< ДОКУМЕНТИ ДЕРЖАВНОГО АРХІВУ ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПРО СВЯТКУВАННЯ 900-ЛІТТЯ ТА 1000-ЛІТТЯ ХРЕЩЕННЯ РУСІ\nПРОТЕСТАНТИЗМ НА ВОЛИНІ : ІСТОРІЯ І СУЧАСНІСТЬ >\nНиканор Никандрович Абрамович - поборник української церкви, митрополит УПАЦ в еміграції (27.07.1883 — 21.03.1969)\nХай лютий ворог на Голготу Жене стократ за Україну,-Для неї я свою роботу Аж до могили не покину! (І.Огієнко)\nНиканор Абрамович - уродженець села Мизове Старовижівського району. Навчався у духовній Мацієвській школі, згодом у Житомирській духовній семінарії. Здобув знання у Київській духовній академії. У 1910 році висвячений на священика у місті Володимирі. Першу парафію мав у селі Біличі Іваничівського району. Тут познайомився із майбутньою дружиною Анною Кваснецькою (1892 - 1984), дочкою місцевого священика Феодосія Кваснецького (1856 - 1919). Анна закінчила у 1909 році Кременецьку вчительську єпархіальну школу. У 1924 році призначена псаломщиком у церкву Святого Миколая у с. Мишів Іваничівського району. Никанор Абрамович мав парафії у селі Тишковичі Іваничівського району і у селі Сільце на Володимирщині. Отець Никанор стояв перед вибором - чи йому змиритися і тихо жити із сім’єю, чи боротися за Святу Правду, якої потребує його поневолений народ. І він вибрав останнє. Усі роки був організатором церковного і освітянського життя на Волині.\nВже у 1918 році редактор журналу “Світець”, 1919 р. - співредактор журналу «Громадянин». Голова собору в Почаєві 3 - 10 жовтня 1921 року, який ухвалив рішення про українізацію церкви. У 1924 році одержав сан протоієрея. Його активна позиція не залишалася непоміченою. З 1925 по 1927 роки він був переслідуваний, засланий до Дерманського монастиря і пробув у заточені три роки. Після звільнення у 1928 році був на парафії Ківерці біля Луцька. Постійно пропагував відновлення УАПЦ. У 1941 - 1942 рр. вів переговори у Почаєві із Митрополитом української автономної церкви Олексієм (Громадським) про об’єднання церков. Підписав 8.10.1942 року “Акт поєднання”. 17.05.1942 року Владику Никанора було возведено у сан Архієпископа Київського і Чигиринського. У вересні 1943 року він був змушений залишити Київ і податися на Захід. Під опікою Митрополита Діонісія перебував у Варшаві до 1944 року, де активізував свою діяльність у Соборі Єпископів УАПЦ. У 1945 році змушений був емігрувати через Словаччину у місто Карлсруе (Німеччина). І там постійно у пошуках істини трудився на благо українського православ’я. У 1948 році — голова Богословського наукового інституту УАПЦ. Редактор журналів «Богословський вісник», «Рідна церква», видань “Служебника” 1949 рік і Часослова“ 1950 рік. Автор праць “Догматично канонічний Вселенської Православної церкви”, Історія Дерманського монастиря (обидві 1948 р.), “Старі церковні звичаї на Волині” (1950), ряд статей на церковні і церковно - краєзнавчі теми.\nУ 1947 році Постановою Собору Єпископів УАПЦ Владика Никанор був обраний заступником Митрополита і Голови Собору Єпископів, а Собор Єпископів у Парижі 1952 році надав йому титул Митрополита УАПЦ в діаспорі, якийвін очолював 16 років .Сімейні стосунки Никанора Абрамовича давно були розірвані. Його дочка Ольга Абрамович стала студенткою Варшавського університету медичного факультету. В Україну Ольга Никанорівна не повернулася. В одруженні стала Ольга Копець. Проживала в Гданську, працюючи лікарем - стоматологом. Подружжя виховувало прийомну дочку Сіню. Анна Абрамович довгий часпроживала у селі Мишів. Селяни їй дуже допомагали продуктами, обробітком городу як матушці Абрамовичці. У 1964 році дочка забрала матір у Польщу. Там вона померла у 1984 році. Про вагомий внесок праці по відновленні української церкви свідчить лист Міністра сповідувань професора І.Огієнка Цей лист віднайдено у Державному історичному архіві України міста Львова краєзнавцем із Білорусії О.Ільїним. У фондах народного історичного музею міста Нововолинська збережено фото студентських літ Никанора Абрамовича вміщене у альбомі А. Річинського, також фото протоієрея Никанора датоване 1935 роком. Фотографії його сім’ї Анни Абрамович та дочки Ольги подала родина Кваснецьких — Работніцьких Маємо пам’ятати кращих представників духовенства далекого минулого. Могилки їх розкидав посвіту, прах великого українського патріота, що всеціло віддав себе українській православній церкві Никанора Абрамовича, прийняла німецька земля міста Карлсруе.\nАРСЕН ВАСИЛЬОВИЧ РІЧИНСЬКИЙ- політичний і церковний діяч, основоположник української етнології релігії (12 червня 1892 — 13.04.1956)\nКожна людина і кожна нація, одержавши свій талант, мусить сповнити якусь вищу мету на Землі, внести свою краплину щастя у світ, піднести нашу духовність і наше пізнання Вічного.\n( А. Річинський)\nІз спогадів дружини Арсена Річинського Ніни Павлівни Прокопович — Річинської довідуємось: “На Арсена Річинського велике враження справив у справі українізації церкви Никанор Абрамович”.\nОчевидно,так, бо вони обидва були учнями Житомирської духовної семінарії і в подальшому житті їх думки та діїспівпадали. Тільки Арсен Річинський не зумів, на відміну від Н.Абрамовича, емігрувати, а звідавсталінських Гулагів. Арсен Річинський був занадто проникливим дослідником і вдавався не лише доісторичних джерел, а й до літературознавчих і мистецтвознавчих. Певний вплив мали на нього М.Грушевський, В. Липинський, М. Костомаров, Д. Чижевський. У своїй вагомій праці “Проблеми українськоїрелігійної свідомості” (1933р.), над якою працював більше чотирьох років, відобразив питання національно- церковної революції, особливості релігійності українців і росіян, піднімав питання церкви та націоналізму.В історію України Арсен Річинський увійшов як видатний церковний та громадський діяч ревний прихильник автокефального руху, церковний композитор, краєзнавець. Народився в священицькій родині в селі Тетильківці на Кременеччині Навчався у Клеванській духовній школі Кременецькій гімназії, Житомирській духовній семінарії і в 1917 – ому році закінчив Київський університет Св. Володимира,медичний факультет. Будучи професійним лікарем, його турбувало питання державності і українізації церкви. Багато років глибоко і вдумливо досліджував Святе Письмо. Крок за кроком пізнання Божогослова привело Арсена Васильовича до підсумків і висновків, що вилились у вагому працю.- “Церква і Нація як форми організації людства, не зможуть бути ані чужі, ані тим більше протирічити собі. Вони своїм предметом мають Вічне ”.- “Нація...є соборною особистістю ноуменального порядку. Тому нація безсмертна, як і душа людська” .- “Ігнорувати національний чинник і виправдовувати це негативне ставлення до нього ніби релігійними міркуваннями — не вільно, бо якраз Святе Письмо виразно стверджує абсолютне, невмируще значення національності” .\nАрсен Річинський відзначив, що риси українського релігійного світогляду характеризуються віротерпимістю і толерантністю. На київському ґрунті відбувся власний руський, тобто український синтез християнства. Упродовж тривалої еволюції релігійного світогляду українців релігійна свідомість під орудою тоталітарного радянського режиму “перетоплювалась”. Десятки поколінь українського народу пройшли через це “перетоплювання”.Київське християнство не знайшло продовження у московському християнстві, яке було зовсіміншим, — цілком протилежним. Одна з особливостей московського християнства - схильність до обрядової,показної релігійності, а нехтувалось основне — внутрішнє удосконалення людини. У своїй праці “Проблеми української релігійної свідомості” він наголошує, що в книгах Старого Заповіту всюди підкреслено свідомість єдності роду та єдності поколінь: “Того часу, - говорить Господь, - буду я Богом усім родам Ізраєлевим, а вони будуть моїм народом”. Національний поділ людства, вважає Річинський, мав глибокий зміст і вічну передвизначну мету.- “Народ без власної національної ідеї — політично і духовно полонений...народ, який, як кожний раб, проміняв свої духовні цінності на матеріальні вигоди, залишені йому народом – гнобителем, - це вже мертвий народ”. “Людина, яка відкидає значення національності й занедбує національні дарування, є раб лукавий...”. Слушною є думка Арсена Річинського, що чим більше людина інтелектуально - обдарована й розвинена, тим яскравіше виступають особливості її національної вдачі. Тому генії завше з психологічного боку є глибоко - національними. Тільки люди розумом убогі, особливо недоумки та ідіоти, позбавлен інаціональних прикмет. Ці слова й сьогодні спонукають українську громадськість до роздумів.\nДослідження, які викладені Річинським у книзі “Проблеми української релігійної свідомості”, вийшли у 1933 році малим накладом. При приході радянської влади цю працю було знищено і заборонено.Перевидана лише у 2000 і 2002 роках.Діяльність Арсена Річинського не проходила повз увагу польської влади. Він двічі потрапляв уконцтабір Береза Картузька (1935 - 1939), недовго перебував на волі. З приходом більшовиків негайнобув арештований згідно наказу НКВД Л. Берії № 001223 (“за книгу антисоветского содержания”) . Зазнала репресій і його сім’я. Дружину Ніна Павлівну з обома доньками Мирославою та Людмилою депортували у Казахстан. А. Річинський відбував покарання у КТЛАЗІ. Постійно із Арсеном Васильовичем перебувала іконка Святого Миколая. У 1949 році був звільнений. Пере дзвільненням отримав 7 ножових поранень, вдалось вижити. Дозволу повернутись на Батьківщину не було. Поселили в Казахстані у місті Казілінську. І там Арсен Річинський наполегливо трудився у галуз імедицини. Помер від крововиливу 13 квітня 1956 року. Поховали на станції Джусали .Актуальність його досліджень на сьогодні на часі. І це уже в незалежній державі. Його творча спадщина не зовсім вивчена та осмислена. За роки незалежної України було проведено 8 Річинських читань. В Тернополі, Кременці, Нововолинську та Володимирі -Волинську. Присвоєно звання імені Арсена Річинського Кременецькому медичному коледжі. Випущено ювілейну медаль Арсена Річинського. Прах його із станції Джусали перевезено до міста Тернополя у 2005 році. Встановлено хрест та впорядковано могилу. У роки незалежної України Арсена Васильовича Річинського визнано святим сповідником совісті.Його праці - це зброя національного світогляду у духовному відродженні нашого народу.Оригінали матеріалів, архівні документи Арсена Річинського знаходяться у фондах Нововолинського історичного музею. В духовному залі постійно діє експозиція, присвячена Арсену Васильовичу. Планується відкрити кімнату – музей.\nРОБІТНИЦЬКИЙ АФАНАСІЙ МИКИТОВИЧ (1905 – 1994)\nБлажен, хто жертву вміє нести За рідний край свій та народ –Йому нащадки будуть плести Корону вічну з роду в род.(І. Огієнко)\nНародився у багатодітній сім’ї села Адамків на Рівненщині. Батько, Микита Робітницький, дбавпро навчання своїх восьмеро дітей. Одні навчались у гімназії, - а троє синів (Павло, Афанасій, Кузьма)обрали шлях священиків. Павло закінчив Духовну семінарію у Житомирі, а Кузьма та Афанасій навчалисьу Крем’янецькій духовній семінарії, згодом на богословському факультеті Варшавського університету. Ще на початку війни Микиту Робітницького вивезли у Сибір де він і помер. Доля його дітей була складною,але вщент наповнена подіями боротьби за свою землю. Найперше у 1941 році у сутичці із НКВД загинувсин Іван, у серпні цього ж року не стало сина Володимира – крайового провідника ОУН. У 1944 році вивезли отця Павла у Сибір, де він і помер. Така ж доля спіткала і дочку Ольгу.Афанасій Робітницький закінчив із відзнакою Варшавський університет. Перші парафії його були в Іваничівському районі, а у 1930 році він прибув у село Біличі. Тут плела своє родове коріння династія священослужителів роду Кваснецьких.Кваснецький Феодосій (1856 - 1919) запам’ятався строгим та вимогливим настоятелем. Більше 30 років віддав служінню в храмі с. Біличі. Мав троє дітей. Двоє синів – Микола та Феодосій - пішли батьківською стежкою, стали священиками, обидва закінчили Київську духовну семінаріюз відзнакою.\nДеякий час отець Микола вчителював у семінарії. Дочка Анна закінчила у 1909 роціКременецьку вчительську єпархіальну школу, стала дружиною священика Никанора Абрамовича (див.про Н.Абрамовича).Отець Микола Кваснецький (1887 - 1929) після смерті батька у 1919 році став настоятелем храму села Біличі. Він же і розпочав будівництво Свято – Михайлівського храму цього села, що зберігся і донині. Залишив про себе теплі спогади. Був організатором «Просвіти», відкривав гуртки для дітей, ввів викладання Закону Божого українською мовою, відкрив читальню, посилав вчитися на курси регента іхудожника, писав вірші, дбав про сиріт та малозабезпечених, плекав у душах віру і національну ідею. Про це засвідчують фото хору «Просвіти» , також збережено колекцію листівок - карток класиків української літератури які видані у 1912 році, де зазначається, що увесь прибуток йде на пам’ятник Т. Г. Шевченку у Києві Отець Микола із дружиною виховували троє дітей. Рано овдовів та довелось самотужки ставити наноги. Віддав їх на навчання до Луцької гімназії. Невдовзі заразився тифом, хоронячи хворих, і на 42 – омуроці життя помер. Опіку над дітьми взяв його брат отець Феодосій, який і замінив на службі Божій свогобрата. Продовжував будівництво храму до 1934 року.\nДочка отця Миколая Олена Кваснецька, у (1914 - 1995) закінчила Луцьку гімназію , згодом одружилася із Афанасієм Робітницьким. Доля їх подружнього життя не була безхмарною. Із1934 року отець Афанасій очолив службу у селі Біличі. Разом із матушкою Оленою завершували будівництво храму. Продовжували напрацьовані традиції свого батька - отця Миколи Кваснецького. Активновключилися у роботу «Просвіти». Під час війни допомагали бідним і сиротам, надавали допомогуголодуючим. За що отець Афанасій був нагороджений у жовтні 1947 року медаллю «За доблесний трудв Великой Отечественной войне 1941 -1945 года». Сім’я Робітницьких не стояла осторонь національногоруху, особливо матушка Олена. Таємно були зв’язані з підпіллям, всіляко сприяли ОУН - УПА. У 1948році матушку Олену арештували. Суд виніс вирок - 25 років позбавлення волі. Відбувала покарання в вІнті. Тяжкою працею прокладала дороги та залізниці.\nЗвільнена у 1954 році без права повернення в Україну. Отець Афанасій продовжував служіння Богу і Україні. Разом з отцем Михалевичем із села Литовеж відважились і провели службу Божу українською мовою. Про це відразу дізнались у НКВД. На Святвечір 1949 року отець Афанасій був арештований. Відбував покарання на Колимі у Мяунджі Збережено цікаві фото цього часу. Це - святкування Великодня 1954 рік фото зпобратимами (див. додаток Щ), фото з хрестом. Отже, отець Афанасій проводивсвої дні каторги на вустах з молитвою. Там здобув спеціальність слюсаря - інструментальника (збережено документ 1956 року про присвоєння кваліфікації) (Збережено копію прохання,адресовану К. Ворошилову про помилування Афанасія Робітницького від Зінаїди Рафальської, яка проживала у його сім’ї). Також у родині Робітницьких - Кваснецьких збережено фото професора Г.А. Рафальського, брата Зінаїди Рафальської. Крім цього, збережене фото отця Всеволода Лотоцького, датоване 1901 роком., місто Кременець .Фото двох семінаристів чи священиків невідомих, але давнього періоду .\nЗвільнився отець Афанасій у 1957 році. Донька Робітницьких Ірина виховувалась у отця ФеодосіяКваснецького у м. Дніпропетровськ, здобула освіту медсестри.Повернулися обоє Робітницьких у село Біличі, та на парафію отець Афанасій заступив у с. Грибовиця. Обоє подружжя доживали віку у с.Менчичі Іваничівського району. Отець Афанасійвів службу підміняючи у селах Менчичі, Черчичі, Сільці. Збережено їх останні прижиттєві фото .Пізньої осені 22 листопада 1994 року залишив цей світ отець Афанасій. Покояться Робітницькі на кладовищі міста Нововолинська. Це окремі штрихи роду Робітницьких – Кваснецьких. Скільки прикрощів,горя, самоти, принижень поснувало по долях священиків і їх дітях. Вони гідно несли свій хрест. Абрамович Н., Річинський А, Робітницький А, династія Кваснецьких – це тільки доля кількох священицьких родин. Адже їх можна перераховувати і перераховувати.У важких умовах атеїзму вони мали відвагу і сили нести Слово Боже. У їх душах і розумі визріла,виникла думка, що Слово Боже краще засвоїться, зрозуміється рідною мовою. Тільки тоді людина зріє,зростає і заглиблюється в істину буття і швидше стає на шлях Божий.Це лише невелика частинка праці тих відважних мудреців, про яких маємо пам’ятати.\n1. Войтюк Н., Пісоцький А. Інтелігенція Волині / Надія Войтюк., Анатолій Пісоцький. – Луцьк.:Волинська обласна друкарня, 2009.- 173с. .\n2. Ільїн О. Ще раз про листування А. Річинського із сенатором М. Чернавським та їх боротьбу за українізацію православної церкви // Матеріали VIII міжнародних Річинських читань. Науковий збірник. – Київ – Кременець,2012. – С. 116 – 123.\n3. Річинський Арсен. Проблеми української релігійної свідомості / Арсен Річинський. – Київ – Тернопіль.:Воля,- 2000. – 432с.\n4. Робітницький С. Серед неправди на землі. Спогади та роздуми / Сергій Робітницький. – Рівне.: Азалія, -2001. – 172с.\nНадія Войтюк, місто Нововолинськ.


