Государева двору (близько 4 тис. Осіб). Люди, що входили в Государев двір, іменувалися «дворовими дітьми боярськими» або «дворянами». Прості «діти боярські» становили нижній шар службових людей. У Дворовий зошити дворяни були переписані по містах, де вони володіли землею; з їх числа виходили воєводи, дипломати і адміністратори.\nРеформа місцевого управління (місництво). Скасовано влада намісників, а їх обов'язки зведені тільки до нагляду за діяльністю органів самоврядування. Повсюдно відбувається створення виборних дворянських і земських (чорносошну селяни) хат, які відають збором податків і виконанням повинностей, судом у цивільних і кримінальних справах. На чолі хат стояли губні (дворянські) і земські старости. Припинено годування. Замість цього стало необхідно платити відкуп.\nПрийнято новий «Судебник». В основі лежав Судебник 1497 року, який був розширений, систематизовано та враховував судову практику.\nВійськова реформа (стрілецьке військо і козацтво). Дворяни і діти боярські проходили «службу по отечеству». У 1550 році, створені ще за Василя III загони піщальніков, були перетворені в стрілецьке військо. У «службу» міг вчинити будь-який вільна людина, але вона не була спадковою. До них ставилися так само козаки, гармаші, коміри, казенні ковалі і т.д. Вони несли службу по містах, де збиралися особливими слободами, і по кордонах держави. Під час війни військо поповнювалося людьми, яких приводили з собою землевласники ( «боярські люди») і тими, яких виставляли тяглі двори міст і села ( «збірні люди»). Крім того, в війську служили 2,5 тис. Іноземців. В 1556 прийнято «Ухвала про службу» - військова служба дворян переходила у спадок і починалася з 15 років. До цього віку дворянин вважався недоростків.\nУ 1550 році стало помітніше негативне ставлення до політики Івана IV. У 1553 році Іван IV захворює і, побоюючись померти, призначає собі наступника. - Дмитра, сина Анастасії Романівни Захар'їна. Але він виявився не єдиним претендентом на престол - одночасно заявляє про свої права на престол двоюрідний брат царя, Володимир Андрійович Старицький. Не зрозуміло, як деякі наближені наважилися перечити велінням государя, але частина знаті стала присягати на вірність Володимиру. Причини були різні - одні побоювалися, що за Дмитра, по суті, ще дитині, можуть поновитися порядки боярського правління, інші не хотіли присягати синові Захар'їна, так як, на відміну від Дмитра, займали більш високе положення в боярської ієрархії. Деякі згадали про старий порядок (при Рюриковича) передачі влади старшому в роді - "старшинство дядьків над племінниками". Володимиру присягнули і нескоро члени вибраних раді, хоча деякі і зберегли вірність царю. Іван IV, дивлячись на те, що діється в його державі, вирішив одужати, але зради не забув. У наступні роки опозиція бояр до царя посилилася. У нього не було іншого виходу, як посилити особисту владу. З'явилася ідея проведення політики опричнини. У грудні 1564 цар їде до своєї резиденції - Олександрівську слободу - разом з вірними дворянами і боярами. А на початку 1565 року висилає до Москви два послання. У першому він звинувачує церкву і бояр в зраді, у другому ж, адресованому посадських людям Москви, заявляє, що він на них не гнівається. Московський посад змусив бояр просити царя повернутися на трон. Послана до царя делегація "ублагала" його не залишати престол. Іван погодився повернутися, але на особливих умовах. У країні піднялася хвиля репресій проти уявних і справжніх ворогів самодержавної влади царя.\nУ 1565 цар оголосив про введення в країні опричнини.Країна ділилася на дві частини: що увійшли і не увійшли в опричнину. Території, які не ввійшли в опричнину, стали називатися земщиною. Кожен опричник приносив клятву на вірність цареві і зобов'язувався не спілкуватися з земськими. Опричники вдягалися в чорний одяг. Кінні опричники мали особливі знаки відмінності - до сідел прикріплялися якісь символи того часу: мітла - щоб вимітати зраду, і собачі голови - щоб вигризати зраду. За допомогою опричників, які були звільнені від судової відповідальності, Іван IV відбирав боярські вотчини, передаючи їх дворянам-опричникам. Страти, терор і розбій процвітали серед населення. Цар проводив персональний відбір феодалів і земель в опричнину. Розорення піддавалися цілі міста.\nСтавлення церкви до опричного політиці було негативним. Православна церква відмовилася підтримати опричнину. Митрополит Афанасій залишив своє місце "через хворобу". На його місце був обраний так само противник опричнини - Філіп Количев, який публічно відмовив царю в благословенні. Наполягали важкі часи - Іван IV «вбивав» моральність, породжуючи байдужість і жадібність. Давалися взнаки «смутні часи». За формою опричнина була поверненням до феодальної роздробленості, а за методами - спрямована на її повне знищення.