Депутат Яременко розглядав дівчат у Раді - новини\nЗамовляв секс-послуги: "слугу народу" підловили за ще одним пікантним заняттям у Раді\nСкандальний народний депутат від "Слуги народу" Богдан Яременко, якого раніше спіймали за замовленням секс-послуг, відзначився черговою витівкою у сесійній залі Верховної Ради.\nПід час засідання він милувався дівчатами в застосунку для знайомств Tinder. Момент вдалося зафіксувати на камеру кореспонденту "Букв" (щоб подивитися відео, доскрольте новину до кінця).\nЗокрема, на ролику видно, як парламентар зайшов у застосунок на смартфоні й почав розглядати "запропоновані" йому акаунти.\nЗазначимо, що в Tinder користувачу потрібно вказати віковий діапазон і територію проживання потенційної "другої половинки" – тоді програма надасть відповідні анкети. Якщо юзеру якась із них сподобалася – він ставить "лайк", а якщо ні – гортає далі.\nТак, подивившись запропонованих йому дівчат, Яременко вимкнув ґаджет і сховав його в кишеню піджака.\nУ мережі поширили інформацію про те, що нардеп від "СН" Богдан Яременко під час засідання Ради нібито домовлявся про інтимну зустріч за гроші з дівчиною.\nПісля цього Яременко підтвердив, що інтимне листування про надання секс-послуг містилося у його телефоні. Водночас повідомив, що воно було сфабриковане ним же. Інцидент він прокоментував на своїй сторінці у Facebook.\nУкраїнаСкандали з депутатами Верховної РадиСекс-скандали в Верховній Раді УкраїниПартія Слуга народуВерховна Рада УкраїниБогдан Яременко


У Польщі заявили, що можуть покинути ЄС через судову реформу | РБК-Україна\nВівторок 17 грудня 2019 21:46\nІлюстративне фото: прапор Польщі (pixabay.com-kaboompics)\nМова йде про протиріччя між законодавством ЄС та законодавством Польщі\nУ Польщі судова реформа може спровокувати вихід з Європейського Союзу. Про це повідомляє РБК-Україна з посиланням на заяву Верховного суду.\nЗазначимо, що в Польщі вже кілька років триває суперечка навколо судової реформи. Минулого тижня внесли до парламенту чергові поправки в законодавство про суди і Верховний суд з метою "дисциплінувати суддів, які перевищують свої повноваження". Це викликало сильне невдоволення як опозиції, так і значної частини суддівського співтовариства.\n"Протиріччя між законодавством ЄС та законодавства Польщі, яке ініціюють автори законопроекту, найімовірніше, призведе до того, що структури Євросоюзу почнуть процедуру виявлення порушень зобов'язань, що випливають із договорів в рамках ЄС, а в кінцевому підсумку - до необхідності покинути Європейський союз", - йдеться у повідомленні.\nЗазначимо, що Верховний суд впевнений, що всі пропоновані зміни негативної оцінки заслуговують і погрожують незалежній судовій системі Польщі.\nНагадаємо, Європейська комісія в тому році вирішила подати в суд Євросоюзу позов на Польщу після прийняття судової реформи. Зокрема, Єврокомісія вважає судову реформу Польщі як порушення законодавства Євросоюзу. Зокрема, Варшаву звинувачують у "підриві принципу незалежності судових органів".\nРаніше РБК-Україна повідомляло, що Польщу виключали з Європейської мережі рад з питань судової влади. Зазначимо, Брюссель починав процедуру проти Варшави у зв'язку з "системними погрозами" верховенства права. Така процедура може призвести до тимчасового позбавлення держави права голосу в ЄС.\nПольша Судова реформа