далекоглядного не тільки полководця, а й політичного діяча, яким був Сірко. Його мета - через правду про Сірка дійти до істини про історичну долю нації. Тому романіст дає широкий - і в плані інтимних, родинних стосунків Сірка, драми його сім'ї, і в плані воєнно-політичної діяльності героя - одного з справжніх вождів - життєпис центрального персонажа. Але завжди і за кожним описом ми бачимо інтереси суспільства: чи то у війні з татарами й шляхтою, чи то у складних взаємовідносинах з гетьманами. У творі "Позиція" його герой Федір Грек у момент тривожнихроздумів робить висновок: "Певно, людині іноді все-таки потрібно обдумати себе і своє життя", інакше не зміниться на краще ні вона, ні її світ.\nПро Сірка Ю. Мушкетик також пише, дбаючи про сучасність та будучину. Не випадково вершиною духовного життя й цього персонажа стає епізод, коли він думає: буття треба бачити у всьому його багатстві, різноманітності, суперечностях, неприпустимі одно-мірність і однолінійність. Ось і він, Сірко, "був молодий і дикий, як степовий вітер. І нічого йому не було потрібно, тільки степ та кінь, та зорі над головою. Лише після смерті синів збагнув, що людина - то не тільки степ, кінь і зорі. Людина - вона тоді, коли думає про інших людей, коли молиться за інших і коли їй болять їхні рани". Через роздуми про людину, про своїх соратників, Сірко піднявся до розуміння обов'язків перед дружиною, синами, рідною землею, бойовим товариством, а тим самим піднявся до величі і безсмертя. Такими виявилися справжні народні натури Сироватка та Лаврін, що стали символами людської величі, вічності. А гетьманів Дорошенка, Самойловича не порятували ні багатство, ні хитрість, ні військова кмітливість та влада: їх імена назавжди пов'язані з символами двоєдушності, слабосилості, бездуховності, а то й зради. Отже,- cмерті ще за життя.\nСоціальна справедливість, національна свобода, гуманізм та висока духовність особистості - ось ідеали Ю. Мушкетика. Він зупиняє наш погляд на подіях і постатях драматичних, а то й трагічних. До того ж не лише з найдавнішої історії. Роки війни з фашизмом та повоєнні - предмет роздумів митця у романах, повістях "Вогні серед ночі" (1959), "Чорний хліб" (I960), "Останній острів" (1969), "Жорстоке милосердя" (1973). Характерні навіть заголовки: "Жорстоке милосердя" - про зраджену віру в кохання та дружбу, в романтику юнацької вірності і винагороду за страждання; "Останній острів" - про спробу відсидітися, перечекати, виплисти на поверхню тих, хто ніс в собі антидуховність сталінізму, жорстокість апостолів влади.\nГлибокі роздуми про сутність та призначення, можливості людини визначають і зміст, і форму творів "Біла тінь" (1977), "Біль" (1978), "Старий у задумі" (1978), "Позиція" (1979), "Вернися в дім свій" (1981), "Рубіж" (1984), "Обвал" (1985), "Жовтий цвіт куль-баби" (1987),"Суд" (1989).\nПрикметно: персонажі цих творів - і історичні постаті (як Гоголь, Кукольник у повісті "Жовтий цвіт кульбаби"), і типізовані образи людей села ("Позиція", "Рубіж") та міста ("Вернися в дім свій", "Біла тінь"); представники як трудових професій (мати у повісті "Біль"), так і науки, творчої інтелігенції ("Старий у задумі"). Так само розмаїта й палітра жанрів Ю. Мушкетика: маємо історичні, соціально-психологічні романи ("Гайдамаки", "Крапля крові"), повісті-притчі ("Старий в задумі", "Біль"), філософсько-психологічні драми ("Смерть Сократа").\nАле є те спільне, що визначає цілісність ліро-епосу Ю. Мушкетика - пошук сутності людини, меж її можливостей, причин смерті і безсмертя, добра і зла. Це також прагнення досліджувати людину, щоб бачити її зсередини, а тим самим спонукати читача пройти шляхи від аналізу до самоаналізу, від оцінки об'єктивної реальності до вироблення суб'єктивного ставлення, власних оцінок та особистої позиції, вибору в найголовніших питаннях буття.\nСаме прагнення допомогти людині знайти шлях до істини, а тим піднятися до гуманістичного етичного й естетичного ідеалу, спонукає Ю. Мушкетика зображувати Гоголя в трагічні, а Кукольника в комічні (з точки зору історії) моменти життя. Так само в ім'я пізнання причин величі або нікчемності людини письменник в повісті "Біль" зображує учасника війни Івана через призму болючих роздумів матері (вона не знає, що син відступився у час біди від товаришів, однак відчуває його драму: неповноцінності існування живого, коли побратими з його вини - мертві). Тільки глибини самоаналізу почуттів, дій, роздумів, потаємних замірів допомагають і героєві "Позиції" Греку Відстоювати добро від зазіхань сільських та районних чиновників, а героєві "Рубежа" Оресту повстати проти влади Пароконя, що виступав як благодійник народу, а насправді був геніальним втіленням лицемірства та фальші, демагогії сталінсько-брежнєвського шталту.\nЯк правило, герої Ю. Мушкетика - максималісти в ставленні до себе, а тому й до інших людей. Через це їхнє життя чесне, красиве, але доля нерідко трагічна. Така вона в архітектора Тищенка (героя роману і п'єси "Вернися в дім свій"), така в героїні оповідання "Суд" - талановитої трудівниці, колись уславленої за благородну працю, а нині підсудної Ганни.\nЗнову властивий методу Ю. Мушкетика принцип: в центрі зображення - кульмінаційна подія (совість села постає як його ганьба), за якою - історія життя Ганни, а водночас - історія не лише села, а й усього селянства, держави, в якій сталінізм афішував себе як втілення народолюбства, а був прикладом найжорстокішого антигуманізму.\nІ на цей раз окремий факт набуває значення символу, "буденна" подія - метафоричності та притчевості. Драма Ганни жорстока, бо судять її ті, хто вчора хвалив, отже - лицемірні й фальшиві друзі. А твір, лаконічний за об'ємом, суворо-реалістичний за стилем, набуває значної узагальнюючої сили, бо картина суду над довірливою жінкою - то суд над всім тим, що зумовило кризу соціальних, національних, духовних відносин суспільства і саме мусило стати підсудним.\nПравда життя - в ім'я торжества істини, справедливості, духовної честі, свободи - така громадянська й художня мета творів Ю. Мушкетика. Це й визначає високу суспільну значущість доробку митця, його новаторську сутність, перспективу творчого розвитку.\n1.\tДубина М.І. Українська ліература.-К :Освіта,1997.-360с.\n2.\tНепорожній О.С. Українська література.-К :Освіта,1995.-623с.\n3.\tПетренко А.О.Юрій Мушкетик.-К.: Освіта, 1978.-280с.