\nУ 1567 була організована змова проти царя. Змовники хотіли видати Івана IV литовцям під час осіннього походу. Затія провалилася через зради Володимира Старицького. Похід був припинений, а Іван IV поїхав в Олександрівську слободу. Незабаром послідувала страту змовників.\nЗначною подією опричнини був новгородський погром на початку 1570 року приводом до якого послужило підозра в тому, що Новгород захотів перейти до Литви. Цар особисто керував походом. Були пограбовані всі міста по дорозі від Москви до Новгорода. Під час цього походу в грудні 1569 Малюта Скуратов задушив у тверському монастирі митрополита Філіпа, який намагався протистояти царя. Вважається, що число жертв в Новгороді, де тоді проживало не більше 30 тисяч чоловік, досягло 10-15 тисяч. У 1572 році цар скасував опричнину. Вирішальну роль в цьому зіграло навала на Москву в 1571 році кримського хана Девлет-Гірея, якого опричного військо не змогло зупинити. Були підпалені двори, після чого вогонь перекинувся на Китай-місто і Кремль.\nКРИЗА 80-Х РОКІВ\nОпричнина і Лівонська війна спричинили за собою важкими наслідками: розорення сіл і міст, розбігаються селяни. Застій, проявився в економіці країни в 1560-х роках, посилився в 1570-х роках епідемією чуми, неврожаями. Росія переживала важку економічну кризу. У деяких центральних районах практично всі землі були запущені. Що залишилися в живих селяни йшли в Поволжі, Приуралля, на південь, а в 80-х роках - в Сибір. У пошуках виходу з кризи, в 1581 - 1582 роках уряд вводить "заповідні роки", протягом яких селянам забороняється переселення. В кінці XVI століття селянам взагалі заборонили йти від поміщика. Але не так легко було запобігти кризі - при скороченні розмірів оброблюваних селянами земель, розмір податків зберігалася. Товаризація селянського господарства, викликана зростанням грошових податків, не вела до створення ринку, а випадки, коли феодали здавали землі в оренду селянам, поширення не отримали. Власниками землі були переважно світські та церковні феодали. Їх вотчини мали широкі податкові та судові пільги, закріплені великокнязівськими або князівськими грамотами.\nВідмінною рисою економічного розвитку середньовічної Росії стало територіальний поділ двох форм феодального землеволодіння: стійке помісно-вотчинне землеволодіння світських і церковних феодалів в центральних районах і общинне селянське землеволодіння на малонаселених околицях.\nПісля спалення Москви татарами в 1571 році, тоді, коли опричного військо не змогло протистояти Девлет-Гірея, було заборонено вживати слово «опричнина», деяким були навіть повернуті конфісковані землі. Однак відбувалося це поступово. Фактично з 1572 починається другий період опричнини. Прозвучала перейменування опричнини в «государя двір», перенесення опричних порядків на територію не тільки на частину землі, на яку вказав цар, а вже на територію всієї країни, поширення на земщину опричних фінансових органів - "четей". Опричних воєводи були поставлені на чолі армії, послідувала перебудова земських наказів за зразком опричних. Відбувалося подальше обмеження вотчинного землеволодіння - заборона збільшувати вотчини за допомогою купівлі, дарунка або обміну. Була скасована податкова привілей для церкви. Опричнина мала негативні наслідки для подальшого розвитку країни.\nПротягом XVI століття російська зовнішня політика носила регіональний характер. Спроби встановити більш тісні політичні контакти не приводили до позитивних результатів, так як російська дипломатія стояла на дуже низькому рівні. Хоча не можна сказати, що Росія була повністю поза міжнародних відносин. Основні напрямки були оформлені ще за Івана III: балтійське (північно-західне), литовське (західне), кримське (південне), а так само казанське і ногайські (південно-східне). В середині другої половини XVI століття у Росії було дві проблеми - боротьба з татарськими ханствами, спадкоємцями Золотої Орди, і боротьба за східно-прибалтійські землі, за вихід до Балтійського моря.\nПісля цього були приєднані Астраханське ханство, Башкирія, Чувашія, Удмуртія, Адигея, Кабарда, пізніше, в 80-х роках і Західний Сибір. Але Кримське ханство залишалося незалежним. Боротьба з ним затягнулася більш ніж на 200 років. Коли в 1571 році Давлет-Гірей спалив Москву, він тим самим вимагав від царя відмови від Казані і Астрахані, але відповіді не дочекався. У серпні 1572 року об'єднане (земське і опричного) військо, отличившееся під час взяття Казані, розбило армію Давлет-Гірея в 50 кілометрах на південь від Москви. Однак воювати проти Криму було небезпечно, так як Кримський хан був васалом турецького султана. Москва обмежилася зміцненням своїх південних кордонів.