Рослина актинідія: посадка й догляд, фото, опис вирощування коломікта і аргута\nАвтор: Олена Н. Опубліковано у Плодово-ягідні рослини Опубліковано: 29 липня 2015 Останні правки: 12 липня 2020\nПосадка й догляд за актинідією\nРослина актинідія – опис\nЯк відрізнити чоловічу актинідію від жіночої\nКоли саджати актинідію\nПосадка актинідії навесні\nПосадка актинідії восени\nОпори для актинідії\nВирощування актинідії в саду\nАктинідія після збору врожаю\nАктинідія восени і взимку\nРозмноження актинідії дуговими відведеннями\nРозмноження актинідії живцями\nРозмноження актинідії здеревілими живцями\nШкідники і хвороби актинідії\nАктинідія аргута (Actinidia arguta)\nАктинідія полігама (Actinidia polygama)\nАктинідію Джиральді (Actinidia giraldii)\nАктинідія пурпурова (Actinidia purpurea)\nСьогодні в садах помірного поясу вирощують види, споріднені з актинідією делікатесною, їхні ягоди здебільшого дрібноплідні і не такі волохаті, як ківі. Лідером серед культурних видів, вирощуваних у садах, вважається актинідія коломікта – садова актинідія, знана зимостійкістю, а найбільшою рослиною роду є актинідія аргута (гостра), що досягає у висоту 30 м.\nЦвітіння: у кінці травня або на початку червня.\nПосадка: дво-трирічні саджанці можна садити восени, за 2-3 тижні до перших заморозків, а більш дорослі актинідії краще висаджувати напровесні, до початку сокоруху.\nОсвітлення: яскраве сонце з ранку та притінок після полудня.\nҐрунт: пухкий, вологий, добре дренований, слабкокислий або нейтральний, на ділянці з глибоким заляганням ґрунтових вод. Не саджайте рослину поруч із яблунями: актинідії таке сусідство шкодить. Гарну компанію актинідії складе смородина.\nОпора: оскільки актинідія є ліаною, при посадці потрібно передбачити опору для неї: паркан, стіну, шпалеру на кшталт виноградної або міцну конструкцію у вигляді арки.\nПолив: у спеку бажано застосовувати повітряно-крапельний спосіб, обприскуючи рослину рано-вранці та після заходу сонця, а в затяжну посуху потрібно виливати під кожен кущ 6-7 відер води, інакше рослина може скинути листя.\nПідживлення: мінеральними добривами: напровесні – по 35 г азотного, 20 г фосфорного та 20 г калійного добрива на м² пристовбурного кола; у період утворення зав'язей – по 10-15 г калійного, 15-20 г азотного та 10-15 г фосфорного добрива на м²; після збору врожаю, у другій декаді вересня – по 20 г калійного та фосфорного добрива на м².\nОбрізування: формують кущ із три-чотирирічного віку, омолоджувальне обрізування проводять із восьмирічного віку. Усі види обрізування потрібно робити тільки влітку.\nРозмноження: насінням, дуговими відсадками, зеленими та здеревілими живцями.\nШкідники: жуки-листоїди, гусінь кишмишевих п’ядунів, короїди.\nХвороби: борошниста роса, філостиктоз, плодова гниль, сіра та зелена цвіль.\nВластивості: плоди актинідії є дієтичним продуктом, містять багато корисних для людського організму речовин і мають лікувальні властивості.\nДетально про вирощування актинідії читайте нижче\nАктинідія – листопадна багаторічна ліана з цільним листям, іноді тонким, а іноді шкірястим. Саме листя актинідії є причиною високої декоративності ліани, оскільки його строкате забарвлення – нечасте явище для рослин помірного клімату. Стебла і пагони актинідії вимагають опори. Бруньки заховані в рубцях листя. Квітки, одиночні або в групах по три штуки, зібрані в пазухах листків. Віночок найчастіше білого кольору, але є види з помаранчевими або золотисто-жовтими віночками. У більшості видів квітки не мають запаху, але деякі види, наприклад, актинідія полігамна, виділяють приємний аромат.\nСаджати актинідії потрібно ранньою весною, до початку сокоруху. Посадка актинідії агрута здійснюється на відстані півтора-двох метрів між екземплярами, оскільки рослини цього виду займають багато місця. Посадка актинідії коломікта вимагає дотримання дистанції не менше метра між саджанцями. Якщо ви розраховуєте декорувати стіну будівлі, саджати актинідію потрібно через кожні півметра в траншею з органічними добривами. Перед тим, як посадити актинідію, підготуйте до посадки саджанці: обріжте зламані й сухі корені та гілки, опустіть коріння перед посадкою в глиняну бовтанку. За два тижні до посадки викопують ями розміром 50х50х50, поміщають у них дренажний шар із битої цегли, гальки або дрібних каменів, але тільки не з будівельного щебеню, оскільки він містить вапно, якого актинідія не терпить. Потім до ями насипають родючий ґрунт, ретельно перемішаний із перегноєм (торфом або компостом) і мінеральними добривами – 120 г аміачної селітри, 250 г суперфосфату, і 35 г деревної золи або сірчанокислого калію. Хлоровмісні добрива, такі як хлористий калій, в ґрунт для актинідії вносити не можна – він згубний для рослини. Коли через півмісяця ґрунт злегка осяде, в яму насипають гірку з ґрунту без добрив, а на неї розміщують актинідію таким чином, щоб коренева шийка залишалася на рівні поверхні, після чого засипають коріння ґрунтом, утрамбовуючи його в міру заповнення ями. Після посадки ґрунт навколо саджанця поливають двома-трьома відрами води, мульчують шаром компосту або торфу в чотири-п'ять сантиметрів завтовшки і прикривають від прямих сонячних променів папером або тканиною доти, доки актинідія не приживеться. Аромат актинідії приваблює кішок, тому незайвим буде захистити саджанець від їхніх зазіхань, вкопавши навколо нього на глибину 5 см металеву сітку заввишки не менше півметра.\nОсіння посадка актинідії здійснюється за 2-3 тижні до перших заморозків, але восени висаджують тільки ті рослини, яким не більше 2-3 років – більш дорослі екземпляри болісно переживають пересадку восени. В іншому ж процедура посадки та сама, що й у весняну пору.\nАктинідії не мають повітряних коренів, вони абсолютно нешкідливі для будівель, тому ви можете саджати їх поблизу будівель і дозволяти підійматися по стінах. Добре використовувати актинідії для оформлення альтанок. Без опори ж актинідії сплутуються, і стає важко доглядати за рослинами і міжряддями, та й урожай плодів може зменшитися. Найчастіше для опор використовуються класичні форми арки та перголи, зроблені з дерева, металу або бетону. Можна між двома бетонними стовпчиками натягнути оцинкований дріт у 3-4 ряди, за принципом виноградної шпалери, щоб актинідія могла розростатися вертикально. У процесі росту пагони рослини підв'язують до шпалери. У тих районах, де зими суворі, можна споруджувати знімні шпалери з металевого куточка, які вставляються під вкопані в землю труби, а напередодні холодів шпалери виймаються з труб і укладаються на землю разом з ліаною під укриття. Навесні такі шпалери легко підняти і встановити.\nДогляд за актинідією в період активного росту полягає в прополюванні ділянки, поливі рослини, її обрізанні, підживленні, лікуванні від хвороб і знищенні шкідників, якщо такі з'являються. Причому, догляд за актинідією коломікта передбачає абсолютно ті ж дії, що і догляд за актинідією аргута. Зволожувати актинідію бажано повітряно-крапельним способом, а саме шляхом ранкового та вечірнього обприскування рослини, особливо у найспекотнішу пору року. Іноді тривала атмосферна посуха змушує актинідію втрачати листя посеред вегетаційного періоду, і, щоб цього не сталося, необхідно в сухе літо зволожувати ґрунт навколо актинідії щотижня, виливаючи за один раз по шість-вісім відер води під кожен кущ. Якщо цього не робити і дозволити актинідії скинути листя, то відросле після посухи молоде листя не встигне вирости до осені і підмерзне. Ґрунт навколо куща потрібно розпушувати неглибоко, але досить часто, водночас видаляючи бур'яни.\nГарний догляд за актинідією стимулює сильне зростання пагонів і пробудження бруньок, що часто призводить до загущення крони. Уникнути зайвої густоти, яка знижує врожайність і робить рослину менш зимостійкою, допомагає формуюче обрізування актинідії, однак формуванню підлягають лише ті екземпляри, які досягли три-чотирирічного віку. Здійснюється обрізування протягом літа, після чого решта гілок розподіляється по шпалері в потрібному вам напрямку. Для кращого визрівання деревини має сенс прищипування кінчиків пагонів, що обмежують їхній ріст. По горизонтальній шпалері з пагонів формується двоплічний кордон: два пагони одного рівня в одній площині направляють у протилежні напрямки і закріплюють, інші пагони цього рівня вирізують. Пагони другого порядку, що виростають у наступному році на цих горизонтальних гілках, на яких і формується врожай, підв'язують до вертикальної напрямної, навколо якої вони потім самі завиваються. Омолоджуюче обрізування для заміни старих скелетних гілок проводиться по досягненні актинідією восьми-десятирічного віку – від ліани залишають тільки пень заввишки 30-40 см. Не проводьте обрізування ранньою весною і ранньою осінню – в цей час дуже сильний сокорух у рослинах, актинідія може просто стекти соком, як весняна береза, і загинути.\nПлодоносити актинідія починає в три-чотирирічному віці, але справжні врожаї вона дає з семи років і до самої старості – 40 років і більше. При гарному догляді кількість зібраних з однієї актинідії ягід досягає 60 кг, а іноді й більше. Плоди актинідії дозрівають не одночасно, але довго не обсипаються з кущів. Збір зазвичай починається з середини серпня і триває іноді до середини жовтня. Після того, як ви зняли останні ягоди, підгодуйте рослину, щоб їй було чим харчуватися взимку.\nРозмножується актинідія досить просто, і вам легко вдасться виростити як чоловічі, так і жіночі екземпляри, оскільки стать у цього роду передається у спадок, як і ознаки сорту. Це стосується тільки вегетативного розмноження, оскільки при насіннєвому способі дізнатися, якої статі сіянець, неможливо, та й сортові ознаки за генеративного розмноження дуже часто не передаються. Зате актинідії, що виросли з насіння, значно витриваліші. Плодоношення актинідій, отриманих при вегетативному розмноженні, починається на 3-4 рік, а рослини, що виросли з насіння, дають перші плоди іноді тільки на сьомий рік, тому перед тим, як розмножити актинідію, подумайте, який із способів вам більше підійде.\nЦей спосіб відрізняється простотою і надійністю. Коли закінчиться весняний сокорух і розгорнеться молоде листя, виберіть довгий, добре розвинений ростовий пагін, нахиліть його верхівкою вниз і пришпильте до ґрунту. Місце кріплення засипте шаром ґрунту в 10-15 см і полийте, а горбик, що утворився, замульчуйте перегноєм або тирсою. Верхівка пагона повинна залишатися над землею. Видаляйте у міру появи бур'яни, регулярно поливайте земляний горбик, а пагін, що з'явився з нього, обприскуйте. Вже восени або в крайньому разі наступного року відведення можна відокремити від материнської рослини і висадити на постійне місце.\nНайшвидшим способом розмноження, який дає велику кількість саджанців, є живцювання актинідії, а саме розмноження актинідії зеленими живцями. Проводять живцювання в червні, під час швидкого росту плодів і одеревіння пагонів, які із зелених стають бурими. Намітьте кілька сильних однорічних гілок завдовжки в півметра або метр і зріжте їх у першій половині дня. Кінці пагонів відразу опустіть у посудину з водою, щоб гілки не прив'яли, а самі пагони розділіть на відрізки по 10-15 см таким чином, щоб у кожного живця було по три бруньки і два міжвузля. Під нижньою брунькою зріз має проходити під кутом 45º, верхній прямий зріз повинен проходити на 4-5 см вище верхньої бруньки. Нижнє листя обережно прибирають разом із черешками, а верхні листки вкорочують наполовину. Потім живці висаджують у парник або теплицю на заздалегідь приготовлену і политу грядку, на якій у нейтральний або слабкокислий ґрунт внесено перегній і річковий пісок у пропорції 2:2:1 і комплексне мінеральне добриво без хлору з розрахунку 100 г на м². Живці висаджують під кутом приблизно 60º, дотримуючись відстані між екземплярами 5 см, а між рядами – удвічі більше. При заглибленні середня брунька живця повинна опинитися на рівні поверхні. Після посадки землю навколо живців ущільнюють, знову поливають і накривають грядку марлею в два шари. До вкорінення живці рясно обприскують водою від двох до п'яти разів на день просто через марлю. У похмуру погоду марлю можна знімати вранці і ввечері, а за два тижні її прибирають зовсім. Перед зимою живці вкривають опалим листям, а навесні, до розпускання бруньок, їх викопують і пересаджують на постійне місце.\nЗдеревілі живці теж придатні для розмноження, але заготовляють їх не влітку, а пізньої осені, і зберігають до весняної посадки в ящику з піском у вертикальному положенні, зв'язаними в пучки. Температура зберігання повинна бути не вище 1-5 ºC. Можна нарізати живці зі здерев'янілих пагонів і в кінці зими, поки в рослинах не розпочався сокорух. Висаджують живці в парник або теплицю, поливаючи раз на два дні. В іншому догляд за ними такий самий, як і за зеленими живцями.\nМожна вкорінювати комбіновані живці: на початку літа відокремте від актинідії зростаючий пагін поточного року з частиною (п'ятою) прилеглої до нього однорічної гілки, посадіть на грядку або в парник у відкритому ґрунті, прикрийте від прямих променів і щодня поливайте. У таких живців добре розвивається коренева система, тому вже наступної весни живець можна висаджувати на постійне місце.\nНасіння добувають із непошкоджених стиглих плодів: ягоди розминають, поміщають у сітчастий мішечок і в ньому промивають під проточною водою, потім насіння, що залишилося в мішечку, витягають, викладають на папір і сушать у затінку. У першій декаді грудня посадковий матеріал замочують на чотири доби таким чином, щоб над насінням було близько двох сантиметрів води, яку щодня міняють на свіжу. Потім насіння актинідії поміщають у капронову панчоху й опускають в ящик із вологим піском. Ящик слід утримувати в приміщенні з температурою повітря 18-20 ºC. Щотижня панчоху з насінням виймають з піску і провітрюють кілька хвилин, потім насіння промивають під проточною водою, не виймаючи з панчохи, злегка відтискають і знову занурюють панчоху у вологий пісок. Важливо, щоб насіння не підсихало. У січні ящик із піском і з посадковим матеріалом у панчосі загортають у тканину і закопують у глибокий сніг на два місяці. Якщо снігу немає, помістіть ящик у холодильник замість одного з овочевих контейнерів. За два місяці насіння дістають із холодильника і поміщають у місце, де підтримується температура не вище 10-12 ºC, щоб насіння після стратифікації у холоді, потрапивши у відносне тепло, не впало в період спокою. Продовжуйте щотижня промивати і провітрювати панчоху з насінням, як робили це до стратифікації, і як тільки виявите, що деякі насінини наклюнулись, висівайте їх усі в контейнери із сумішшю річкового піску й дернової землі та закладайте на глибину в півсантиметра. Сходи слід регулярно обприскувати і захищати від прямих променів сонця, а в середині червня, коли у них утворюються 3-4 справжніх листочки, сіянці пересаджують у парник. Вперше сіянці зацвітуть років за 3-5, і тоді можна буде визначити їхню стать, а потім пересадити на постійне місце.\nСлід сказати, що актинідії майже не сприйнятливі до хвороб і їх не часто вражають шкідники, а при хорошому догляді та дотриманні правил агротехніки вони стають практично невразливими. Однак іноді все ж актинідії хворіють на борошнисту росу, філостиктоз та інші грибкові хвороби, що викликають плями на листі рослини. Можуть вразити актинідію плодова гниль, зелена і сіра цвіль, і найчастіше ці проблеми виникають в актинідії аргута. Необхідно видаляти уражені частини рослини – плоди, пагони і листя, а з метою профілактики проводити обробку рослин одновідсотковою бордоською рідиною після появи бруньок і за два тижні після першої обробки. Борошнисту росу знищують подвійною обробкою піввідсотковим розчином кальцинованої соди з інтервалом у 10 днів.\nІз комах шкоду актинідії наносять жуки-листоїди, котрі виїдають набряклі бруньки на початку вегетаційного періоду. Пізніше личинки цих жуків ушкоджують м'якоть листя, залишаючи від неї лише жилки. Іноді доводиться боротися з гусінню п'ядуна кишмишевогого, що залишає на листі актинідії величезні діри. Шкодять рослині також златоглазки і короїди. Весняна обробка ліани і ґрунту навколо неї бордоською рідиною допоможе позбутися личинок шкідників, що зимують у корі й у ґрунті, а осіння обробка актинідії та ділянки навколо неї тим же препаратом знищить хвороботворних збудників і шкідників, що влаштувалися на зимівлю.\nЗ великої різноманітності видів актинідії в культурі вирощують тільки три з них – актинідію аргута, актинідію коломікта і актинідію пурпурову, а також міжвидові актинідії Джиральді, полігамну і гібридну. І, звичайно, безліч сортів цих видів та підвидів. Ми пропонуємо вашій увазі характеристику основних видів, підвидів і опис сортів актинідії.\n– найпотужніша з усіх культурних видів, зростає в природі на Далекому Сході і досягає у висоту 25-30 метрів. Діаметр стовбура – 15-18 см, листя яйцеподібне, загострене, дрібнозубчасте по краю, до 15 см завдовжки. Це дводомна ліана з білими ароматними квітками до двох сантиметрів у діаметрі, одиночними або зібраними в китицеві суцвіття. Плоди кулясті, темно-зелені, їстівні, з легкою проносною дією. Діаметр ягід 1,5-3 см, вага 5-6 г. Дозрівають плоди наприкінці вересня. Найкращі:\nАктинідія Самоплідна – зимостійкий сорт пізнього дозрівання – починає плодоносити у другій половині вересня; маса запашного плода – 18 г, форма ягід подовжено-циліндрична, колір яскраво-зелений, смак солодкий. Врожайність із куща 10-12 кг;\nПриморська – сорт середньої зимостійкості, до хвороб стійкий, рідко уражується шкідниками, самобезплідний, вимагає чоловічих рослин; зелене, гладке, м'яке листя середньої величини, плоди еліптичні вагою від 6,6 до 8,3 г оливкового кольору з тонкою шкіркою і ніжною м'якоттю, яблучним ароматом і чудовим смаком;\nАктинідія великоплідна – сорт дводомний, посухостійкий і морозостійкий, плоди еліптичні, темно-зелені з рум'янцем, медовим смаком і легкими пахощами, середнього терміну дозрівання, вагою від 10 до 18 г, завдовжки до 20 мм.\nКрім описаних, відомі і популярні сорти актинідії гострої Естафета, Міхнеєвська, Ілона, Золота Коса, Віра, Вереснева, Місячна та інші.\nє найбільш стійкою до суворих зим ліаною, що досягає у висоту від 5 до 10 метрів. Діаметр стовбура близько 20 мм, листя завдовжки від 7 до 16 см яйцеподібної форми, гостропильчасте по краю, має рудувате опушення по жилах, черешки червонуваті. Листя у чоловічих екземплярів строкате – у липні верхівка листя стає білою, потім ніжно-рожевою і врешті-решт яскраво-малиновою. Восени забарвлення листя в жовто-рожевих і червоно-фіолетових тонах не менш привабливе. Рослина дводомна. Запашні білі квіти на ліанах жіночої статі одиночні, на чоловічих – зібрані в грона по 3-5 штук. Плоди їстівні, завдовжки 2-2,5 см, зелені, іноді набувають на сонці червонуватого або бронзового відтінку. Дозрівання ягід починається в серпні. Сорти актинідії коломікта:\nАктинідія Ананасова – швидкоростуча дводомна рослина, що є одним з найбільш врожайних сортів, плодоносить овальними ягодами до 3 см завдовжки зеленого кольору з червоним бочком, що мають приємний ананасовий смак;\nАктинідія Доктор Шимановський – морозостійкий ряболистий сорт середнього терміну плодоношення, плоди вагою до трьох грамів і завдовжки 2,5 см зеленого кольору з ніжною кисло-солодкою м'якоттю і яблучно-ананасовим ароматом;\nЛасун – не так давно виведений сорт середнього терміну дозрівання із великими плодами до 32 мм у довжину, вагою від 4 до 5,5 г із кисло-солодким ананасовим смаком.\nЦікавість для садівників становлять також сорти актинідії коломікта Мома, Народна, Вафельна, Присадибна, Святкова, Сластьона та інші.\nросте у висоту до 4-5 метрів, обхват стовбура – до 2 см, зовні вона схожа на актинідію коломікта. Листя довгасте, еліптичне, загострене до вершини і пилкувате по краю. Колір – зелений зі сріблястими плямами, восени листя жовтіє. Запашні квіти білого кольору зазвичай одиночні і роздільностатеві, але іноді двостатеві. Плоди їстівні, вагою до 3 г. Сорти:\nАктинідія Абрикосова – сорт пізнього строку дозрівання з помірною зимостійкістю, але стійкий до хвороб і шкідників. Самобезплідний, тобто вимагає чоловічих рослин. Сплюснуті з двох сторін ягоди до 3,5 см завдовжки і до 6 г вагою з кисло-солодким смаком і ароматом бальзаму;\nКрасуня – зимостійкий, стійкий до хвороб і шкідників сорт із дуже запашними плодами жовтувато-зеленого кольору масою близько 3,5 г, кислуваті на смак;\nВізерунчаста – форма плодів циліндрична, подовжена, забарвлення помаранчеве з ледь помітними поздовжніми смугами; сорт пізній, смак і аромат інжирово-перцевий.\nдеякі вчені вважають різновидом актинідії аргута, однак в актинідії Джиральді більш великі і солодкі плоди. Крім того, у природі цей вид зустрічається настільки рідко, що він занесений до Червоної книги. Таким чином, якщо ви на своїй ділянці виростите цю ліану, то посприяєте збереженню рідкісного на Землі виду. Сорти:\nІуліанія – у зелених плодів цього пізнього сорту стисла з боків форма, вага ягоди від 10 до 15 г, смак солодкий, аромат яблучно-ананасовий;\nАлевтина – та сама сплюснута з боків бочкоподібна форма плодів зеленого кольору, вага ягід від 12 до 20 г, смак солодкий, аромат яблучно-ананасно-суничний;\nТубілка – пізній сорт із бочкоподібними укороченими ягодами, сплюсненими з боків, вага плодів від 7 до 10 г, сильний ананасовий аромат.\n– потужна деревоподібна дводомна ліана родом із Китаю. Вона тіньовитривала, рясно цвіте і плодоносить. Великі солодкі плоди пурпурного кольору дозрівають у кінці вересня. Недоліком є лише низька холодостійкість цього виду. Відомий поки тільки сорт Пурпурова Садова, овальні темно-бордові плоди якого масою 5,5 г і довжиною 2,5 см мають солодкий смак і ніжний мармеладний аромат.\n– поява цього підвиду цілком і повністю заслуга київського селекціонера І.М. Шайтана, котрий схрестив актинідію аргута з актинідією пурпуровою, в результаті чого з'явилися нові сорти з високою зимостійкістю і великоплідністю актинідії аргута та ароматом, смаком і букетним типом цвітіння і плодоношення актинідії пурпурової. Пізніше роботу Шайтана продовжила селекціонер Колбасина. Сорти:\nКиївська Великоплідна – сорт пізнього дозрівання з великими овальними ягодами зеленого кольору вагою до 10 г з ніжним солодким смаком;\nЦукеркова – пізній сорт з овальними зеленими плодами масою до 8 г із солодким смаком і карамельно-фруктовим ароматом;\nСувенір – колір плодів зеленувато-червоний, вага – до 8 г, смак солодкий, аромат інжирово-цукерково-фруктовий.\nПопулярності набувають також такі сорти актинідії гібридної, як Київська Гібридна-10 і Гібридна Колбасиної.\nПрепарат на основі актинідії «Полігамол» має загальнозміцнюючу дію, посилює діурез, підтримує серцеву діяльність. Настоянка актинідії застосовується при стенокардії. Відваром з коренів і настоєм з листя актинідії зовнішньо лікують болі в суглобах, радикуліт і подагру. Сік і шкірка плодів мають ранозагоювальну дію, посилюють апетит.\nЗастосовують актинідію при лікуванні від паразитів, застудах і кровотечі. Мазь із плодів актинідії використовують для масажів і після переломів кісток.\nПри вживанні будь-якого продукту або ліків слід дотримуватися обережності. Протипоказань в актинідії немає, але все ж людям, які хворіють на тромбофлебіт, варикозне розширення і мають підвищене згортання крові вживати плоди актинідії небажано, тим більше у великих кількостях. Переїдання взагалі шкідливе, у випадку ж з актинідією воно може привести до кишкових розладів.\nІ наостанок кілька рецептів, які можуть вам знадобитися.\nНастій з ягід: залийте сухі ягоди водою і варіть їх на маленькому вогні протягом години, поки не утвориться концентрований настій. Вимкніть, дайте охолонути, процідіть. Пийте після їжі невеликими порціями для профілактики ракових хвороб.\nМазь із плодів відновлюючої дії: розітріть свіжі плоди, змішайте їх із жирною основою (зі смальцем, наприклад) і товченими насінням гірчиці. Застосовувати для масажу і після переломів.\nВідвар з кори актинідії: 20 г стовченої кори залити склянкою окропу і помістити на водяну лазню на півгодини для настоювання, потім остудити і процідити. Вживати тричі на день по дві-три столові ложки при порушенні обміну речовин в організмі.\nНастій з листя і квіток актинідії: подрібніть квітки і листя в кількості 20 г, залийте склянкою окропу і дайте настоятися протягом 15 хвилин на водяній лазні, потім остудіть і процідіть. Приймайте по третині склянки тричі на день при ревматизмі і стенокардії.\n4.5263157894737 1 1 1 1 1 PLG_CONTENT_EXTRAVOTE_LABEL_RATINGPLG_CONTENT_EXTRAVOTE_LABEL_VOTES