Найбільша кількість моряків гине в результаті зіткнень і падінь — Страхова компанія «ЕКСПО СТРАХУВАННЯ»\nЦя публікація охоплює період з 1 січня 2014 р. по 31 грудня 2019 р. і містить статистичні дані про морські аварії та інциденти за участю судів під прапором однієї з держав-членів ЄС; в територіальних водах або внутрішніх водах держав-членів ЄС, як це визначено в ЮНКЛОС; або зачіпають інші істотні інтереси держав-членів ЄС.\nСеред позитивних тенденцій 2019 року можна відзначити поліпшення або стабілізацію деяких показників, таких як кількість загиблих судів, людських жертв, травм.\nВсього в 2019 році зареєстровано 3062 події на морі. Загальна кількість подій, що зберігаються в базі даних EMCIP, зросла за 2014-2019 рр. до 19500. В середньому це 3236 морських аварій або інцидентів на рік.\nВсього в 2018 році було зареєстровано 106 дуже серйозних аварій, що на 68% більше, ніж в 2017 році. Однак в 2019 році кількість таких аварій скоротилася до 63. Аналогічно змінювалась кількість загиблих судів: пік припав на 2018 рік, а в 2019 році було зафіксовано зниження - до 21 судна.\nЗа період з 2014 по 2019 роки відбулося 320 аварій, в результаті яких загинули 496 чоловік. Після того, як спостерігалось з 2015 по 2017 рік безперервне, причому істотне, скорочення кількості жертв, невелике зростання було зафіксовано в 2018 і 2019 роках. 88,3% жертв - члени екіпажу. Найбільша кількість людей загинули в результаті зіткнень і падінь.\nЗа період 2014-2019 рр. в результаті 5424 нещасних випадків травми отримали 6210 осіб. І знову члени екіпажу склали основну категорію осіб, які постраждали на морі - 79,3% від загального числа.\nУ 2019 році скоротилася кількість аварій за участю всіх типів суден, за винятком пасажирських і рибальських. Така ж тенденція спостерігалася і в період з 2014 по 2019 рр.\nУ 2019 році учасниками морських аварій або інцидентів стали 1382 вантажних судна, загинули 19 осіб і тільки одне судно.\nЗа період з 2014 по 2019 роки найбільше загинуло риболовних суден - 91. У 2019 році кількість аварій з їх участю дещо збільшилася; а ось кількість загиблих риболовних суден скоротилася до 14 (в порівнянні з 16 в 2018 році), а кількість травм зафіксувалося на рівні 220.\nМайже половина аварій в секторі пасажирських суден сталася за участю пасажирських поромів Ro-Ro. Проте з 2014 року спостерігається тенденція до зниження числа жертв і травм в цьому секторі. У 2019 році затонуло одне таке судно.\nУ 2018 році затонули два допоміжних судна (судна забезпечення). Незважаючи на те, що з 2015 року кількість травм неухильно скорочувалася, кількість загиблих в 2019 році значно збільшилася - статистику серйозно погіршив трагічний інцидент з Bourbon Rhodes, в результаті якого 4 людини загинули і 7 пропали без вісті.


АКЦЕНТ: Ховали без добрих слів\nХовали без добрих слів\nПро необхідність примирення, про пам’ять говорили секретар Ради охорони пам’яті боротьби та мучеництва Анджей Кунерт, заступник голови облдержадміністрації Олександр Курилюк, співробітник Інституту національної пам’яті Леон Попек. Участь у перепохованні взяла Генеральний консул Республіки Польща у Луцьку Беата Бживчи. Заупокійну службу відправили римо-католицькі священики. На превеликий жаль, жодна з православних церков не спромоглася взяти участь у панахиді. Хоча, ймовірно, у польській колонії жили й українці, адже змішані сім’ї тоді не були рідкістю.\nТреба сказати, що сокільська громада неоднозначно поставилася до пропозиції перепоховати рештки саме в їхньому селі. На сесії сільської ради довго сперечалися, навіть вирішили, щоб хрест на братській могилі поляків був не вищий, аніж навколишні, і вкоротили його десь на півтора метра. Проте депутати таки змогли переступити через давні образи й дали дозвіл на перепоховання.\nТе, що Сокіл у війну постраждав — поляки спалили село та вбили кільканадцять людей, на урочистостях не згадували. Хоча це було б вельми доречно. У цьому перепохованні можна побачити певний символізм: рештки поляків ховають у селі, яке поляки й спалили.\nТільки дві літні жінки — Євгенія Шимитовська 1932 року народження та Олександра Сасовська 1930 року народження, — міцно прихопивши мене під лікоть, неголосно розповідали про трагедію, що тут розгорталася.\n— З села Боровичі прийшли лісовики і спалили костел. А в липні чи серпні 1943 року, десь у жнива, поляки забили п’ятеро з родини Рудюків. Четверо дітей кричали: «Забили маму й тата, то забийте і нас!». Та прибіг мадяр і врятував дітей. Ганя була поранена розривними кулями, але вижила. Ще близько п’ятнадцяти чоловік тоді вбили. Мішка Савковий та ще один чоловік сторожували село на тополі, то їх поляки закололи багнетами, – каже Євгенія Михайлівна. – Пізніше один поляк розповів, що вони заховалися на кладовищі й чули, як хлопці їхали мимо на нічліг з кіньми. А на запитання, чому ж не били хлопців, відповів, що ще не було гасла.\n— Нашу хату поляки спалили, від села хіба кілька хат зосталося. Ми втекли хурою за село. Настраждалися у війну, – додає Олександра Андронівна.\nНе йшлося на урочистостях і про те, що знахідки археологів не зовсім вписуються в польську концепцію вбивства мирних жителів українськими повстанцями 30 серпня 1943 року: більшість знайдених у похованні гільз від радянського автомата ППШ та пістолета ТТ датовані переважно 1943 роком. Цікавий якийсь повстанський загін, всуціль озброєний тільки радянською зброєю з новенькими патронами. І жодного німецького. Що вже казати про кілька гільз від ППШ 1944 року випуску. Та й відплатна акція польських партизанів у колонії Гай, що була через три дні після 30 серпня, якось випала з уваги.\nОпубліковано ОлМаС АлМаС о 10/23/2013\nМітки: Новина, пам"ять, Україна


Новий рік в Узбекистані 2018 | Новий рік\nНовий рік в Узбекистані 2018\nНовий рік в Узбекистан святкується два рази в рік. 31 грудня місцеві жителі зустрічають новий рік за європейським календарем. За древнеиранским традицій це свято припадає на 21 березня, в день весняного рівнодення. Звичай святкувати європейський Новий рік прийшов в Узбекистан ще у часи СРСР.\nПротягом усіх зимових канікул в містах і населених пунктах країни панує казкова атмосфера, головними атрибутами якого стають живі ялини, святкова ілюмінація та новорічна атрибутика. Зустріч Нового 2018 року в Узбекистані дозволить здійснити захоплюючу подорож, а також весело і оригінально провести свято.\nДе відпочити на Новий рік в Узбекистані?\nЩо потрібно знати, відправляючись в Узбекистан?\nЦентром новорічних свят є столиця Узбекистану — Ташкент. Напередодні Нового року на Центральній площі встановлюється справжня ялинка, тут же проходить ярмарок, на якому можна придбати сувеніри, скуштувати узбецькі страви та гарячі напої.\nУ ніч з 31 грудня на 1 січня на площі проводяться цікаві розіграші, виступають музичні колективи, а під бій курантів городяни та гості столиці зможуть насолодитися прекрасним видовищем святкового салюту. Біля міського цирку встановлюються торгові намети і атракціони, по кілька разів на протягом усіх зимових канікул проходять виступи за участю клоунів, Снігуроньки і Діда Мороза.\nЗавдяки самобутньої історії і унікальній атмосфері новорічні канікули 2018 року в Узбекистані пройдуть яскраво і колоритно. Кожне розважальний заклад країни готує власну святкову програму, яка буде представлена місцевим жителям і гостям країни в новорічну ніч.\nТематичні вечірки і грандіозні шоу-програми пройдуть в ресторанах і готелях Узбекистану, відвідати їх зможе кожен, хто заздалегідь забронював столик.\nНайпопулярнішим туристичним маршрутом в цей час року є Ташкент. Обширна культурна програма може вимикати себе екскурсії і прогулянки по культурним та історичним пам’яткам.\nКожному, хто приїхав в Узбекистан обов’язково варто відвідати Самарканд — найдавніше місто світу. З першого погляду він вражає своїм самобутнім колоритом і перетином різних культур. Серед мандрівників популярні гастрономічні тури на Новий рік в Узбекистан, вони дозволяють відвідати дегустації і цікаві майстер-класи з приготування національних страв.\nДля шанувальників гірськолижного спорту в цей час року працюють такі курорти як, урочище Бельдерсай і Чимган, розташовані в північно-східній частині Узбекистану. Гірськолижні центри зможуть запропонувати своїм гостям траси різної складності, сприятливий для занять спортом клімат і унікальні пейзажі.\nІз зимовими святами жителі Узбекистану пов’язують велику кількість цікавих традицій і звичаїв. Згідно з місцевими віруваннями, як Новий рік зустрінеш, так його і проведеш.\nТому задовго до 31 грудня узбеки намагаються роздати всі борги, пробачити образи та починають будувати плани на майбутній рік. Цікавою традицією є розбивання старих тарілок, які спеціально зберігаються в будинку до свят.\nЗ Європи в Узбекистан прийшов звичай, який пропонує під кожен удар курантів з’їсти по одній ягоді, як правило, для цих цілей використовується виноград. Той, хто встигає виконати всю процедуру, може загадати бажання, яке здійсниться в новому році.\nНа святковий стіл подають фрукти і овочі, в завершенні вечора гості можуть покуштувати кавун, чим солодша і спелее він буде, тим успішніше пройде наступний рік. Традиційними напоями в новорічну ніч є айран з кислого молока, щербет з винограду, граната і пелюсток троянд.\nТрадиційним новорічним алкоголем є горілка з винограду або рису і арок. Подарунки під ялинку в Узбекистані приносить місцевий Дід Мороз — Корбобо і його супутниця Снігуронька — Коркиз, які роз’їжджають по країні на своєму ослику.\nУзбекистан — це яскрава країна, яка по праву може пишатися своєю незвичайною культурою. Через це невелика держава проходило відразу кілька доріг Великого шовкового шляху, на яких були побудовані такі узбецькі міста-Бухара, Хіва, Самарканд і Ташкент.\nЗ тих часів тут збереглося чимало історичних і культурних пам’яток, які обов’язково варто відвідати кожному мандрівникові. Також Узбекистан може пишатися своєю природою. Щорічно тисячі туристів здійснює поїздки в пустелі Кизилкум, Ферганскую долину і гори Чимган.\nНа кордоні Узбекистану і Казахстану знаходиться Аральське море. Багато століть тому воно було багате природними запасами, проте з вини людей море почало висихати. Цікавим пам’ятників старовини є Мавзолей Тамерлана, який був побудований за наказом Мухаммад Султана на початку 15 століття. Внутрішнє оздоблення Мавзолею вражає своїм багатством і розкішшю, на вершині будівлі знаходиться купол, облицьований блакитний мозаїкою.\nЩе одним знаменитим мавзолеєм є Рухабад в Самарканді, він був зведений в 1380 році за наказом Аміра Тимура. Мавзолей не відрізняється багатством, в ньому все дуже просто і строго. На Головній площі Ташкента на протязі ось вже багатьох років працює Східний базар Чорсу.\nСтоліттями сюди з’їжджаються торговці, для того щоб продати східні солодощі та прянощі. Сьогодні базар накритий величезним куполом, який рятує його відвідувачів від спеки. Тут прийнято торгуватися для того, щоб збити ціну і зробити чудову покупку.\nЗ нагоди святкування Різдва в усіх православних храмах Ташкента та інших містах Узбекистану проходять святкові богослужіння. Незважаючи на те, що більша частина населення в країні сповідують Іслам, тут шанують традиції християнських співгромадян. В ніч на 7 січня в православних парафіях накривають святковий обід, на який запрошуються всі бажаючі.