\nПоділ країни, опричнина згубно позначилися на економіці держави. Величезне число земель було розорене і спустошено. У 1581 році з метою запобігання запустіння земель вводяться заповідні літа - тимчасова заборона селянам йти від своїх господарів у Юріїв день, що сприяє утвердженню в Росії кріпосницьких відносин. Лівонська війна завершилася повною невдачею і втратою исконно русских земель (частина узбережжя - до Швеції, частина міст - до Польщі і Литві). Підсумки свого царювання Іван Грозний міг побачити вже за життя: це був, фактично, провал і внутрішньої і зовнішньої політики. Починаються часи жалю. У 1578 цар припиняє кари. Майже в цей же час він наказує скласти поминальні списки страчених і розіслати по монастирях гроші на відспівування. У заповіті ж, в 1579 році, він кається у скоєному. Але тоді цар ще не знав, що скоро горе прийде і в його сім'ю.\nПеріоди каяття змінювалися страшними нападами люті. Під час одного з таких нападів, 9 листопада 1581 року в Олександрівській слободі, заміської резиденції царя, він випадково вбиває свого сина Івана Івановича, потрапивши палицею із залізним наконечником йому в скроню. Смерть сина, тим більше - спадкоємця, валить царя у відчай, оскільки інший його син, Федір Іванович, був нездатний керувати країною. Іван Грозний відправляє в монастир велику суму на «спомин душі» сина, він навіть сам думав піти в монастир.\nПомер цар за досить дивних обставин. У березні 1584 цар хворів близько 10 днів, і перед смертю у нього були ознаки отруєння парами ртуті. Є думка, що спадкоємець Івана Грозного, Іван Іванович, не був убитий батьком. Дійсно, Іван Грозний вдарив свого сина, але смерть настала значно пізніше, і її ознаки, так само, вказують на отруєння парами ртуті. Очевидець подій Герсей говорить про те, і цар Іван IV і його син Іван Іванович, були прихильниками війни з Польщею «до переможного кінця» і могли перешкодити послу Венеції, стати «миротворцем». Потім вже був складений міф про «синовбивства».\nАльшиц Д.Н. - Початок самодержавства в Росії. Держава Івана Грозного, 1988.\nЗімін А.А., Хорошкевич А.Л. - Росія часів Івана Грозного, 1982.\nКлючевський В.О. - Твори в 9 томах, т. 2,1988.\nКобрин В.В. - Влада і власність в середньовічній Росії, 1985.\nКобрин В.В. - Іван Грозний, 1989.\nСкринніков Р.Г. - Іван Грозний, 1983.\nСкринніков Р.Г. - Іван Грозний і його час, 1991.


Голопристанський хореографічний ансамбль "Райдуга" виборов три перших місця на Всеукраїнському конкурсі "Маленькі зірки" » Новини Голої Пристані\nНовини Голої Пристані » Новини міста » Голопристанський хореографічний ансамбль "Райдуга" виборов три перших місця на Всеукраїнському конкурсі "Маленькі зірки"\nГолопристанський хореографічний ансамбль "Райдуга" виборов три перших місця на Всеукраїнському конкурсі "Маленькі зірки"\nАвтор: Журналіст від 14-04-2018, 18:01\nУ Херсоні 13 квітня 2018 року стартував 23-ій за ліком конкурс юних та молодих виконавців "Маленькі зірки”. Цей захід щорічно проходить у Палаці молоді та студентів та збирає сотні й тисячі людей – конкурсантів, їхніх керівників, батьків, небайдужих до мистецтва херсонців та жителів області. Юні голопристанці завжди достойно представляли рідне місто у цьому конкурсі. Не винятком стала і цьогорічна участь у ньому. Сьогодні наші діти (старша і підготовча групи) завоювали три перших місця.\nВітаємо нашу гордість із черговою перемогою!!!\nЗа матеріалами публікації Лариси Сафонової у мережі Фейсбук\nЛіто почалось! 06 червня у Скадовському районному будинку культури розпочався XІ Всеукраїнський фестиваль дитячої творчості «Скадовськ збирає друзів».\n10 грудня підготовча, молодша та середня групи народного дитячого хореографічного ансамблю "Сюрприз" взяли участь у регіональному конкурсі "Таланти Таврії" у м. Херсоні та зайняли І місце. Вітаємо хореографів\nГолопристанський "Сюрприз" виявився несподіванкою для Львова\nЗ 10 по 13 листопада у Львові проходив Міжнародний фестиваль-конкурс мистецтв "GOLDEN LION" у якому взяло участь велика кількість дитячих колективів з усіх куточків України. Голу Пристань на цьому конкурсі представляло 36\nГолопристанські юні таланти тріумфально повернулися з Києва\n12-13 листопада Київ зібрав численну кількість творчих людей із різних країн близького зарубіжжя. Артисти з Грузії, Німеччини, Вірменії, Білорусії, Молдови Польщі, Болгарії та України –