Пожежу в НІС розслідуватимуть як теракт – рішення суду - Детектор медіа.\nПожежу в НІС розслідуватимуть як теракт – рішення суду\nШевченківський районний суд Києва зобов'язав Службу безпеки України (СБУ) відкрити кримінальну справу у зв'язку з нападом на офіс товариства з обмеженою відповідальністю «Національні інформаційні системи» в Києві у вересні\nПро це повідомляють «Українські новини» та посилаються на ухвалу суду від 5 жовтня, текст якого має редакція.\n«Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Національні інформаційні системи "задовольнити"», - йдеться в ухвалі.\nСуд зобов'язав Службу безпеки відкрити кримінальне виробництво за заявою «Інтера», яка надійшла в СБУ 12 вересня. Телеканал звертався до СБУ із заявою про відкриття кримінального провадження за статтею 258 Кримінального кодексу (терористичний акт). Представник СБУ в суд не з'явився.\nУ кримінальному провадженні про пожежу в будівлі телецентру компанії «Національні інформаційні системи» (НІС), яка виробляє новини для телеканалу «Інтер», слідство відпрацьовує різні версії того, що сталося, включаючи самопідпал.\nНагадаємо, нещодавно керівник Національної поліції Хатія Деканоїдзезаявила, що в рамках розслідування кримінального провадження щодо пожежі в будівлі компанії «НІС» призначені 12 експертиз.\nЯк писав «Детектор медіа», 4 вересня на вулиці Щусєва, 26 у Києві, під будівлею компанії «Національні інформаційні системи» (НІС), яка займається виробництвом «Подробностей» та «Подробностей недели» для «Інтера»,підпалили шини. Згодом загорілося саме приміщення компанії.\nСБУ підтвердила, що розслідує події навколо НІСу\nПрокуратура Києва передала СБУ справу НІСа\nФірташ стверджує, що не продаватиме «Інтер»\nАнна Безлюдная: «Правоохранительные органы должны защищать нас от вопиющих бесчинств. А мнение никто никому не мешает высказывать»\nАктивісти планують знести огорожу телеканала «Інтер»\nАваков: Одна з версій слідства пожежі в НІС - самопідпал\nСБУ не має підстав для видворення з України Ігоря Шувалова – Ткачук\nУ справі підпалу «Інтера» («НІС») призначили 12 експертиз\nАртем Шевченко: «Слідчі вилучили ВСЕ, що вважали за необхідне»\nПорошенко не втручатиметься в ситуацію навколо «Інтера»\nНацполіція проаналізувала відеозаписи подій біля «Інтера»\nГендиректор НІСу не знає, чи веде СБУ розслідування діяльності телеканалу «Інтер»\nКерівник інтерівського продакшну повідомив, що відео нападу на будівлю НІС передані також до СБУ\nНІС не мінятиме редакційну політику і не звільнятиме Ігоря Шувалова – Олександр Пилипець\nПізніше на сайті телеканалу «Інтера» з’явилось повідомлення про те, що на компанію «Національні інформаційні системи» скоєно збройний напад та є постраждалі.\nМіністр внутрішніх справ Арсен Аваков заявив, що за фактом підпалу будівлі компанії «Національні інформаційні системи» затримані шестеро осіб. Наразі ведеться слідство, відкрито кримінальне провадження. Він також повідомив, щос серед затриманих пікетувальників під стінами офісу телеаналу «Інтер» є колишні бійці 30 бригади ЗСУ.\nПрезидент України Петро Порошенко доручив Генеральному прокурору Юрію Луценку взяти під особистий контроль розслідування подій, що сталися на телеканалі «Інтер» 4 вересня.\nВерсія про можливу участь у підпалі будівлі НІСу, який стався 4 вересня, керівництва телеканалу «Інтер» не виключається. Про це 5 вереснязаявиврадник міністра внутрішніх справ Зорян Шкіряк.\n6 вересня протестувальники, які з 5 вересня блокували роботу телецентра «Інтер Медіа Груп», заявили, що дійшли згоди з керівництвом телеканалу. Протягом п’яти найближчих днів телеканал має змінити свою редакційну політику та звільнити заступника директора з розвитку компанії «Національні інформаційні системи» (НІС) Ігоря Шувалова. Мітингарі зібрали намети.\nТого ж дня телеканал «Інтер» заявив, що ні про що не домовлявся з протестувальниками, які блокували роботу телецентру «Інтер медіа груп», і не вів з ними ніяких перемовин.\n10 вересня генеральний директор НІС Олександр Пилипець заявив, що компанія не має наміру змінювати редакційну політику. Також вона не збирається звільняти заступника директора з розвитку НІС Ігоря Шувалова.\nПідпал інтерівського НІСу: хто несе відповідальність. Опитування\nПорошенко доручив розслідувати напад на «НІС» і розібратися з «Інтером» згідно із законом\nКремль може використати Сущенка для відволікання від MH17 – Тандіт


На Полтавщині щеплено від грипу лише 0,3% населення • Телеканал «Лтава»\nЗ початку епідемії грипу у Полтавській області щепили 5 тисяч 800 осіб - це майже втричі менше, ніж в минулі роки, каже лікар-епідеміолог Андрій Байбарза. І додає: загалом вакциновано 0,3 % від населення області. За словами Андрія Байбарзи, вакцину завезли в Україну в недостатній кількості. Але й ту, що залишилася, використали частково. Це зумовлено негативним ставленням населення до щеплення, говорить лікар-епідеміолог.\nАндрій Байбарза, завідувач відділення організації епідеміологічних досліджень Полтавського обласного лабораторного центру Держсанепідслужби України: З початком цього року захворюваність знизилась і зменшилась кількість виділень вірусу грипу і зараз ми маємо поступовий невисокий ріст захворюваності на всі форми гострих респіраторних інфекцій. Тобто, зараз у нас продовжується сезонний підйом - не епідеміологічний. Хоча вірус так просто не зникає і захворюваність характерна для області, досягає свого максимуму наприкінці лютого, на початку березня. Так що існує ймовірність виникнення і епідеміологічного підйому обумовленого вірусом грипу.\nВ аптеках Полтави немає вакцини від грипу 4 жовтня 2016\nКоли новонароджені в нашій області отримають своє перше щеплення? 5 серпня 2016\nВакцина для профілактики сказу надійшла на Полтавщину 3 серпня 2016


У Києві відкрили новозбудований гуртожиток КНТЕУ - Kyiv Media\nУ Києві відкрили новозбудований гуртожиток КНТЕУ\nГуртожиток став суперсучасним - із тренежерним залом, кінотеатром, пральнею, медпунктом та перукарнею.\nГуртожиток № 7 Київського національного торговельно-економічного університету повністю оснащений автоматизованою системою пожежної безпеки, входить до інклюзивного освітнього середовища КНТЕУ, у ньому облаштовано пандуси, ліфти тощо. Будівлю забезпечено безкоштовною мережею Wi-Fi.\nНаразі уже вирішено питання підключення до систем водопостачання та електромережі.\nВ релізі зазначається, що це перший у країні студентський гуртожиток, що вводиться в експлуатацію на виконання указу президента від 3 червня 2020 року. Глава держави відвідав новозбудований гуртожиток і пообіцяв, що «Офіс Президента може допомогти отримати тренажери для занять».\nДо слова, університет імені Тараса Шевченка шукає ректора.


Література з живопису - інтернет-магазин «Ерудит»\nПодарункові видання /\n0 грн. 175 грн. 0 грн. до 175 грн.\nКристал Бук (2)\nЗав'язкін Олег (2)\nІсторія мистецтва. Живопис від Джотто до наших днів\nКод товару: 1001846\nКнига містить інформацію про основні течії живопису, про його школи і стилі, а також про історію технік, використовуваних живописцями для створення своїх полотен. У ній представлені досить повні відомості про європейських художників, починаючи від...\nАвтор: Зав'язкін Олег\nКод товару: 1004337\nНевблаганний час перетворює на пил міста і держави, але він не владний над красою. Живописні полотна дарують людині рідкісну можливість заглянути в глибини часу, пізнати світ, створений пензлем художника. На сторінках цього ілюстрованого...\nКод товару: 1000726\nКартини імпресіоністів займають особливу нішу в історії світового живопису. Полотна Клода Моне, Огюста Ренуара, Едгара Дега, Каміля Піссарро, Фредеріка Базиля наповнені світлом і яскравими фарбами. Вони немов застиглі епізоди, вихоплені з потоку швидкоплинного життя і відображають весь спектр людських почуттів і емоцій - від бурхливої...\nКод товару: 1005977\nМузеї виконують благородну задачу - вони знайомлять людей з шедеврами світового мистецтва. Число відвідувачів музеїв росте рік від року, і це доводить, що справжня краса не підвладна часу і мінливій моді. Ця барвиста книга познайомить вас...\nПодарункове видання з живопису і образотворчому мистецтву\nВершини художньої творчості невпинно мовчать, спостерігаючи за захопленими очима відвідувачів музеїв, картинних галерей, монастирів. Третьяковська галерея гарантує недоторканність полотну «Чорний квадрат» Казимира Малевича. Насолодитися нескінченної красою «Сікстинської мадонни» від Рафаеля можна в Дрезденської картинної галереї. Неперевершене творіння «Мона Ліза» Леонардо да Вінчі зберігається в Луврі.\nА в нашому інтернет-магазині книг зберігаються книги, що розповідають про історію створення картин. Тут знаходяться подарункові видання образотворче мистецтво. Вони відкривають секрети біографії кращих майстрів. Епохи і століття, століття і року. Пориньте у світ живопису та образотворчого мистецтва, починаючи з першого дня його появи. Детально розгляньте портрети відомих художників і їх творіння. Хтось із полотен намагається розповісти про ідеал жінки, а хтось розкрити секрет любові до свого малюка. Художні шедеври описують історію створення людства чи діляться враженнями про подорожі. Візуально доторкніться до портретів, історії, пейзажу, архітектурі, натюрморту. Дізнайтеся, що таять найвідоміші музеї світу.\nНайкращий подарунок. Різдвяна книжка