Як у Хмельницькому розв’язати проблему з паркуванням авто: результати опитування | Новини Хмельницького "Є" | ye.ua\n30 Березня, 2021 Андрій ЯЩИШЕН Суспільство 1436\n97 відсотків респондентів вважає, що у центральній частині Хмельницького є проблема з паркуванням автомобілів. Фото: ілюстративне freepik.com\nСвою думку висловили понад дві тисячі жителів громади.\nСьогодні, 30 березня, заступник Хмельницького міського голови Микола Ваврищук опублікував результати опитування, яке стосується проблеми паркування авто. Його кулька тижнів тому оголосило міське управління транспорту та зв’язку. Отримані результати мають лягти у стратегію розв’язання проблеми паркування.\nЯк зазначив Микола Ваврищук, участь у цьому опитування взяли 2 тисячі 266 хмельничан. Більшість з них вважає, що в обласному центрі дійсно є проблема з паркуванням авто. Також багато респондентів підтримує ідеї створення інспекції з паркування та запровадження платних стоянок у деяких частинах міста.\n«Отримали й майже 700 відгуків з пропозиціями. Далі — аналіз пропозицій і врахування їх у стратегії роботи по паркуванню у Хмельницькому», — написав у фейсбуці Микола Ваврищук.\nДетальніше про результати опитування\nОтож, 97 відсотків респондентів вважає, що у центральній частині Хмельницького є проблема з паркуванням автомобілів. Причинами такої ситуації учасники опитування вважають: недостатню кількість місць для паркування (1 тисяча 794 голоси), порушення правил паркування водіями (1 тисяча 40 голосів), відсутність контролю з боку поліції (931 голос), занадто велику кількість автомобілів (680 голосів), технічний стан місць для паркування (341 голос) та безкоштовне паркування (278 голосів). Лише троє учасників опитування, що такої проблеми у місті взагалі не має.\nА у віддалених від центру мікрорайонна, зокрема у дворах і на прибудинкових територіях, на проблему з паркуванням вказує 81,9 відсотка респондентів. Натомість 12,3 відсотка вважає, що її немає, а решта — ніколи не це не звертали увагу.\nІнфографіка: з фейсбуку Миколи Ваврищука\nУ Хмельницькому майбутній початок роботи інспекції з паркування, працівники якої будуть притягувати порушників до адміністративної відповідальності, підтримує 35,5 відсотка респондентів, 25 відсотків — не впевнені, що це покращить ситуацію, 21,4 відсотка — вважають, що її потрібно вже починати, а 12,3 відсотка — ні.\nОднак більшість учасників опитування вказали, що у необхідно евакуювати автомобілі, які грубо порушують правила паркування. Наприклад, стоять на пішохідних переходах і зеленних зонах. Таку думку висловили 71,9 відсотка респондентів. Натомість 14,6 відсотка вважають, що таких водіїв потрібно лише притягувати до адміністративної відповідальності, а 11,6 відсотка — лише притягувати до відповідальності. Будівництво в місті багаторівневих паркінгів підтримує 98,6 відсотка учасників опитування.\nЩодо платних паркінгів, то їх запровадження у центральній частині міста підтримує загалом 73,1 відсотка респондентів, а проти висловилося — 28,3 відсотка. За платні паркінги біля ринків за проголосували 56,8 відсотка учасників опитування, а проти — 38,3 відсотка.\nНагадаємо, це онлайн-опитування стартувало 16 березня. Тоді кореспондентам сайту «Є» Микола Ваврищук розповів, що у місті вже напрацювали низку заходів для розв’язання проблеми з паркуванням автомобілів. Але остаточну стратегію мають презентувати після опрацювання результатів опитування жителів громади.\nТакож заступник міського голови зазначив, що інспекція з паркування у місті має запрацювати орієнтовно всередині квітня.\nЧитайте також: Будівництво нової школи у Хмельницькому: її проєкт обиратимуть на Всеукраїнському конкурсі\nХмельницький парковка паркування стоянка автомобіль інспекція з паркування стратегія опитування результати опитування Ваврищук Микола


Купить Безпровідні навушники HOCO ES19 Joy sound sport Bluetooth Чорний/Червоний в Івано-Франківську от компании "Zacinu.com.ua електроніка та аксесуари" - 961448637\nБезпровідні навушники HOCO ES19 Joy sound sport Bluetooth Чорний/Червоний\nБренд Hoco які виготовляють товари із якісного матеріалу та цікавими дизайнами презентували Безпровідні навушники HOCO ES19 Joy sound sport у чорному кольорі із червоними вставками. Гарнітура приєднається за допомогою Bluetooth 4.2. Відтепер вам не прийдеться заплутувавсь в кабелях під час займанням спорту, водінням машини чи просто при виконанні інших справ. А звук принесе задоволення від прослуховування музики. Керувати таким девайсом зручно оскільки оснащений кнопками на кабелі який перемикає треки, кнопка відхилення та прийняття дзвінка не витягуючи телефон із кишені. Має мікрофон якій розташований на кабелю. Заряджується за допомогою USB кабелем який додається у комплекті. Час роботи навушників до 6 годин в роботі очікуванні 120 год та заряджується 2,5 год містить в собі акумулятор 100 мАг. У комплекті також додається змінні амбушюр для вашої зручності\nМодель ES19 BL/RD\nКомплектація Навушники, Пара змінних амбушюр, USB-кабель\nДовжина кабеля (см) 84\nДодатково Регулятор гучності Є, Радіус дії до 10м., Тип випромінювача - Динамічний, У режімі роботи 6 ч. В режимі очікування - 120 годин час зарядки - 2,5 години\nРозміщення мікрофона Розміщений на дроті\nНаявність активного шумозаглушення Шумозаглушення мікрофона\nПовнийОпис Бренд Hoco які виготовляють товари із якісного матеріалу та цікавими дизайнами презентували Безпровідні навушники HOCO ES19 Joy sound sport у чорному кольорі із червоними вставками. Гарнітура приєднається за допомогою Bluetooth 4.2. Відтепер вам не прийдеться заплутувавсь в кабелях під час займанням спорту, водінням машини чи просто при виконанні інших справ. А звук принесе задоволення від прослуховування музики. Керувати таким девайсом зручно оскільки оснащений кнопками на кабелі який перемикає треки, кнопка відхилення та прийняття дзвінка не витягуючи телефон із кишені. Має мікрофон якій розташований на кабелю. Заряджується за допомогою USB кабелем який додається у комплекті. Час роботи навушників до 6 годин в роботі очікуванні 120 год та заряджується 2,5 год містить в собі акумулятор 100 мАг. У комплекті також додається змінні амбушюр для вашої зручності\nЧутливість навушників, дБ 88


Страсті по «контрабасу»: чи вдасться новій владі посадити Альперіна? | Новини України - #Букви\nСтрасті по «контрабасу»: чи вдасться новій владі посадити Альперіна?\nАльперін вже не раз опинявся в суді, але кожного разу йому вдавалося вийти сухим із води, задіявши своїх лобістів. Також цікаво, що брат затриманої Скомарової працює в НАБУ, а його начальник - Калужинський, якому і намагався дати хабар Альперін.\nПонеділок, 2 грудня 2019, 10:43\nВадим Альперін – людина, яка відома українцям передусім як власник судна “Фаїна”, яке у 2008 році перевозило зброю і було захоплене піратами.\nАле вже 2 роки він також фігурує у ЗМІ як “король одеської контрабанди” завдяки розслідуванню НАБУ. Точніше про схему із завезенням товарів за заниженою вартістю через столичний митний пост написав екснардеп Юрій Кармазін, а потім її вже взялися перевіряти правоохоронці.\nПісля обшуків у 2017-му рахунки декількох фірм, пов’язаних із Альперіним, було арештовано. Тоді, за версією слідства, щоб вивести з-під арешту 450 мільйонів гривень, що належали його фірмам, він познайомився із агентом НАБУ Євгеном Шевченком і запропонував через нього хабар у розмірі 800 тисяч доларів керівнику детективів НАБУ Андрію Калужинському.\nВ результаті Альперін опинився на лаві підсудних, але не надовго. Фігурант вийшов на свободу під заставу, еквівалентну 5 тисячам доларів. Його справу передали Нацполіції, а слухання в суді тривали в закритому режимі.\nАле минулого тижня співробітники НАБУ затримали 10 осіб за підозрою у заниженні цін при розмитненні товарів: 6 з них були співробітниками столичної митниці, ще 4 працювали в офісі, пов’язаному із одеським бізнесменом Вадимом Альперіним.\nСеред затриманих: партнер Альперіна Олег Себов, брокер Сергій Шкуратов, працівник офісу Альперіна Євген Іскольда. Також були затримані ексдиректорка департаменту ДФС Аліна Данченко, заступник начальника Київської митниці Сергій Тупальський, заступник начальника цієї ж митниці Юрій Коваленко, в. о. начальника відділу митного поста “Столичний” Сергій Осипов і три інспектори цього поста: Андрій Яцюк, Ольга Батухтіна та Володимир Паук.\nТого ж дня мали затримати і Альперіна. Але він зник. Увечері президент Зеленський написав пост, в якому обіцяв подарунок за інформацію про злочинця-контрабандиста. Після чого адвокат бізнесмена Андрій Федур заявив, що його клієнта ніхто і не шукав, і пообіцяв наступного дня прийти в САП. Там Альперіна 27 листопада співробітники НАБУ і затримали.\nА 28 і 29 листопада обрання їм запобіжного заходу розглядав Вищий антикорупційний суд. У перший же день захворіла одна з суддів, на яку розписали 4 справи. Їх перерозподілили на інших суддів, у яких і так були свої слухання. Наприклад, суддя Сергій Мойсак слухав до 18:00 львівську земельну справу. І зміг взятися за митників лише о 20:00. Слухання щодо Альперіна замість 16:00 четверга почалися лише о 14:00 у п’ятницю, за три години до збігання часу запобіжного заходу. Так само в останні три години дії запобіжного заходу почали слухати клопотання щодо Тупальського.\nЯк заробити 24 мільйони доларів?\nУсім затриманим інкримінували участь у злочинній групі Вадима Альперіна, створеній у 2016 році. Як заявили прокурори, через 6 компаній, оформлених на підставних осіб (наприклад, номінальний власник ТОВ “Трейд Оптима” помер кілька років тому), Альперін ввозив в Україну з Туреччини, Об’єднаних Арабських Еміратів та КНР тканини за заниженою вартістю.\n“Документи щодо придбання цих товарів приховувалися, можливо, знищувалися, щоб приховати реальну власність. Натомість в офісі злочинного угруповання, що знаходилося за адресою вул. Сонячна, 5, Себов та Іскольд виготовляли фіктивні договори з іноземними суб’єктами, де вказувалась занижена вартість товару. Інша частина злочинної організації, яка знаходилася в місті Чорноморськ, готувала фіктивні декларації із розмитнення товарів, де вартість часом занижувалась у сто разів, і долучали підроблені Себовим та Іскольдом договори. Під час обшуку в офісі на Сонячній, де знаходились компанії, де засновником значився і сам Альперін, було знайдено печатки та фотографії, за допомогою яких виготовлялись ці фіктивні документи”, – повідомив у суді прокурор САП Роман Симків.\n“Далі інша частина осіб, які очолювались Шкуратовим, вони подавали на київську митницю документи. При цьому товар з порту Одеси доставляли до митного посту “Столичний”, де знаходився під митним контролем доти, доки не приймали рішення про розмитнення”, – додав прокурор.\nЗа словами Симківа, підозрюваними обиралась схема подачі тимчасових декларацій, яка дозволяла через деякий час збільшити вартість товарів. “В середині 2016-го, коли схема запрацювала, Альперіним була залучена до неї низка працівників митниці, яких очолював на той час Тупальський, та підпорядковані йому працівники посту. При чому була обрана лише одна зміна, працівники якої і займались підприємствами Альперіна”, – зазначив Симків.\nНа митниці діє база АСАУР, яка порівнює ціни аналогічних товарів і дозволяє враховувати під час оцінювання ризики через попередню поведінку суб’єкта декларування. Після того, як на митницю подавались документи фірм, пов’язаних із Альперіним, база давала на них орієнтування, що вони занижують ціни. Але за словами Симківа, митники на це не зважали, “вчиняли якісь примітивні маневри” і давали дозвіл на продаж.\nПродавали товари не ті компанії, які завозили, а зовсім інші. А на рахунках цих компаній були лише кошти на сплату митних платежів.\n“Розуміючи, що рано чи пізно цей примітивний план буде викрито, вони через місяць коригували митну вартість. При цьому вони допускали багато безглуздих порушень, штампуючи їх за однією калькою. Приймаючи рішення про коригування, вони ніби показували, що якісь заходи вжито. Після цього учасники злочинної організації за вказівкою Альперіна оскаржували їх до адміністравного суду Одеської області. І оскільки в рішеннях були допущені помилки, то суди визнавали ці рішення протиправними”, – каже Симків.\nКоли рішення судів приходили на митницю, там розмитнювали товари за мінімальною ціною.\n“Головне, що не робили митники – вони не відправляли листи до країни походження товару, бо це одразу викрило б цю схему. І стало б зрозуміло, що ніяких експортних операцій ці компанії не здійснювали”, – зазначив прокурор.\nЗа словами іншого прокурора у справі Андрія Перова, завдані державі збитки від реалізації цієї схеми оцінюють у 77 мільйонів гривень. А за цей час на рахунках компаній Альперіна зібралося 24 мільйони доларів США.\n“Саша казна” та інші герої прослуховування\nВ офісах в Одесі та Києві працівники НАБУ вилучили печатки фірм, а також фото, що свідчать про підробку митних документів. Також було вилучено журнали зі звітністю про передачу грошей.\nВони містили, за словами прокурорів, докази хабарів та тіньового переміщення коштів.\n“50 тысяч долларов занес Себов в пятницу”, “Себов 300 тысяч занес”, “ОБ принес 50”, “принес 100 и 1,1 млн грн”, – зачитав уривки з документів Перов.\nАдвокати Альперіна при дослідженні доказів вказували, що там не згадується прізвище їхнього клієнта, і що він до цього непричетний.\n“08.12.2016. Примрайсуд, выемки, обыска– $1000. 27.02.2017 Примрайсуд, Кушниренко, жалобы – $500”, – продовжував зачитувати Перов подробиці чорної бухгалтерії.\n“Необходимо скорректировать понимание таможни. Позиция ВСУ, если нет расхождений – 1 метр”», – процитував він наступний документ.\nНа думку Перова, схема була добре розробленою і продуманою.\nГроші платились не лише суддям, правоохоронцям, але й на розміщення замовних матеріалів проти слідчих, які займались цією справою.\nЩоб отримати докази, прокурори також отримали доступ до електронної пошти фігурантів розслідування.\nТаким чином, у них опинилась переписка Альперіна та представниці ДФС Аліни Данченко (зараз повернула дівоче прізвище Скомарова). З них зрозуміло, що Данченко не лише пересилала Альперіну свої звіти, але й отримувала від нього гроші на оплату адвокатів при розлученні.\nТакож у матеріалах провадження є переписка із суддею Одеського адмінсуду. Судячи з документів на столі адвокатів, йдеться про Костянтина Єфіменка.\n“Все, що стосувалось вирішення питань з Одеським окружним адмінсудом, – це безпосередньо тримав на контролі Вадим Альперін”, – зазначив прокурор.\nВін також вказав, що там міститься таблиця із витратами, зокрема “досить дивний судовий збір 19 800 доларів”, “мєнти 18 500” тощо.\nВ Telegram Альперіна знайдено переписку з абонентом “Саша казна”, який надсилав йому інформацію про те, які рахунки арештовані. Крім того, там є переписка з одним із обласних прокурорів, який надавав інформацію про досудове розслідування та скидав інформацію про можливі обшуки.\nПрокурори не виключили, що інформатори Альперіна були і в ГПУ, бо при запитуванні інформації з однієї з прибалтійських країн вони отримали зламаний диск з відповіддю на запит.\nЗа майже 8 годин засідання Альперін не сказав нічого по суті. Все, що він озвучив, це свій вік, сімейний стан, середню технічну освіту та те, що він підприємець. Попросив суд зробити перерву, щоб дочекатися другого адвоката Андрій Федура, який того ж ранку захищав Сергія Пашинського, а потім приєднався до прохання викликати швидку, бо йому стало зле.\nАле нічого з того, що озвучили Перов і Симків, він не коментував. Сидів із абсолютно спокійним обличчям. Коли справа дійшла до цитування особистої переписки, кілька разів з тим самим незворушним виглядом заглянув в томи, які гортав адвокат.\nАдвокати робили наголос на тому, що їхній клієнт нікуди не тікав, хоч його і розшукував сам президент, а також що його прізвище ніде у вилученій бухгалтерії компаній не фігурує. Коли ж черга дійшла до переписки, вони спробували поставити під сумнів легітимність її отримання.\n“Мені здається, що доступ до телеграм ви отримали не зовсім так, як ви нам тут написали”, зіронізував адвокат Альперіна.\nАдвокати митників вибрали іншу тактику – вони вказували на прогалини в законодавстві, якими користувались компанії.\n“Відповідно до Митного кодексу існує можливість подання декларації, яка безпосередньо не визначає точних характеристик товару. Після чого потрібно подавати уточнення. Згідно матеріалів провадження вбачається, що згадані особи- суб’єкти ЗЕД узгоджували свої дії і обирали оптимальний варіант – не вказувати бренди. Вони користувались цією прогалиною до серпня 2016, але вона не була такою критичною, бо як сказав Сергій Васильович (Тупальський) рішення судів не виконувались і не мали ефекту для суб’єктів діяльності”, – заявив адвокат Тупальского.\n“Після серпня 2016-го було митникам надано інформацію про неухильне дотримання виконання рішень судів. Саме після цього почалося масове подання тимчасових митних декларацій без зазначень конкретних видів і характеристик товарів. В подальшому була проведена в січні 2017 нарада, протокол якої надано, де Тупальський надав вказівку точно вказувати причини коригування і дотримуватись вимог законодавства щодо дотримання вартості товару. Також він неодноразово звертався до департаменту адміністрування митних платежів щодо надання методологічної допомоги у боротьбі з вказаними діями”, – додав він.\nАдвокати Тупальського також вказали на те, що система АСАУР видавала ризики, які є обов’язковими і необов’язковими до виконання. При цьому, витребовування документів (до чого має претензії слідство) було визначено як необов’язкову митну формальність.\nЕксзаступнику голови київської митниці, здається, легше, ніж іншим –його адвокати кажуть, що він згадується з 1000 сторінок справи лише на 50, та й то через акти перевірки.\nКрім того, на відміну від Аліни Скомарової, він не фігурує у переписках. Але дехто зі знавців митниці побоюється саме її свідчень.\nДо того, ж Скомарова має брата, який працює у НАБУ, безпосередньо в підпорядкуванні Андрія Калужинського. Того самого, якому Альперін намагався дати хабара через Шевченка. В четвер Скомаров прибув до суду, щоб взяти її на поруки. А в коридорі після засідання навіть висловив у розмові з адвокатами скепсис щодо зібраних доказів.\nУ знавців митних інтриг також є скепсис. Альперін вже не раз опинявся в суді, але кожного разу йому вдавалось вийти сухим із води, задіявши своїх лобістів.