Верба Hakuro-nisiki (саджанець) купити у Києві, Україні недорого | Florium.ua\nГортензія Саджанці троянд Троянди Декоплант Троянди Тантау Троянди Кордес Троянди Поульсен Троянди Ропару Троянди Харкнесc Троянди Мейланд Плетисті троянди Троянди Нірп Чайно-гібридні троянди Троянди флорібунда Поліантові троянди Грунтопокривні троянди Паркові троянди Штамбові троянди Білі троянди Червоні троянди Рожеві троянди Жовті троянди Яскраво-червоні троянди Сині троянди Кімнатні троянди Троянди Делбар Троянди Макгрейді Бордюрні (патіо) троянди Спрей троянди Троянди Guillot Голландські троянди Американські троянди Англійські троянди Шраби Канадські троянди Троянди Девіда Остіна Бузок Пасифлора Гібіскус Ексклюзивні кущі Рододендрон Чубушник Буддлея Барбарис Перстач Піраканта Хеномелес Фукція Рослини для огорожі Спірея Бирючина Туя Жасмин Падуб Кипарисовик Гінкго Дівочий виноград Кизильник Хвойні дерева і чагарники Бузина Тис Простантера Декоративна жимолость Вейгела Магнолія Гліцинія Пієріс Дієрвіла Ялівець Каштан Пухироплідник Рокитник Форзиція Ліани Ялина Калина Дейція Рідкісні культури Дерен декоративний Листяні дерева Кедр Листяні і квітучі чагарники Вереск Керрія Кампсис Cамшит Еріка Декоративні дерева Мирт Клен японський Рицина Вільха Ялиця Тюльпанове дерево Камелія Бруслина Шипшина Кипарис Сніжноягідник Верба Тсуга Модрина Сосна Лимонник Азалія Гарденія Катальпа Таксодіум Горобинник Бобовник Бамбук Магазин садових рослин «Флоріум» Троянди та кущі Верба https://florium.ua/ua/salix/salix-hakuro-nisiki/ Верба Hakuro-nisiki Верба Hakuro-nisiki (саджанець)\nВерба Hakuro-nisiki (саджанець)\nВерба Hakuro-nisiki. Новинка! Верба цільнолисткова або японська верба "Хакуро-Нашик" з незрівнянним зовнішнім виглядом! Інші назви: 'Albo-maculata', 'Variegated Willow'. Це один з найменших видів верб, вирощених в невеликій формі дерева (штамба) або великого чагарнику. Це великий чагарник, який може досягати до 3 м у висоту. Гілки тонкі, прямі, розташовані трохи у вертикальному положенні, а на кінцях - звисають вниз. Довгі пагони приймають форму фонтану. Листки строкаті. Спочатку вони у відтінках білого, рожевого і зеленого кольору, а по мірі зростання - вони стають зеленими і кремовими. Кращий колір листки досягають в районах з прохолодним літом. Стебла на зиму перетворюються на яскраво-червоний колір. Тому верба високодекоративна навіть взимку. Ніжні сережки - жовтуваті «підвіски», з'являються на початку весни, як правило, в квітні, напередодні розпускання листків. Листки ніжні, довгастої форми, вузькі, до 10 см завдовжки. Вони тремтять на вітрі, демонструючи грацію куща, а також різноманітність кольору. Листки восени жовтіють і осипаються в жовтні - листопаді. Крона - округлої форми. Ця рослина росте дуже швидко, по 50 - 100 см в рік.\nЦя рослина буде рости у вологих, родючих, добре дренованих грунтах. Вона буде терпіти поганий грунт, піщаний грунт або глинистий, але при цьому не буде мати ідеального росту і кольору. Рівень кислотності грунту від 5,6 (кислого) до 7,8 (м'яко лужного) одиниць. Ця рослина буде процвітати у вологих грунтах, але так само буде терпіти і більш сухі умови. Верба цільнолисткова адаптується краще, ніж багато інших верб. Не потрібно перезволожувати грунт, просто слід намагатися підтримувати регулярний графік поливу, доповнюючи опади. І не дозволяйте вашій вербі висихати повністю між поливами. Ця рослина є гарним вибором для озеленення вулиць і бульварів. Незважаючи на те, що верби дещо адаптовані, поєднання несприятливих умов матиме згубні наслідки для здоров'я цих рослин. Наприклад, тривале тепло, засуха і щільний глинистий грунт можуть бути руйнівними для них.\nКупити Троянди та кущі Верба Hakuro-nisiki і оформити доставку поштою по всій території України: Київ, Донецьк, Харків, Дніпропетровськ, Запоріжжя, Івано-Франківськ, Кременчук, Тернопіль, Ужгород, Кривий Ріг, Луганськ, Одеса, Херсон, Суми, Чернігів, Чернівці , Львів, Полтава, Луцьк, Кіровоград, Черкаси, Хмельницький, Сімферополь, Севастополь, Вінниця, Житомир, Миколаїв, Рівне, Ялта, Мелітополь, Біла Церква. Посадка. Місце - сонце або півтінь. ґрунт - будь-який. Верба легко переносить і близьке залягання ґрунтових вод. Якщо ґрунти важкі, в ґрунт додають пісок. Для посадки саджанця чагарникових верб потрібно викопати яму 50х50 см, для високорослих дерев трохи більших розмірів - 60х60 см і глибиною 40 см. Викопайте лунки, таких розмірів, щоб навколо кореневої грудки залишвся простір шириною в долоню. Обережно витягніть рослини з горщика, по краях трошки розпушіть ком з коріннями, пошкоджені корені обріжте. Опустіть рослину в ямку, засипте в порожнечі землі і злегка ущільніть її. Глибина посадки повинна залишатися тією ж, на якій рослина росла в горщику. Яму для посадки підготуйте заздалегідь. Вона повинна бути в два рази більше кореневої грудки. Додайте в поглиблення компосту або перегною, пролийте лунку водою і опустіть саджанець. Присипте порожнечі, викопаній землею, утрамбуйте ґрунт навколо рослини і ще раз трохи полийте її, але вже зверху. Замульчуйте це місце торфом або прикрийте його корою. Іноді слід підсипати новий торф, він буде перешкоджати утворенню ґрунтової кірки. Буде утримувати вологу і перешкодить росту бур'янів. Посаджені рослини рясно полийте. При посадці огорожі або щільною алеї доцільно викопати траншею шириною 40-50 см і глибиною 40 см.\nНапишіть власний відгук про Верба Hakuro-nisiki Оцінити цей продукт\nКупити Троянди та кущі Верба Hakuro-nisiki і оформити доставку поштою по всій території України: Київ, Донецьк, Харків, Дніпропетровськ, Запоріжжя, Івано-Франківськ, Кременчук, Тернопіль, Ужгород, Кривий Ріг, Луганськ, Одеса, Херсон, Суми, Чернігів, Чернівці , Львів, Полтава, Луцьк, Кіровоград, Черкаси, Хмельницький, Сімферополь, Севастополь, Вінниця, Житомир, Миколаїв, Рівне, Ялта, Мелітополь, Біла Церква. Посадка\nfacebook google twitter vk ok Мапа сайту НАШ БЛОГ О РАСТЕНИЯХ - КОНТАКТЫ - ДОСТАВКА - КАК КУПИТЬ - ОТЗЫВЫ - ВАШ КАБИНЕТ - РЕГИСТРАЦИЯ - ГАРАНТИЯ © 2016 При использовании материалов с сайта - активная ссылка на florium.ua - обязательна 7037


Маркушин пояснив, чому нове житло в Ірпені не будуватимуть на місці зруйнованого - Новини Києва | Big Kyiv\nБудівництво нового житла на місці зруйнованого займе набагато більше часу. До кінця поточного року в Ірпені на території санаторію планують збудувати житловий комплекс для тих, хто втратив свої домівки внаслідок військової агресії РФ.\nПро це розповів міський голова Олександр Маркушин.\nВін пояснив, чому нові будинки будуватимуть на території санаторію “Ластівка”.\n“Будівництво на місці зруйнованих будинків займе в рази більше часу. Процедура лише по знесенню зруйнованих багатоповерхівок займе щонайменше пів року! У нас стоїть завдання – до нового року почати заселяти людей“, – сказав він.\nЧитайте також: Мер Ірпеня назвав кількість багатоповерхівок, які доведеться знести\nМаркушин запевнив, що постійно спілкується “з бабусями, жінками, які приходять з дітьми, і плачуть, що їм немає де жити“.\n“Я бачив, як люди живуть у напівзруйнованих гаражах! Люди, у нас війна! У нас пів міста зруйновано! І я не дозволю зараз маніпулювати і заважати нам будувати житло для тих людей, хто його втратив! А якщо хтось хоче зайнятися розселенням людей у своїй квартирі, у квартирах своїх друзів, то нехай візьме на себе відповідальність і робить це!” – заявив міський голова.\nРаніше повідомлялося, що до кінця року в Ірпені на території санаторію “Ластівка” збудують житловий комплекс для тих, хто втратив свої домівки.\nМаркушин також подякував фракціям політичних партій в Ірпінській міськраді, які підтримали відповідне рішення. “Майже 4000 сімей з нашого міста втратили своє житло і зараз не мають де жити. Я щиро дякую усім фракціям, які підтримали це надважливе для громади рішення – “Європейська солідарність”, “Нові Обличчя”, “Слуга народу”, “Свобода”, “Батьківщина”. На жаль, його не підтримала фракція партії “Голос“, – повідомив він, закликавши депутатів відмовитися від своїх політичних амбіцій.\nЯк писав “ВК“, “Укрзалізниця” надасть Ірпеню кілька вагонів для тимчасового проживання людей.\nЧитайте також: В Ірпені та Бородянці побудують житлові комплекси для тих, хто залишився без домівок


СВЯТО БОГИНІ КАЛІ - Видавництво ЦК лксму "Молодь" Київ 1957 Художнє оформлення Л. Склютовського\nСВЯТО БОГИНІ КАЛІ\nМинув і день, і другий, і третій — буйвол Хакіма не здихав, а гладшав та набирався сили. Може, тут відіграло свою роль те, що хазяїн вперше за багато місяців помив його і почистив, не примушував працювати і годував досхочу, а може, така була дія препарату Федоровського, тільки очі у тварини заблищали, шерсть залисніла, загоювалися виразки, відростали збиті, порепані ратиці. Не марно покладав Хакім на цю тварину стільки надій — такого буйвола залюбки купить кожен, хто має гроші!\nУспіх першого експерименту розвіяв сумніви більшості навабганджців. Найобережніші, правда, ще трималися, але їх все меншало й меншало. Дехто з індійців уже шкодував, що свого часу не відгукнувся на заклик Сатіапала першим і не одержав три кристали. Певне, це таки й справді коштовні речі, коли навіть сам П’яришонгкор ладний купити один кристалик за п’ятдесят рупій.\nВиготовлення сатіапалівського “силосу” з ритуальної церемонії поступово оберталося на звичайну трудомістку процедуру. Вже селяни звикали до того, що можна годувати тварин корою та хмизом, і навіть дивувались, чому цього не робили раніше. Мешканці околишніх сіл не могли збагнути, чому це раптом у Навабганджі враз погладшала худоба, але щасливі власники чудесних кристалів нікому не розповідали про свою таємницю. То була мовчазна згода всіх навабганджців, і її суворо додержувався кожен.\nТільки товстий мулла, чесно відробляючи хабар у сто рупій, не тільки не готував “силосу”, а й гудив його скрізь, де можна. Мусульмани його слухали, підтакували… і поспішали до своїх кадобів з мішаниною, щоб виконати чергову операцію з приписів Сатіапала. Як завжди буває, голе базікання не встояло проти наочної агітації фактів.\nХоч який дурний був мулла Навабганджа, але й він зрозумів, що справу програно. З важким серцем поплентався він до мулли Ібрагіма, щоб доповісти про неуспіх.\nНа його подив, Ібрагім не розгнівався. Він сказав, що аллах сам знає, як покарати невірних, і, мабуть, не відкладатиме це надовго. Хай собі мулла заспокоіться до часу. Моулеві знає про все і, як власник солеварні, надіслав муллі Навабганджа скромний подарунок за його турботи — два чували чудової солі. Мулла може забрати її хоч і сьогодні.\nЗвісно, товстий мулла не відмовився і від цього хабара. Сіль у Навабганджі купують тепер у небачених кількостях. Продати крамареві — матимеш неабиякий зиск!\nЦю комерційну операцію мулла проробив того ж вечора, і, коли б не вдався до надмірної застороги, ніхто б і не запідозрив його ні в чому. Але він інстинктивно відчував, що тут пахне чимось поганим, тому тягав сіль маленькими оклунками, обминаючи зустрічних десятою дорогою. Під час одного з таких рейсів мулла й потрапив до лабетів невсипущого Хакіма.\nЮнак давно вже стежив за дивною поведінкою мулли. Може, коли б російський лікар свого часу не запитав про худорлявого моулеві та не висловив своїх побоювань, що то англієць, Хакім нізащо б не звів руку на свого “духовного пастиря”. А зараз він так ухопив муллу за карк, що той аж заверещав.\n— Ти що несеш, мулла?\n— Я… я… Це сіль, звичайна сіль…\n— Ану, перевіримо! — Хакім вирвав з його рук оклунок і засунув туди носа. — Гм… І справді — сіль. Так чого ж ти ховаєшся, мов той злодій?\nНа галас збігався народ. Мулла, який уже трохи оговтався, завбачив у цьому підтримку і зарепетував:\n— Людонькі добрі, проженіть геть оцього божевільного!.. Гей ти, грабіжнику, хай пси вискубуть твою паршиву бороду, обпльований верблюдом, хіба я тобі повинен доповідати, куди та чого?! Купив сіль, продаю сіль, — тобі що, голодранцю, сину віслюка і рябої мавпи! Хіба не знаєш, що у крамаря засіки пусті, блазню з кокосовим горіхом замість голови!\nО, мулла вмів лаятися! Хакімові не лишалося нічого іншого, як випустити товстуна. Справді, хіба може бути щось лихе в звичайнісінькій солоній солі?..\nТа все ж з думки юнака не сходило запитання: а чому ж мулла ніс оту сіль потай? Чому продирався крізь чагарник, замість іти дорогою?\nПро все це Хакім збирався розповісти російському лікареві, і, коли б він вчасно виконав свій задум, можливо, вдалося б запобігти великому лихові. Але сагіба ніяк не можна було застати в таборі — він усе кудись їздив.\nАндрій і справді протягом кількох днів повертався “додому”, тільки щоб виспатись, а рано-вранці удвох з асистентом вирушав “на периферію”. Як хірург, він обслуговував Навабгандж регулярно, але ж таких селищ у Бенгалії — тисячі. Не кожен з хворих наважиться звернутися до радянських лікарів, та не кожен здужає і доплентатися до табору експедиції. Доводилося вирушати в мандри самому.\nЦе було добровільно взяте на себе обтяжливе і малоприємне завдання. Годинами перед Лаптєвим миготіли потрощені кістки, запалені апендикси, викручені суглоби, гнійні рани. В якомусь гарячковому запалі доцент ставав до бою з хворобами. Він вирішив хоч цим допомогти знедоленій країні в останні дні перебування в ній. Ще тижнів три-чотири, та й поїде експедиція звідси. Чи ж дочекаються тоді бідолашні хворі кваліфікованої допомоги?\nІ ще здавалося Андрієві, що важка праця допоможе забути про свої клопоти, про свою печаль. Поїхала Майя та й як у воду впала. Ні листа від неї, ні звісточки. І починало маритися, що не було й натяку на кохання з її боку, — так тільки, звичайна цікавість, бо не вимовлене ж на цю тему і слова. А може, милується вже вона красунем Бертоном — хіба хто здатний збагнути примхливу логіку дівочого серця?\nГнав од себе любий образ Андрій, намагався викреслити із свого життя хвилини, які стали знаменними, пробував угамувати ревнощі холодним скептицизмом, та все марно. Почуття — не папірець: не зіжмакаєш, не спалиш, не розвієш у чистому полі.\nІ ось коли Андрієві зовсім урвався терпець, несподівано приїхав Джоші і привіз невеличкий рожевий конверт з лаконічною адресою: “Андрієві Івановичу. Особисто”.\nСтарий індієць, радий з зустрічі, пустився в довгі теревені, проте Лаптєв не міг стримати бажання прочитати листа отут же, негайно.\n— Пробач, Джоші, може тут якісь термінові справи.\nВін з підкресленою байдужістю розірвав конверт і пробіг очима по сторінці, списаній рівним акуратним почерком.\n“Припадаю до ніг твоїх, володарю мій! — писала Майя. — Вас не вражає таке дивне звернення?.. Це загальновживаний початок листа бенгальської жінки. Десятки разів я зустрічала такий зворот у книжках, призвичаїлась до нього і тільки тепер, коли вперше написала його сама, та ще й російською мовою, збагнула жорстокий і принизливий зміст цих слів. Але я не зрікаюсь їх, ні! Мовними викрутасами не зміниш становища індійської жінки, а я сьогодні, як ніколи, відчуваю себе індійкою з глухого закутка країни.\nЄ у нас легенда про царя Тришанку. Розумний, але надто зарозумілий володар захотів помірятися силою з богами і видерся на небо. Однак розгнівані боги штурнули його звідти… І завис цар Тришанку поміж небом і землею та й перетворився на неяскраве холодне сузір’я…\nНемов Тришанку, я рвалась кудись у захмар’я. Потрапивши до вашого середовища, я відчула себе найщасливішою людиною в світі, здатною на неймовірні подвиги. Тож яким болючим було моє падіння!.. Як той міфічний цар, я зависла поміж небом і землею: не досягла Вашого рівня, Андрію, і відірвалась від того, що оточувало мене з дитинства. З холодною байдужістю дивлюсь я на стіни нашого обшарпаного палацу і думаю про те, що оце й є символ старої Індії, яка незабаром зруйнується, впаде, і тільки деякі з міцних каменів, очищених від плісняви та бруду, ляжуть у фундамент нової світлої будови.\nНе мені, слабосилому дівчиськові, підняти бодай один з каменів. Перша невдача підтяла мені крила. “Парникова рослина” не витримала подуву вітру.\nСумно мені, Андрію, тоскно!.. Пробачте, що називаю Вас без усяких титулів. “Пан” чи “містер” Вас образять. На “товариш” — я не заслуговую. Єдине, що я можу написати, це “друже мій”.\nДруже мій, приїздіть! Ви мені дуже, дуже потрібні! Я хочу сказати Вам те, чого не можу довірити навіть паперові. Завтра — шостий день місяця Ашшина, переддень свята Каліпуджа на честь богині кохання Калі. Я покажу Вам наші народні звичаї, Ви побачите й почуєте чимало цікавого. Приїздіть обов’язково!\nОтаким був той лист, який примусив Андрія забути про все на світі і одразу ж податися до маєтку Сатіапала.\nВін їхав тією ж таки дорогою, на тій же чортопхайці поруч із старим Джоші та шофером Рамі, і йому здавалося чомусь, що ніколи й не було отих кількох місяців, багатих на події. Просто захворіла рані Марія, її треба вилікувати, — от і везуть радянського хірурга до маєтку Сатіапала. Тільки везуть чомусь довго-довго: тоді була ніч і переддень дощового Азарха, а зараз виграє сонце в небі; і золоте листя з дубів сиплеться на квіти місяця кохання, Ашшина; тоді слово “Майя” було звичайним звукосполученням, а зараз воно набуло живого, неповторного змісту, — дзвенить ніжним сміхом, бринить ніжною мелодією, зазирає в серце оксамитовочорними глибокими очима… І здавалося Андрієві: першою в палаці він зустріне знову-таки Майю. Пам’ять відкидала Сатіапала, одсувала його на другий план. Дівчина в скромному чорному “сарі” — ось що стояло перед очима.\nАле першим зустрівся Чарлі Бертон, ще кілометрів за два від маєтку. У Андрія миттю розвіявся піднесений настрій: замість нього з’явилося підсвідоме почуття настороженості й неприязні.\nЗ рушницею за плечима, в хвацько збитому набакир береті Бертон чомусь нагадав одного з тих гітлерівських молодчиків, яких не раз доводилося бачити в кадрах трофейної кінохроніки та на сторінках фашистських журналів.\n— Пізно, пізно, містер Лаптєфф! — закричав він, надто вже гаряче тиснучи руку Андрієві. — На вас чекають вже давно. Як бачите, міс Майя навіть послала мене служити вам за почесну варту.\n— Дуже радий почути це з ваших уст! — посміхнувся Лаптєв. — Ну, як око?\n— О, чудово! Тільки… тільки… — Чарлі поляскав рукою по ложі рушниці. — Я сьогодні вирішив пополювати. Уявіть собі, я не забив нічого, хоч оце щойно за п’ятдесят ярдів поцілив у консервну бляшанку, Я так гадаю, пане лікарю: пришите мені індійське око занадто мирне і не хоче цілитися заради вбивства. Ви зіпсували войовничого британця, сер!\n— Я саме це й мав на меті. Але ви, певне, помиляєтесь: повстання сипаїв, а за ним довжелезний ряд інших збройних виступів показали, що індійці теж можуть чудово стріляти.\n— Згодний з вами, — охоче погодився Бертон. — Власне, з цих міркувань я й дременув з королівської армії.\nЗбоку могло б видатись: двоє близьких знайомих вправляються у красномовстві, проводячи пусті теревені. Однак і Лаптєв, і Бертон відчували за кожним словом потаємний зміст, старанно замасковану недоброзичливість. Біля воріт маєтку розмова урвалась.\nАндрій сподівався: назустріч вийде Майя. Вони лишаться удвох, підуть он тією пальмовою алеєю, сядуть на березі крихітного озерця, і там сама собою почнеться розмова. А втім, чи потрібні слова?.. Своїм листом Майя вже дала відповідь на ще не висловлене Андрієм запитання. Протягом кількох найближчих годин він мав визначити і власну долю, і долю дівчини, яка в ім’я кохання зрікалася батьків та їхнього світогляду, готова була віддати спокійне минуле за тривожне й непевне майбутнє. І Андрій вирішив: сьогодні він скаже коханій все, а завтра повезе її з батьківського дому назавжди.\nТільки пусто, пусто було на подвір’ї та на ґанку палацу! Назустріч Андрієві поспішали лише служники. Вони з щирою радістю віталися, складаючи руки долонями перед грудьми в традиційному “намасті”, і вважали за свій обов’язок сказати російському лікареві що-небудь приємне.\nЙому одразу ж доповіли, що рані Марія та раджа Сатіапал довго чекали на сагіба і тільки нещодавно виїхали в справах до сусіднього селища Молода господиня пробачається, що не може зустріти гостя, і просить його розташовуватися в тій кімнаті, де він жив раніше. До послуг сагіба перукар та кухарі, ванна й чиста білизна.\nТепла зустріч індійців розвіяла Андрійові почуття невдоволеності та неспокою. А коли він зайшов до знайомої кімнатки, у нього на душі стало ясно й тепло.\nВсе в цьому приміщенні лишилося таким, як було в день від’їзду Андрія, — навіть не дочитана ним монографія з патологічної анатомії лежала розгорнута на розділі “Експериментальні карциноми”, — зате скрізь стояли квіти; багато червоних квітів. Але найбільше вразив Андрія його власний портрет над столом.\nХто малював цю картину? Коли?\nМабуть, художникові забракло часу чи терпіння відшліфувати її деталі: тіні були ще надто різкими, далина не набула прозорої просторовості, а другорядні предмети проступали нечіткими контурами. І все одно це був справжній мистецький твір. Андрій замилувався, — не собою, ні: він бачив, що художник надав персонажеві надто багато привабливого. Вражало вміння вибрати несподівані сполучення кольорів, здатність схопити й відобразити найголовніше.\nЛюдина і пес стояли на високому пагорку напружені й урочисті. Собака нашорошив вуха і придивляється пильно до чогось.\n— Самум… — тихо промовив Лаптєв уголос. Одверто кажучи, він тільки тепер згадав, що має пса.\nІ немов у відповідь на його заклик почулося легеньке шкрябання, двері одчинилися, і до кімнати зайшов Самум. У нього був зосереджений, діловий вигляд, і позирав пес на Андрія так, ніби сумнівався, чи це справді той, хто потрібний.\n— Ну, здрастуй! — Лаптєв нахилився і серйозно простягнув руку. — Як себе почуваєш, друже?\nСамум промовчав і тернувся шиєю об ногу господаря, привертаючи до себе увагу. З шкіряної торбинки на його ошийнику виднівся папірець. Андрій взяв записку.\n“Друже мій! — читав він пошепки. — Пробачте, що я Вас не зустріла. На це є важливі причини, я розповім Вам пізніше Ми зустрінемось тільки ввечері. Не дивуйтесь ні з чого і не заперечуйте, якщо почуєте з моїх уст щось неприємне. Так потрібно!.. І знайте: я буду в червоному челі.\nЧи хоч знав Андрій Лаптєв, що означає для молодої індійки надіти на себе легке й красиве червоне шовкове челі?.. Чи хоч догадувався він, який глибокий, повний скорботи зміст вклала Майя в останній рядок своєї записки?\nДівчина вдягала пишний одяг, а з її очей мимохіть котилися сльози.\nЧервоне челі, весільне вбрання нареченої, — хіба личить надівати тебе з смутком на серці, з гіркою свідомістю того, що обдурюєш людей і саму себе?.. Червоне челі, — символ першого й останнього кохання, бо індійська жінка не може вийти заміж вдруге, — навіщо тебе шили-вишивали дбайливі руки?.. Тільки один-єдиний раз ти покрасуєшся на плечах дівчини, а завтра вона спалить тебе, як спалює все, що було досі, і ти обернешся на сірий, безрадісний попіл…\nАндрій Лаптєв вірно зрозумів душевний стан Майї, хоч і не знав її нинішніх намірів.\nПісля всього, що скоїлось, дівчина повернулась додому сумною, непривітною. Протягом довгих годин вона сиділа біля вікна і мовчки дивилась у просторінь, байдужа до навколишнього. її нервова система й справді не витримала різкої зміни умов, повернення від повноводого й тривожного життя до остогидлого існування обмеженої в прагненнях і можливостях людини.\nМайя зненавиділа рідний маєток, відгороджувалась від батькових турбот та материнської ніжності, сахалась набридливого залицяння Чарлі Бертона. її не розумів і не зрозумів би ніхто, бо вона жила не тут, а далеко-далеко звідси.\nКілька разів Майя поривалась написати Андрієві, але зупиняла себе. Так, він би її зрозумів! Тільки хто знає, чи не зародиться в ньому почуття зневаги та образливої жалості до тієї, яка не може дати собі ради?.. Це було б для Майї жахливим ударом. Андрій досі не сказав їй жодного слова кохання, його увага та щирість могли бути тільки виявом звичайних хороших людських якостей, але вона сподівалась на взаємну любов і свято оберігала її.\nЗбігали дні за днями, а Майя не могла позбутися тупого одчаю. Треба було б розрубати вузол суперечностей, докорінно зламати життя — і одразу б прояснився небосхил. Однак у Майї невистачало на це сили.\nІ ось позавчора вона раптом ніби прокинулась від важкого сну. Цьому посприяв, сам того не знаючи, Чарлі Бертон.\nОстаннім часом Чарлі зовсім знахабнів. Він, мабуть, вирішив, ідо позбувся суперника, і, вже не криючись, висміював Лаптєва. Майї урвався терпець, і вона порадила Бертонові не марнувати запасів жовчі: Андрій Лаптєв — її наречений, а незабаром зона стане його дружиною!\n— Дружиною?! — зловтішно перепитав Чарлі. —В кращому разі — коханкою. Ви не знаєте специфіки радянського життя. Якщо містер Лаптєв одружиться з вами, він назавжди зіпсує собі кар’єру і зможе працювати хіба фельдшером десь у Сибіру, на засланні. Класова боротьба, хіба не знаєте?.. Містер Лаптєв безкарно одружився б з вами в тому разі, коли б ви були якоюсь задрипаною робітницею або селянкою з порепаними п’ятами!\nМайя вигнала геть зарозумілого нахабу, але його остання фраза врізалась в її мозок, як щойно відкрита істина, спалахнула яскравим дороговказом.\nЧарлі повторював газетні вигадки, це ясно. Але ефемерний титул дочки раджі і справді відштовхуватиме від Майї радянських людей. То значить, треба порвати з минулим, виїхати до Росії, стати на якийсь завод хай навіть прибиральницею. І аж тоді, коли руки вкриються мозолями і розвіються спогади про безтурботне життя, вона буде гідною Андрія Лаптєва.\nЛюбе, наївне дівчисько! Воно розуміло все надто примітивно, бо не знало життя взагалі, а життя радянських людей — тим більш. І саме з книжок запозичила вона ідею фіктивно одружитися з Лаптєвим, щоб здобути право в’їзду в Радянський Союз, а потім до часу покинути того, хто найдорожчий у світі.\nНікому — ні матері, ні навіть Андрієві — Майя вирішила не розкривати свій план завчасно. Почнуть відмовляти, радити щось інше, краще та й зіб’ють на гірше. Ні, відтепер вона сама господар своєї долі!\nВ стародавній Індії існувало вісім форм шлюбу, і один з них, вільний, називався “шлюбом гандгарвів” — “шлюбом небесних музикантів”. В правилах Ашвалаяни говориться, що варто промовити: “будь мені за чоловіка” та “будь мені за дружину” — і цього досить. Хай, крім двох закоханих, нема нікого довкола — в ту ж мить пролунає чарівна музика повітряних божеств — гандгарвів, музика щастя, чутна тільки молодому подружжю, і цим буде назавжди освячений шлюб.\nМайя вимовить ці слова через кілька хвилин. Вимовить перед усіма, в присутності батька й матері. Невже ж не відповість на них Андрій?! Він мусить, мусить відповісти! Вона потім розповість йому все, благатиме пробачення!..\nВ двері постукали. То Енні, вірна Енні, яка гадає, що її господиня й справді виходить заміж. Просять іти?.. Гаразд, зараз.\n— Енні, ти з’ясувала сагібові, що він повинен надіти мені на шию вінок з квітів?\n— Так, пані. Він запитав: “Навіщо”? Я йому відповіла, що так годиться.\nПосутеніло. Спалахнули гірлянди ліхтариків. Загомоніли веселі голоси. Ось вже й батько з матір’ю пішли до “пуджа барі” — до будиночка, де святкується за староіндійським звичаєм Каліпуджа, свято богині кохання Калі. Майя востаннє глянула на себе в дзеркало, поправила волосся, взяла в руки весільний вінок квітів і вийшла з кімнати. Вона йшла святковою алеєю — мовчазна й велична, гордо несучи голову. Ось на неї впало світло, і враз почувся схвильований шепіт:\n— Червоне челі!.. Червоне челі!..\nДалі й далі… Кілька кроків лишається до тих трьох, які стоять і про щось невимушено розмовляють. Ось батько обернувся в її бік і замовк, вражений… Ось Чарлі Бертон урвав сміх і здивовано позирнув на неї… А ось і коханий підвів очі, посміхнувся і взяв гірлянду квітів з рук Енні. Любий, він навіть не догадується, що це означає!\nСерце у Майї ледве-ледве не вискакувало з грудей. Але вона нічим не зрадила свого хвилювання, не прискорила ходи і, підійшовши до Андрія, наділа йому на голову квітучу гірлянду.\n— Я тебе кохаю, любий! Будь мені за чоловіка!\nАндрій сіпнувся, зблід. Він жмакав свій вінок у руках, не знаючи, куди його подіти, а Майя стояла проти нього, благала поглядом, безмовно ворушила губами, бажаючи підказати потрібні слова. І він зрозумів:\n— Я тебе кохаю, люба! Будь мені за дружину!\nНа плечі Майї м’яко лагли пахучі квітки. Її губи зустрілися з губами коханого. І в цю мить дівчина зрозуміла: ні, це був не фальшивий шлюб, а те, що насправді з’єднає двох людей навіки! Ніколи не залишить вона коханого, нікому його не віддасть, захищатиме, як захищає тигриця своїх дітей! їх поєднав світлий і радісний “шлюб гандгарвів”.\nТільки де, де ж та нечутна іншим музика щастя? Хай не існує жодних богів, але ж мусить хоч у пам’яті прозвучати якась ніжна й хвилююча мелодія?\nМайя напружувала свій слух… Але тихо-тихо було навколо.\nТа ось десь, далекий, — може навіть нечутний іншим, — почувся постріл, а слідом за тим — болісний крик.\nМоже, примарилось. Може, причулось. Тільки Майя здригнулась і ще міцніше притиснулась до коханого.\nЯк громом вражений, стояв Чарлі Бертон біля входу в “пуджа барі”. В нього перед очима пливли барвисті кола, руки несамохіть стискалися в кулаки, а серце то завмирало, то несамовито билося об грудну клітку.\nВін міг сподіватися на все, тільки не на це. Ну, зацікавилась Майя Лаптєвим, ну, закохалась в нього. Росіянин був, та й поїхав, а Чарлі лишиться. Рано чи пізно Майя стала б йому за дружину.\nІ ось тепер пішло нанівець. Руйнувалося те, заради чого Чарлі важив своїм життям: Сатіапал бездумно роздав кристали, а разом з ними й таємницю препарату; його дочка вийшла заміж за іншого. Що ж лишилося самому Бертонові? Жалюгідна роль попихача Сатіапала?.. Недогризки чужої слави?.. Це був повний крах надій і сподівань, і коли б не Хінчінбрук, Бертон убив би в цю мить Андрія Лаптєва і поставив би крапку в кінці власної біографії.\nОднак сама думка про те, що руда бестія буде жити й дихати, зловтішатися й пакостити, здавалася Бертонові нестерпною. Ні, першим має загинути Майкл Хінчінбрук, а цього вже недовго чекати!\nЧарлі подивився на годинник. Було чверть на восьму. Рівно о дев’ятій треба зустріти Майкла за межами маєтку і провести сюди — чи через ворота, чи заздалегідь приготованою лазівкою. Свято буде в розпалі, ніхто нічого не помітить.\nВже вляглося збудження людей, викликане несподіваною подією. І в рані Марії вже висохли сльози на очах, і Сатіапал вже менше хмурився. А Лаптєв і Майя то по-дурному реготали з кожної дрібниці, то замовкали, дивлячись одне на одного.\nНіхто не звертав на Бертона уваги. Може б, іншим разом і Чарлі з цікавістю позирав би на танцюристів у химерних масках, прислухався б до екзотичних мелодій старовинних пісень, сміявся б з кумедного кривляння царя мавп Ханумана — персонажа древньоіндійської епічної поеми “Рамаяна”. А тепер він тільки кипів люттю проти усього й усіх та позирав на годинник, проклинаючи його повільний хід.\nТа ось погасло світло на алеї. Починалася вистава улюбленого в Бенгалії театру тіней. В ньому грають справжні актори, але глядач бачить на білому екрані лише їхні силуети.\nСлушна хвилина!.. Чарлі одсунувся вбік, у тінь, потім далі, за кущі, а вже звідти манівцями подався до палацу. Він ішов легким, обережним кроком, часто озирався і не помічав, що услід за ним з такою ж обережністю посувається ще хтось.\nВ кущах біля ґанку Бертон зупинився. Зустріч з Хінчінбруком — не побачення з коханою. Слід приготуватися до всього, може навіть до найгіршого.\nЧарлі перевірив пістолет та запасну обойму, витяг з-за пазухи туго обмотаний згорток — рукопис професора Сатіапала — і після короткого роздуму поклав його на землю, загорнувши листям. Тепер можна було вступати у двобій з Хінчінбруком.\nБертон прислухався: наче десь дзвонить дзвінок… Так так! У вітальні верещить телефон. Певне, телефоніст вже одчаявся викликати абонента, бо сигналить по-всякому — і коротко, і довго, і безперервно протягом хвилин.\n— Сто чортів! — пошепки вилаявся Бертон. Треба було збиратися геть звідси — ще хтось почує дзвінок та прибіжить сюди.\nІ справді: пролопотіли чиїсь босі ноги, а слідом за тим з вітальні почувся голос служниці:\n— Що?.. Кого? Російського сагіба?.. Зараз!\nБертон насторожився: щось трапилось. Що саме?\nДо телефону прибіг Лаптєв. З його відповідей не можна було догадатися, про що йде мова, але свої “так”, “так” і “гаразд” він щоразу вимовляв серйозніше і тривожніше. Скінчивши розмову, росіянин вийшов на веранду і зупинився, потираючи рукою лоба.\n— Що сталось, мій любий? — до нього підійшла й ніжно пригорнулась Майя.\n— Нещастя, Майю… В Навабганджі спалахнула епізоотія невідомої хвороби. Здихають тварини. Нам треба негайно їхати; збирайся, люба.\n— Але ж то тварини, Андрію… Не люди… І ти не зоотехнік і не ветеринар.\n— Ой Майю, ти собі не уявляєш, що сталося! Здихає худоба, яка… яку годували “їжею богів!”\nЗойкнула і замовкла Майя. Запала тиша.\n“Хінчінбрук! Знову Хінчінбрук!” ледве не вигукнув Бертон. Він зловтішався зараз, що задуми Сатіапала зазнали краху, — чи можна ще чогось бажати! — а водночас відчув ще гострішу ненависть до свого колишнього шефа.\n— Не говори батькові нічого, його поява в Навабганджі зараз небажана.\n— Добре, любий. Ти скажеш йому сам, що треба. Я піду збирати речі. Ми сюди більш не повернемось?\nПоцілунок. Млосний стогін, — такий, аж Бертонові звело корчами обличчя, — і кроки: чоловічі в напрямку до “пуджа барі”, а жіночі — до палацу. Чарлі проводжав очима стрункий силует і сам мало не стогнав з розпачу і злості.\nОсь вона проходить кімнатами,— одне по одному спалахують вікна, то Майя вмикає світло. Зараз засяють суцільноскляні двері залу з балконом, потім сусідні з ними, ліворуч… Ще кілька кімнат, і Майя зайде до своєї стальні, жужмом шпурлятиме в чемодани все, що трапиться під руку, бо їй нічого зараз не треба, нічого не жаль. Х-ха, її грітиме кохання!\nТільки що це? Чому засяяло не ліве, а праве вікно за скляними дверима?.. І далі — праворуч і праворуч, до башти, до кабінету… Куди вона йде? Чого?\nІ раптом Бертон схопився з землі, мов опечений. Та хіба ж не ясно: дружина хоче принести посаг чоловікові — украдені в батька секрети!.. Дуже втішно!.. Йди, люба, йди!.. Ти знайдеш у сейфі зовсім не те, чого сподіваєшся!\nТа враз пригадалось: а Хінчінбрук?! Майю можна ненавидіти і бажати їй смерті, але що ота ненависть проти несамовитої жадоби помститися миршавому рудому пацюкові, який вчинив стільки зла?!\nТепер уже з тривогою Чарлі стежив за скачкуватими спалахами світла у вікнах палацу. Ще три кімнати… Ні, вже дві…\nІ Чарлі не витримав. Він вискочив з кущів і подався навздогін Майї. Швидше, швидше! Зараз справу вирішують секунди!\nДо кабінету Сатіапала він забіг в ту мить, коли дівчина взялася рукою за засувку тайника. Почувши тупіт, вона швидко обернулась і холодно запитала:\n— Я хотів це саме запитати у вас… — важко дихаючи, Бертон загородив шлях до сейфа і схрестив руки на грудях. — Містер Лаптєв не одержить паперів професора Сатіапала, ні!\n— О, — глузливо засміялась Майя, — чи не занадто багато ви берете на себе? І звідки ви дізналися про ці папери взагалі?\n— Дізнався. І захищаю їх тому, що не бажаю ділитися з іншими. Сатіапал обіцяв їх мені.\n— Мерзотник!.. Геть з дороги!\n— Майю! Я кохаю вас і не бажаю вашої загибелі. Ідіть звідси, ідіть негайно, бо я вживу сили і покличу сюди професора. Ви не посмієте навіть торкнутися сейфа!\nВона мовчки, глузливо дивилась на нього, а він відчував, як паленіє у нього обличчя, і сором, справжній, давно не відчуваний сором пригнічує його, робить у власних очах маленьким і жалюгідним, зайвим і вартим презирства. А Майя в своїй холодній величі виростає в щось таке світле, таке привабливе, чого не доводилося зустрічати в житті.\nВона не сказала більше нічого, круто повернулась і пішла. Чарлі втер піт, замкнув кабінет і засунув собі ключ до кишені, йшов анфіладою кімнат, вимикаючи за собою світло, і сам себе запитував: навіщо він це робить? Здавалось, усе втратило ціну за оцих кілька хвилин.\nТа ось з боку Майїних покоїв почулися голоси.\n— Ні, ні, Андрію, я сьогодні поїхати не можу. Я приїду завтра, обов’язково приїду!.. Зрозумій: є дуже важлива причина. Я розповім тобі пізніше. І знай: як вірна дружина в розлуці з чоловіком, я заплету собі волосся в одну косу, і розплести її зможеш тільки ти один… Ну, не примушуй же мене, любий.\nІ знову гостра ненависть пронизала серце Бертонові. Треба кінчати. Чверть на десяту, Хінчінбрук вже лютує.\nНа подвір’ї метушились люди, готуючи автомашину до поїздки. Ніхто не помітив, як Бертон тихенько вислизнув з воріт маєтку, ніхто не помітив, як через кілька хвилин по тому на розі напівзруйнованого муру вирисувався спочатку один силует, а потім другий. А коли старенький фордик, гучно одстрілюючись, поїхав з двору і услід йому замахали багато рук, два шпигуни вже заходили до кабінету Сатіапала.\n— Тут?.. — Хінчінбрук, тримаючи напоготові пістолет, свердлив гострим поглядом примарну напівтемряву. — Заслони вікно! Засвічуй ліхтарик!.. Показуй, де?\nЧарлі Бертон покірно виконував команди. Він не зраджував себе ані поглядом, ані жестом. Хай Хінчінбрук бачить перед собою колишнього підлеглого, який, може, й побурчить, але зробить все, що йому накажуть.\n— Бери відмичку, відчиняй!\n— Майкл, у нас обмаль часу. Може б…\nБертон знизав плечима і поліз під стіл. Він знав, що на нього зараз націлено пістолет, але не боявся цього: доки сейф не одкрито, Хінчінбрук не вистрілить. А одмичкою можна орудувати скільки завгодно — хоч і до ранку.\nТихо брязкала сталь об сталь. Чарлі старанно міняв одмички, пробував різноманітні ключі і пошепки лаявся.\nНарешті, виліз з-під столу:\n— Нічорта! Треба висаджувати в повітря.\n— Хлоп’я!.. Відійди геть! Ні, далі, он туди. І дай мені, будь ласка, твій пістолет!\nЧарлі віддав зброю. Він, звісно, міг би вистрілити зараз, але це не була б помста.\nТепер настала його черга хвилюватися.\n— Ну швидше ж, швидше, Майкл! — підганяв він Хінчінбрука. — Нас можуть застукати!\nБертон і справді цього боявся: зірветься ж усе, обмірковане до найменшої подробиці!\nТа ось Хінчінбрук напружився, його рухи стали м’якими, вкрадливими. Він, як хірург, намацував слабке місце замка.\nЩе трохи вниз… вгору… вбік… Знайомо дзенькнули пружини. Повільно почали відчинятися дверцята сейфа.\nІ саме в ту мить, коли з сталевої камери пружною темною стрічкою просто в обличчя Майкла Хінчінбрука вилетіла смертоносна ефа, Чарлі Бертон точним, заздалегідь розрахованим рухом схопив обидва пістолети, в два стрибки скочив до дверей, відімкнув їх і замкнув уже по той бік.\nВажко дихаючи, він припав вухом до щілини. Хінчінбрук гупав щосили, — може, в нестямі колошматив гадюку, — а потім простогнав:\nІ в тому вигукові було стільки ненависті й болю, така невгамовна жадоба жити, що Чарлі не втримався і навмисне голосно зареготав.\nВін тепер уже не боявся нічого й нікого.\nПомститися Майї?.. Лаптєву?.. Знищити увесь маєток?\nВін упивався своєю всемогутністю, можливістю безкарно заподіяти шкоду кому завгодно.\nНі, вбивати не треба. Слід поглумитися, і насамперед з Майї. Треба побачити, яке в неї стане обличчя, коли виявиться, що сейф — пустий.\nБертон подався на розшуки Майї. Вона сиділа поруч батька на лаві в кінці однієї з алей і щось говорила.\n— А чому ж, — добродушно відповів Сатіапал. — Не тільки можна, а й потрібно… А, Чарлі! йдіть-но сюди. Знаю: ви образились на мене за те, що я не повідомив вас про широкий експеримент з “зубами дракона”. Так ось, знайте: я передаю для опублікування частину своїх матеріалів у радянській пресі. Не заперечуєте?\n— Аж ніяк! — відповів Бертон з веселою безтурботністю.\nМайя подивилась на нього з зневажливим подивом, але він витримав її погляд, та ще й моргнув зухвало.\n— Шкода тільки, — вів далі Сатіапал, — що я не встиг впорядкувати свої записи. Та нічого: за два–три дні я дещо зроблю.\n— Я поїду завтра, тату! — тихо нагадала Майя. — На світанку.\n— Ну, що ж — тоді доведеться тобі кінчати самій. Ходімте.\nІшли мовчки, і кожен думав про своє. Сатіапалові чомусь було страшенно сумно, ніби він назавжди прощався з своїми мріями й надіями. Майя, палаючи з сорому, докоряла сама собі і кидала нищівні погляди на Бертона. А той ішов собі, стиха насвистуючи фокстрот, і ледве стримував сміх: х-ха! урочиста процесія! знаменна передача рукопису майбутній представниці Радянського Союзу.\nБіля дверей свого кабінету Сатіапал зупинився і витяг з кишені ключ. Але тут його погляд упав на щілину замка. З неї стирчало залізне кілечко.\n— Дивно! Я, здається, не користувався з запасного ключа.\nСатіапал легенько штовхнув двері, і вони легко відчинилися. Чарлі інстинктивно намацав пістолет у кишені: хто знає, чи не кинеться назустріч Хінчінбрук?\nМинуло кілька довгих секунд, доки Сатіапал намацав вимикач. А коли спалахнуло світло, воєдино злилося три здивованих вигуки.\nКімната була порожня. Біля столу валялась розчавлена гадюка. З-під скатертини виднілися товстелезні дверцята відкритого сейфа.\nСатіапал пополотнів, кинувся до сховища і одразу ж випростався.\n— Хто?.. — він запитував самого себе, без гніву, а з подивом. — І навіщо тут оця гадюка?\n— Це зробив Чарлз Бертон, тату! — вигукнула Майя. — Ти обіцяв йому віддати свої секрети — ось він і схопив їх завчасно!\nЧарлі презирливо знизав плечима, не бажаючи навіть відповідати. Хай лютує, хай скаженіє на саму думку про те, що ніколи в радянській пресі не буде опублікована праця професора Сатіапала,— мовчазна зверхність Чарлі тільки роз’ятрюватиме Майїну душу. Ось тобі за всі образи, за всі знущання! Час розплати настав!\n— Чарлз Бертон?.. — задумливо перепитав Сатіапал. — Ні, він цього не зробить. Це йому ні до чого, бо він і зараз уже знає чимало, а незабаром знатиме все… То хто ж?.. Може, знову отой рудий, смердючий тхір?\nПрофесор раптом засміявся І поклав руки на плечі Бертона й Майї.\n— Ну, любі мої, чому засмутились?.. Що сталося?.. Украли рукопис? Все пропало?.. Злодій глузує з нас?.. Ні, поглузуємо з нього ми!.. Те, що написано там, я зможу поновити протягом кількох днів і таки надрукую, чорти б його взяли! Оцей рукопис перестав бути секретним в ту мить, коли я виніс кристали за межі маєтку. Але в ньому нема й не може бути найголовнішого, найважливішого: рецептури виготовлення біокаталізаторів Сатіапала–Федоровського. Найвидатніші вчені цілого світу можуть битися в пошуках розгадки таємниці протягом довгих років, так само, як вони б’ються тепер над проблемою лікування рака, і тільки сліпий випадок або геніальне натхнення зможе підказати їм вірний шлях.\nСатіапал витяг з кишені звичайний потертий бумажник, розкрив його і витяг з потайного відділу чорний пакуночок. Потрусив за ріжок. На долоню вислизнуло кілька відтинків зафотографованої плівки.\n— Ось тут — справді те, що варте уваги і шпигунів, і найвидатніших учених. Ще років зо два я не оголошуватиму основного секрету, — нам з вами, Чарлі, доведеться попрацювати чимало! Але ми й зараз не втрачатимемо часу марно: “силос” Сатіапала, “їжа богів”, уже пішла в широкий світ. Хай “зуби дракона” виготовляються на фабриках усіх країн: тільки один “компонент суміші, мікроскопічні кількості біокаталізаторів їм постачатиме Джаганнатх Сатіапал!\nЗ мовчазною побожністю слухала батька Майя. Ледве не скрипів зубами од люті Чарлі Бертон: обдурений! Ще раз обдурений, обпльований, висміяний!\nТа він стримав себе. Отже — гра не скінчена. Отже — слід жити й боротися. А там побачимо, хто сміятиметься останній!\nЧарлі насилу дочекався кінця самозахопленого діалога Сатіапала і, використавши принагідний момент, вислизнув у парк. Треба негайно знищити вкрадений рукопис або хоч заховати його в надійніше місце!\nОсь і знайомий кущ. Але де ж, де згорток?.. Він був ось тут, у ямці, старанно засипаний сухим листям. То хто ж його забрав? Невже Хінчінбрук?!\n— Хінчінбрук!! — Чарлі втягнув голову в плечі, озираючись навколо себе в темряві. — Хінчінбрук!.. Він вижив, його не бере ні куля, ні отрута гадюки — ніщо!.. Ось може й зараз він підкрадається тихо-тихесенько… Все ближче… ближче…\nЧарлі закляк у тоскному чеканні. Його очі вилазили з орбіт, намагаючись розглядіти те, чого б не побачила й кішка; його слух напружився до болю, до тоскного дзвону у вухах.\nТихо було навколо. Мертво.\nАж ось десь далеко почулися постріли, одчайдушний лемент. Зарожевіла заграва в небі.\n— Хінчінбрук!!! — зойкнув Бертон і прожогом кинувся до палацу.