Міні-завод для виробництва насіння кукурудзи — Агробізнес сьогодні\nМіні-завод для виробництва насіння кукурудзи\n/ Механізація АПК / Понеділок, 08 січня 2018 09:13\nПроведення післязбиральної обробки у господарстві економічно вигідне та технологічно ефективне, якщо встановлено сучасний міні-завод із виробництва посівного матеріалу кукурудзи.\nОсобливо актуальним стало отримання високоякісного посівного матеріалу кукурудзи у зв’язку з переміщенням товарного зерновиробництва та насінництва культури до Лісостепу і Полісся. У господарствах цих зон практично відсутня матеріально-технічна база для проведення післязбиральної обробки власного насіння кукурудзи. Інститутом розроблено проект міні-заводу та технологію післязбиральної обробки й отримання високоякісного насіння загальною потужністю до 150 т за сезон. В умовах міні-заводу можна обробляти насіння добазових і базових категорій, а також батьківських форм гібридів і нових гібридів, які потребують збереження високої сортової чистоти та своєї потенційної продуктивності. Міні-завод включає лінію приймання-обробки вологих качанів кукурудзи, сушарку з теплогенератором, кукурудзомолотарку та лінію очищення-сортування-пакування готової продукції.\nСтан та розвиток техніки і технологій післязбиральної обробки насіння кукурудзи\nВ Україні свого часу було створено систему вирощування та післязбиральної обробки насіння кукурудзи, яка включала мережу насінницьких господарств і кукурудзообробних заводів, котрі організаційно й технологічно пов’язані між собою таким чином, що господарства вирощують насіннєвий матеріал, а з нього на заводі готують насіння для сівби. Особливістю системи був її централізований характер, який відповідав чинному економічному механізму країни. Система принципово не змінювалась і діяла протягом тривалого часу, починаючи із 1955–1956 рр., з моменту будівництва перших кукурудзообробних заводів.\nОднак на різних етапах у системі проводились певні функціональні зміни, які пов’язувались з особливостями насінництва кукурудзи та вимогами до якості насіння. Насамперед було перенесено від заводів до господарств операцію, пов’язану із підготовкою качанів до обробки (доочищення від обгорток і сортування за типовістю). Необхідність такого рішення обґрунтовувалась тим, що в умовах нестабільного надходження кукурудзи на заводах накопичувались значні об’єми, і зростав термін зберігання необроблених качанів, що призводило до зниження виходу і погіршення якості насіння.\nІнша проблема стосувалась обробки і підготовки насіння батьківських форм гібридів, які вимагали дещо іншої технології, порівняно із насінням сортовим та першого покоління гібридів. У зв’язку з цим було розпочато будівництво і створення окремої матеріально-технічної бази для обробки батьківських форм у вигляді заводів зменшеної потужності. Однак необхідної кількості таких заводів збудовано не було, до того ж їх технічний рівень був досить низьким і не забезпечував підготовку насіння з високими посівними і сортовими якостями.\nЗагальним недоліком централізованої системи була відсутність спільних інтересів між насінницьким господарством і кукурудзообробним заводом. Метою господарства було тільки вирощування насіннєвого матеріалу, за що він міг лише отримати у порядку заохочення комбікорми. Завод вважав за потрібне лише переробити поставлений насіннєвий матеріал, тобто питання якості насіння як готового продукту не акцентувалось.\nСлід також відмітити, що кукурудзообробні заводи у більшій кількості не вважались за окремі підприємства, оскільки входили, як правило, до складу елеваторів чи хлібоприймальних підприємств. Основним завданням елеваторів і підприємств було заготівля і переміщення зерна продовольчо-кормової і технічної групи, тобто підготовка насіння кукурудзи розглядалась другорядним питанням.\nВсе ж попри відмічене в Україні функціонувала досить потужна матеріально-технічна база, завдяки чому насіння гібридів і сортів кукурудзи постачалось у різні країни, у тому числі зарубіжні. Загальна кількість кукурудзообробних заводів станом на початок 1993 р. сягала 97 одиниць потужністю близько 300 тис. т відкаліброваного насіння. Із загальної кількості більшу частину становили заводи проектною потужністю 1,5 тис. т за сезон. Найбільша сушильна та калібрувальна потужність була сконцентрована в Одеській, Дніпропетровській, Вінницькій, Полтавській і Черкаській областях.\nУ процесі експлуатації проводилась деяка техніко-технологічна модернізація кукурудзообробних заводів — встановлювались більш потужні вентилятори для сушіння, нові молотарки для обмолоту і машини для очищення насіння. До технологічних інновацій належали способи сушіння із рециркуляцією і реверсуванням теплоносія, схеми сепарування зі скороченням числа посівних фракцій. Однак основною метою модернізації була інтенсифікація виробництва та енергозбереження, питання підвищення якості продукції знову залишалось поза увагою.\nОдночасно з існуванням централізованої системи створювалась також певна матеріально-технічна база для підготовки насіння кукурудзи в господарствах. Вона включала різні сушарки, насіннєочисні лінії та інше обладнання, на яких насіннєвий матеріал доводили до посівних кондицій. Особливого розвитку база набула завдяки розробленню в Інституті зернових культур НААН механізованої лінії із камерною кукурудзосушаркою, які були збудовані в багатьох господарствах України, Білорусі, РФ. Це була важлива техніко-технологічна інновація, яка дозволяла в умовах насінницького господарства поєднати технології вирощування й післязбиральної обробки насіннєвого матеріалу з єдиною метою — отримання високоякісного насіння передусім гібридів, які користувались значним попитом. Виробництво власного насіння також давало можливість різко поліпшити економіку господарства, підвищити рівень конкуренції у системі насінництва кукурудзи.\nТехніко-технологічна характеристика міні-заводу\nДосвід свідчить, що для обробки добазового і базового насіння та батьківських форм гібридів кукурудзи потрібна нетипова матеріально-технічна база з відносно невеликою потужністю і можливістю застосування індивідуальної технологічної схеми. Вона повинна відповідати таким вимогам і забезпечувати:\n- помірний («м’який») тепловий режим сушіння залежно від термостійкості різних батьківських компонентів;\n- гнучку схему очищення-сортування-калібрування залежно від фракційного складу насіння;\n- високу сортову чистоту, виключаючи будь-яке засмічення, тому обов’язкове повне і зручне зачищення технологічних ліній при зміні об’єкта обробки;\n- приймання й обробку відносно невеликих партій насіння, але в значному асортименті.\nЗ урахуванням відмічених вимог розроблено проект міні-заводу, який включає матеріально-технічну базу і технології, розраховані на обробку того обсягу насіння, який може вирощуватись і оброблятись у насінницькому господарстві чи на дослідній станції — це батьківські компоненти гібридів, добазове й базове насіння, а також відносно невеликі партії гібридів першого покоління. Основною метою міні-заводу було виробництво високоякісного насіння та скорочення енерговитрат на його обробці, насамперед у зонах насінництва кукурудзи, неохоплених діяльністю заводу.\nПрипускалось також, що за допомогою міні-заводу можна вирішувати наступні актуальні організаційно-економічні завдання, які постають у галузі насінництва кукурудзи:\n- оптимізувати об’єми вирощування, збирання й обробки насіння кукурудзи за рахунок зосередження у межах одного господарства (підприємства);\n- організувати збирання і сушіння вологої кукурудзи у потоці, без накопичення і проміжного зберігання качанів, що дозволяє суттєво збільшувати вихід високоякісного насіння;\n- застосовувати індивідуальні режими післязбиральної обробки різних форм кукурудзи, досягаючи таким чином високої сортової і посівної якості насіння;\n- зменшувати об’єми перевезення і витрати, пов’язані з транспортуванням урожаю качанів;\n- створювати матеріально-технічну базу для обробки і сушіння насіння кукурудзи в регіонах насінництва, які не мають спеціальних кукурудзообробних заводів або ж є нерентабельними для їх функціонування.\nЗгідно з призначенням міні-завод перш за все комплектується технікою, яка забезпечує виконання найбільш важливих технологічних операцій у потоці. Сюди відносяться сушарка та обладнання для підготовки й обмолоту качанів, а також очищення насіння.\nЗгідно з проектом міні-завод має забезпечувати на сушінні основні техніко-технологічні й експлуатаційно-економічні показники (табл. 1). Найбільш важливим показником є сезонна потужність, яка визначається за об’ємом прийнятої вологої кукурудзи і становить у межах 300–400 т качанів. Для визначення виходу готової продукції (насіння) необхідно враховувати вологість зерна і вміст стрижнів у качанах до і після сушіння, ступінь їх очищення, відхід на стадіях очищення-сортування-калібрування насіння. У більшості випадків вихід готової продукції коливається у межах 35–45% від качанів.\nТаблиця 1. Техніко-технологічні показники кукурудзосушарки у складі міні-заводу\nВиходячи з проектної потужності сушарки, встановлюється максимальне навантаження на стадіях, приймання і доробки качанів, сушіння, обмолоту й очищення зерна, які є основними (табл. 2).\nТаблиця 2. Потужність обладнання основних технологічних процесів на кукурудзообробному міні-заводі\nОб’єм качанів на прийманні і доробці (доочищення від обгорток і сортування за типовістю) має становити в межах 315–415 т, залежно від вологості, після доробки — 300–400 т. Після сушіння і видалення вологи з качанів їх об’єм зменшується до 215–250 т, виходячи із початкової вологості зерна 35%. Після обмолоту і первинного очищення об’єм зерна може дорівнювати 130–150 т. У подальшому зерно підлягає очищенню-сортуванню із виділенням посівних фракцій залежно від крупності і вирівняності зернівки кукурудзи.\nРозрахунковий період роботи сушарки дорівнює 45 діб, з них 30–35 припадає на активну роботу (приймання, доробка і сушіння качанів, обмолот і очищення зерна) та 10–15 — на технологічну призупинку (зачищення обладнання, профілактика). Фактично період може коливатись залежно від вологості зерна кукурудзи, стану качанів, ступеня смітності зернової маси.\nМіні-завод спроектований на модульній основі з можливістю нарощення потужності і числа технологічний операцій. Передбачено три схеми його будування і комплектації: базова, скорочена і повна (табл. 3).\nТаблиця 3. Проектні схеми міні-заводу для обробки і підготовки насіння кукурудзи\nБазова включає технологічні операції приймання і доробки качанів, їх сушіння й обмолот, первинне очищення зерна. Доробка качанів виконується в механізованому режимі за допомогою качаноочисника і сортувального стола, на якому видаляються нетипові качани і недоочищені. При такій схемі обробка виконується у потоці зі збиранням: від операції приймання качанів до первинного очищення зерна, тобто скорочується або ж повністю виключається будь-яке зберігання вологої кукурудзи на майданчиках. Крім того, зменшуються капітальні витрати на заключну доробку насіння, оскільки для цього використовується наявне обладнання — зерносепаратори, протруювачі, транспорт для зерна.\nСкорочена — мінімально допустима за технологією схема, яка включає обладнання для сушіння й обмолоту качанів. Дозволяє при найменших витратах висушувати вологі качани й отримувати сухе зерно. Проте зростає об’єм ручної праці для доробки качанів, порушується збирання і обробка кукурудзи в потоці. При такій схемі вологі качани накопичуються на майданчиках, вручну доочищуються-сортуються і поступово обробляються у сушарці.\nПовна включає операції, необхідні для отримання готової продукції і її реалізації, є найбільш фінансово витратною. При повній схемі до комплектації міні-заводу входять лінії приймання і сушіння качанів та очищення-сортування, на яких насіння доводиться до вимог посівного стандарту.\nПрактика експлуатації збудованих перших міні-заводів показувала, що найбільш технологічно й економічно доцільною схемою була базова, яка давала можливість вести збирання й обробку кукурудзи в потоці в оптимальні строки, а доробку насіння до норм готової продукції виконувати на наявному обладнанні. Але у сучасних умовах, у зв’язку із посиленими вимогами до якості насіння, у тому числі міжнародними нормами до сортової чистоти, більш ефективним є міні-завод, який забезпечує повну технологічну схему післязбиральної обробки.\nПринципова техніко-технологічна схема у базовому варіанті передбачає наступний порядок операцій з обробки насіння кукурудзи (рис. 1). На прийманні: вологі качани завантажують у бункер приймальний 1, з нього конвеєром 2 подають на качаноочисник 3 для доочистки від обгорток, далі конвеєром 4 спрямовують на стіл сортувальний 5 із робочими місцями 6 для відбору нетипових і пошкоджених качанів. При цьому порядок обробки качанів може бути різним, залежно від їх стану — при значному недоочищенні всі качани проходять через качаноочисник, при незначному лише частково, у режимі їх відбору і повернення зі столу сортувального.\nРис. 1. Принципова техніко-технологічна схема лінії міні-заводу для обробки і сушіння насіння кукурудзи\n1 — бункер приймальний; 2, 4, 7, 18 — конвеєр похилий скребковий; 3 — качаноочисник; 5 — конвеєр-стіл сортувальний; 6 — місця робочих на сортуванні качанів; 8, 9, 16, 21, 22 — конвеєр стрічковий безроликовий; 10 — сушарка камерна; 11 — конвеєр-розподілювач; 12 — люки завантажувальні; 13 — агрегат тепловентиляційний; 14 — жолоб для самообрушеного зерна; 15, 17, 23 — візок тракторний для накопичення стрижнів, обгорток, самообрушеного зерна; 19 — молотарка качанів; 20 — машина зерноочисна.\nНа сушінні: підготовлені качани конвеєром 7 і 11 завантажують у сушарку 10 через люки верхні 12, після заповнення камери включають тепловентилятор 13. По закінченню сушіння сухі качани за допомогою конвеєрів 8, 9, 16 подають на обмолот. У процесі завантаження сушарки передбачено відбір самовимолоченого зерна з маси качанів за допомогою конвеєра 11 і жолобу 14.\nНа обмолоті й очищенні зерна: качани конвеєром 22 подають на молотарку 19, після неї зерно конвеєром 21 спрямовують на машину зерноочисну 20, а стрижні конвеєром 18 у накопичувальний візок 17. Від зерноочисної машини зерно відвозять за допомогою автотранспорту на зберігання або ж на подальше сортування-калібрування.\nОсновною частиною міні-заводу є сушарка камерного типу з тепловентиляційним агрегатом. Загальна місткість двокамерної сушарки становить 60–80 т качанів, однієї камери — 30–40 т, залежно від вологості, можлива зміна числа камер і місткості. Режим сушіння має забезпечувати температуру теплоносія у межах 35–50°С, об’єм його — 600–1000 м³/ год. на 1 т качанів.\nВажливим економічним показником сушіння є витрата енергоресурсів, перш за все палива. З метою енергозбереження сушарка комплектується новим теплогенератором, який працює на рослинному матеріалі, у нашому варіанті на стрижнях кукурудзи. Таким чином, забезпечується завершення технологічного циклу — спочатку качани висушуються, обмолочуються, а потім сухі стрижні використовуються для спалювання у теплогенераторі й отримання теплоносія для сушіння.\nДля сушарки рекомендується теплогенератор прямої системи спалювання стрижнів, який має коефіцієнт корисної дії не менше 90%. Він пройшов у 2015–2016 рр. випробовування в Інституті і забезпечив сушіння насіння гібридів кукурудзи та їх батьківських компонентів на стрижнях, отриманих після обмолоту качанів. Газоподібне паливо для сушіння не використовувалось зовсім.\nЛінія очищення-сортування зерна\nНаступною основною частиною комплексу є лінія очищення-сортування, яка складена з машин ПАТ «Хорольський механічний завод». Вона спроектована з урахуванням особливостей сепарування найбільш цінних категорій насіння зернових культур — добазового, базового, гібридного. До складу лінії входять зерносепаратори різної дії — ситові, аеродинамічні, гравітаційні, які обробляють насіннєвий матеріал за комплексом ознак просіювання (табл. 4). Сепарування розпочинається на горизонтальних ситах, далі виділене основне насіння обробляється в аспіраційному каналі і доробляється за необхідності на гравітаційній поверхні. Гравітаційну обробку проводять для вилучення домішок, які мають однаковий лінійний розмір з основним зерном, але іншу масу 1000 зерен чи питому масу. За допомогою гравітаційної обробки можна відібрати насіння неповноцінне — травмоване, уражене хворобами і шкідниками, недостигле.\nТаблиця 4. Техніко-технологічна характеристика лінії для очищення-сортування-збагачення посівного матеріалу\nДо переваг лінії належить м’яка обробка насіння, виключення будь-якого механічного травмування. Насіння у лінії переміщується за допомогою тихохідних норій та полімерних еластичних зернопроводів.\nЛінія монтується й експлуатується у закритому приміщенні, оскільки у процесі очищення передбачено пиловловлювання. Для цього аспіратор обладнаний закритим контуром очищення, а вентилятор пневмостолу забезпечує повне видалення пилу із приміщення.\nОбладнання та машини, які входять до складу лінії, мають високий рівень енергоекономії — встановлена потужність не перевищує 23 кВт. Лінію обслуговує 1 оператор та 4 робочих у разі пакування продукції й укладання мішків. За період 2014–2016 рр. не виявлено значних порушень у роботі машин, їх обслуговування включало лише потокове регулювання, заміну сит та зачищення при обробці іншої культури.\nМикола КИРПА, доктор с.-г. наук, завідувач лабораторією методів збереження та стандартизації зерна\nПідживлення посівів кукурудзи у червні\nЯблука збиратимуть «рукохват» і «всмоктувач»\nОсобливості підживлення кукурудзи