"Справа рюкзаків": суд наклав новий арешт на майно та акції сина Авакова – ЗМІ — 5 канал\nЙдеться про три машиномісця і квартиру в Києві\nСолом’янський суд Києва наклав арешт на квартири, паркомісця та акції сина міністра внутрішніх справ Олександра Авакова. Як повідомляє "Судовий репортер", відповідне рішення 4 травня ухвалив суддя Віктор Фомін.\nЙдеться про три машиномісця і квартиру в Києві по вул. Протасів Яр, 8, і про квартиру в Харкові по вул. Мироносицька, 22. Окрім того, вперше накладено арешт на 43,7% акцій Авакова у ПрАТ "Інвестор".\nЯк повідомляв 5.UA, 25 квітня Солом'янський райсуд Києва повторно скасував арешт нерухомості сина міністра внутрішніх справ Арсена Авакова Олександра, якого підозрюють у розкраданні грошей при закупівлі МВС рюкзаків для Нацгвардії. Йшлося про 3 паркомісця та 2 квартири. Також зазначалося, що ухвала оскарженню не підлягає.\nОлександр Аваков є фігурантом справи про розтрату держкоштів МВС при закупівлі рюкзаків для Нацгвардії. Слідство вважало, що їх закупили за завищеними цінами, а державі – завдали збитків на 14 мільйонів гривень.


Запрошуємо на прогулянку скандинавською ходьбою - Мелитопольская горрайонная газета Новый День\nГлавная страница » Все новости » Город » Запрошуємо на прогулянку скандинавською ходьбою\nЗапрошуємо на прогулянку скандинавською ходьбою\nГород, На заметку, Район, Спорт\nВ підтримку Всесвітнього Дня без автомобілів управління молоді та спорту запрошує взяти участь упрогулянці скандинавською ходьбою. Початок 22 вересня о 10.00 на площі Перемоги.\nМетою проведення цього заходу є дотримання принципів свідомого екологічного способу життя, а також відповідального ставлення до навколишнього природного середовища та скорочення викидів у повітря газів.\nВ цей день пропонується відмовитись від використання транспортних засобів, які споживають пальне.\nВажливість Всесвітнього Дня без автомобілів цілком зрозуміла. Крім того, багато хто з нас вже зараз розуміє, що є безліч прекрасних і перспективних альтернатив двигуну внутрішнього згоряння. Це не тільки нові технології, які приходять на зміну бензиновим і дизельним двигунам, але і добре забуті старі – велосипеди і піші прогулянки. Тож давайте задумаємося і спробуємо провести тільки один день без використання особистого автотранспорту. Цим ми неодмінно зробимо істотний внесок не тільки в наше власне здоров’я, здоров’я наших дітей і близьких, але здоров’я нашого рідного міста, позитивно впливаючи на оточуючу нас екологію.\nТому закликаємо всіх автомобілістів та небайдужих громадян долучитись до участі у цьому заході і 22 вересня залишити своє авто та хоча би на один день пересісти на повністю екологічний транспорт або просто прогулятися пішки.\nЗапрошуються всі бажаючі після попереднього підтвердження участі на електрону пошту: sport—mlt@ukr.net.


Рейтинг українських міст із найдорожчою "комуналкою": Суми на третьому місці | Соціальне Телебачення Сумщини\n13:50 / 24 Лютого\nНайбільше за комунальні платежі сплачують у Дніпрі, далі йдуть Кропивницький і Суми.\nПро це пише Цензор.НЕТ з посиланням на ЛігаБізнесІнформ.\nЯк зазначає видання, в рейтингу розраховані нормативні витрати на комунальні послуги однієї сім’ї з трьох осіб, які проживають у квартирі площею 50 кв м. У квартирі є: гаряча/холодна вода, тепло, електроенергія і газ, але відсутні лічильники. У виданні зазначають, що реальні цифри в платіжках відрізняються від абсолютних результатів, оскільки у кожного домогосподарства завдяки різним лічильників індивідуальне споживання.\nЛідером антирейтингу став Дніпро. З урахуванням всіх платежів, сім’я з трьох осіб, яка проживає цьому місті в будинку без лічильників, може заплатити за комуналку 3466 грн. Друге місце – за Кропивницьким, де без тарифу на утримання будинку і поставку гарячої води, фінальний платіж 3 379,13 грн. Третю позицію посіли Суми – 3350 грн.\nЗамикає список рейтингу Ужгород, де без тарифу за опалення і постачання гарячої води, комуналка – 854,5 грн.\nПеред ним розташувалися Чернівці – 1 840,8 грн (без платежу за утримання будинку та поставку гарячої води) і Херсон – 2331,9 грн (без тарифу на тепло і поставку гарячої води).