Продовжуємо звітувати про те, що зроблено у місті під керівництвом Миколи Бакшеєва за п'ять років: КУЛЬТУРА | Первомайська міська рада\nПродовжуємо звітувати про те, що зроблено у місті під керівництвом Миколи Бакшеєва за п'ять років: КУЛЬТУРА\nМикола Бакшеєв: «Культура є важливим ресурсом для розвитку громади. Ми приділяли увагу стану культурної інфраструктури. Модернізували базову мережу закладів культури. Створили інноваційні культурні простори. Діджиталізували доступ до інформації щодо історичної та культурної спадщини міста».\nДля ПК «Хімік» придбано сучасну звукопідсилювальну апаратуру, музичні інструменти та комплекти костюмів – 636 тис.грн.,\nНа площі біля палацу встановили паркові інсталяції, нові лавки, переобладнали освітлення та створили публічний вільний простір просто небо (ретро-майданчик) всього на суму близько 250 тис.грн.\nВ Первомайській школі мистецтв виконали поточний ремонт класу та осучаснили навчальний процес. Провели мережу Інтернет, встановили цифрову систему відеонагляду, придбали нові меблі, технічно-інформаційне обладнання та музичні інструменти на суму 175 тис. грн. Тепер діти навчаються за допомогою інноваційних технологій.\nПервомайський краєзнавчий музей реалізував громадський проєкт «Первомайщина – територія історичної спадщини» – на суму 18,3 тис. грн., отримав обладнання для експозиції та комп’ютерну техніку 23 тис.грн. В цьому році отримано грант в обласному конкурсі мініпроєктів розвитку територіальних громад «Разом в майбутнє» «Діджиталізація музейної справи» (оцифрування та використання цифрових технологій в музейній справі) 299,9 тис.грн.\nЦентральну міську бібліотеку перетворили на сучасний центр міських ініціатив культурного, інформаційного та комунікативного характеру. Для цього було зроблено капітальний ремонт на суму близько 2 млн грн. За ці кошти відремонтовано покрівлю, стелю, санвузли. Проведено заміну вікон, дверних блоків на енергозберігаючі металопластикові. Встановлено led-світильники. Застосована нова система зберігання книг. В бібліотеку передано нові меблі, комп’ютерне обладнання, проєктор, дитячий куточок.\nМи вийшли на новий рівень проведення культурних заходів. Регіональний конкурс виконавців естрадної пісні «Золота осінь» у 2018 році набув статус Всеукраїнського. Провели фестиваль молоді «Майкафест». Це ініціатива молодіжної громадської організації «BrainUP» спільно з Первомайської міською радою за підтримки приватних підприємців.\nВ місті започатковано щорічний косплей-фестиваль «PokemonFest», який збирає учасників з багатьох міст України. Щорічно вокалісти, музиканти, хореографічний і драматичний колективи стають переможцями регіональних, всеукраїнських та міжнародних конкурсів та фестивалів.\nМи відкрили сучасний молодіжний центр.\nВ серпні 2017 року при бібліотеці відкрито молодіжний центр ХАБ «Комора». Для цього було проведено капітальний ремонт приміщення на суму 311 тис.грн. Центр отримав нові меблі та технічне обладнання на суму 231 тис.грн. Також біля ХАБу створено «Ivent-ZONE [Alt]ернатива» – інвестовано 60 тис. грн. Тепер це улюблена локація молоді, яка приходить сюди не тільки відпочивати та спілкуватись, а й навчатись.\nМикола Бакшеєв: «Основною ідеєю та напрямком діяльності міської влади є інвестиції у розвиток молоді. Бо саме руками нового покоління буде будуватися майбутнє, заради якого ми з вами живемо».\nДата публікації: 13:48 16.10.2020


Церемонія закриття Одеського міжнародного кінофестивалю відбудеться у новому онлайн форматі – новини Одеси\nЦеремонія закриття Одеського міжнародного кінофестивалю відбудеться у новому онлайн форматі\nУрочиста церемонія нагородження переможців 11-го Одеського міжнародного кінофестивалю відбудеться сьогодні, 3 жовтня, о 19:00\n3 жовтня 2020 15:21\nОдеський кінофест добіг кінця. Сьогодні відбудеться урочиста церемонія його закриття, яка вперше за часів існування ОМКФ буде проведена у новому онлайн-форматі. Підбиття підсумків фестивалю транслюватиметься наживо, аби кожен з глядачів мав можливість долучитися до святкування перемог. Адже саме глядачі визначатимуть лауреатів головних нагород кінофестивалю – Ґран-Прі – у Міжнародній та Національній конкурсних програмах\nПряма трансляція вестиметься на платформі oiff.online та на YouTube-каналі ОМКФ.\nНагадаємо, передивитися фільми Національного та Міжнародного конкурсів можна буде на додатковому тижні ОМКФ – з 4 до 11 жовтня. Також нагадаємо, що упродовж фестивалю портал Depo.Одеса розповідав про його головні події у Щоденнику ОМКФ. Додамо, що через карантин фестиваль уперше відбувався онлайн.