В Україні хочуть узаконити локаути - Резонанс - о коррупции, взятках, судьях, власти\n11 июль 2020, Суббота, 08:24\nЦе ж стосується і законодавства, яке регулює порядок вирішення колективних трудових спорів. Чинний закон «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» покликаний урегулювати ситуацію з порушенням колективних трудових прав і забезпечити ефективний захист їх.\nНатомість працівники не можуть ефективно використати запропоновані механізми захисту оскільки вони не є занадто «громіздкі». Ті хто пробують організувати колективний трудовий спір можуть підтвердити наскільки важко його організувати дотримуючись чинного законодавства.\nПоданий до Верховної ради України законопроект № 2682 від 27.12.2019 р. «Про страйки і локаути» покликаний виправити ситуацію і реформувати законодавство про порядок вирішення колективних трудових спорів.\nЗаконопроектом пропонується відмінити чинний закон про колективні трудові спори і встановити нові правила їх вирішення.\nОднак, як випливає із назви законопроекту, автори не ставили за мету урегулювати порядок вирішення колективних трудових спорів (нагадаю чинний закон підлягає відміні), а лише врегулювати процедуру оголошення і проведення страйку.\nЯк завжди впадаємо в крайнощі. Чинний закон на перше місце ставить примирні процедури, натомість законопроект повністю їх ігнорує. Адже оголошення страйку не є самоціллю. Страйк покликаний допомогти працівникам захистити своє колективне право, впливати на роботодавця з метою виконання їх вимог. Тому ігнорування примирних процедур як на етапі висунення і розгляду вимог найманих працівників так і на етапі проведення страйку виглядає дещо дивним.\nСторони колективного трудового спору повинні мати вибір: проводити страйк і втратити певні економічні блага у вигляді заробітної плати, або провести примирні процедури для задоволення своїх вимог. Відповідно проведення переговорів повинно стати не правом як пропонується у законопроекті, а обов’язком сторін.\nЗаконопроектом не охоплюються усі види страйків. В законопроекті не визначена позиція стосовно політичних страйків, а також не охоплюються студентські страйки.\nНа жаль, і в частині вирішення колективних трудових спорів законопроектом не урегульовані страйки солідарності і попереджувальні страйки, які також дозволяють працівникам відстоювати свої права.\nЗакон стосується лише страйків на рівні підприємства, але галузеві, територіальні чи національні не регулює, що може поставити ці види страйків поза законом.\nЗаконопроектом не урегульовано право роботодавця на захист майна, яке може бути пошкоджене в результаті дій страйкарів.\nСеред позитивів можна також відзначити заборону залучати штрейкбрехерів.\nНайбільш болісним для працівників є право роботодавця на локаут.\nУ законопроекті пропонується наступне визначення локауту – тимчасове повне або часткове припинення роботи підприємства, установи, організації роботодавцем у зв’язку із отриманням роботодавцем вимог страйку.\nЗаконодавство зарубіжних країн регулює два види локаутів: тимчасова зупинка роботи (або суттєве скорочення обсягів виробництва) підприємства роботодавцем, одночасно з припиненням виплати зарплати працівникам, або колективне звільнення працівників з ініціативи роботодавця у зв'язку з оголошенням страйку.\nЯк видається, пропозиція застосування локауту вигляді повного припинення роботи підприємства є суттєвим ударом по правах працівників в умовах кризи економіки.\nЗаконопроектом пропонується, що роботодавець може застосувати локаут шляхом надсилання органу, що керує страйком, повідомлення про локаут, в якому попереджає про дату і час початку локауту, професії, спеціальності, посади, підрозділи, яких буде стосуватись локаут.\nРазом з повідомленням роботодавець надає органу, що керує страйком, документи та інформацію яка підтверджує, що виконання вимог страйку призведе до неплатоспроможності (банкрутства) підприємства, установи, організації.\nЯкщо протягом 5 днів переговорів після оголошення локауту роботодавець і орган, що керує страйком, не уклали письмової угоди щодо вимог страйку або якщо протягом цього часу представники органу, що керує страйком, не брали участі у переговорах, роботодавець направляє попередження про локаут органу держаної влади та органу місцевого самоврядування за місцем, де планується проведення локауту, а також попереджає про нього працівників підприємства, установи, організації, своїх контрагентів та клієнтів.\nЛокаут може бути розпочато не раніше ніж через 5 днів після направлення такого повідомлення.\nПри цьому законопроектом пропонується обмеження проведення локауту.\nЗабороняється оголошення та проведення локаутів на підприємствах, які мають заборгованість із виплати заробітної плати, єдиного соціального внеску, податків та обов’язкових платежів до бюджетів всіх рівнів, а також у разі, коли вимоги працівників стосуються виконання роботодавцем умов трудових договорів, колективних договорів (угод), виконання вимог законодавства України, ухилення роботодавця від ведення колективних переговорів.\nНасторожує право роботодавця проводити частковий локаут, який може стосуватися окремих категорій працівників за ознакою професія, спеціальність, посада, належність до структурного чи відокремленого підрозділу.\nТаке право роботодавця може призвести до порушення прав працівників, а також створює можливості для переслідування організаторів та керівників страйку.\nДо організації локауту не передбачено залучення фахівців з Національної служби посередництва і примирення.\nЗа час локауту зарплата працівникам, щодо яких застосовується локаут, не нараховується та не виплачується. Під час локауту за працівником також зберігається робоче місце. Угодою про виконання вимог страйку може бути передбачено оплату часу локауту.\nбезпека Володимир Бурак ВРУ закон законопроект Конституция право Резонанс суд


У Вінниці знайшли масові рештки вояків Галицької армії 1917-1921 років\nЯк йдеться в публікації, у розпал eпідемії тифу на Поділлі станом на січень 1920 р. у шпиталях Вінниці та міських околицях перебувало 8743 вояки, з яких близько 90% пoмeрли. Скільки з цих військових пoховано на знайденому цвинтарі – невідомо, адже існували й інші місця пoховань. Генерал Федір Колодій в травні 2020 року також зaхвoрів на епідeмічний висипний тиф, який на той час поширювався Україною, і невдовзі пoмер.\n«Зі спогадів вояків можна зробити висновок, що могили були як індивідуальними, так і масовими (братські могили). Зважаючи на високу смeртнiсть, ймовірність виходу поховань за окреслені межі міською управою цілком реальна», – сказано в матеріалі.\nПoxовання почали занепадати ще з перших десятиліть радянської влади. У 1970-х робітники 45-го заводу під час земляних робіт неодноразово натрапляли на кістки, втім, пов’язуючи їх з Другою світовою.\nНаразі роботи проводять поблизу колишнього свинарника та колишнього складу мастильних матеріалів на території колишнього авіаційного шпиталю. Археологи вже знайшли як братські, так і поодинокі рeштки тіл, кісток, черепів та коня.\nДиректор меморіально-пошукового центру «Доля» Святослав Шеремета розповів, що роботи будуть проводитися і надалі. Крім того, їх проводитимуть і на території 45-го заводу, де, за свідченнями мешканців та працівників заводу, також знаходили пoховання.\nПісля проведення усіх робіт буде вирішуватися питання щодо того, чи будуть проводити роботи з eксгумації тіл та встановлення меморіалу, адже саме у цьому місці було найбільше поховання вояків Галицької армії на теренах України.\nСотник Володимир Ґалан колись згадував: під час вiйни взимку 1919—1920 років між станціями «Махнівка» — «Калинівка» (тепер Вінницька область) було помічено кілька вантажних вагонів, в яких перебували повно зaмерзлих трyпiв хвoрих вояків УГА. За підрахунками істориків, у подільських степах були пoхoвані близько 40 000 вояків. Більшість мoгил були насипані вздовж залізничних шляхів:\nУкраїнська галицька армія (УГА) – регулярна армія Західно-Української Народної Республіки (ЗУНР). проіснувала з 1918 до 1921 року. До листопада 1919 року вона називалася Галицькою армією. Вoювала в Польсько-українській (1918-1919), Радянсько-українській і Польсько-радянській (1920) вiйнах.


За фактом масового отруєння на Здолбунівщині відкрито кримінальне провадження . Область - Новини Рівного та області — Рівне Вечірнє\nІз діагнозом гострий гастроентероколіт до Здолбунівської центральної районної лікарні станом на 14 годину 16 липня госпіталізовано 47 осіб, серед яких — дев’ятеро неповнолітніх. Спалах інфекції стався після святкування минулих вихідних днів народжень і весілля в кафе "Гурман" селища Мізоч.\nСтан пацієнтів, переважна більшість із яких — жителі Здолбунівського району, лікарі оцінюють як середньої тяжкості. Загрози їхньому життю немає, повідомляє відділ комунікації поліції Рівненської області.\nФахівці обласної держпродспоживслужби учора перевірили кафе "Гурман". І виявили низку порушень, – повідомив Суспільному начальник управління держнагляду за дотриманням санітарного законодавства в області Василь Тонконоженко.\nЗокрема, працівники не мали медичних книжок. Не було також документів, які б підтверджували якість продуктів, з яких готували страви. Не виявили також під час перевірки ані страв, ані сировини, з яких їх готували. А сама кухня не розрахована на ту кількість відвідувачів, які у суботу-неділю перебували в закладі, а це майже 130 осіб. Також, зі слів Василя Тонконоженка, виявили, що кафе "Гурман" – це новий заклад у Мізочі і досі працював самовільно. Наразі його закрили.\n– Там було і весілля, і святкування дня народження. Було три різні компанії. Там була, наче, й інша область, ми з’ясовуємо. Бо тільки вчора ввечері почали поступати. Тому поки з’ясовуємо. На сьогоднішній день госпіталізовано 40 осіб. з них – 9 дітей. І 5 хворих лікується амбулаторно. Стан середньої важкості, у них відмічаються спільні симптоми – пронос, блювота, температура тіла до 40 градусів. Попередній діагноз – гострий гастроентероколіт. Причини спалаху зараз встановлюються, – прокоментував завепідвідділу обласного лабораторного центру Віктор Мороз.\n– Коли ми прибули, то вже не було ні готових страв, ні сировини, тому не змогли відібрати. Але виявили низку порушень. Крім того, що воно не зареєстроване, не надали документів документів, які засвідчили безпечність продуктів, не надали медичних книжок працівників. Відібрали воду, подивимося, яка та вода в них була. Даний об’єкт із вчорашньго дня не працює. за нашим обстеженням виписаний припис і буде протокол на порушники, відсторонили працівників до проходження медогляду і надання нам відповідних медичних книжок, – розповів начальник управління держнагляду за дотриманням санітарного законодавства в області Василь Тонконоженко.\nЖурналісти Суспільного побували сьогодні зранку, 16 липня, у Здолбунівській райлікарні. Серед пацієнтів інфекційного відділення також є наречений. Він розповів, що сам він із Шумська, Тернопільської області. І на весілля в Мізоч приїжджали його родичі. 30 із них наразі перебувають у Шумській лікарні.\n# Здолбунівський район # Мізоч # отруєння\nПопередня стаття ID-картки видаватимуть у день позачергових парламентських виборів України\nНаступна стаття Хочуть об`єднатись ще чотири сільради


Щоб уникнути небажаних наслідків різношвидкісного розвитку фінансової конвергенції і швидкого поглиб || finalearn.ru\nØ жорсткіша макроекономічна політика: країни Балтії - суворіша бюджетно-податкова політика з метою послаблення існуючого тиску з боку попиту або недопущення його посилення; Латвія - усунення фіскальних стимулів, які сприяють буму в секторі не зовнішньоторгових товарів; Україна - посилення грошово-кредитної політики; Болгарія - підвищення норми обов'язкових резервів;\nØ підвищення пруденційних стандартів: заходи у сфері пруденційного регулювання, спрямовані на усунення викривлень у банківському кредитуванні, пов'язані, наприклад, з ризиковим розподілом по секторах, нехеджованих валютних запозиченнях, необачною поведінкою банків у сфері фінансування чи завищеними цінами на нерухомість; певні вимоги щодо мінімального розміру капіталу для конкретних банків і, при необхідності, їх підвищення; впровадження перспективного нагляду, що ґрунтується на оцінці ризиків (прикладом є Болгарія, Латвія, Румунія та Словаччина);\nØ покращення співробітництва і координування у сфері нагляду: гарантування дієвої реалізації заходів пруденційного регулювання і нагляду за рахунок забезпечення адекватних можливостей правозастосування, міжнародне співробітництво між органами нагляду країн походження і приймаючих країн, а також координація між органами нагляду за небанківськими фінансовими установами з метою недопущення можливості ухилення від закону (Естонія, Литва, Польща, Словаччина та Чехія).\nПокращення розкриття інформації про ризики: сприяння більш широкому розкриттю інформації і поглибленню уявлень про ризики, зміцнення ринкової дисципліни банків (країни Балтії, Польща, Словаччина, Угорщина та Хорватія).\nПринципово важливе значення має також досягнення та підтримка низького рівня інфляції, оскільки інфляційні очікування впливають на здатність уряду подовжувати криву доходності за межі надто короткострокового горизонту. Для України це дуже важливо, однак і нині є вельми складним, і не лише через внутрішні проблеми та катаклізми, але й ситуацію на світових ринках. Окрім того, розвиток ринку державних цінних паперів можна стимулювати за рахунок розширення бази інвесторів і введення системи первинних дилерів, як тільки буде розроблено чітку стратегію управління боргом і збільшено обсяг первинної емісії. Не менш важливим є також укріплення корпоративного управління, оскільки на нинішній день якість законодавства, яке визначає відповідальність ради директорів, права акціонерів, розкриття інформації і забезпечення прозорості, нижчі за міжнародні стандарти (рис. 3). Не завадило б усунути недоліки у сфері регулювання ринку цінних паперів і нагляду за його функціонуванням, а також у системі клірингів та розрахунків; модернізувати системи проведення операцій на ринку і реєстрації цінних паперів; з метою формування відповідних кон'юнктурних тенденцій сформувати еталон кривої доходності державних цінних паперів, що в свою чергу полегшило б процес ціноутворення на корпоративні цінні папери. Фахівці Міжнародного Валютного Фонду ставлять Україну як хороший конкретний приклад того, як покращення якості інституційного середовища і корпоративного управління може сприяти розвитку корпоративних фінансів.