Чарівні чудові (2016) — афіша, сеанси, квитки на фільм у кінотеатрі Планета Кіно: Київ, Харків, Одеса, Львів, Суми\nЧарівні чудові (2016) — розклад сеансів і продаж квитків на фільм «Чарівні чудові» у кінотеатрах Планета Кіно: Київ, Харків, Одеса, Львів, Суми.\nФантастическая любовь и где ее найти / This Beautiful Fantastic\nГоловну героїню Беллу Браун (Джессіка Браун-Фіндлі) всі вважають дивачкою. В її будинку ідеальний порядок, вона практично ні з ким не спілкується і до жаху боїться відкритого простору. Їй затишно лише в її крихітному будинку, або ж в бібліотеці, де вона працює. Повертає дівчину в реальність вимога власника будинку, який вона винаймає. Протягом місяця вона повинна привести в порядок сад навколо будинку, інакше її виселять. Проблема лише в тому, що дивачка найбільше в світі боїться вийти в цей сад. Так би її напевно і виселили, якби Вернон (Ендрю Скотт), Алфі (Том Вілкінсон) і Біллі (Джеремі Ірвін) не підтримали її. Вони навчили бачити красу не тільки в рівно розставлених по полицях книгах, але і у всьому, що можна побачити, переступивши поріг свого будинку.\nКомедійна мелодрама «Чарівні чудові» знята спільно Великобританією і США. Для автора сценарію та режисера Саймона Ебауда це друга робота для великого екрану.\nДжессіка Браун-Фіндлі, Том Вілкінсон, Ендрю Скотт\nЗ 11 травня 2017\n, орієнтовно по 24 травня 2017\nЗ 11 травня 2017 р. (у Львові (Forum Lviv) не діють)


Художників запрошують на мистецький пленер у Зборові | Терміново новини Тернополя\nАвтор: Редакція Терміново 11:56 | 12.08.2019 12.08.2019 0\nХудожньо-мистецький пленер “Зборівська битва ” – “Zboriv Art Battle” триватиме з 16 по 19 серпня у Зборові. На пленер запрошують художників з різних міст, вікових обмежень немає. Організатори забезпечують проживання, харчування учасників та транспорт для здійснення планових заходів.\nТворча мета пленеру: змалювання Зборова як місця видатної історичної битви, популяризація української історії, архітектури та мистецтва, сприяння духовному та естетичному розвитку молодого покоління, збагачення культурних надбань і традицій через художню творчість.\nКількість обов’язкових робіт: 2 (1 картина + 1 етюд, або 2 етюди)\nТехніка виконання: довільна. Розміри робіт: 50х70 см або за бажанням учасників, розміри етюдів довільні. Обов’язкова тема: краєвиди Зборова і околиць. Обов’язкова умова: участь робіт у виставці за підсумками роботи у Пленері – 16-19 серпня 2019 року. Не допускаються роботи, які пропагують насильство, релігійну та етнічну ворожнечу, розпусту, містять політичну рекламу.\nПід час проведення пленеру будуть зустрічі з художниками, обмін досвідом роботи, майстер-класи для всіх охочих. За підсумками пленеру організують реальні та віртуальні виставки творів його учасників. Дві обов’язкові конкурсні роботи залишаються у організаторів пленера і є їх власністю. Учасники мають право привезти з собою для демонстрації та продажу до 5 власних робіт.\nРоботи наймолодших учасників пленеру будуть виставлені для оцінки відвідувачами підсумкової виставки з метою визначення трійки переможців. Вони будуть нагороджені спеціальними сертифікатами на придбання художніх матеріалів. Всіх учасників пленеру нагородять грамотами та пам’ятними призами.\nХудожники повинні мати з собою власні етюдники, пензлі, фарби та інші потрібні для роботи витратні матеріали (вартість використаних фарб та витратні матеріали компенсується організаторами). Основу та полотна для робіт забезпечують організатори при попередньому замовлені згідно форми реєстрації.\nДо слова, 18 серпня Зборів святкує День міста. О 19.00 на Центральному стадіоні відбудеться святковий концерт. Зіркові гості – Андріана і Роман Скорпіон.\nОбов’язкова форма реєстрації на пленер: https://forms.gle/jUFAGMsoGZ194zu46\nРоман РОСІЦЬКИЙ – 096 906 77 87 – зголошення учасників та мистецькі питання (жанр, техніка, витратні матеріали)\nЛілія ОЧКУСЬ – 097 949 43 49 – загальні та організаційні питання (доїзд, проживання, харчування, виставка робіт, майстер-класи)\nВасиль МАРТЮК – 067 413 42 96 – ідеї та пропозиції\nЛеся ГОЛОЯД – 096 345 29 17 – співпраця із засобами масової інформації\nНазарій Наджога 07.11.2018 07.11.2018


У гонитві за красою: 5 смертельно небезпечних косметичних процедур | Велика Епоха\nПісля візиту до спа- або косметологічного салону ми відчуваємо себе красивими і помолоділими. Але іноді прості косметичні процедури проходять не так, як очікувалося, що призводить до утворення рубців, інфекцій, а іноді навіть до смерті. Про п'ять косметичних процедур, які можуть виявитися смертельно небезпечними, читайте далі.\nБільшість косметологічних процедур абсолютно безпечні, якщо їх проводять лікарі або ліцензовані фахівці. Але знаючи про їхню небезпечну сторону, ви двічі подумаєте, перш ніж зважитися.\nУ салоні, де щодня багатьом людям підрізають нігті та зрізають мозолі, можна підхопити грибкові та бактеріальні інфекції, у тому числі й MRSA — стійкі до антибіотиків бактерії. Хоча у це складно повірити, але ці інфекції можуть бути смертельними.\nУ 2005 році <a href="https://www.mnn.com/lifestyle/natural-beauty-fashion/photos/5-beauty-treatments-that-could-turn-deadly/in-pursuit-of">Кімберлі Кей Джексон вирушила на щомісячний педикюр, де її п'яту обробили пемзою. На цьому місці у неї з'явилася рана, що не заживала, незважаючи на антибіотики. 46-річна жінка померла сім місяців по тому, а її сім'я подала на салон у суд.\nЯкщо ви хочете мати гладенькі локони, то вас напевно приваблять популярні Brazilian Blowout. Але будьте обережні: згідно Food and Drug Administration (FDA), ці засоби містять від 8,7 до 10,4% формальдегіду, що викликає рак. Така концентрація формальдегіду використовується тільки у бальзамуючій рідині, яку застосовують у похоронних бюро.\nТі, хто застосовували Brazilian Blowout, повідомляли про кровотечі з носа, біль у грудях, головний біль, запаморочення, блювоти, висипи і проблеми з диханням, а деякі працівники салонів і клієнти навіть одягають протигази під час процедури.\nХоча косметичне використання ботокса зазвичай безпечне, якщо застосовувати за призначенням, проте цей препарат відзначений ярликом Black Box — найсуворішим попередженням FDA. У 2008 році споживча група Public Citizen звернулася в FDA із 180 повідомленнями про несприятливі наслідки і 16 смертельних випадків після застосування ботокса у США.\nПісля ін'єкції ефект ботокса може поширитися на інші частини тіла, викликаючи серйозні побічні ефекти. Однак коли препарат використовується для косметичних цілей, ймовірність цього вкрай мала. Серйозні побічні ефекти частіше зустрічаються у дітей, яких лікують від м'язових спазмів.\nЯкщо ви плануєте робити ін'єкції ботокса, експерти радять дізнатися про кваліфікацію людини, яка займається цим. Переконайтеся, що вона використовує справжній ботокс і стежить за дотриманням належних стандартів санітарії. Якщо після ін'єкцій з'явилися будь-які симптоми ботулізму, у тому числі утруднене ковтання, невиразна мова або слабкість м'язів, негайно зверніться до лікаря.\nПоки безліч людей йде у солярій, щоб отримати здорову засмаглу шкіру, експерти з раку вважають ці пристрої такими ж смертоносними, як гірчичний газ і миш'як. Аналіз 20 досліджень, проведених у 2009 році, показав, що якщо людина починає відвідувати солярії до 30 років, ризик розвитку раку шкіри збільшується на 75%. За даними National Cancer Institute, у жінок, які часто відвідують солярій, ризик розвитку злоякісної меланоми — найбільш смертоносного типу раку шкіри — підвищується на 55%.\nЛазерна епіляція зазвичай є безпечною процедурою, якщо її проводить кваліфікований фахівець. Але можуть з'явитися побічні ефекти: пошкодження шкіри, бактеріальні інфекції та постійні рубці.\nМісцеві анестетики зменшують біль під час процедури, але вони також можуть бути смертельними, як у випадку із 22-річною Ширі Бирг. У 2004 році їй нанесли гель, який викликає оніміння, через що у неї стався напад, дівчина впала в кому і померла через 8 днів від смертельного пошкодження головного мозку.


Прилуки Каталог Рейтинг Коментарі — List Categories and Listings by і: Root\nІнтернет-сервіс провайдер ТІМ\nТелефон+38 (067) 507-94-17 (Київстар)+38 (04637) 7-13-13+38 (04637) 7-09-75+38 (066) 166-38-36 (Vodaphone)+38 (093) 347-45-60 (Lifecell)\nТелефон+38 (067) 442-09-61 +38 (099) 971-70-46 +38 (04637) 3-31-69 +38 (04637) 3-41-70\nІнтернет. Мобільний зв’язок. ІНТЕРТЕЛЕКОМ (по Вокзальні...\n(вхід із двору)\nІнтернет. Мобільний зв’язок. ІНТЕРТЕЛЕКОМ (по Київській...\nПрилуки, вул. Київська, 144\nТелефон+38 (093) 771-83-34 +38 (04637) 3-44-43\n(2-й поверх ЦУМ)\nТелефон+38 (080) 075-07-50 +38 (094) 700-60-60\nІсторико-архітектурна пам’ятка Густинський монастир\nГустинський Свято-Троїцький монастир — жіночий монастир, розташований на правому березі річки Удай. Унікальний архітектурний комплекс епохи бароко, 17 ст.. Густиня — село в Прилуцькому районі Чернігівської області. Початки Густинського монастиря сягають 1 ...\nКатегорія:Церкви та собори\nІсторико-архітектурна пам’ятка Миколаївська церква-дзві...\nПрилуки, вул. Галаганівська, 16-А\nМиколаївська церква-дзвіниця — православний (УПЦ МП: Прилуцьке благочиння Ніжинської єпархії) храм у районному центрі Чернігівської області місті Прилуках; історико-архітектурна пам’ятка українського бароко першої половини XVIII століття. Храм розташовани ...\nІсторико-архітектурна пам’ятка Пантелеймонівська церква\nПрилуки, вул. Київська, 359\nЦерква Св. Пантелеймона Цілителя у Прилуках розташована на центральній вулиці Київській. Невеликий оригінальний цегляний храм в псевдо-руському стилі побудований в 1905 році на заїжджому дворі Густинського монастиря. У радянські часи у будівлі розміщувала ...\nІсторико-архітектурна пам’ятка Свято-Трьохсвятительська...\nПрилуки, вул. Петропавлівська, 32\nДерев’яна церква Трьох Святителів розташована в історичному районі Прилук - Кустівці. Звідси її інша назва – Кустівська церква. Перший храм на цьому місці був збудований ще у 1752 році на кошти Прилуцька полковника Галагана і сотника Гуленка. Нинішня ж це ...\nІсторико-архітектурна пам’ятка Собор Різдва Пресвятої Б...\nПершою з відомих церков у Прилуках була збудована в 1618 дерев’яна соборна церква Різдва Пресвятої Богородиці. У 1697 році на її місці спорудили нову, теж дерев’яну церкву, яка була знищена під час пожежі 14 вересня 1781 року. Після цього соборною церквою ...\nІсторико-архітектурна пам’ятка Спасо-Преображенський со...\nПрилуки, вул. Шевченка, 1\nОднією з найвеличнішою спорудою у Прилуках є Спасо-Преображенський собор, збудований у середині XVІІ століття. До наших днів храм дійшов фактично у своєму первісному вигляді. Храм Преображення Господнього було зведено у стилі пізнього українського бароко ...\nІсторико-архітектурна пам’ятка Стрітенський собор\nПрилуки, вул. Соборна, 2\nСтрітенський собор у Прилуках — пам’ятка української церковної архітектури XIX століття, збудований для увічнення пам’яті вбитого 1 березня 1881 року імператора Олександра II. Про те, що спорудження храму було пов’язане з убивством царя, свідчать написи н ...\nІсторико-архітектурна пам’ятка Церква Іоана Предтечі (І...\nПрилуки, вул. Київська, 146\nІванівська церква споруджена в 1865 році на Квашенцах, колишньому селі, а тепер районі міста. 1708-09 роках на цьому місці прилуцький полковник Дмитро Горленко на свої кошти заклав дерев’яну Іоанно-Дмитрівську церкву на честь святих — патронів гетьмана ...


Рим. Надія Стойко. По житті із поезією та малярством - Українська газета в Італії\nРим. Надія Стойко. По житті із поезією та малярством\nУ передмісті Риму пройшла виставка картин Надії Стойко, написаних за час її проживання в Італії\nНадія Стойко проживає у Римі понад дванадцять років, тут вона продовжує удосконалювати своє захоплення живописом і поезією.\nПриїхала в Італію з двома вищими освітами, одна в області інженерії, інша – педагогічна. Відклавши їх до шухляди та засукавши рукава, працювала в домашньому господарстві, адже її українські дипломи не визнаються в Італії…\nУ вільний час, часто вночі, почала Надія писати вірші. Із часом зібрала понад 500 поезій, написаних на італійській та українській мові. Вони укладені в збірку та очікують на публікацію. “Ті, хто читають мої вірші, та дивляться картини не залишаються байдужими!” – говорить Надія із гордістю.\nКрім пристрасті до поезії Надя захоплюється живописом. За ці роки вона створила шістдесят картин, написаних олією і темперою на дереві й полотні. Після багатьох років, коли творчість була лише вечірнім хобі, Надя стала на шлях професійного мистецтва, інавгурувавши на початку квітня, у передмісті Риму, першу виставку «Крик білої рабині».\nЗ 2 по 26 квітня 60 картин Надії були запропоновані на огляд публіки у художній галереї Fenua на площі Умберто I, в замку Остія Антіка.\nLeggi in italiano:\nNadia Stoyko: pittrice e poetessa ucraina\nPrevious article Через три-чотири місяці українцям видаватимуть біометричні паспорти\nNext article Європейський суд заборонив Італії суворе поводження з мігрантами\nЧерез три-чотири місяці українцям видаватимуть біометричні паспорти


> News > Визначено переможців Третього щорічного фестивалю "КіноДжем"\nВизначено переможців Третього щорічного фестивалю "КіноДжем"\nУ день відкриття кінофестивалю, 13 травня, всі учасники (херсонські команди та дистанційні учасники із інших міст України) отримали завдання створити фільм упродовж тижня, відповідно до ліги та отриманих під час жеребкування обов'язкових умов. Для ліг«Junior» та«SemiPro» (режисери-початківці) такими умовами-жеребами були: жанр фільму, стоковий персонаж та ігровий предмет. А професіонали, ліга «Pro», мали стилізувати свій фільм під певну кінотечію, а також використати ігровий предмет та стоковий персонаж.\n29 команд із 43 зареєстрованих встигли виконати завдання у рамках цьогорічного фестивалю "КіноДжем", з них 25 фільмів взяли участь у конкурсі, решта робіт були показані поза конкурсом.\nПо завершенню кінопоказу журі оголосило переможців "КіноДжему" у кожній із ліг.\nПереможцем у лізі «Junior» (учасники у віці до 16 років включно) стала херсонська команда«Пенетратори» з фільмом «Мудрий Король». Їх завданням було створити фільм у жанрі фантастика зі стоковим персонажем "мудрий король" та ігровим предметом - медаллю. Переможці молодшої ліги отримали у нагороду штатив та диплом учасника.\nУ середній лізі - «SemiPro» - журі визначило переможцем команду "Janestation" (реж. Юля Лук'яненко) з фільмом "Здобути спокій" (жанр - кінопритча, стоковий персонаж "матусин синок", ігровий предмет - соска). Приз за кращий фільм у середній лізі - екшн-камера.\nАпереможець у лізі професіоналів - команда "Прочерк" (реж. Олена Афанасьєва) з фільмом "День варення" (фільм - стилізація під "Догму-95", стоковий персонаж - "корга", ігровий предмет - варення"). Переможці отримали два абонементи на Одеський кінофестиваль.\nШляхом голосування після кінопоказу було визначено також і переможця фестивалю "КіноДжем" за версією глядачів.Приз глядацьких симпатій отримав фільм "Гонка" (жанр - кінопритча, стоковий персонаж - "спокусник", ігровий предмет - колесо) херсонської команди "Куропатки" (режисер і актор - Ваган Погосян). Переможця нагороджено екшн-камерою.\nКрім того, ініціативна група "Перша херсонська кіношкола" - організатор фестивалю "КіноДжем"- відзначила додатковими нагородами актора-рекордсмена (знявся у 6 фільмах упродовж тижня) Вагага Погосяна та акторку Ксенію Рябенко (отримали у нагороду футболки з логотипом фестивалю і квитки на будь-який сеанс у кіно), а також команду "Central 8 Studio" із м. Полтава за фільм жахів "Sarracenia".\nУсі фільми, створені та висунуті на конкурс у рамках цьогорічного "КіноДжему", доступні для перегляду онлайн. Від сьогодні для глядачів на youtube-каналі Першої Херсонської кіношколи - організатора фестивалю "КіноДжем" - відкрито онлайн-голосування за кращий фільм, яке триватиме до 30 травня.


Тремтить зображення на моніторі: як знайти причину і що з нею робити? | Ремонт\nТремтить зображення на моніторі: як знайти причину і що з нею робити?\nЗ мерехтливим або плаваючим екраном стикаються багато користувачів комп’ютерів та ноутбуків. Після довгих годин використання пристрій може «втомитися», монітора властиво втрачати яскравість, картинка може плисти або тремтіти. Якщо екран смикається, це може говорити і про невелику проблему, і про велику проблему. В деяких випадках можна самостійно впоратися з виниклим питанням. Перш ніж щось робити, потрібно розібратися з причиною поломки зображення.\nЯк знайти причину, чому погано працює екран\nЗнайти причину неполадок з екраном не завжди просто, тому потрібно перевірити всі складові частини по черзі, по мірі ускладнення проблеми. Починають перевірку з кабелю, його можна підключити повторно або замінити, далі йдемо до відеокарти. У випадку, коли не вдається відразу знайти причину, можна залізти в налаштування, далі перевірити матрицю.\nКабель. Проблема з кабелем дуже широко поширена, так як саме він відповідає за підключення монітора до комп’ютера. Будь-який дефект з’єднує пристрою здатний привести до поломки. Якщо контакти стерлися, провід переламався або порвався, виробничих дефектів кабель перестає виконувати свою функцію. Щоб перевірити цей варіант, потрібно підключити монітор з допомогою іншого кабелю. Якщо все запрацює, значить, справа саме в ньому. Провід можна замінити і повернути в магазин, або ж спробувати віддати в ремонт.\nВідеокарта. Поломка відеокарти також несе за собою негативні наслідки. Може бути поламаний не сам графічний чіп, а роз’єм для кабелю. Щоб підтвердити цю несправність, досить спробувати підключення через інший роз’єм. Можливо, постійно був використаний DVI, можна підключитися через VGA або HDMI.\nДОВІДКА! При наявності декількох роз’ємів DVI, можна спробувати приєднатися через них. Якщо при використанні іншого роз’єму проблема усунулася, значить, проблема у вході.\nВона з’являється дуже часто з-за неакуратне використання або забруднень.\nЯкщо ж справа не в роз’ємі, значить, потрібно замінити графічний чіп. Можна дістати відеокарту і спробувати її на іншому комп’ютері. При справній роботі на чужому ПК потрібно звертатися за допомогою в спеціальний ремонтний центр, який зробить детальну діагностику і здійснить ремонт.\nМожливо, карта була несумісна з пристроєм. Через збільшення частот пам’яті картинка може почати поводитися дивно, смикатися, виникає брижі. Необхідно відкрити програму, через яку проводився розгін і скинути всі налаштування. Навіть у розігнаних карт з’являються проблеми, тому краще не експериментувати.\nНеправильна настройка. Інша причина дергающегося монітора — це неправильні налаштування, в яких користувач міг зробити помилку. Коли відбувається установка дозволу зображення, недосвідчені користувачі часто ставлять найбільше дозвіл. Це призводить до переривання картинки і вона починає сіпатися. Необхідно налаштувати правильну частоту і дозвіл. Щоб це зробити, необхідно:\nВибрати пункт управління вашої відеокарти;\nВідкрити вкладку з назвою «дисплей»;\nЗнайти там «зміна дозволу», тут ми змінюємо частоту і дозвіл, у відповідності з характеристиками відеокарти. Далі тиснемо на кнопку збереження, і всі проблеми повинні зникнути.\nЧастота не повинна бути низькою, тремтяче зображення може зашкодити зору.\nМатриця. Якщо всі причини поломки були виключені, можливо проблема в матриці. Це найскладніша проблема, так як виправити її можна тільки в сервісному центрі. Лагодити матрицю дуже затратно, тому іноді простіше знайти новий монітор.\nПозбутися від поломок в деяких випадках можна вдома. При зламаному кабелі його самостійно купують в магазині. Краще сфотографувати вхід або модель кабелю, щоб замінити його на відповідний. Проблемну відеокарту завжди можна замінити на нову, роз’єм лагодять в будь-якому сервісі. Налаштування для правильної роботи можна знайти в інтернеті, або скинути на заводські. «Хвору» матрицю міняти дорого, тому дана проблема є найбільшою.\nДОВІДКА! На роботу дисплея впливає електромагнітне поле в квартирі, можна змінити розташування комп’ютера і спробувати його включити. Не варто ставити пристрій поряд з технічними приладами, вони впливають на роботу ПК. Якщо комп’ютеру не вистачає живлення, він теж може глючити.\nКраще включати живлення безпосередньо в розетку, а не через перехідники. Зазвичай в перехідник включена велика побутова техніка, яка забирає всю енергію собі. При відсутності зовнішніх причин не варто самостійно лізти всередину монітора, так як можна тільки погіршити ситуацію. При правильному використанні комп’ютера та підключення все повинно працювати справно.\n← Поміняв процесор, монітор не включається: як знайти причину несправності Після чищення комп’ютера не включається монітор – у чому причина? →


Священний Хортицький дуб — Національний заповідник "Хортиця"\nПоруч з верхів'ям балки Шанцевої, недалеко від дороги, що зв'язує основну магістраль із заповідною південною частиною Хортиці, росте красивий дуб, вік якого близько 100 років. На цьому місці, згідно працям істориків Дмитра Яворницького і Якова Новицького, ріс останній на острові Хортиця дуб-велетень - знаменитий Червоний дуб запорозьких козаків. Цілком ймовірно, що віковий дуб, який росте тут сьогодні - прямий нащадок того самого дуба-короля!\nЗ давніх часів дуби-велетні острова Хортиця ставали культовими місцями для різних народів та людей, що зупинялися тут. Стародавні дерева були у великій пошані та ставали місцями сили, згадки про них зустрічаються у важливих історичних працях різних епох. Так, в першій письмовій згадці про острів Хортиця - роботі Костянтина Багрянородного "Про управління імперією", ще в 952 році згадується величезний дуб, під яким здійснювали жертвоприношення. А в XIX столітті колоністи-меноніти, що населяли тоді острів Хортиця, нарахували тут 49 тисяч великих дубів! У 1876 році Яків Новицький публікує інформацію про те, що на Хортиці засох священний дуб, який прожив десятки століть. Згідно переказам, він був місцем збору запорозьких козаків, які в тіні його могутньої крони обговорювали політичні, громадські та військові питання.\nВнаслідок численних варварських вирубок лісів на острові Хортиця в XIX столітті до наших днів тут вціліло дуже мало вікових дерев. Однак їхні нащадки, внуки й правнуки, змогли донести до наших днів ту потужну енергетику та силу дерев, які бачили за своє життя десятки і сотні історичних подій. Віковий дуб біля балки Шанцевої, що росте на місці знаменитого дуба-короля запорізьких козаків і, можливо, навіть є його нащадком, зовсім скоро відзначить своє перше сторіччя. Такі дерева живуть значно довше людей, і завжди були символами мудрості, сили та стійкості.\nТут, на місці, яке з давніх часів було місцем сили для славних запорізьких козаків та їхніх нащадків, біля красивого вікового дуба, в 2018 році було розпочато створення меморіального комплексу "Священний хортицький дуб". Композиція з кам'яних брил, що символізують Дніпрові пороги, алеї та самого дуба, присвячена нерозривному зв'язку природи та історії з найдавніших часів до сьогодення.\nОдне з найвідоміших і найпопулярніших місць відпочинку на острові Хортиця – туристичний пляж\nБалка Ганнівка, в якій збереглася велика кількість вікових дубів, стала першою в історії Російської Імперії (потім – СРСР, зараз – України) пам'яткою природи, заснованою німцями-менонітами ще в середині XIX століття.